natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Inter Parliamentarian Union quotas are more commonly implemented for internal party rules than for legislative elections.
Norjassa kiintiöitä on käytetty yli kaksikymmentä vuotta, ja norjalaiset naiset lukevat poliittisen menestyksensä suurelta osin niiden ansioksi.
• A well known example is the two-stage strategy used in the Norwegian parties.
• Yksi ensimmäisistä kiintiöitä soveltaneista puolueista oli Tanskan sosialistinen kansanpuolue.
Women in the party first pushed for a quota within party structures.
Vuonna 1979 64 prosenttia puolueen kansanedustajista oli naisia.
Having 30-40% women at the party boards made it much easier to have the party adopt, at a later stage, quotas for elective bodies.33
Vuonna 1984 kiintiöitä käytettiin europarlamenttivaalien ehdokas asettelussa ja vuonna 1988 puolue otti kiintiöt käyttöön myös paikallisvaaleissa.
The issue of quotas raises the issue of sanctions.
Tässä kappaleessa keskitytään poliittisten puolueiden käyttämiin kiintiöihin.
Many quota regulations do not include a sanction when quotas are not met.
Hallitusten esimerkiksi vaalilaeissa asettamia kiintiöitä käsitellään seuraavassa kappaleessa.
The only 'sanction' parties sometimes apply, is the publication of the names of local or regional party bodies that have not met the quotas.
Vuonna 1992 kiintiöitä käytettiin ainakin 34 maassa ja 56 poliittisessa puolueessa, useimmiten sosialistisissa puolueissa tai työväenpuolueissa.
Central party boards could of course stop funding these bodies, but such measures draw bad publicity and consequently are not very popular.
Kiintiöt voivat koskea vain puolueen sisäisiä tehtäviä ja/tai ehdokasasettelua. Parlamenttien välisen liiton IPU:n mukaan kiintiöitä käytetään yleisemmin puolueen sisällä kuin lainsäädäntöelinten vaaleissa.
Even when quota setting is more a symbolic strategy, it can still have some impact.
• Tunnettu esimerkki on norjalaisissa puolueissa käytetty kaksivaiheinen strategia.
Quota setting in one party also has an effect on the other political parties.
Puolueen naiset saivat ensin läpi kiintiöt puolueen sisällä.
They cannot be left behind, so even when these parties are against quotas, they adopt other policies to increase women's participation as well as to increase the parties' attractiveness to women voters.
Kun naisten osuus puoluevaltuustoissa oli 30-40 prosenttia, oli paljon helpompaa saada puolue hyväksymään kiintiöt myös vaaleilla valittaviin elimiin.33
The choice of a quota percentage (20, 25, 35, 40 or 50%) can be a matter of pragmatism or of principle.
Kiintiöiden yhteydessä nousee esiin kysymys sanktioista.
Many European political parties choose a percentage equal to the percentage of their female membership.
Useimmiten kiintiösäännökset eivät sisällä sanktioita sen varalle, että kiintiöitä ei noudateta.
Without going into the philosophical discussion of the concept of political representation, the primary view that delegates represent party members only, is hard to defend. In the majority of European countries, party membership is very low.
Ainoa "sanktio", jota puolueet joskus käyttävät, on "musta lista" eli sellaisten paikallisten tai alueellisten puolue-osastojen nimien julkaiseminen, jotka eivät ole noudattaneet kiintiöitä.
The problem with using the percentage of women voters as a quota is that the number of votes coming from men and women fluctuates from election to election: in some elections more women vote for a party, in others more men are attracted to that party.
Puolueiden keskushallinto voi tietysti lakata rahoittamasta näiden osastojen toimintaa, mutta sellaiset toimenpiteet tuovat kielteistä julkisuutta eivätkä siksi ole kovin suosittuja.
The concept of parity takes the number of women citizens as a guiding principle in which case 50% of all political positions should be filled by women.
Silloinkin kun kiintiöiden asettaminen on lähinnä symbolinen strategia, sillä voi silti olla jonkinlaista vaikutusta.
• Sometimes different percentages are used for different positions. The German Socialist Party for example, has a quota of 40% for all internal party structures and one of 33.3% for electoral bodies.
