natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The results are there for all to see: the European Central Bank has had two outstanding presidents who have successfully defended its independence and eectiveness.
Tulokset ovat selvät; Euroopan keskuspankilla on ollut kaksi erinomaista pääjohtajaa, jotka ovat onnistuneesti puolustaneet pankin riippumattomuutta ja tehokkuutta.
And the euro has become a leading currency that Europeans see as their own, indeed as their only one.
Eurosta on tullut erinomainen valuutta, jota eurooppalaiset pitävät omanaan.
The resignation of the Commission: The third key moment that must be highlighted is Parliament’s decision to exercise its right of control over the Commission’s activities, a decision which eventually led to the latter’s resignation.
Komission eroaminen: Kolmas tärkeä hetki, joka on mainittava, oli parlamentin päätös pitää kiinni oikeudestaan valvoa komission toimintaa, mikä johti lopulta komission eroon.
This was a tense process that was particularly painful for me, given my friendship and ideological anity with Jacques Santer and other members of the Commission, especially Marcelino Oreja.
Prosessi oli raskas ja minulle erityisen tuskallinen, kun ottaa huomioon ystävyyden ja ideologisen yhteyden Jacques Santerin ja komission muiden jäsenten, erityisesti Marcelino Orejan kanssa.
But it was a decisive moment for the future of the European Parliament.
Euroopan parlamentin tulevaisuuden kannalta tuo hetki oli kuitenkin ratkaiseva.
Since Maastricht, the Commission has had to obtain Parliament’s con-dence.
Maastrichtista lähtien komissiolla on täytynyt olla parlamentin luottamus.
Jacques Santer himself recognised this in the speech he made on taking oce.
Santer itse totesi tämän virkaanastujaispuheessaan.
The first consequence of that episode is that the Commission cannot place itself in a position of confrontation with the parliamentary assembly, whose condence must be maintained at all times.
siihen aikaan kuitenkin vallitsevana käsitys, että komission pitäisi olla riippumaton paitsi kansallisista eduista, myös parlamentista.
Romano Prodi saw this clearly and reached an agreement with Parliament that would enable it to demand the resignation of any Commissioner who had lost this condence.
Prodi ymmärsi tämän selvästi ja teki parlamentin kanssa sopimuksen, joka antaisi parlamentille mahdollisuuden vaatia komission minkä tahansa jäsenen eroa, jos tämä on menettänyt luottamuksen.
José Manuel Barroso also followed the same course in the Rocco Buttiglione episode.
Barroso noudatti tätä Buttiglionen tapauksessa.
It can thus be seen as a decisive stage in the evolution towards a parliamentary system.
Kyse oli siis ratkaisevasta etapista kehityksessä kohti parlamentaarista järjestelmää.
The second consequence is that the Commission has carried out an in-depth internal reform to strengthen control mechanisms, as called for by the Committee of Independent Experts.
Toisena seurauksena oli komission syvällinen sisäinen uudistus omien valvontamekanismiensa vahvistamiseksi, kuten riippumattomien asiantuntijoiden komitea oli kehottanut.
European citizens have beneted.
Se on ollut hyödyksi Euroopan kansalaisille.
The third and less well-known consequence is in my view equally clear: it concerns the goal of transforming the Commission into a technical secretariat of the Council – a recurrent goal set by those who would like to reduce the European Union to an intergovernmental organisation.
Kolmas, vähemmän ilmeinen seuraus, mutta minun näkökulmastani yhtä selkeä, oli se, että pyrkimys muuttaa komissio neuvoston sihteeristöksi – sitä ovat toistuvasti ajaneet ne, jotka haluaisivat kutistaa Euroopan unionin kansainväliseksi järjestöksi – romuttui.
This goal was finally cast aside.
Olen siitä varma.
It is a political body which is given tremendous potential force by this majority … provided, of course, that it is willing to use it.
Se on poliittinen elin, jolle poliittinen enemmistö antaa valtavan voimalatauksen, jota tietenkin käytetään tarvittaessa.
An executive based on the condence of Parliament can be an instrument of political leadership or it can be a puppet ; it depends on the resolve and decisiveness of its members.
