natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To this end, the European Commission is asking that the European Parliament should take decisions on an equal footing with the Council in legislative areas.
Tästä syystä Euroopan komissio pyytää, että Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto päättäisivät tasa-arvoisesti lakiasioista.
It is also declaring itself in favour of a uniform ballot in all States of the Union.
Komissio ottaa kantaa myös yhtäläisen vaalitavan puolesta Euroopan unionin maissa.
That ballot wUl be the best possible guarantee of electoral representativity.
Nämä vaalit varmistaisivat paremmin valittujen jäsenten edustavuuden.
Finally, we must rise above considerations of method.
On kuitenkin ylitettävä menetelmää koskevat pohdinnat.
The overall design must be more clearly apparent to Europeans.
Yhteisen hankkeen on näyttäydyttävä selkeämpänä eurooppalaisille.
It is no longer enough just to say 'Europe' to be sure of gaining the support of Europeans.
Enää ei riitä, että sanotaan "Eurooppa" ja eurooppalaiset ovat heti mukana asiassa.
Europe has unmistakably come into the spotUght of public debate.
Keskustelu Euroopasta on siirtynyt pysyvästi julkisuuteen.
So let us clear away the wild imaginings on the one side and the ideological constructions on toe other.
Toisten on siis karkotettava harhakuvitelmansa ja toisten ideologiset rakennelmansa.
The European Union will not be a European superstate.
Euroopan unionista ei tule eurooppalaista supervaltiota.
It wiU be, and will remain, an entirely original form of cooperation and integration between nations and peoples.
Se on ja tulee olemaan ainutlaatuinen kansakuntien ja kansojen yhteistyön ja yhdentymisen muoto.
This grand design wUl achieve its full impetus with the support of the peoples of Europe, and we shaU have that support once our pubUc discussions cease to focus on the instruments.
Vauhtia tälle loistavalle hankkeelle . antaa kansojen tuki. Sen me saamme, jos lopetamme julkisessa keskustelussa keskittymisen välineisiin.
Foreign policy and the single currency are only instruments.
Ulkopolitiikka ja yhtenäisvaluutta ovat ainoastaan välineitä.
The answers that Europeans want are answers about the actual purpose of European unification.
Eurooppalaiset vaativat vastauksia itse Euroopan unionin yhdentymisen päämääristä.
Today, it really is the duty of the nations and peoples of historic Europe, all of Europe, at peace with itself, once again to adopt a common design for the years ahead.
Historiallisen, itsensä kanssa sovintoon päässeen Euroopan kansakuntien ja kansojen tehtävänä on nyt luoda uusi yhteinen hanke tulevia vuosia varten.
Green (PSE). - Mr President, above aU else the signatories of the Treaty of Rome wanted sustained unbroken peace on the continent of Europe.
Green (PSE). - (EN) Arvoisa puhemies, Rooman sopimuksen allekirjoittajat halusivat ennen kaikkea pysyvää rikkomatonta rauhaa Euroopan mantereelle.
The Common Market was not in its inception an economic club.
Yhtenäismarkkinat eivät olleet alussa mikään talouskerho.
It was based on political decisions, buUt on the ashes of fascism, on the ashes of the Holocaust, a political decision that Europe should never again live through the trauma of wholesale war.
Ne perustuivat poliittisiin päätöksiin, ne rakennettiin fasismin ja juutalaisvainon tuhkille ja olivat poliittinen päätös siitä, että Euroopan ei tulisi koskaan enää joutua kokemaan laajan sodan kauhuja.
On the strength of that peace the founding fathers believed they could develop a self-sufficient, confident, dynamic, successful, prosperous and forwardlooking Europe.
Perustajahahmot uskoivat tuon rauhan takaavan, että he voisivat kehittää omavaraisen, luottavaisen, dynaamisen, menestyksekkään, vauraan ja eteenpäin suuntautuneen Euroopan.
The countries within the European Union have been at peace with each other for the last forty years, and every famUy in the European Union benefits from that peace.
Euroopan unionin maat ovat eläneet rauhassa keskenään viimeiset 40 vuotta, ja tästä hyötyy jokainen Euroopan unionissa elävä perhe.