Kiintiöillä on "silmät avaava vaikutus": ehdokas asettelusta vastuussa olevat puoluevirkailijat tulevat entistä tietoisemmiksi siitä, että myös naiset ovat potentiaalisia edustajia.
In 1998 the latter will also become a quota of 40%.
Kiintiöiden asettamisella yhdessä puolueessa on vaikutusta muihinkin puolueisiin.
When a party sets a quota too low, there is a danger that the figure will be used as a maximum by selectors, instead of a minimum percentage.
Ne eivät voi jäädä huonommaksi, joten vaikka kyseiset puolueet olisivatkin kiintiöitä vastaan, ne ottavat käyttöön muita toimenpiteitä naisten osuuden lisäämiseksi ja naisäänestäjien kannatuksen saamiseksi.
• In 1977, the Dutch Labour Party adopted a recommendation that 25% of all seats inside and outside the party should betaken by women.
Kiintiöprosentin valinta (20, 25, 35, 40 vai 50 prosenttia) voi olla käytännön sanelema tai periaatteellinen kysymys.
In 1985 this was changed into an official quota.
Monet Euroopan poliittiset puolueet valitsevat naisjäsentensä osuutta puolueessa vastaavan prosenttiluvun.
percentage has been used as a ceiling: when 25% women on the lists or on the party boards were reached this was used as an argument for not selecting any more women.
Usein etenkin paikallistasolla tätä prosenttimäärää on käytetty kattona: ehdokaslistoille tai puolue-elimiin ei ole valittu enempää kuin 25 prosenttia naisia, mitä perustellaan juuri naiskiintiöllä.
Other strategies
Muita strategioita
Other quota strategies include alternating names of men and women on the list of candidates or an all-women list.
Muita kiintiöstrategioita on miesten ja naisten nimien vuorottelu ehdokaslistoilla tai kokonaan naisista koostuvat listat.
• The Grünen in the Germany city of Hamburg submitted an all-women list in the local election of 1986.
• Saksassa Hampurin kaupungin vihreillä oli vain naisista koostuva lista vuoden 1986 paikallisvaaleissa.
To the surprise of many spectators the party won 10% of the vote.
Monien hämmästykseksi puolue sai 10 prosenttia äänistä.
• The British Labour Party agreed in 1993 to introduce all-women short lists in some of their constituencies.
• Ison Britannian työväenpuolue sopi vuonna 1993 vain naisista koostuvien lyhyiden listojen käyttöönotosta joissakin vaalipiireissä.
'Every second a woman'.
• "Joka toinen nainen".
The Swedish Social Democratic party adopted in 1994 a recommendation that 50% of all political positions should be filled by women.
Ruotsin sosiaalidemokraattinen puolue hyväksyi vuonna 1994 suosituksen, jonka mukaan naisten tulisi saada 50 prosenttia kaikista poliittisista viroista.
Given the strength of this party, this decision increased considerably the representation of women in politics.
Koska puolueella on hyvin vahva asema Ruotsissa, tämä päätös lisäsi huomattavasti naisten edustusta politiikassa.
opening effect on the selectors, who will put more effort into their search for potential women candidates.
Kiintiöiden asettaminen voidaan myös yhdistää muihin toimenpiteisiin, jotka ovat omiaan parantamaan naisten mahdollisuuksia päästä poliittisiin päätöksentekoasemiin.
Another positive feature of quotas in political parties is that they are self-imposed and not statutory.
Esimerkkeinä voidaan mainita viranhoidolle asetettava enimmäisaika, jonka tarkoituksena on varmistaa vaihtuvuus ja estää tehtävien kasautuminen. nen.
Quotas are also temporary measures.
Kuinka hallitukset voivat taivutella poliittisia puolueita ottamaan käyttöön näitä toimenpiteitä?
They are to be abolished when the representation of women in the legislature is assured.
Jäsenmaissa poliittisilla puolueilla on itsenäinen asema ja hallitukset ovat usein haluttomia ajamaan toiveitaan pakolla läpi.
Especially in those European countries where the representation of women is still very low (less than 25%) governments should put pressure on the parties to set quotas.