Parlamentin luottamukseen perustuva toimeenpanoelin voi olla joko poliittisen johtajuuden instrumentti tai sätkynukke, riippuen niiden tahdosta ja päätöksistä, jotka sen muodostavat.
And the fourth consequence, which is an underlying consequence of the resignation but one that is of great importance for the future, is that the two-thirds majority required for a motion of censure to succeed is not sucient to keep the Commission alive against a simple parliamentary majority that has no condence in it.
Neljäs komission eron varjoon jäävä seuraus, jolla on kuitenkin suuri merkitys tulevaisuudessa, on se, että vaadittu kaksi kolmasosaa äänistä epäluottamusäänestyksen onnistumiseksi ei riitä pitämään komissiota pystyssä, jos parlamentin yksinkertainen enemmistö ei anna luottamustaan.
The two-thirds majority is an anachronism, a relic from the time when the Commission was appointed by the Member State governments alone.
Kahden kolmasosan päätösvaltaisuus on anakronismi, jäänne ajalta, jolloin jäsenvaltioiden hallitukset yksin nimittivät komission.
Once the Commission’s appointment requires the approval of the parliamentary majority, the withdrawal of that condence must mean the end of the Commission, even if it is expressed by a simple majority rather than a two-thirds majority.
Siitä lähtien, kun komission nimittäminen on edellyttänyt parlamentin enemmistön hyväksyntää, enemmistön luottamuksen menettäminen on merkinnyt komission loppua, vaikka epäluottamus ilmenisi yksinkertaisena enemmistönä eikä kahden kolmasosan enemmistönä.
Other dimensions of the presidency: My presidency did not, of course, consist of those key moments alone. It covered many other issues:
Puhemieskauteni muut ulottuvuudet: puhemieskauteni ei rajoittunut tietenkään näihin ratkaiseviin hetkiin, vaan siihen sisältyi monia muita alueita kuten:
• Parliamentary relations with the twelve countries that would subsequently join the Union;
• parlamentin suhteet niihin kahteentoista valtioon, jotka tulisivat liittymään unioniin
• Visits to the EU Member States, Russia, Venezuela, Chile, Argentina, Uruguay, Mexico, Guatemala and Honduras;
Välimeren alueen parlamenttien välisen yleiskokouksen peru staminen
• As regards the internal dimension of Parliament: the completion and inauguration of the buildings in Brussels, the completion of the building in Strasbourg and the renewal of the highest levels of Parliament’s administration.
• vierailut unionin jäsenvaltioihin sekä Venäjälle, Venezuelaan, Chileen, Argentiinaan, Uruguayihin, Meksikoon, Guatemalaan ja Hondurasiin
I might also mention the negotiations on the 1999-2006 financial perspective, which were particularly complex, the launching of OLAF (the Anti-Fraud Oce), and the start of the negotiations on the Statute for Members (whose inclusion in the Treaty of Amsterdam was a personal commitment of mine).
• parlamentin sisäinen kehitys: Brysselin rakennusten valmistuminen ja käyttöönottaminen, Strasbourgin rakennuksen valmistuminen ja parlamentin hallinnon ylimpien tasojen uudistaminen.
Finally, eorts to bring about European Union intervention to prevent the genocide in Kosovo (eorts which did not meet with success), etc.
Lopuksi mainittakoon pyrkimys saada aikaan unionin väliintulo Kosovon kansanmurhan estämiseksi (se pyrkimys epäonnistui) jne.
However, this is not the time to go into detail but to express thanks for the support and cooperation I received from my fellow Members and from all those who made up Parliament’s administration and my own cabinet.
Nyt ei kuitenkaan ole oikea hetki käsitellä yksityiskohtia, vaan olla kiitollinen kollegojeni, kaikkien parlamentin hallinnossa työskentelevien sekä oman kabinettini antamasta tuesta ja yhteistyöstä.
I could have done nothing without them.
Ilman heitä en olisi voinut tehdä mitään.
