natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Roth (V). - (DE) Mr President, Mr Santer, honourable representative of the Commission, ladies and gentlemen: my dear Europe, as befits this formal commemorative sitting, I should like to dedicate to you a birthday poem, which is a counterpiece to Brecht's Von der Freundlichkeit der Welt: 'So does this mean we must forego our dreaming and say 'That's how it is and wUl remain'; that we, though gUmpsing cups with nectar teeming, must reach for those that are already drained?
Roth (V). - (DE) Arvoisa puhemies, herra Santer, arvoisa neuvoston edustaja, kollegat, hyvä Eurooppa!
It is intended to remind you of your beginnings, of the hopes and expectations that were placed in
Juhlavaan juhlaistuntoon soveltuen haluaisin omistaa Sinulle syntymäpäivärunon ja
After forty years you look like a tree which, though planted in the soil, has never really taken root properly and does not quite have what it takes to make a fine tree.
Tarkoittaako tämä, että tulimme kutsumatta, ei meitä kaivattu, koska suuret herrat määräsivät, ettei meitä vaunuilla ja hevosilla noudettu?
It may have three branches, but it has no leaves, no canopy, and it yields precious Utile fruit.
Sinulla on kolme oksaa, muttei yhtään lehtiä, ei latvaa, ja Sinulla on vain vähän"hedelmiä.
Many are the dreams that have been shattered; somehow, dear Europe, your magic has gone.
Monet unelmat ovat hajonneet, jotenkin sinut, rakas Eurooppa, on vapautettu taiasta.
What has become of the idea of the common area of peace, freedom, justice and democracy?
Mitä on tullut yhteisen rauhan, vapauden, oikeudenmukaisuuden ja demokratian alueen ajatuksesta?
In former times, when Europe had yet to take shape but the European ideal was a noble vision, Europe stood for precisely that and for a future without frontiers.
Aiemmin, kun Euroopalla ei ollut vielä muotoa, mutta eurooppalainen ajatus oli jo muotoutunut, Eurooppa kannatti sitä ja rajatonta tulevaisuutta.
Today the situation has changed completely.
Nyt se on muuttanut asian kokonaan.
Europe without frontiers represents insecurity.
Rajaton Eurooppa edustaa turvattomuutta.
Europe was a blessing, but today national governments are portraying it as a threat.
Eurooppa oli siunaus, mutta nyt kansalliset hallitukset julistavat sen uhaksi.
The opening of borders is perceived as one thing: dangerous!
Rajojen avaamisen on määrä olla ennen kaikkea yhtä: vaarallista.
In this way, there has been a concerted effort to awaken anxieties about Europe, to portray further unification as playing with fire, for European awareness has gradually given way to anti­European sentiment.
Eurooppa täytetään yhdistetyin voimin peloilla, mikä on leikkiä tulella, sillä eurooppalaisesta tietoisuudesta on tullut yhä enemmän antieurooppalaista tietoisuutta.
Stand up, birthday girl, to the ever more prevalent attempts to »nationalize instead of Europeanizing policies, to misuse the European Parliament for the purpose of pursuing and promoting national poUcies and to corrupt the European Union into an overblown nation state.
Puolustaudu, syntymäpäivälapsi, sitä vastaan, että politiikkaa ei enää eurooppalaisteta, vaan uudelleenkansallistetaan yhä enemmän, että Euroopan parlamenttia käytetään kansallisten politiikkojen jatkamiseen ja vahvista miseen ja että Euroopan unionista muodostuu pullistunut kansallisvaltio.
You are not the Europe of the intergovernmental conferences in which heads of state and ministers stage their exclusive show with no transparency, no pubUcity and no democratic control.
Sinä et ole hallitusten välisten konferenssien Eurooppa, jossa valtioiden päämiehet ja ministerit vetävät omaa elitista showtaan ilman avoimuutta, ilman julkisuutta ja demokraattista valvontaa.
Maastricht has aggravated the democratic deficit.
Maastricht lisäsi demokratiavajetta.
The so­called second and third pUlars are jerry­buUt.
Niin kutsutat toinen ja kolmas pilari ovat hutiloiden tehtyjä.
But an antidemocratic Europe is not our Europe.
Antidemokraattinen Eurooppa ei ole kuitenkaan meidän Eurooppamme.