Niin voidaan tietysti menetellä niissä maissa, joissa puolueiden toimintaa rahoitetaan julkisin varoin.
Governments can first persuade the political parties by convincing them of the success of quota setting and then, if the nomination of women still lags behind, by imposing preconditions when the parties receive public money.
Silloin hallitus voi asettaa ehtoja puoluetuelle, jonka saamisen edellytyksenä voisi esimerkiksi olla, että puolueen ehdokaslistoilla on vähintään 40 prosenttia kumpaakin sukupuolta.
It is important that quotas are combined with other programmes to increase the participation of women in the parties, such as training programmes for the female cadre and a human resource database with the names and career intentions of women party members.
• Alankomaiden hallitus keksi tavan kiertää sääntöä olla sekaantumatta puolueiden sisäisiin asioihin. Se tarjosi kaikille parlamentissa edustettuina oleville puolueille rahallista tukea sillä ehdolla, että raha tuli käyttää toimenpiteisiin, joilla tähdätään naisten määrän lisäämiseen edustuselimissä.
Even more controversial than the use of quotas is the use of legislation designed to achieve the equal political rights of women and men.
Yleinen vaikutelma on, että kiintiöillä on positiivinen vaikutus naisehdokkaiden valintaan: niillä puolueilla, jotka ovat asettaneet kiintiöitä, on enemmän naisia edustajinaan kuin niillä, jotka eivät käytä kiintiöitä.
Especially in those countries where there seems to have been no progress with regard to the political representation of women, the call for constitutional and legislative reforms has been made.
Erityisesti niissä Euroopan maissa, joissa naisten edustus on edelleen hyvin alhainen (alle 25 prosenttia), hallitusten pitäisi painostaa puolueita asettamaan kiintiöitä.
The demand for legal measures often goes hand in hand with the notion of 'parity democracy': a model of democracy in which 'women are fully integrated on an equal footing with men at all levels and in all areas of workings of a democratic society'.35Legislation, requiring for a 50-50 malefemale representation in parliament, is the most direct strategy to achieve parity democracy.
Aluksi hallitukset voivat taivutella puolueita vakuuttamalla ne kiintiöiden tuomista hyödyistä, mutta jos puolueen naisedustus ei edelleenkään nouse, hallitukset voivat esittää ehtoja puoluetuelle ja muulle julkiselle rahoitukselle. selle.
The concept of 'parity democracy' is however criticized because, according to its opponents, it sees sexual differences as fundamental and seeks its legitimacy in the fact that humankind consists of two sexes, women and men and the belief that this ought to be represented in strict terms of parity at all levels of representation.36Contrary to quota setting, which is a temporary measure designed to bring women quickly into politics and in this way overcome the long term underrepresentation that women have had to suffer, legislation imposing parity democracy is far more fundamental.
On tärkeää, että kiintiöihin yhdistetään muita toimenpiteitä, joiden tarkoitus on lisätä naisten osuutta puolueen eri tehtävissä. Tällaisia ovat naispuoliselle puoluehenkilöstölle suunnatut koulutusohjelmat ja rekrytointia varten kehitetyt tietokannat, joihin on tallennettu puolueen naisjäsenten nimet ja urasuunnitelmat. mat.
• The Belgian Law of 24 November 1994 imposes a minimum percentage of candidates of the same sex.
• Belgian 24. marraskuuta 1994 säädetyssä laissa määrätään vähimmäisprosenttimäärä samaa sukupuolta oleville ehdokkaille.
For elections taking place between 1996 and 1999 party lists must have 25% women candidates.
Vuosien 1996 ja 1999 välisenä aikana pidettävissä vaaleissa puolueiden listoilla täytyy olla vähintään 25 prosenttia naisehdokkaita.
After 1999 the percentage must be 33.
Vuoden 1999 jälkeen prosenttimäärän tulee olla 33.
This proposal was first introduced in 1992.
Tämä ehdotus esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992.
It then included sanctions: linked to the quotas was the right to obtain a national listing number (a number to be used on the ballot as well as in the campaign), the right to state party funding and the right to reduced postal tariffs for campaign mailings.
