natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The European Union has, in a field that direct ly implicates fundamental rights, acknowledged the need to install procedures which will enable the impact of rules securing these rights to be monitored and to detect and correct possible deficiencies in a timely fashion.
Euroopan unioni on näin ollen tunnustanut, että perusoikeuksiin välittömästi liittyvällä alalla tarvitaan menettelyjä, jotka antavat mahdollisuuden valvoa näitä oikeuksia turvaavien sääntöjen vaikutusta ja joiden avulla mahdolliset puutteet voidaan ajoissa havaita ja korjata.
Art. 286 of the EC Treaty also demonstrates the fact that the European Union's commitment to fundamental rights does not concern any one institution or body. It impacts on all its activities.
EY:n perustamissopimuksen 286 artikla osoittaa myös, että perusoikeuksiin liittyvä Euroopan unionin sitoumus ei koske vain yksittäisiä toimielimiä tai muita elimiä, vaan se vaikuttaa kaikkeen unionin toimintaan.
Mechanisms securing an internal coordination of fundamental rights' policies must therefore be provided for.
Tämän vuoksi on perustettava järjestelmiä, jotka takaavat perusoikeuspolitiikan sisäisen koordinoinnin.
Experience shows, however, that the development of both credible and efficient fundamental rights policies depends to a decisive extent on continuous dialogue with those whose rights are to be guaranteed.
Aikaisemmat kokemukset osoittavat, että uskottavan ja tehokkaan perusoikeuspolitiikan kehittäminen edellyttää jatkuvaa vuoropuhelua niiden kanssa, joiden perusoikeuksista on kysymys.
Traditional interlocutors such as the social partners together with non-governmental organisations can, particularly in the area of fundamental rights, offer critical advice and also help to locate and identify areas of conflict.
Työmarkkinaosapuolten ja kansalaisjärjestöjen kaltaiset perinteiset neuvottelukumppanit voivat erityisesti perusoikeuksiin liittyvissä kysymyksissä tarjota kritiikkiä ja auttaa tunnistamaan ongelma-alueita.
For precisely the same reason, such a dialogue should not be confined to preliminary reflections only, but continued and intensified once fundamental rights have been expressly recognised and specific policies worked out.
Edellä kuvattua vuoropuhelua olisi jatkettava myös alustavan pohdinnan jälkeen, ja sitä olisi tehostettava, kun perusoikeuksien asema on selkeästi tunnustettu ja niitä koskeva erityispolitiikka määritetty.
In other words, internal coordination must be complemented by procedures intended to establish a regular exchange of views and experiences with the social partners and non-governmental organisations.
Sisäistä koordinointia on toisin sanoen täydennettävä menettelyillä, joiden tarkoituksena on saada aikaan työmarkkinaosapuolten ja kansalaisjärjestöjen kanssa käytävää säännöllistä mielipiteiden- ja kokemustenvaihtoa.
Any attempt to explicitly recognise fundamental rights must include both civil and social rights.
Kansalais- ja poliittiset oikeudet ja sosiaaliset oikeudet on tunnustettava kokonaisuutena.
To ignore their interdependence questions the protection of both.
Jos niiden moneen kertaan todettu keskinäinen riippuvuus unohdetaan, vaarantuu molempien toteutuminen.
It is in this sense that their indivisibility has over and again been affirmed. Their separation in part has historical reasons.
Kansalais- ja poliittisten oikeuksien ja sosiaalisten oikeuksien erottamiseen on historiallisia syitä.
It reflects the late 'discovery' of social rights, as compared to civil and political rights.
Sosiaaliset oikeudet tulivat esiin eräässä mielessä myöhemmin kuin kansalais- ja poliittiset oikeudet.
The more the attention concentrated on specific aspects of social rights, the more they were perceived as a different type of right, that had to be treated differently.
Mitä enemmän painotettiin sosiaalisten perusoikeuksien erityispiirteitä, sitä enemmän niitä alettiin pitää erilaisina oikeuksina, joita oli käsiteltäväkin eri ta valla kuin kansalais- ja poliittisia oikeuksia.