We forget at our peril that abiding gift of peace which the European process has brought to us all; and those who promulgate the politics of hate, who encourage nationalism and xenophobia, would do weU to remember the model of conflict resolution on which the European Union is predicated and which sttil provides an inspiration to us and to others.
On oma vikamme, jos unohdamme rauhan pysyvän lahjan, jonka Euroopan kehitys on tuonut meille kaikille, ja niiden, jotka lietsovat vihan politiikkaa ja kannustavat nationalismia ja muukalaisvihaa, olisi syytä muistaa se konfliktinratkaisumalli, jonka pohjalle Euroopan unioni on perustettu ja joka on yhä inspiraationa meille ja muille.
Now, as we approach the end of the century, we have forty years of successful European integration behind us; we face a greater challenge than at any time in Europe's coUective history.
Nyt kun lähestymme vuosituhannen loppua, meillä on takanamme neljäkymmentä menestyksekkään Euroopan yhdentymisen vuotta ja edessämme on suurempi haaste kuin koskaan aiemmin Euroopan yhteisessä historiassa.
The challenge is not whether we can adapt the institutional structure of the Union through some grotesque agreement based on last-minute horsetrading by our prime ministers in Amsterdam in June.
Haaste ei koske sitä, voimmeko muuttaa unionin toimielinrakennetta jollain groteskilla sopimuksella, joka perustuu pääministeriemme viime kesäkuussa Amsterdamissa junailemiin viime hetken hevoskauppoihin.
The real issue is whether we can give the workers of Vilvoorde and their fantilies a real future; whether we can put the 18 rrtillion unemployed Europeans into jobs; whether we can manage the environment; whether our food is clean and safe; whether our young people can be inspired through education and the prospect of a longterm future rather than sink into the everpresent drug culture with all its implications; whether we can afford pensions for the elderly, benefits for the sick and disabled; whether Ufe is going to be fair and just, or degenerate into an unseemly scramble for our daUy existence.
Todellinen kysymys on se, voimmeko antaa Vilvoorden työntekijöille ja heidän perheilleen todellisen tulevaisuuden; saammeko työtä Euroopan 18 miljoonalle työttömälle; osaammeko hoitaa ympäristöä oikein; onko ruokamme puhdasta ja turvallista; voimmeko inspiroida nuorisoamme koulutuksella ja pitkän aikavälin tulevaisuudennäkymillä, jotta he eivät vajoaisi alati läsnä olevaan huumekulttuuriin ja sen eri sivuilmiöihin; onko meillä varaa vanhusten eläkkeisiin ja sairaille ja vammaisille annettaviin etuihin; tuleeko elämä olemaan tasapuolista ja oikeudenmukaista vai tuleeko se taantumaan röyhkeämmäksi kilpailuksi jokapäiväisestä olemassaolostamme.
In essence, can we meet the aspirations, the needs and the hopes of our people?
Toisin sanoen, voimmeko toteuttaa kansalaistemme pyrkimykset, tarpeet ja toiveet?
That Europe now has this challenge firmly in its sights was brought home to me last night by a presentation made to my group by the workers of Vilvoorde coming directly from their demonstration in Paris.
Sen, että Eurooppa on nyt ottanut tämän haasteen lujasti tähtäimeensä, tekivät ryhmälleni eilen illalla selväksi Vilvoorden työntekijät, jotka tulivat suoraan Pariisissa järjestämästään mielenosoituksesta.
Their description of the Europe they see contained the seeds of destruction of the Union; and yet paradoxicaUy it demonstrated to me as weU the potential for continuing the inspirational work of the founding fathers.
Heidän näkökulmastaan Eurooppaan on kylvetty unionin tuhon siemenet; paradoksaalista kyllä tämä osoitti minulla yhtä lailla ne mahdollisuudet, joita sisältyy perustajahahmojen aatteen jatkamiseen.
On the one hand they argued that there is no social Europe and that workers and people of the Union were growing more disUlusioned as the result of closures, relocations and redundancies.
Toisaalta he väittivät, että sosiaalista Eurooppaa ei ole olemassa ja että sulkemiset, siirrot ja irtisanomiset tekevät unionin työntekijöistä ja kansalaisista entistä pettyneempiä.