MAY 1998:THE EUROPEAN PARLIAMENT SAYS YES TO THE EURO: JOSÉ MARÍA GILROBLES WITH JACQUES SANTER, KARL VON WOGAU AND DOUG HENDERSON
TOUKOKUU 1998EUROOPAN PARLAMENTTI SANOO KYLLÄ EUROLLE JOSÉ MARÍA GILROBLES SEKÄ JACQUES SANTER, KARL VON WOGAU JA DOUG HENDERSON
JULY 1999 JANUARY 2002
HEINÄKUU 1999TAMMIKUU 2002
Each President of the European Parliament is customarily elected for a brief two-and-a-half year term of oce.
Jokainen uusi Euroopan parlamentin puhemies tietää virkansa vastaanottaessaan, että hän on vain yksi lenkki puhemiesten sarjassa.
On taking up their duties, Presidents therefore realise that their term is merely one stage in an on-going process, that when they leave oce they will pass on to their successors incomplete business which they have initiated, and that their own personality, national or political sensitivity and personal beliefs should not take precedence over the need for pluralism and diversity in all areas which characterise this unique parliamentary institution.
Hänet on perinteisesti valittu lyhyeksi, kahden ja puolen vuoden toimikaudeksi, ja sen loppuessa hän jättää seuraajilleen aloittamiaan keskeneräisiä töitä. Hänen persoonallisuutensa, kansallisuutensa, poliittiset näkemyksensä tai henkilökohtainen vakaumuksensa eivät voi ohittaa niitä moniarvoisuuden ja moninaisuuden asettamia vaatimuksia, jotka ovat tyypillisiä tälle – maailmassa ainutlaatuiselle – parlamentaariselle toimielimelle.
I congratulate Mr Hans-Gert Pöttering, our current President, on his excellent idea of producing this book to illustrate the continuity of the process.
Olen iloinen siitä, että nykyinen puhemies Hans-Gert Pöttering teki aloitteen tätä jatkuvuutta kuvaavan kirjan julkaisemiseksi.
I was given the exciting opportunity of taking on the Presidency from July 1999 to January 2002 in the transition between two centuries.
Sain hoitaa puhemiehen tehtävää kahden vuosisadan välisellä siirtymäkaudella heinäkuusta 1999 tammikuuhun 2002.
Our main concerns in that period were to restore harmonious relations with the Commission, following the traumatic resignation of Mr Santer’s team, preparations for the major enlargement in 2004 which would be made possible by the Treaty of Nice, albeit in a less than ideal manner, the successful introduction of the Euro, which a majority of Member States had adopted, the growing awareness of the values uniting a continent of 500 million Europeans, thanks to the adoption of the Charter of Fundamental Rights, and the seismic international impact of the 11 September terrorist attacks.
Kauteni keskeisiä kysymyksiä olivat hyvien suhteiden palauttaminen komissioon Santerin komission traumaattisen eron jälkeen ja valmistautuminen vuoden 2004 suureen laajentumiseen, jonka Nizzan sopimus vaillinaiseksi jääneenäkin mahdollisti. Muita tärkeitä asioita olivat euron onnistunut käyttöönotto suurimmassa osassa jäsenvaltioita ja 500 miljoonan eurooppalaisen yhteisten arvojen selvempi tiedostaminen, joka johti perusoikeuskirjan hyväksymiseen.
I have, of course, not forgotten the importance of the substantial legislative work done over this period.
Kaudelleni osui vielä syyskuun 11 päivän iskujen aiheuttaman maailmanlaajuisen järkytyksen jälkiselvittely.
More specically, as regards the ocials of the European Parliament, and by extension the Members’ assistants, I know of no other similar large institution in which courtesy, respect for other people and their dierences, willingness to cooperate and devotion to the common cause beyond national or political allegiances, are as strong, tangible or as enduring.
Muistan tietenkin merkittävän lainsäädäntötyön, joka saatettiin päätökseen tällä kaudella. Ansio siitä kuuluu ennen kaikkea koko parlamentille, joka oli saavuttanut täydet demokraattiset valmiudet jäsentensä yhä kasvavan asiantuntemuksen, työn toimivuuden ja niiden uusien valtuuksien myötä, jotka sille oli annettu hiljattain tehdyissä sopimuksissa varsinkin yhteispäätösmenettelyn alalla.
The more personal touch which I wished to give my Presidency was to ensure, as my predecessors had done, that the European Parliament was perceived within the Union and in the world at large as a leading advocate of universal values and solidarity, of people’s aspirations, in addition to acting as co-legislator for a Community of just under half a billion people.