That is why Maastricht Π must be a large­scale project against the absolutism of Brussels.
Siksi Maastricht II: sta on tultava erityisesti suurprojekti Brysselin ehdottomuutta vastaan.
That is my wish for your birthday.
Tätä minä toivon Sinulle syntymäpäivänäsi.
You are not the Europe of the fat cats, in which old­style capitalism has donned the mask of globaUzation and is on the march once more.
Sinä et ole suurkauppiaiden Eurooppa, jossa vanha kapitalismi pukee päähänsä maailmanlaajuistamisnaamion ja aloittaa uuden voittokulun.
Europe must defend and develop the welfare state and the rule of law against the law of the jungle.
Euroopan on puolustettava ja laajennettava sosiaalista oikeusvaltiota epäsosiaalisen epäoikeusvaltion sijaan.
Europe is a reform project based not on neoliberatism but on ecological solidarity.
Se ei ole uusliberaalinen, vaan ekologisesti solidaarinen uudistushanke.
Europe is there to prevent the ruthless 'me first' society from gaining even more ground, marginalizing increasing numbers of people and imbuing them with the devastating feeling that they are to blame for their own fate, be they refugees, homeless, welfare recipients, unemployed, disabled or elderly, or be they at the present time miners in the Saar, Rhineland and Ruhr coalfields or car workers in Vilvoorde.
Eurooppa estää laajenemasta vastuutonta kyynärpäätaktiikkayhteiskuntaa, joka syrjäyttää yhä useampia ihmisiä ja saa heille aikaan petollisen tunteen, että he ovat itse syyllisiä kohtaloonsa, olivat he sitten pakolaisia, kodittomia, sosiaalituen saajia, työttömiä, vammaisia tai vanhoja, olivat he sitten miekkosia Saarissa, Reinillä ja Ruhrissa tai työläisiä Vilvoordessa.
Europe must reflect upon its roots and reject the coordinated irresponsibility of industrialists, scientists and politicians who drive people and animals mad and whose obsession with progress makçs them see opportunities in the cloning of living creatures.
Euroopan on pohdittava juuriaan ja kiellettävä teollisuuden, tieteen ja politiikan yhteensovitettu vastuuttomuus, joka ajaa eläimet ja ihmiset hulluuteen ja jonka kehitysfetisismi löytää olioiden kloonauksessa mahdollisuuksia.
Europe is not the self­seeking model of parochialism, nor does it erect any new walls to the east or to the south.
Eurooppa ei ole itsekäs pienvaltion malli eikä se pystytä uusia muureja, ei itää eikä etelää vastaan.
Above aU, it does not define itself by excluding others but through its openness, pluralism, democracy and rich diversity.
Se ei määrity erityisesti ulkopuolelle rajaamisen, vaan avoimuuden, moninaisuuden, demokratian ja monenkirjavuuden avulla.
One thing is sure about our Europe. It is not the sanctuary of Western Christendom, Mr Martens.
Meidän Eurooppamme ei siis ole varmasti ainakaan yhtä: se ei ole kristillisen länsimaan tyyssija, herra Martens.
In this Europe atheists, Christians, Jews and Muslims are all equaUy at home.
Tässä Euroopassa on tilaa yhtälailla ateisteille, kristityille, juutalaisille ja muslimeille.
ReUgion must not be a constituent factor, as demanded by those who would avenge Byzantium.
Uskonto ei saa olla rakenteellinen tekijä, kuten itävirran vastustajat vaativat.
Only then wtil Europe be a civiUzation.
Vain silloin Eurooppa on sivistynyt yhteiskunta.
But above all, Europe, you belong to your citizens, to everyone who Uves here.
Ennen kaikkea Sinä olet kansalaisten Eurooppa ja kaikkien ihmisten, jotka täällä elävät.
You are the Europe of men and women ­ of women who wUl not simply accept their fate, who are fighting so that they do not only inherit half of the places in heaven but can also secure them here on earth.
Sinä olet miesten ja naisten Eurooppa, naisten, jotka eivät ole vaatimattomia, jotka taistelevat sen puolesta, että heillä ei olisi puolet paikoista vain taivaassa, vaan jo maan päällä.
But who, for goodness' sake, is responsible for drawing up the guest list for your birthday party?