On the other hand they described how the Works Council Directive had enhanced the concept of European integration in a very real way by bringing together the Renault workers in a single body since 1993.
Toisaalta he kuvasivat sitä, miten yritysneuvostojen direktiivi oli edistänyt Euroopan yhdentymisen käsitettä erittäin konkreettisesti kokoamalla yhteen Renaultin työntekijät yhdeksi elimeksi vuoden 1993 jälkeen.
It had actually provided the forum in which workers from different countries had learnt to know, trust and like one another.
Näin oli tosiaan saatu aikaan foorumi, jolla eri maiden työntekijät oppivat tuntemaan toisensa, luottamaan toisiinsa ja pitämään toisistaan.
This was the experience which had led them in the past two weeks to develop an international plan of action in which workers from many countries had taken part in solidarity with the workers of VUvoorde.
Tämä kokemus johti siihen, että ne kahden viime viikon aikana laativat kansainvälisen toimintasuunnitelman, jossa useiden eri maiden työntekijät osoittivat solidaarisuutta Vilvoorden työntekijöille.
Mr President, today the European governments face a daunting task.
Arvoisa puhemies, tänään Euroopan hallituksilla on edessään pelottava tehtävä.
They have to decide whether to take the difficult or the easy option.
Niiden on päätettävä, valitako vaikea vai helppo vaihtoehto.
The difficult option is to recommit ourselves to the concept of the founding fathers, to European integration based on the fundamental principles of solidarity, cooperation, unity and cohesion, to a European Union where Member States are equal partners, respected and heeded whether they are big or small, prosperous or not so prosperous, founder members or the newest Member States. And that is difficult, because it requires immense patience
Vaikea valinta on se, sitoutuako perustajahahmojen ajatuksiin, Euroopan yhdentymiseen, joka perustuu solidaarisuuden, yhteistyön, yhtenäisyyden
12.3.97 and goodwill to secure decisions and make progress.
Nr. 4-497/203 ja yhteenkuuluvuuden periaatteille, Euroopan unionille, jossa jäsenvaltiot ovat tasaarvoisia kumppaneita, jossa niitä kunnioitetaan ja jossa ne otetaan huomioon, olivatpa ne pieniä tai isoja, vauraita tai vähemmän vauraita, perustajajäseniä vai uusimpia jäsenvaltioita.
The easy option is to find an escape route, to secure a position which will allow a handful of States to forge ahead on their own whilst the rest remain in a generaUzed, static and secondary free-trade area.
Helppo vaihtoehto on etsiä pakotie, varmistaa tilanne, jossa kourallinen jäsenvaltioita voi puskea eteenpäin samalla, kun loput jäävät yleiselle staattiselle ja toissijaiselle vapaakauppaalueelle.
This would deny the fundamental principles on which the last forty years of European success have been built.
Näin kiellettäisiin ne perusperiaatteet, joille Euroopan menestys on rakentunut viimeisen neljänkymmenen vuoden aikana.
It would constitute a major breach with the concept of the founding fathers.
Tämä rikkoisi merkittävällä tavalla perustajahahmojen ajatuksia vastaan.
More than anything, it would recreate a hierarchy within Europe, with all the consequent tensions and strains which that would generate.
Ennen kaikkea se loisi Eurooppaan uudestaan hierarkian kaikkine siitä seuraavine jännitteineen ja rasitteineen.
Given the potential which now exists for suspicion and mistrust in an era of rapid economic change, social dysfunction and growing political disillusionment, it would reopen the question of peace and stability in Europe.
Ottaen huomioon epäilyn ja epäluottamuksen siemenet, jotka ovat nyt olemassa tänä nopean taloudellisen muutoksen, yhteiskunnallisten epäkohtien ja kasvavan poliittisen pettymyksen aikakautena, se avaisi uudestaan Euroopan rauhaa ja vakautta koskevan kysymyksen.
In celebration of forty years of Europe we should raise our glasses to the positives.
Juhliessamme nelikymmenvuotista Eurooppaa meidän talisi kohottaa lasimme myönteisille asioille.