As important as it was, especially in the early years of discussions on social rights, to understand and stress their special character, the separation from civil and political rights led increasingly to a binary classification of fundamental rights and legitimated long-standing attempts to grant social rights a distinct and clear ly inferior status.
Aikaisemmin oli ehkä tärkeää korostaa sosiaalisten oikeuksien erityispiirteitä. Erityispiirteiden korostamisesta seurasi kuitenkin se, että perusoikeudet ikään kuin jaettiin kahteen ryhmään ja sosiaalisia perusoikeuksia alettiin pitää vähäarvoisempina.
The history of the European Communities offers many examples of the efforts to regard social rights as a group of rights with less relevance than traditional civil and political rights.
Euroopan yhteisöjen historiassa on useita esimerkkejä siitä, miten sosiaalisia perusoikeuksia on yritetty tarkastella omana ryhmänään, joka ei ole yhtä tärkeä kuin perinteiset kansalais- ja poliittiset oikeudet.
The quest for 'indivisibility' counters all attempts to maintain the separation and to deny social rights the rank conceded to civil and political rights.
Kun perusoikeudet sen sijaan ymmärretään kokonaisuudeksi, ei tällaiselle erottelulle jää enää sijaa, ja sosiaaliset perusoikeudet saavat samanlaisen aseman kuin kansalais- ja poliittiset oikeudet.
It should nevertheless be clear that 'indivisibility' does not imply a simple juxtaposition of social and civil rights.
On kuitenkin huomattava, ettei oikeuksien erottamattomuudella tarkoiteta pelkkää sosiaalisten oikeuksien ja kansalais- ja poliittisten oikeuksien rinnastamista.
Equality of sexes or non-discrimination on grounds of age may have acquired a particular significance in the case of labour relationships.
Esimerkiksi sukupuolten välinen tasa-arvo ja ikään perustuvan syrjinnän kieltäminen ovat saaneet erityisen merkityksen työmarkkinasuhteiden yhteydessä, mutta molemmat periaatteet ovat saaneet alkunsa yleisen tasa-arvoisuu-den periaatteesta.
But both originated from the general equality principle and must, if their meaning and range are to be correctly appreciated, be seen and discussed against the background of the reflections and aspirations that guided the application of the equality principle.
Jos niiden merkitys ja asema halutaan ymmärtää oikein, ne tulee nähdä ja niistä tulee keskustella tasa-arvoisuuclen periaatetta koskevan kes-
Similarly, the relevance of rules restricting the use of employee data and guaranteeing employees' privacy may be obvious, but they can be accurately formulated only in connection with an explicit recognition of individuals' right to determine the processing of their data.
kustelun perusteella. Vastaavasti työntekijöiden tietosuojaa koskevien ja heidän yksityisyytensä takaavien sääntöjen merkitys saattaa olla itsestään selvä, mutta niitä koskeva sääntely onnistuu ainoastaan, mikäli tunnustetaan selkeästi yksilön oikeus päättää omien henkilötietojensa käytöstä.
In short, there is, in the words of the European Court of Human Rights, no 'water-tight division' between civil and social rights.
Niin kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuin toteaa, kansalais- ja poliittisten oikeuksien ja sosiaalisten oikeuksien välillä ei ole "vedenpitävää eroa".
'Indivisibility' therefore demands, first and foremost, a meticulous review of civil rights in order to address and incorporate matters traditionally dealt with in a closed category of social rights.
Perusoikeuksien ymmärtäminen kokonaisuutena edellyttää siis ennen kaikkea kansalais- ja poliittisten oikeuksien huolellista uudelleentarkastelua, jotta perinteisesti omana ryhmänään käsiteltyjä sosiaalisia oikeuksia voidaan käsitellä yhdessä muiden oikeuksien kanssa.
Where adaptation and completion of civil rights is not possible, formulation of new rights will be needed, as is particularly the case with collective rights, such as the right to resort to collective actions.
Jos kansalais- ja poliittisia oikeuksia ei voida mukauttaa ja täydentää, on määritettävä uusia oikeuksia. Tämä koskee erityisesti kollektiivisia oikeuksia kuten oikeutta turvautua kollektiiviseen toimintaan.