Mutta kuka maailman ihminen on vastannut syntymäpäiväjuhlasi vieraslistasta? tasta?
Seventy­three dignitaries have been invited to Rome, of whom two are women.
Roomaan kutsuttiin 73 ihmistä, joista kaksi on naisia.
Dear Europe, you have done nothing to deserve such manifestations of outdated patriarchaUsm!
Tällaista myöhäispatriarkaalista huonoa käytöstä, rakas Eurooppa, Sinä et ole ansainnut!
We wish you more ­not more profit, but more democracy, more solidarity and more ecological responsibUity.
Me toivomme sinulle enemmän demokratiaa, enemmän solidaarisuutta ja enemmän ekologista vastuuta, mutta ei enää voittoa.
My birthday vision, then, is one of more Europe and more democracy. But it is not a vision; it is a recipe for survival.
Minun syntymäpäivävisioni on siis enemmän Eurooppaa ja enemmän demokratiaa, vaikka se ei olekaan vain visio, vaan elintärkeä kysymys.
My own wish, Mr President, is a new PA system for the European Parliament, because, as the former manager of a rock­and­róll band, I must say ­ and this is relevant to Europe too ­ that the sound output reaUy was very scratchy.
Minä, arvoisa puhemies, toivon Euroopan parlamentille uusia äänentoistolaitteita, sillä rokkibändin entisenä managerina minun on sanottava, sillä tälläkin on tekemistä Euroopan kanssa, soundi oli todella hyvin rahiseva.
There are better systems!
Parempaakin on olemassa!
President. ­ Thank you very much, Mrs Roth. You are entirely right: the anthem sounded terrible and finished worse.
Puhemies. - Paljon kiitoksia Roth, te olette aivan oikeassa: hymni kuulosti hirvittävältä ja päättyi vielä pahemmin.
I should simply like to suggest that we think about the lessons handed down to us by the founding fathers of the Treaty of Rome, and about what we have to do today and tomorrow if we want to keep faith with the spirit that inspired them.
Haluaisin vain kehottaa harkitsemaan Rooman sopimuksen laatijoiden meille jättämiä opetuksia siitä, mitä nyt ja tulevaisuutta varten on tehtävä, jos haluamme pysyä uskollisina heitä innosta neelle hengelle.
They were revolutionaries, in a way, in that they conceived and realized innovations which werp to revolutionize our society.
He olivat tietyllä tavalla vallankumouksellisia siinä mielessä, että he ryhtyivät uudistuksiin, joiden tarkoituksena oli mullistaa yhteiskuntamme.
There was creative innovation in their desire to unite former enemies, and especially to bring in Germany as a full Member of that first group of six founder Members of the Community.
Uudistukset syntyivät halusta yhdistää entiset viholliset sekä erityisesti halusta saada Saksa liittymään täytenä jäsenenä Euroopan yhteisön ensimmäisten kuuden perustajajäsenen rinkiin.
There was radical change in the abandonment of the intergovernmental method in favour of a mode of integration leading towards a completely new kind of federalism.
Kyseessä oli syvällinen muutos, jossa hallitustenvälinen toimintamenetelmä hylättiin ja jossa siirryttiin yhdentymismalliin, jolla pyritään aivan uudenlaiseen federalismiin.
There was creative imagination in the establishment of an original institutional mechanism based on three bodies: a CouncU of Ministers, an executive Commission and an Assembly which was to become the European Parliament.
Uutta luovan mielikuvituksen käyttö sekä omaperäisen, kolmeen toimielimeen - ministerineuvosto, toimeenpaneva komissio sekä edustajakokous, josta muodostui Euroopan parlamentti - perustavan toimielinmekamsmin luominen.
This list of innovations could be longer.
Voisin jatkaa näiden uudistus ten luetteloa edelleen.
The founding fathers had courage, political vision and institutional imagination.
Perustajilla oli rohkeutta, poliittinen näkemys sekä institutionaalista mielikuvitusta.
Since that time, huge advances have been achieved: the creation of an internal market moving towards unification, a monetary system on its way to becoming an economic and monetary union, a parliament elected by universal suffrage and vested with budgetary powers, in particular, etc.