Haluan myös tuoda esille Euroopan parlamentin virkamiesten sekä sen jäsenten avustajien panoksen. En tunne toista suurta poliittista toimielintä, jonka henkilökunnassa yhtä kouriintuntuvalla tavalla yhdistyisi huomaavaisuus ja erilaisuuden kunnioittaminen ja joka olisi käytettävissä ja sitoutunut yhteiseen asiaan yli kansallisuusrajojen ja erilaisten poliittisten näkökantojen.
On first being elected in 1984, my political activities at European level were focused on working towards two objectives: first of all, building an irreversible Union based on peace and progress for all, between all
Pyrin jättämään puhemieskaudelleni persoonallisen jäljen toimimalla edeltäjieni tavoin siten, että Euroopan parlamenttia pidettäisiin unionissa ja muualla maailmassa yleismaailmallisten arvojen ja solidaarisuuden edustajana.
D the states and peoples of Europe who wished to be part of this Union and, secondly, ensuring that this Europe under construction was supported and – I am not afraid to say it – loved by all those hoping to see it develop into more than a mere market without internal borders.
Minut valittiin ensimmäisen kerran Euroopan parlamenttiin vuonna 1984. Siitä lähtien poliittinen sitoutumiseni Eurooppaan on merkinnyt kahden tavoitteen yhdistämistä: toisaalta sellaisen peruuttamattoman unionin rakentaminen, joka takaa rauhan ja kehityksen kaikkien halukkaiden Euroopan valtioiden ja kansojen kesken, ja toisaalta vaikuttaminen siihen, että rakenteilla oleva Eurooppa saisi kansalaisten tuen ja täyttäisi niiden toiveet, jotka haluavat sen olevan muutakin kuin pelkkä markkina-alue ilman sisärajoja.
This was my consistent objective during my Presidency, even though I would, of course, have liked to do more.
Tähän pyrin koko puhemieskauteni ajan, vaikka olisin luonnollisesti halunnut tehdä enemmän ja paremmin.
From this point of view, there were a large number of striking and emblematic events.
Muistan puhemieskaudeltani lukuisia vaikuttavia henkilöitä ja erityisiä tapahtumia:
There were the frozen bodies of two Guinean adolescents found in the undercarriage of an aeroplane on arrival at Paris-Roissy from Conakry, only a few days after I took oce.
Vain muutama päivä puhemiehen tehtävän vastaanotettuani kaksi guinealaisnuorukaista löydettiin kuoliaaksi paleltuneina Pariisin Charles de Gaullen lentokentällä Conakrysta tulleen lentokoneen laskutelineistä.
They were so eager to reach Europe that they died in doing so but they had prepared a poignant message for me.
He olivat haaveilleet Euroopasta ja kuolivat unelmansa takia.
There was my first visit abroad, which I decided would be to Kosovo, for whose shameful martyrdom we were collectively responsible for too long.
He olivat myös vedonneet minuun riipaisevassa viestissään.
There was the repeated public condemnation of ETA’s murderous acts perpetuated in the Basque country, in Spain, which I visited on seven occasions to express Parliament’s support to that violence-stricken country.
Parlamentti tuomitsi toistuvasti ETA:n julmuudet Espanjan Baskimaalla. Kävin siellä seitsemän kertaa osoittaakseni tälle rikkirevitylle maalle parlamentin tuen.
There was the joint visit by Avraham Burg, President of the Knesset, and Ahmed Corrie, President of the Palestinian Legislative Council, on 4 September 2000.
Knessetin puhemies Avraham Burg ja Palestiinan lakiasäätävän neuvoston puheenjohtaja Ahmed Qurie tekivät yhteisvierailun parlamenttiin 4.9.2000.
Members of our Parliament were deeply marked by their statements in plenary.
Heidän puheensa täysistunnossa tekivät syvän vaikutuksen parlamentin jäseniin.
They were the words of two men who respected each other, held each other in mutual esteem and fervently sought peace for their two countries.
He kunnioittivat toisiaan, pitivät toisiaan arvossa ja halusivat palavasti rauhaa kumpaankin maahan.