Irrespective, however, of whether the recognition of social rights is effected by reinterpreting traditional civil rights, or by enlarging the list of fundamental rights, the inclusion of social rights does not fully cover fundamental social policies.
Riippumatta siitä, sisällytetäänkö sosiaaliset oikeudet perusoikeuksiin tulkitsemalla perinteisiä kansalais- ja poliittisia oikeuksia uudella tavalla vai lisäämällä luetteloon uusia oikeuksia, sosiaaliset perusoikeudet eivät kata koko sosiaalipolitiikkaa.
All such policies must therefore, as in the past, be separately addressed as essential elements of the European Union's general policy goals.
Muita tavoitteita onkin entiseen tapaan lähestyttävä olennaisena osana Euroopan unionin yleisiä tavoitteita.
A comprehensive and thorough review of fundamental rights, so as to secure their best possible integration into the law of the European Union and take into account their function in a modern society would seem to be the most appropriate reaction to the foregoing considerations.
Edellä esitettyihin pohdintoihin voitaisiin parhaiten vastata arvioimalla perusoikeudet uudelleen laajasti ja monipuolisesti.
The risk, however, of formulating a new and genuine Community-specific set of fundamental rights is considerable.
Tällöin voitaisiin parhaalla mahdollisella tavalla sisällyttää nämä oikeudet Euroopan unionin lainsäädäntöön ja ottaa huomioon niiden tehtävä modernissa yhteiskunnassa.
Such an attempt would in fact reopen and prolong a debate that has already lasted far too long.
Uusien ja erityisten yhteisön lainsäädäntöön sisältyvien perusoikeuksien laatimiseen liittyy kuitenkin huomattavia riskejä, sillä tällainen yritys edellyttäisi, että jo nyt liian kauan kestänyt keskustelu aloitettaisiin uudelleen ja että sitä jatkettaisiin edelleen.
Both the arguments for a reformulation, and the possible content of the rights to be recognised, have by now been exhaustively discussed.
Sekä oikeuksien kirjaamisen perusteista että niiden mahdollisesta sisällöstä on tähän mennessä keskusteltu kattavasti.
Moreover, the farreaching changes of the European Union, the expansion of its activities and not the least its growing international role in a globalised society, as stressed at the
Oikeuksien tunnustamisen lykkäämistä vastaan puhuvat lisäksi vahvasti sellaiset tekijät kuten Euroopan unionin kauaskantoiset muutokset, unionin toiminta-alan laajeneminen ja unionin kansainvälisen merkityksen lisääntyminen globalisoituvassa yhteiskunnassa.
What, more than ever, is needed, is not new deliberation but a clear decision.
Nyt on välttämättä saatava aikaan perusoikeuksia koskeva selkeä päätös.
Instead of concentrating all efforts on the formulation of a new Bill of Rights, the recognition of rights should build in particular on the ECHR, which has become, through the case law of its organs, a common European Bill of Rights.
Sen si jaan, että voimat keskitettäisiin uuden perusoikeuksien ja -vapauksien luettelon (Bill of Rights) laatimiseen, olisi lähtökohdaksi otettava Euroopan ihmisoikeussopimus, josta on jo sitä tulkitsevien elinten oikeuskäytännön myötä muodostunut yleinen eurooppalainen perusoikeuksien ja -vapauksien julistus.
This should, however, not be understood as an incitement to pick and choose only those rights that seem especially relevant to the European Union's own history and tasks.
Tätä ei kuitenkaan tulisi ymmärtää kehotukseksi valita mukaan ainoastaan sellaiset oikeudet, jotka ovat Euroopan unionin oman historian ja sen tehtävien kannalta kaikkein tärkeimpiä.
On the contrary, the acceptance of the ECHR must be guided by the fact that the European Union is in a process of structural modifications, as particularly illustrated by the increasing importance of the second and third pillar.
Euroopan ihmisoikeussopimuksen hyväksymisessä olisi nimenomaan otettava huomioon se seikka, että Euroopan unioni käy par-
Secondly, clauses detailing and complementing the ECHR must be added as it appears necessary.