We should acknowledge that integration may not come as quickly as some want, but we should be clear that we want a Europe which holds together because its people want it to do so; a Europe which holds together because Europe adds something to the lives of our people'and subtracts nothing; a Europe of which we can aU be proud.
Meidän talisi tunnustaa, että yhdentyminen ei ehkä tule niin äkkiä kuin jotkut haluaisivat mutta että meidän pitäisi tehdä selväksi se, että haluamme Euroopan, joka pysyy koossa, koska Eurooppa tuo kansalaistemme elämään jotain lisää eikä vie siitä mitään pois; Euroopan, josta me kaikki voimme olla ylpeitä.
Martens (PPE). - (NL) Mr President, ladies and gentlemen, the authors of the Treaty of Rome were driven by a poUtical vision.
Martens (PPE). - (NL) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Rooman sopimuksen perustajilla oli poliittinen näky.
The spectacular development of the common market created real' sotidarity amongst the peoples of Europe.
Yhteisten markkinoiden ihmeellinen kehitys loi todellisen solidaarisuuden eurooppalaisten kansojen välille.
This was only possible because it was buUt right from the start on reconciliation and peace.
Tämä oli mahdollista vain, koska alusta lähtien perustuksena olivat sovittelu ja rauha.
Why was it so successful?
Miten tämä menestys voidaan selittää?
The Treaty of Rome created institutions which were strong and balanced.
Rooman sopimus loi vahvat ja tasapainoiset elimet.
Under the institutional system of the Community national and Community interests complemented each other.
Yhteisön institutionaalisessa järjestelmässä kansalliset ja yhteisölliset edut täydentävät toisiaan.
A real transfer of sovereignty enabled the Community to resist aU impulses of national egoism and shortterm self-interest.
Luopumalla suvereenisuudestaan yhteisö on voinut vastustaa tehokkaasti kaikkia kansallisen itsekkyyden ja lyhyen tähtäimen etujen heijastumia.
Th governments were also able to defuse a major threat to the Community."Under the OECD there were plans to absorb the European Economic Community into a big free trade area, purely commercial in nature, with no institutions of its own, no common poUcy, no harmonization of laws or rules of competition, no structural funds which could correct regional imbalances and make the machinery of solidarity work.
Lisäksi silloiset hallitukset pystyivät estämään yhteisöä uhanneen suuren uhan. OECD:n puitteissa oli suunnitelmia ottaa EEC osaksi suurta vapaakauppa-aluetta, jolla oli vain kaupallinen luonne, ilman omia elimiä, ilman yhteistä politiikkaa, ilman lainsäädännön tai kilpailusääntöjen yhdenmukaistamista, ilman rakenteellisia keinoja korjata alueellista epätasapainoa ja saada solidaarisuusmekanismit toimimaan.
The battle was hard but it was won thanks to the resolute conviction of the Six.
Taistelu oli kova, mutta niiden kuuden maan päättäväisyyden ansioista se voitettiin.
They were accused at the time of wanting to be a small and exclusive club.
Niitä syytettiin silloin rajoittumisesta pieneen Eurooppaan.
But they stood firm and consistently implemented the Treaty of Rome.
Mutta ne pitivät pintansa ja toteuttivat Rooman sopimusta johdonmukaisesti.
But looking to the past only makes sense if we learn useful lessons from it for the future.
Menneisyyteen katsominen on hyödyllistä vain, mikäli voimme saada siitä hyödyllisiä oppitunteja tulevaisuuden kannalta.
The message of the Treaty of Rome remains as powerful as ever.
Rooman sopimuksen sanoma ei ole menettänyt tehoaan.
The chaUenges have changed and new imperatives have arisen.
Haasteet ovat muuttuneet ja on syntynyt uusia tarpeita.
They are largely political, because they have to meet the expectations of the peoples of Central and Eastern Europe, who were for a long time divorced from the momentum of Western Europe and who now seek to join their destiny to ours.
Ne ovat suuressa määrin poliittisia, koska niiden tulee antaa vastaus Keski- ja Itä-Euroopan kansojen pyyntöön, jotka kansat olivat pitkään suljettuna Länsi-Euroopan ulkopuolelle ja jotka nyt haluavat sitoa kohtalonsa meidän kohtaloomme.