Silloin siihen sisältyi sanktioita: kiintiöihin oli yhdistetty oikeus saada valtakunnallinen listausnumero (numero, jota käytetään sekä äänestyksessä että kampanjoinnissa), oikeus valtion puoluerahoitukseen sekä oikeus alennettuihin postimaksuihin kampanjapostitusten osalta.
The Belgian Council of State, who advises on constitutional matters, was favourable to the rule to set a maximum limit of two thirds on candidates of the same gender, but against the sanctions.
Belgian valtioneuvosto, joka antaa lausuntoja perustuslain tulkinnasta, puolsi samaa sukupuolta oleville ehdokkaille asetettavaa kahden kolmanneksen enimmäisrajaa, mutta vastusti sanktioita.
The argument was that the quota rule respected the constitutional goal of equality between the sexes, to the extent that the quotas can be applied to both male and female candidates.
Perusteluna oli, että kiintiösääntö kunnioittaa perustuslaissa turvattua sukupuolten välisen tasa-arvon periaatetta, sikäli kuin kiintiöitä voidaan soveltaa sekä mies- että naisehdokkaisiin.
The proposal also permits electoral lists that do not respect the quota rule to take part in elections, so in that sense the principle that all Belgians are equal is not jeopardized.
Esitys teki mahdolliseksi myös sen, että vaaleihin voivat ottaa osaa sellaiset vaalilistat, jotka eivät noudata kiintiöitä,
conditions.
Lain lopullisesta versiosta sanktiot on poistettu.
It is the responsibility of the Republic to remove economic and social obstacles which limit the liberty and equality of citizens and which are opposed to the full expansion of the human person and to the participation of all workers in the political, economic and social organization of the country'.
Sen sijaan päätettiin, että listalla naisehdokkaille varattuja paikkoja ei voi antaa miesehdokkaalle, vaan ne jätetään tyhjiksi.
The law on electoral organization can be interpreted as the measure required by Article 3 of the Constitution to ensure the rebalancing of the starting conditions of men and women in the political world, in order to achieve substantial equality of access to elected positions.
Toisin sanoen listoilla, jotka eivät noudata kiintiösääntöjä, täytyy olla neljännes, jopa kolmannes, vähemmän ehdokkaita.37
Legislation in order to increase the participation of women in politics can also be viewed as a logical consequence of the ratification by countries of the Convention on the elimination of all forms of discrimination against women (CEDAW). After all.
4. elokuuta 1993 säädetyssä laissa n:o 27 säädetään, että vastaisuudessa valtuuston jäsenten vaalissa noudatetaan yhdistettyä järjestelmää: 75 prosenttia paikoista täytetään "first past the post" -järjestelmällä ja 25 prosenttia paikoista listajärjestelmällä.
Article 7 of CEDAW states that governments: 'shall take all appropriate measures to eliminate discrimination against women in the political and public life of the country and, in particular, shall ensure women, on equal terms with men, the right to vote (..), to participate in the formulation of government policy (..) and to hold public office and perform all public functions at all levels of government'.
Jälkimmäisestä 4 artiklan 2 kohdassa mainitaan, että listalla mies- ja naisehdokkaat vuorottelevat ("joka toinen nainen" -strategia), mikä tarkoittaa sitä, että mies-ja naisehdokkaita on yhtä paljon ja että heillä on yhtä suuret mahdollisuudet tulla valituksi.
The main argument in favour however, is that, when implemented, it guarantees success: laws have a mandatory effect and impose an obligation to produce results. For example in Italy between 1993 when the law on the municipal and provincial elections came into effect and the summer of 1995 when the law was abolished, the percentage of women councillors more than doubled (from 6 to 13%).
Italian perustuslakituomioistuin kuitenkin kumosi molemmat lait heinäkuussa 1995 perustellen päätöstään siten, että sellaiseen kaikille ihmisille annettuun perusoikeuteen kuin ehdokkaaksi asettumiseen vaaleissa ei voida soveltaa erikoiskohtelua sukupuolen perusteella.
Other countries have been more hesitant to introduce legislation to promote the participation of women in electoral bodies.