Although, to our huge disappointment, the infernal spiral of violence, insecurity and repression resumed in the weeks that followed, the message delivered by these two men of conviction and courage was an intense experience for our Parliament: both of them told us about their profound hope that the European Parliament would become more closely involved in the peace process.
Vaikka – valtavaksi pettymykseksemme – seuraavien viikkojen aikana kauhea väkivallankierre, turvattomuus ja painostaminen alkoivat uudelleen, näiden kahden vakaumuksellisen ja rohkean miehen viesti otettiin sydämellisesti vastaan parlamentissa. Molemmat sanoivat odottavansa, että Euroopan parlamentti ottaa aktiivisen roolin rauhanprosessissa.
This historic visit was followed by the award of the Sakharov Prize for freedom of thought to a Palestinian father whose son had been killed in an Israeli raid, and an Israeli mother whose daughter had died in a Palestinian bomb attack, and whose speech brought tears to the eyes of many Members.
Tätä historiallista vierailua seurasi hieman myöhemmin Saharov-mielipi-teenvapauspalkinnon luovuttaminen palestiinalaiselle isälle, jonka poika
There was my visit, a few months earlier, to Israel, Palestine, Jordan and Lebanon, in the same spirit.
Tein joitakin kuukausia aikaisemmin matkan Israeliin, Palestiinaan, Jordaniaan ja Libanoniin.
There was my speech to the Knesset in Jerusalem on that occasion, which, though strongly worded, did not meet with a hostile reception.
Pidin tässä yhteydessä Jerusalemissa, Knessetissä, kovasanaisen puheen, joka ei kuitenkaan saanut kielteistä vastaanottoa.
There was the first world interparliamentary conference against the death penalty, co-chaired by the European Parliament, in Strasbourg.
Strasbourgissa järjestettiin ensimmäinen parlamenttien välinen maailmanlaajuinen kuolemanrangaistuksen vastainen konferenssi, jonka yhteispuheenjohtajana Euroopan parlamentti toimi.
There were the ‘street children’, as they are called in Africa, the forgotten victims of extreme poverty, whom I went to meet in Ouagadougou.
Ouagadougoussa tapasin katujen lapsia, kuten heitä Afrikassa kutsutaan. He elävät kurjuudessa kuin kulkukoirat.
There was commander Massoud, whom I visited in Strasbourg, with the cooperation of General Morillon and the support of the Conference of Presidents, and who was on his first visit to Europe.
Olin kutsunut komentaja Massoudin Strasbourgiin kenraali Morillonin avustuksella ja puheenjohtajakokouksen tuella.
He had come to ask for help not in waging war, but in making peace.
Hän tuli ensimmäistä kertaa Eurooppaan.
He had also come to warn us of the Taliban danger hanging over the entire region and its close links with Al-Qaeda terrorism.
Hän ei tullut pyytämään meiltä apua sodankäyntiin vaan pyysi tukea rauhan aikaansaamiseksi.
Members of Parliament were impressed by his intelligence, charismatic personality and deep respect for human dignity.
Hän myös varoitti meitä vaarasta, jota talibanit edustivat koko alueella ja talibanien läheisestä yhteydestä Al-Qaidan terroristeihin.
The invitation I had addressed to him was a political recognition of all that this outstanding figure stood for. It expressed our desire to make a
Hän teki parlamenttiin vaikutuksen terävällä älyllään, karismallaan ja ihmisarvon syvällä kunnioituksella.
contribution to the restoration of peace and freedom in Afghanistan, a country devastated by fanaticism and the murderous folly of the Taliban.
Se oli osoitus tahdostamme edistää rauhan ja vapauden palauttamista Afganistaniin, jonka fanatismi ja talibanien tuhoisa mielettömyys olivat hävittäneet.
The European Parliament was alone in receiving him ocially.
Ainoastaan Euroopan parlamentti otti hänet virallisesti vastaan.
Four months later, on 9 September 2001, he was assassinated, and on 11 September, the world was suddenly made aware, through the World Trade Centre tragedy, of the horric danger which terrorism posed to the international community.
Neljä kuukautta myöhemmin 9.9.2001, komentaja Massoud murhattiin, ja 11.9. maailma kohtasi World Trade Centerin tragedian kautta terrorismin, joka kammottavalla tavalla uhkasi kansainvälistä yhteisöä.