But if we wish to present ourselves as founders of the new Europe we also have a common duty to meet the needs of European society and its citizens; we must reduce the enormous level of unemployment and, I address myself to the Commission President here, we must ensure that those hit by the decisions, of Renault, which we discussed yesterday, are given the chance of a meaningful solution.
Mutta mikäli haluamme toimia uuden Euroopan perustajina, myös meidän velvollisuutenamme on vastata yhdessä eurooppalaisen yhteiskunnan ja sen kansalaisten tarpeisiin, meidän tulee saada valtava työttömyys pienentymään ja lopuksi, käännyn myös komission puheenjohtajan puoleen, meidän tulee antaa mahdollisuus Renault'n päätöksen uhreille, jotka eilen olemme tavanneet, mahdollisuus oikeaan ratkaisuun.
Moreover, ladies and gentlemen, enlargement of the European Union from 15 to 25 Member States may jeopardize the very survival of the Union unless we strengthen its abitity to decide and act.
Lisäksi, hyvät kollegat, siirtyminen 15 jäsenvaltion unionista 25 jäsenvaltion unioniin voi muodostaa uhkan sen olemassaololle, ellemme vahvista unionin päätös- ja toimintavalmiutta.
The threat will be mortal if we do not base European integration on a moral view of humanity and on the desire for a meaningful future for European society.
Tämä uhka muodostuu hengenvaaralliseksi, ellemme perusta Euroopan yhdentymistä moraaliselle ihmiskuvalle ja kunnianhimolle luoda oikea tulevaisuus eurooppalaiselle yhteiskunnalle.
Globalization of the economy comes as a real culture shock.
Talouden muuttuminen maailmanlaajuiseksi aiheuttaa oikean kulttuurishokin.
It may lead to more nationalistic reactions and the dangerous result that nations turn in upon themselves.
Se voi johtaa nationalismin lisääntymiseen ja tuhoisaan sisäänpäin kääntymiseen.
If we confine ourselves to being just a big economic area, governed only by the laws of the free market, we shall not be able to satisfy the demands of Europe's peoples for security, safety and solidarity.
Mikäli me rajoitumme suureen talousalueeseen, missä vain vapaiden markkinoiden lait ovat voimassa, emme pysty vastaamaan Euroopan kansojen turvallisuuden, varmuuden ja solidaarisuuden kaipuuseen.
If we faU to operate a true foreign and security poUcy, Europe wUl be condemned to play a marginal role on the world stage.
Mikäli emme saa aikaan oikeaa uiko-ja turvallisuuspolitiikkaa, Eurooppa on tuomittu näyttelemään merkityksetöntä osaa maailman näyttämöllä.
Ladies and gentlemen, what will the verdict of future generations be if we cannot now decide on a structured, federal, strong and democratic Europe, if we cannot bring peace and stabUity to our continent?
Hyvät kollegat, minkälaisen tuomion tulevat sukupolvet tulevat antamaan meille, ellemme nyt pysty päättämään rakenteellisesta, federalistisesta ja vahvasta Euroopasta emmekä tuomaan rauhaa ja vakautta mantereellemme.
If we cannot make our feUow-citizens free members of a prosperous whole?
Ellemme pysty vapauttaman kansalaisiamme hyvinvoivassa kokonaisuudessa.
The current Intergovernmental Conference is certainly not the end of it.
Käynnissä oleva hallituskonferenssi ei varmastikaan ole viimeinen etappi.
But let us not forget what this Conference is meant to do.
Mutta älkäämme erehtykö tämän konferenssin panoksen suhteen.
No 4­497/203
(Suosionosoituksia)
Azzolini (UPE). ­ (FT) Mr President, on 25 March 1957 in Italy, in Rome, in the Campidoglio, in the Sala degU Orazi e Curiazi, the founding fathers guided by Alcide De Gasperi signed the Treaties that became the main pillar of the entire process of unification, Treaties that were revised and adapted by the European Single Act and the Maastricht Treaty.