Tämän aikakauden jälkeen on saavutettu valtavaa edistystä: suuren, yhdentyvän markkina-alueen luominen, valuuttajärjestelmän luominen matkalla kohti talous- ja rahaliittoa, yleisillä vaaleilla valitun parlamentin valitseminen ja erityisesti budjettivallan antaminen tälle parlamentille ja niin edelleen.
Today, though, we have undoubtedly reached a turning point that the Union will find it difficult to negotiate.
Nyt olemme epäilemättä käännekohdassa, jossa Euroopan unionilla on edessään vaikeat neuvottelut.
There is no certainty as yet that the present generation will have the same courage and vision as the authors of the Treaty of Rome.
Vielä ei ole varmaa, että nykyinen sukupolvi on yhtä rohkea ja että sillä on sama näkemys kuin Rooman sopimuksen laatijoilla.
Among the vast reforms that we need to accomplish, I will mention three.
Haluaisin mainita kolme niistä valtavista uudistuksista, joihin meidän on ryhdyttävä.
In 40 years, everything has been changed.
Kaikki on mullistunut neljässäkymmenessä vuodessa.
The European Union has become a living, powerful entity, but it has to confront two major challenges: the opening-up to the East, to accommodate the states of Central and Eastern Europe, and resistance to the West in dealings with the friendly but very heavy hand of the United States of America, and in dealing with globalization.
Euroopan unionista on tullut elävä ja voimakas kokonaisuus, mutta sen on vastattava kahteen merkittävään haasteeseen: avautuminen kohti itää ottamalla vastaan Keski- ja Itä-Euroopan maat sekä lännen vastarinta Amerikan Yhdysvaltojen ystävällismielistä, mutta erittäin ahdistavaa valtiomahtia sekä maailmanlaajuistumista vastaan.
These are major strategic issues where success is extremely difficult to come by.
Kyseessä ovat suuret strategiset tehtävät, joissa on äärettömän vaikea onnistua.
The second reform is an institutional one, and is particularly topical: the extremely important task faced by the Intergovernmental Conference.
Toinen uudistus koskee institutionaalista järjestystä ja on erityisen ajankohtainen. Tällä tarkoitan hallitusten välisen konferenssin äärimmäisen tärkeätä tehtävää, johon en nyt syvenny tarkemmin.
I shall not dweU on that. I shaU however dwell on the third reform, which must also be a revolution, at least in the mind.
Sen sijaan korostan kolmatta uudistusta, jonka on, ainakin ajatusten tasolla, oltava myös vallankumous.
It involves bringing into the European domain certain matters which had initially been left to the competence of the Member States and then, very slowly, little by Uttle, brought into the sphere of action of the Community and the Union: social poUcy, which is still very inadequate, economic poUcy, foreign policy, and policies relating to human rights, democracy and matters of internal security.
Kyse on sellaisten kysymysten tuomisesta Euroopan tasolle, jotka aluksi kuuluivat valtioiden toimivaltaan ja jotka vähitellen, hyvin hitaasti, siirrettiin Euroopan unionin toimintaalaan. Näitä ovat vielä hyvin riittämätön sosiaalipolitiikka, talouspolitiikka, ulkopolitiikka sekä ihmisoikeuksiin, demokratiaan ja sisäiseen turvallisuuteen liittyvä politiikka.
For a wide variety of reasons, our Member States have slowed down the extension of the Union's powers into these areas.
Jäsenvaltiomme jarruttivat monista syistä johtuen Euroopan unionin puuttumista näille aloille.
Parliament itself treads cautiously on this ground, which threatens to open up differences between us.
Euroopan parlamentti sitoutuu varovaisesti näihin aloihin, jotka ovat vaarassa aiheuttaa hajaantuneisuutta välillemme.
Today, public opinion is no longer content with a single market opened up to free trade and competition.
Mutta nyt ihmiset eivät enää tyydy suureen liberalismille ja kilpailulle avoimeen markkinaan.
PubUc opinion wants to know what Europe's poUtical choices are, and it wants to assess the appropriateness of those choices and ask us for explanations.
He haluavat tietää, mitkä ovat Euroopan poliittiset valinnat ja he haluavat käyttää tilaisuutta hyväkseen arvioidakseen niitä. He pyytävät meiltä selvityksiä.
Mad cow disease and the Renault crisis bear witness to this.