• Ranskassa parlamentti äänesti vuonna 1982 naisten 25 prosentin vähimmäiskiintiön puolesta kunnallisvaalien ehdokaslistoilla.
Opponents to legislation also point out that governments should not interfere with the autonomous positions of political parties, an important asset of modern democracies.
Perustuslakineuvosto ku mosi kuitenkin tämän lain sillä perusteella, että Ranskan perustuslaki kieltää kaikenlaisen äänestäjien tai ehdokkaiden luokittelun.
• An interesting case in this context is the ruling of the Dutch Court on a political party, SGP, a small orthodox Calvinist party in the Netherlands.
Kannattajat näkevät tällaisen vaalijärjestelmän muutoksen loogisena seurauksena perustuslain turvaamasta oikeudesta sukupuolten väliseen tasa-arvoon.
This party does not allow women to become members of the party.
Esimerkiksi Italian perustuslain 3 artiklan mukaan "Kaikki kansalaiset ovat yhteiskunnallisesti sa manarvoisia ja yhdenvertaisia lain edessä, sukupuoleen, rotuun, kieleen, uskontoon, poliittisiin mielipiteisiin ja henkilökohtaisiin tai sosiaalisiin olosuhteisiin katsomatta.
In the summer of 1994 this was brought to Court with reference to the Netherlands constitution as well as to the penal law which forbids people to discriminate on the bases of race, gender, colour, sexuality.
Valtion velvollisuutena on poistaa taloudelliset ja sosiaaliset esteet, jotka rajoittavat kansalaisten vapautta ja tasa-arvoa ja jotka estävät henkilöitä kehittämästä itseään ihmisinä ja rajoittavat työntekijöiden osallistumista maan poliittisen, taloudellisen ja sosiaalisen järjestelmän toimintaan".
The Court's decision was favourable to the party. The argument was that the party is an organization and the right to free organization (autonomy) was seen as a 'higher' right than the issue of non-discrimination.
Vaalijärjestelmää koskeva laki voidaan tulkita perustuslain 3 artiklan tarkoittamaksi toimenpiteeksi, jolla tasapainotetaan miesten ja naisten lähtökohtia poliittisessa elämässä, jotta yhtäläinen pääsy poliittisiin luottamustehtäviin tulisi tosiasiallisesti mahdolliseksi.
the issue of autonomy does not arise, since it is the government who appoints the members.
artiklassa, että "sopimusvaltioiden tulee ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin poistaakseen naisten syrjinnän maan poliittisesta ja julkisesta elämästä ja erityisesti varmistaakseen naisille oikeuden miesten kanssa samoin ehdoin: äänestää —, osallistua hallituksen politiikan muodostamiseen — sekä toimia julkisen viran haltijana ja suorittaa kaikkia julkisia tehtäviä kaikilla hallinnon tasoilla".
• Denmark introduced in 1985 an Equal Status Act on equality of men and women in public committees.
Tärkein argumentti lainsäädännön puolesta on kuitenkin se, että toteuduttuaan se takaa menestyksen: lakeja on noudatettava, ja ne velvoittavat saamaan aikaan tuloksia.
This law provides that all bodies whose activities have a political bearing on society must show a balanced membership, and organizations which propose members for appointment must propose for each position at least one male and one female candidate.
Esimerkiksi Italiassa naisvaltuutettujen määrä yli kaksinkertaistui (6 prosentista 13 prosenttiin) vuoden 1993 ja vuoden 1995 välillä eli em. kunnallisja maakuntavaaleja koskevan lain voimassaoloaikana.
• In Finland the 1987 law on equality states that men and women must sit on committees, consultative councils etc. in as equal a way as possible.
Muut maat ovat olleet varovaisempia lainsäädännön käyttöönotossa naisten osuuden lisäämiseksi edustuselimissä.
In 1995, a quota was included, stating that at least 40% of one or the other sex must sit on committees and consultative bodies. The participation of women in these bodies increased from 25% in the 1980s to 48% in 1996.
Tätä perustellaan mm. sillä, että tällainen lainsäädäntö olisi useimmissa maissa voimassaolevien syrjinnän kieltävien lakien mukaan perustuslain vastaista.