Commander Massoud’s visit to our Parliament is still vividly remembered in Europe, as well as among the people of Afghanistan, who will never forget the support which the European Parliament gave to its hero and to its struggle.
Komentaja Massoudin vierailu parlamentissa pysyy eurooppalaisten mielessä. Hänen kannattajansa Afganistanissa eivät koskaan unohda tukea, jota parlamentti oli antanut heidän sankarilleen ja hänen taistelulleen.
There were the three Afghan women, covered from head to toe by their sinister-looking burkas, whom I was able to receive in Strasbourg, giving them an opportunity to express their feeling of isolation.
Vastaanotin myös kolme päästä varpaisiin synkkään burkhaan verhoutunutta afgaaninaista, jotta he voisivat kertoa vapautensa riistosta.
There were the formal statements to the Heads of State and of Government of the Union at the opening of each European Summit, and in particular in Lisbon in 2000, where I called on them not to allow economic competition to become a jungle in which the weakest sections of society would be sacriced.
Muistan puheeni unionin valtioiden ja hallitusten päämiesten edessä jokaisen Eurooppaneuvoston huippukokouksen aluksi, ja varsinkin Lissabonissa vuonna 2000, kun vaadin, ettei taloudellinen kilpailu saa olla viidakko, jossa heikoimmat uhrataan.
There was, lastly, in December 2001, the privilege I had in Nice, as President of Parliament, to sign the Charter of Fundamental Rights of all the citizens of the European Union, of which Parliament had been the initiator.
Sain kunnian allekirjoittaa Nizzassa joulukuussa 2001 Euroopan unionin kaikkien kansalaisten perusoikeuskirjan, joka laadittiin parlamentin aloitteesta.
This text was adapted and signed again by Hans-Gert Pöttering on 13 December 2007 so that it would acquire legal status in the new Treaty on European Union.
Hans-Gert Pöttering allekirjoitti tekstiltään mukautetun perusoikeuskirjan uudelleen 13.12.2007, jotta se saisi oikeudellisen arvon Euroopan unionin uudessa sopimuksessa.
This event is an extremely signicant illustration of the continuity of the work carried out by the Presidents.
Tämä tapahtuma kuvastaa erittäin merkittävällä tavalla puhemiehen toiminnan jatkuvuutta.
JANUARY 2002 JULY 2004
TAMMIKUU 2002HEINÄKUU 2004
The mission of President of the European Parliament is easier to describe than to full.
Euroopan parlamentin puhemiehen tehtävää on helpompi kuvailla kuin hoitaa.
In marking the institution’s fiftieth anniversary at the invitation of my friend, former colleague and successor, President Hans-Gert Pöttering, by reecting on some key moments, there were many to choose from.
Kun ystäväni, entinen työtoverini ja seuraajani puhemies Hans-Gert Pöttering pyysi minua toimielimen viisikymmentävuotisjuhlien kunniaksi muistelemaan joitakin tärkeimpiä hetkiä, valinnanvaraa oli liikaakin.
Revisiting a speech delivered at the end of my mandate recalled the intensity of the role.
Kun luin uudelleen toimikauteni lopuksi pitämääni puhetta, mieleeni palasi tehtävän intensiivisyys.
Yet through all of this there was one constant heartbeat.
Kuitenkin aika tuntui kuluneen kuin siivillä.
It began in the year of my election to the Parliament when I could neither anticipate nor imagine ever having the privilege of being President.
Kaikki alkoi sinä vuonna, kun minut valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi ja kun en voinut vielä aavistaa tai edes kuvitella olevani jonain päivänä sen puhemies.
Nineteen eighty nine was a special year, an annus mirabilis.
1989 oli erikoislaatuinen vuosi, annus mirabilis.
For the peoples of Central and Eastern Europe it was the year that marked a new beginning.
Keski- ja Itä-Euroopan kansoille vuosi merkitsi uutta alkua.
When the Berlin Wall collapsed on 9th November 1989 decades of yearning for freedom found expression.
Kun Berliinin muuri murtui 9.11.1989, se toi esille vuosikymmeniä kestäneen vapauden kaipuun.