Tästä ovat esimerkkeinä hullun lehmän sekä Renault'n kriisit.
In 1957, public opinion was very remote from the European scene.
Vuonna 1957 ihmiset olivat hyvin etääntyneitä Euroopan tason toiminnasta.
Now, it wants to know what use Europe is, and above all who benefits.
Nyt he haluavat tietää mitä, ja ennen kaikkea, ketä Eurooppa hyödyttää.
Times have changed, but, as in 1957, we need clear-sightedness, intelUgence, determination and that spark of revolutionary courage without which nothing really new is ever achieved.
Ajat ovat muuttuneet, mutta kuten vuonna 1957, nytkin tarvitaan selväjärkisyyttä, tahtoa ja ripaus vallankumouksellista rohkeutta, jota ilman ei saavuteta mitään todella uutta.
Bonde (I-EDN). - (DA) Mr President, 'forty, fat and finished' is what they say in Denmark on your fortieth birthday, affectionately, and mostly in fun.
Bonde (I-EDN). - (DA) Arvoisa puhemies, forty, fat and finished, neljäkymmentä, lihava ja valmis, näin sanotaan Tanskassa 40-vuotispäivien yhteydessä ystävällisessä hengessä, enimmäkseen piloillaan.
The Treaty of Rome is now 40, and with its 21 392 regulations, directives and other EU rules it is much too fat, but unfortunately not finished.
Rooman sopimus on 40-vuotias, ja nykyisine 21 392 asetuksineen, direktiiveineen ja muine EU-sääntöineen aivan liian lihava, muttei valitettavasti valmis.
How ought the treaty to look, if we were to start on a new one?
Millaiselta sopimus näyttäisi, jos tekisimme nyt uuden?
In the first place, it should be a treaty for all the nations of Europe, and not just the 15 which now belong to the EU.
Se olisi ensinnäkin kaikkien Euroopan valtioiden sopimus eikä vain niiden viidentoista, jotka nyt ovat mukana EJ: ssa.
It should be flexible and elastic, instead of forcing everyone to choose between all or nothing.
Se olisi joustava sen sijaan, että se pakottaisi kaikki valitsemaan joko kaiken tai ei mitään.
It should be built on a foundation of common minimum rules to regulate the common market, and apart from these should only have common rules on international problems, for example sea and air pollution.
Se rakentuisi perustalle, joka sisältäisi yhteiset vähimmäissäännöt, joilla säädeltäisiin yhteismarkkinoita ja lisäksi ainoastaan rajat ylittäviä ongelmia koskevia yhteisiä säännöksiä, esim. merien ja ilman saastumisesta.
The new treaty should be democratically founded on elected parliaments.
Uusi sopimus suunniteltaisiin demokraattisesti vaalein valituissa parlamenteissa.
Laws should not be adopted by officials.
Virkamiehet eivät saisi hyväksyä lakeja.
The cooperation which takes place should be accessible to the public, and it should be possible to debate it openly before the laws are adopted.
Yhteistyön olisi oltava julkisesti avointa ja siitä olisi voitava keskustella avoimesti ennen lakien hyväksymistä.
If laws work badly, it should be possible for them to be changed again by the electors and those they have elected, without waiting for a majority decision in the Commission and 62 out of 87 votes in the Union's Council of Ministers.
Mikäli lait vaikuttavat epäonnistuneilta, niitä voitaisiin muuttaa äänestäjien ja vaaleilla valittujen edustajien toimesta odottamatta komission enemmistöpäätöstä ja 62 ääntä 87: stä unionin ministerineuvostossa.
A new treaty should give precedence to democracy in the Member States, if an international provision conflicts with a national law.
Uusi sopimus antaisi etusijan jäsenmaiden kansanvallalle, jos kansainvälinen päätös olisi ristiriidassa kansallisen lain kanssa.
A new treaty should be a legal blueprint for binding cooperation between free nations, but not an actual constitution for a new state.
Uusi sopimus olisi perustuslaki vapaiden valtioiden sitovasta yhteistyöstä, muttei varsinainen uuden valtion valtiosääntö.
Between member countries there could be moderate and amicable borders, easy to cross for goods and people with legitimate business, but it should also be possible to protect a nation from environmentally damaging products, drugs and international crime.