• In Sweden the government adopted in 1987 a programme entitled 'The sharing of power, influence and responsibilities between men and women in all spheres of society'.
Vastustajat tähdentävät myöskin sitä seikkaa, ettei hallitusten tulisi sekaantua poliittisten puolueiden itsenäiseen asemaan, mikä on modernin demokratian keskeinen periaate.
It stated that in 1992 the proportion of women in public councils and bodies on public committees should be 30% while in 1995 it should be 40%. The ultimate aim was a 50-50 representation by 1998.
Tähän voidaan tietenkin vastata, että puolueet ovat joka tapauksessa julkisen vallan määräysten alaisia, etenkin jos ne saavat rahoituksensa osittain valtiolta, kuten on asianlaita esimerkiksi Saksassa.
• The Netherlands government announced in 1992 that from then on it was going to appoint only women to existing advisory committees, until a 50-50 balance was reached, while new committees were not going to be installed if there was not an equal representation of men and women.
• Mielenkiintoinen tapaus tässä yhteydessä on Alankomaissa toimivaa pientä ortodoksikalvinistista puoluetta, SGP:tä, koskeva tuomioistuinpäätös. Puolue ei nimittäin ota lainkaan naisia jäsenikseen.
• The German federal law on equal opportunities of 1994 includes regulations concerning women's representation in consultative bodies at the federal level and stipulates that each federal authority with the right to propose candidates for consultative bodies must nominate two qualified candidates, a woman and a man for each seat.
Kesällä 1994 asia vietiin oikeuteen viitaten Alankomaiden perustuslakiin sekä rikoslakiin, joka kieltää syrjinnän rodun, sukupuolen, ihonvärin tai seksuaalisen suuntautumisen perusteella. Tuomioistuin päätyi kuitenkin ratkaisussaan puolueen kannalle.
The authority responsible for the distribution of seats must ascertain that there is a balanced participation of men and women throughout the selection process.
Perusteena oli, että puolue on järjestö, ja oikeus vapaaseen järjestäytymiseen (autonomia) katsottiin "korkeammaksi" oikeudeksi kuin syrjintäkielto.
Statistics from those countries where these legal measures were taken in the 1980s show that it is a successful strategy.
Tällä hetkellä Belgian laki on EU-maissa ainoa, jossa on suora maininta luottamustoimia koskevista kiintiöistä.
The participation rate of women in consultative bodies in Denmark for example raised from 11% in 1982 to 24% in 1989; in Norway from 24% in 1980 to 35% in 1989. In the 1980s, both countries introduced an Equal Status Act for advisory bodies.
Muissa maissa on lakeja, joissa säädetään miesten ja naisten määristä julkisissa komiteoissa, kuten ulkopuolisissa asiantuntijaelimissä, joita em. autonomiavaatimus ei koske, koska hallitus nimittää niiden jäsenet.
Legislation designed to achieve a gender balance in political representation is the most direct strategy, but also the most controversial.
• Tanskassa säädettiin vuonna 1985 miesten ja naisten tasa-arvoista asemaa julkisissa komiteoissa koskeva laki.
So far, most EU governments have been reluctant to introduce this kind of legislation, referring to it as unconstitutional and against existing non-discriminatory laws.
Tässä laissa säädetään, että kaikkien eli mien, joiden toiminnalla on poliittista merkitystä yhteiskunnassa, täytyy noudattaa tasa-arvon periaatetta jäsenistön valinnassa, ja nimitysehdotuksia tekevien järjestöjen täytyy ehdottaa jokaiseen tehtävään vähintään yhtä mies- ja yhtä naisehdokasta.
However, when there is no progress at all and parties refuse to take any measures to increase the participation of women in politics, legislation may be the last resort.
• Suomen vuoden 1987 tasa-arvolaissa määrätään, että miehiä ja naisia tulee olla julkisissa komiteoissa, neuvoa-antavissa elimissä jne. mahdollisimman tasapuolisesti.
It can certainly be used as a threat in the negotiations between governments and political parties.
Vuonna 1995 lakiin sisällytettiin kiintiö, jonka mukaan julkisissa