Tarpeen mukaan on lisättävä Euroopan ihmisoikeussopimusta tarkentavia ja täydentäviä määräyksiä.
Among the most obvious examples are:
Selkeimpiä esimerkkejä näistä ovat:
• the right to equality of opportunity and treatment, without any distinction such as race, colour, ethnic, national or social origin, culture or language, religion, conscience, belief, political opinion, sex, marital status, family responsibilities, sexual orientation, age or disability;
• mahdollisuuksien ja kohtelun yhdenvertaisuus riippumatta rodusta, ihonväristä, etnisestä, kansallisesta tai sosiaalisesta alkuperästä, kulttuurista tai kielestä, uskonnosta, vakaumuksesta, mielipiteistä, poliittisesta näkemyksestä, sukupuolesta, siviilisäädystä, perhevelvoitteista, sukupuolisesta suuntautumisesta, iästä tai vammaisuudesta
• the freedom of choice of occupation;
• oikeus vapaaseen ammatinvalintaan
• the right to determine the use of personal data;
• oikeus määrätä omien henkilötietojen käytöstä
• the right to family reunion;
• oikeus liittyä yhteen perheensä kanssa
• the right to bargain collectively, and to resort to collective action in the event of a conflict of interests; and
• kollektiivinen neuvotteluoikeus, oikeus turvautua kollektiivisiin toimiin ristiriitatilanteessa riitatilanteessa
• the right to information, consultation and participation, in respect of decisions affecting the interests of workers.
• oikeus saada tietoa, tulla kuulluksi ja osallistua päätöksiin, jotka vaikuttavat työntekijöiden etuihin.
In some cases, this latter list extends rights already included in the ECHR or in the Protocols to the ECHR, for example non-discrimination and freedom of association.
Joissakin jälkimmäisen luettelon kohdista laajennetaan Euroopan ihmisoikeussopimukseen tai sen lisäpöytäkirjoihin sisältyviä oikeuksia, esimerkiksi syrjimättömyyttä ja yhdistymisvapautta.
In other cases it enshrines rights long accepted as fundamental social rights.
Toisiin kohtiin taas on kirjattu oikeuksia, joita on jo pitkään pidetty sosiaalisina perusoikeuksina.
In defining fundamental rights, other international human rights treaties should also be taken into consideration.
Määriteltäessä perusoikeuksia olisi otettava huomioon myös muut kansainväliset ihmisoikeussopimukset.
The specification of fundamental rights is, however, only an intermediary act.
Perusoikeuksien määritteleminen on kuitenkin vain välitavoite.
It reflects the status quo but at the same time paves the way for further completion: the inclusion of rights addressing in particular, protection of the environment and the effects of a rapidly developing biotechnology on the individual's personal integrity and self-determination.
Määrittely kuvastaa nykytilannetta, mutta samalla se luo pohjaa perusoikeuksien laajentamiselle: niihin voitaisiin sisällyttää oikeuksia, jotka koskevat ympäristönsuojelua ja no peasti kehittyvän biotekniikan vaikutuksia ihmisten yksityisyyteen ja koskemattomuuteen.
Here the European Union should use the procedure followed in the case of the information and communication technology field, where broad discussion of the characteristics and consequences of the 'information society' took place in a special forum established by the Commission.
Euroopan unionin pitäisi näissä kysymyksissä noudattaa menettelyä, jota käytettiin tieto- ja viestintätekniikan alalla. Tällöin "tietoyhteiskunnan" ominaispiirteistä ja seurauksista käytiin laajaa keskustelua komission perustamalla foorumilla.
This raised awareness for the need for rules safeguarding fundamental rights, and promoted a readiness to adopt required measures.
Se toi esiin perusoikeudet turvaavien sääntöjen tarpeen ja lisäsi valmiutta tarvittavien toimenpiteiden hyväksymiseen.
Similarly, an equally intensive debate on the relevance and the repercussions of biotechnology should be initiated in order to discern and formulate the appropriate additions to the list of fundamental rights.