Azzolini (UPE). - (LT) Arvoisa puhemies, maaliskuun 25. päivänä 1957 Italiassa, Roomassa Campodogliossa perustajaisät allekirjoittivat Alcide de Gasperin johdolla Orazi e Curiazi - salissa sopimukset, jotka muodostivat tukipilarin koko yhtenäisyysprosessille. Näitä sopimuksia on tarkistettu ja muokattu Euroopan yhtenäisyysasiakirjalla ja Maastrichtin sopimuksilla.
The ambition of the founding fathers in Rome was rightly a lofty one, because at that time it was indeed very necessary finaUy to embark on the road towards building Europe and achieving a European integration that was not confined merely to the removal of customs barriers or to a purely economic vision.
Roomassa perustajat olivat hyvin kunnianhimoisia, sillä oli suuri tarve kääntyä viimeinkin sellaisen Euroopan rakentumisen ja integraation tielle, joka ei rajoitu maaperä- tai tulliesteisiin, eikä pelkästään taloudellisiin visioihin.
It was an ambitious political project and the determination to pursue it, however slowly, with a view to creating a large European common market, while at the same time creating democratic Community institutions by harmonizing and renewing the various policies, gradually led to the estabUshment of socio­political­institutional whole that is today's European Union.
Tämä oli kunnianhimoinen poliittinen hanke ja sen toteuttamisesta, vaikkakin hitaasti, oltiin päättäväisiä suurten eurooppalaisten yhteismarkkinoiden luomiseksi, mutta samanaikaisesti myös yhteisön demokraattisten toimielinten kasvattamiseksi, jotka edelleen eri politiikkojen yhdenmukaistamisen ja innovaation avulla voisivat johtaa sosiaali-poliittis-institutionaaliseen kokonaisuuteen, jota nykyinen Eurooppa jo edustaa.
On 25 March, 40 years ago, the founding fathers in Rome pointed the way, with courageous foresight, to a political project that has guaranteed peace, freedom and prosperity to those who participated in it.
Maaliskuun 25. päivänä neljäkymmentä vuotta sitten Roomassa lähdettiin tielle rohkealla kaukonäköisyydellä kohti poliittista hanketta, joka on taannut rauhan, vapauden ja hyvinvoinnin kaikille siihen osallistuneille kansoille.
I beUeve that when we celebrate this 40th anniversary we must reflect and ask ourselves whether we can complete the project began by the founding fathers with the same political foresight and in particular whether we are doing all we can to enable the citizens of Europe to know, participate in, and 'live' the European Union.
Uskon, että juhliessamme tätä 40. vuosipäivää meidän on pohdittava ja kysyttävä, onko meillä edellytykset täydentää perustajien aloittamaa työtä samalla poliittisella suunnittelukyvyllä, ja vielä enemmän, teemmekö kaiken mahdollisen, jotta Euroopan kansalaiset voisivat tuntea, osallistua ja "elää" Euroopan unionissa.
History teaches us that economic factors, monetary events or individual interests cannot, in themselves, give rise to or provide the impetus for entire cycles of civilization.
Historia opettaa meille, että ei ole olemassa taloudellisia tapahtumia, rahapoliittisia tapauksia, erityisintressejä, jotka yksin voisivat antaa sysäyksen yhteiskunnan sisäisille ajanjaksoille.
It is poUtical projects ­ poUtical spelled with a large Ρ ­ that can change history or seize good opportunities as they arise.
On politiikka - isolla alkukirjaimella -, joka suunnitelmallisuudellaan voi pitää historiaa liikkeessä ja osaa käyttää hyväkseen myös esiintyviä suotuisia hetkiä.
However, in a democracy, we cannot achieve major political and institutional changes unless the people are adequately informed and prepared for these changes.
Kuitenkin kansanvallassa ei ole mahdollista toteuttaa suuria poliittis-institutionaalisia muutoksia, jos kansalaiset eivät itse ole riittävän tietoisia muutoksista ja valmistautuneita niihin.
As Alcide De Gasperi and Jean Monnet emphasized on several occasions, the building of Europe must be founded not just on economics but also and above all on culture.
Kuten De Gasperi ja Monnet jo useaan otteeseen ovat korostaneet, oli tarpeen aloittaa Euroopan rakentaminen ei ainoastaan talouden vaan ennen kaikkea kulttuurin alalla.