Jäsenvaltioiden välillä voisi olla matalat ja ystävälliset rajat, jotka laillisilla asioilla
Our group is caUed the Group of Independents for a Europe of Nations.
Meidän ryhmämme on nimeltään Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta.
That is what we are, and what we want to have - a Europe for all the European nations, instead of a European superstate with its own currency, police and armed forces.
Sitä me juuri olemme, ja sitä me haluamme olla. Kaikkien eurooppalaisten kansakuntien Eurooppa sellaisen eurooppalaisen suurvaltion sijaan, jolla on oma raha, poliisi ja asevoimat.
That does not make us worse Europeans, but brings us closer to the public feeling in our countries.
Se ei tee meistä huonompia eurooppalaisia, vaan lähentää meitä omien maidemme yleiseen mielipiteeseen.
Everyone knows what most people in our countries would answer if they had the chance to state their views on the crucial question: should the authorities in Brussels adopt most of our laws, or only deal with matters which we cannot regulate effectively ourselves?
Kaikki han tietävät, mitä useimmat omissa maissamme vastaisivat, jos heille annettaisiin mahdollisuus ottaa kantaa ratkaisevaan kysymykseen: pitäisikö Brysselin viranomaisten päättää useimmista omista laeistamme vai keskittyä ainoastaan aiheisiin, joita emme voi itse säädellä tehokkaasti?
There may be disagreement on where to draw the line and on details, but today the crucial dividing line unfortunately runs between the voters and Brussels.
Rajoista tai yksityiskohdista voi vallita erimielisyys, mutta valitettavasti ratkaiseva ero kulkee tällä hetkellä äänestäjien ja Brysselin välillä.
Most people want freedom and more democracy.
Useimmat toivovat vapautta ja lisää demokratiaa.
There is no one demonstrating in favour of having more decisions transferred from open parliaments to the closed rooms of officials, but that is exactly what is happening with the Maastricht Π treaty.
Kukaan ei osoita mieltään useampien päätösten siirtämiseksi avoimista parlamenteista suljettuihin virkamiestiloihin, mutta juuri näin tapahtuu Maastricht II- sopimuksen myötä.
As if this were not enough, there is then an obligation for the Member States to comply with the rules and principles of the treaty when they adopt their 'own laws.
Ikään kuin tämä ei riittäisi, jäsenmaille asetetaan lisäksi velvoite myös noudattaa sopimuksen sääntöjä ja periaatteita omia lakeja hyväksyessään.
I quote: 'Member States are still required in their action to comply with the general rules laid down in Article 5 of the Treaty, by taking all appropriate measures to ensure fulfilment of their obligations under the Treaty and by abstaining from any measure which could jeopardize the attainment of the objectives of the Treaty'.
Lainaan suoraan: "Jäsenvaltioilla on edelleen velvollisuus toimissaan noudattaa sopimuksen 5 artiklan yleisiä säännöksiä ryhtymällä kaikkiin sellaisiin toimenpiteisiin, joilla voidaan varmistaa sopimuksesta seuraavien velvoitteiden täyttäminen, sekä pidättäytymällä kaikista sellaisista toimenpiteistä, jotka voisivat vaarantaa sopimuksen tavoitteiden toteutumisen".
When the EU introduced the subsidiarity principle in 1992, there were 16 027 common provisions.
Kun EY otti käyttöön läheisyysperiaatteen vuonna 1992, oli olemassa 16 027 yhteistä päätöstä.
The legislation was then meant to be simptified, but the figure has grown to 21 392 in only three years.
Näin oh tarkoitus yksinkertaistaa lainsäädäntöä, mutta määrä kasvoi 21 392: een pelkässä kolmessa vuodessa.
With Maastricht Π, not a single one of these provisions is being returned to the voters and their elected representatives in local authorities or national parliaments.
Maastricht II:n myötä yhtäkään näistä päätöksistä ei ole palautetta kuntien, läänien ja kansallisten parlamenttien äänestäjille ja valituille edustajille.
On the other hand, with the proposal for more majority decisions, it is certain that the EU will experience even more growing pains and become even fatter.
Useampia enemmistöpäätöksiä koskevan esityksen myötä on sitä vastoin varmaa, että EU kokee vielä suurempia kasvukipuja, että siitä tulee entistäkin lihavampi.