Olisi käynnistettävä yhtä intensiivinen keskustelu biotekniikan merkityksestä ja vaikutuksista, jotta perusoikeuksien luetteloon tarvittavat lisäykset voitaisiin määritellä ja muotoilla.
In sum, the recognition of fundamental rights must be understood as a process that in its first phase should lead to the enumeration of a set of rights incorporating and expanding the ECHR, but which, in particular against the background of the decisions of the ECJ and the European Court of Human Rights, should ultimately result in a reformulation of fundamental rights adapted to the experiences
Perusoikeuksien tunnustamista onkin pidettävä prosessina, jonka ensimmäisen vaiheen tuloksena luetellaan Euroopan ihmisoikeussopimukseen sisältyvät ja sitä laajentavat oikeudet. Prosessin tavoitteena olisi kuitenkin perusoikeuksien uudelleenmäärittäminen siten, että se vastaisi Euroopan unionin kokemuksia ja vaati-
and exigencies of the European Union.
muksia. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö antaa uudistamistyölle hyvän pohjan.
However, even in the long term, the process of ascertaining and determining fundamental rights should remain an open one, if the European Union is not to be deprived of the opportunity to adjust its leading principles to the needs of a society marked by constant changes that will continue to pose new challenges for fundamental rights, as experience with information and communication technology and with biotechnology illustrates.
Perusoikeuksien turvaamista ja määrittelyä olisi kuitenkin pidettävä avoimena prosessina myös pitkällä aikavälillä, jotta Euroopan unioni voi sovittaa omia perusperiaatteitaan alati muuttuvan yhteiskunnan tarpeisiin. Nämä muutokset asettavat jatkuvasti uusia haasteita perusoikeuksille, kuten tieto- ja viestintätekniikasta ja biotekniikasta saadut kokemukset osoittavat.
As imperative as an explicit recognition of fundamental rights is, the European Union must not neglect the equally significant fundamental policies, as, for in stance, outlined in Articles 1 36 and 137 of the EC Treaty.
Perusoikeuksien selkeä tunnustaminen on ensiarvoisen tärkeää, mutta Euroopan unioni ei saa myöskään unohtaa esimerkiksi Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 136 ja 137 artiklassa hahmotellun peruspolitiikan merkitystä.
Both rights and policies are integral and closely interlinked components of the single system of fundamental rules which governs the activities of the European Union.
Sekä oikeudet että keskeinen politiikka ovat olennaisia ja toisiinsa kiinteästi liittyviä tekijöitä siinä perussääntöjen yhteisessä järjestelmässä, joka ohjaa Euroopan unionin toimintaa.
The applicability of both rights and policies may be ensured through different mechanisms, but nevertheless, they cannot be separated.
Oikeuksien ja politiikan soveltaminen voidaan turvata eri keinoin, mutta niitä ei voida erottaa toisistaan.
Hence, the insistence on a formulation of fundamental rights must not lead to a neglect of fundamental policies.
Onkin korostettava perusoikeuksien määrittämistä siten, että sen seurauksena ei laiminlyödä peruspolitiikkaa.
All rights should be set out in a single text.
Kaikki oikeudet olisi lueteltava samassa tekstissä.
Both the present dispersion throughout the Treaties and the widespread references to various international and supranational sources must be abandoned in order to secure the degree of clarity that the fundamental character of these rights necessitates.
On luovuttava nykyisestä käytännöstä, jossa oikeudet on hajotettu perussopimusten tekstin eri osiin, ja laajoista viittauksista erilaisiin kansainvälisiin ja ylikansallisiin lähteisiin. Näin taa taan näiden ratkaisevan tärkeiden oikeuksien ansaitsema selkeys.
Therefore, even where a substantial number of rights is, as in the case of the ECHR, included in a specific document, the rights must be expressly listed.
Vaikka merkittävä osa oikeuksista onkin lueteltu erillisessä asiakirjassa, Euroopan ihmissoikeussopimuksessa, perusoikeudet on silti lueteltava erikseen.
The text enumerating the rights should be inserted into a special part, or a particular Title of the Treaties.
Perusoikeudet luetteleva teksti olisi liitettävä joko perussopimusten erityisosaan tai erityiseen lukuun.
The place chosen should clearly illustrate the paramount importance of fundamental rights and unmistakably indicate that the activities of the European Union must at all times, and under all circumstances, be guided by respect tor these rights.
Valitun paikan pitäisi selkeästi osoittaa perusoikeuksien ensiarvoisen suuri merkitys ja yksiselitteisesti ilmaista, että näiden oikeuksien on aina ja kaikissa olosuhteissa ohjattava Euroopan unionin toimintaa.
Professor of Public Law, University of Heidelberg; Director of the Max-Planck-lnstitute for Comparative Public Law and International Law; former Vice-President of the European Commission of Human Rights
Frowein julkisoikeuden professori, Heidelbergin yliopisto; vertailevan julkisen ja kansainvälisen oikeuden Max Planck -instituutin johtaja; entinen Euroopan ihmisoikeuskomission varapresidentti
• Pirkko K. Koskinen Former Professor of Labour Law, University of Lapland; Deputy Ombudsman from 1 988 to 1 995
Pirkko K. Koskinen entinen työoikeuden professori, Lapin yliopisto; apulaisoikeusasiamies 1988-1995
Affirming fundamental rights in the European Union —Time to act Report of the Expert Croup on Fundamental Rights
Perusoikeuksien vahvistaminen Euroopan unionissa - On aika toimia Perusoikeuksia käsitelleen asiantuntijaryhmän raportti
The contents of this publication do not necessarily reflect the opinion or position of the European Commission, Directorate-General for Employment, Industrial Relations and Social Affairs.
Julkaisun sisältö ei välttämättä kuvasta työllisyydestä, työmarkkinasuhteista ja sosiaaliasioista vastaavan Euroopan komission pääosaston näkemystä tai kantaa
Produced by the Employment and ESF Information Sector (DG V Information and Publications Unit)
Laatija:Työllisyysasiain ja ESR:n tiedotusjaos (PO V, Tiedotus ja julkaisut)
A great deal of information on the European Union is available on the Internet It can be accessed through the Europa server
Suuri määrä muuta tietoa Euroopan unionista on käytettävissä Internetissä Europa-palvelimen kautta (http://europa.eu.int).
Luxembourg: Office for Official Publications of the European Communities, 1999.
Luxemburg: Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, 1999
ISBN: 92-828-7184-3 © European Communities, 1999 Reproduction is authorized, provided the source is acknowledged.
ISBN 92-828-7189-4 © Euroopan yhteisöt 1999 Tekstin jäljentäminen on sallittua, kunhan lähde mainitaan.
Front cover/illustrations © Diana Ong/Superstock/Photonews
Kansi ja kuvat © Diana Ong/Superstock/Photonews
1998 was a watershed year for the European Union in its bid to get more people into work.
1998 oli käänteentekevä vuosi Euroopan unionin pyrkimyksissä saada entistä enemmän ihmisiä työhön.
The European Employment Strategy agreed by Europe's leaders at Amsterdam and Luxembourg in 1997 was put into action.
Euroopan työllisyysstrategiaa, josta Euroopan maiden johtajat olivat sopineet Amsterdamissa ja Luxemburgissa vuonna 1997, alettiin toteuttaa.
EU Member States launched national plans for employment, to pursue goals and targets agreed at European level and, working with the European Commission, began to systematically review their progress in meeting these objectives.
EU:n jäsenvaltiot käynnistivät kansallisia työllisyyssuunnitelmia päästäkseen Euroopan tasolla sovittuihin tavoitteisiin ja alkoivat seurata yhteistyössä Euroopan komission kanssa järjestelmällisesti, miten tavoitteisiin päästään.
Meanwhile, the European Social Fund, the key financial instrument at EU level to help implement the European Employment Strategy, continued to help develop people's skills and potential for work across the European Union.
Euroopan sosiaalirahasto (ESR), joka on EU:n keskeinen rahoitusväline Euroopan työllisyysstrategiaa toteutettaessa, jatkoi ammattitaidon ja työkyvyn edistämistä kaikkialla Euroopan unionissa.