natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The 1992 CAP therefore led to the desertification of the countryside, due to the fall in the number of farmers and to an increase in intensive production systems.
Vuoden 1992 YMP ai­heutti siis maaseudun autioitumista, mikä johtui samalla sekä maanviljelijöiden määrän vähentymisestä että tehok­kaiden tuotantojärjestelmien kasvusta.
It seems that nobody has learned from the lesson of BSE.
BSE­taudin antama opetus ei näköjään viisastuttanut ketään.
In future, in their search for productivity, certain producers are going to have no alternative but to use genetically modified organisms, or hormones, or who knows what else.
Maatalouden tuottavuuden parantaminen tulevaisuudessa merkitsee joillekin tuottajille sitä, että heidän on ehdotto­masti hyödynnettävä geenimuunneltuja organismeja, jopa hormoneja tai muita menetelmiä.
Given this budgetary problem, the Commission has proposed a number of paths.
Komissio on ehdottanut meille erilaisia vaihtoehtoja budjettiongelman ratkaisemiseksi.
First, there is cofinancing, which we reject in its present form as it will inevitably distort competition between farmers in the various Member States and cause problems for the only common policy, whose legitimacy — I would remind you — is based on the Treaty of Rome.
Ensinnäkin yhteisrahoitusta, jonka hylkäämme nykyisessä tilanteessa, sillä se vääristäisi maanviljelijöiden välistä kilpailua eri jäsenvaltioissa ja saattaisi hankalaan asemaan sen ainoan yhteisen politiikan, jonka oikeudellinen perusta on — muistutan teitä siitä — Rooman perustamissopimuksessa.
The farmers believed in Europe because they believed in the CAP.
Maanviljelijät ovat uskoneet Eurooppaan, sillä he uskoivat yhteiseen maatalo­uspolitiikkaan.
I ask you not to disappoint them.
Arvoisat puheenjohtajat, pyydän, että ette tuottaisi heille pettymystä.
Other Commission proposals are now circulating, particularly that involving the phased reduction of subsidies of up to 3% a year.
Myös muita komission ehdotuksia on tänään esillä, erityisesti ehdotus, joka koskee tukien asteittaista vähentämistä jopa 3% vuodessa.
This proposal fails to take account of the differences between the various types of agricultural production as the farmers most affected by this measure will be those who are most dependent on agricultural subsidies.
Tässä ehdotuksessa ei oteta huomioon maataloustuotantotyyppien välisiä eroja, sillä ne maanvil­jelijät, joita tällainen toimenpide koskisi eniten, ovat juuri niitä, jotka ovat eniten riippuvaisia maataloustuista.
I am thinking, for example, of sheep farmers and of beef cattle farmers, who will have to give up farming altogether if they do not receive a sufficient level of compensation.
Tar­koitan esimerkiksi lampaiden kasvattajia tai naudankasvattajia, joiden on luovuttava tilastaan, jos heidän saamansa tulotasaus ei ole riittävän suuri.
A phased reduction of 3% a year, in addition to the currency depreciation, which we can now estimate at 2% a year for the period 2000-2006, means that farmers must increase production by 5% a year.
Tukien asteittainen vähentäminen 3% vuodessa, mihin on vielä lisättävä rahanarvon heikkeneminen, joka voidaan arvioida olevan nykyään 2% vuodessa ajanjaksolla 2000­2006, tarkoittaisi sitä, ar­voisa puhemies, että maanviljelijöiden pitäisi saada voittoa tuotannolleen 5% vuodessa.
That objective is hardly compatible with the food and health safety of European agriculture.
Tämä tavoite on ristiriidassa Euroopan maataloustuotteiden turvallisuutta ja terveellisyyttä koskevan tavoitteen kanssa.
We are becoming increasingly dependent on the agricultural production of third countries and will no longer be able to guarantee the quality of the products European consumers buy.
Tulemme olemaan yhä enemmän ja enemmän riippuvaisia kolmansien maiden maataloustuotannosta, joten me emme voi missään tapauksessa taata eurooppalaisille kuluttajille tuotteiden laatua.
We are now faced with a budgetary problem and I understand its origins and constraints.
Budjettiongelman vuoksi — ymmärrän sekä ongelman alkuperän että sen tuomat velvoitteet — on välttämätöntä, että Euroopan unioni tekee selkeän poliittisen valinnan.
The European Union must therefore make a strong political choice.
Unionin on asetettava etusijalle sellaiset politiikat, joista se voi taata, että niissä otetaan täysi vastuu asioista.
It must give preference to those policies for which it is entirely responsible, and in which the CAP must clearly be a key component.
Näistä politiikoista yhteinen maatalouspolitiikka on luonnollisesti avainasemassa.
President.— I would inform the House that I have received seven motions for resolutions tabled pursuant to Rule
Puhemies. — (ΓΓ) Olen ottanut vastaan seitsemän päätöslauselmaehdotusta työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti. (')
Jöns (PSE). — (DE) Mr President, Mr President-in-Office, Mr President of the Commission, reaching a compromise in Berlin which is acceptable to everyone is not only about keeping to our timetable for Agenda 2000; it is also — and this should be made clear to the German Presidency — about our credibility.
Jöns (PSE). — (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, kysy­myksessä siitä, rullaanko Berliinissä pääsemään kaikkien kannalta hyväksyttävään kompromissiin, ei ole kyse vain Agenda 2000:11e asetetun aikataulun noudattamisesta, vaan kyse on — ja tämä annettakoon niin ikään puheenjoh­tajamaalle selvänä evästyksenä mukaan matkalle — myös meidän uskottavuudestamme.
It is about our credibility in the eyes of all the people in the Union, but above all it is about our credibility towards the 27 million who are unemployed, whom we repeatedly assure that both the Member States and the European Union itself will make every effort to combat unemployment as effectively — and above all as quickly — as possible.
Kyse on meidän uskotta­vuudestamme kaikkien unionimme kansalaisten kannalta, mutta ennen kaikkea kyse on uskottavuudestamme nii­den 27 miljoonan työttömän kannalta, joille me nimittäin toistuvasti vakuuttelemme, että sekä jäsenvaltiot että Eu­roopan unioni tekevät kaikkensa sen hyväksi, että työttömyyttä pystyttäisiin torjumaan mahdollisimman tehok­kaasti ja ennen kaikkea mahdollisimman nopeasti.
The Social Fund is the only instrument of labour market policy which we have at European level, and that is why it needs to be pressed into service for the employment strategy as soon as possible.
Sosiaalirahastohan on tällä hetkellä Euroopan tasolla meidän ainoa työmarkkinapoliittinen välineemme, ja se on niin ollen saatava työllisyysstrategian nimissä mahdollisimman nopeasti käytännössä toimivaksi.
It is not without reason that we also want, in the future, to use the Social Fund throughout the European Union to combat youth and long-term unemployment.
Meillä on kaikki syyt siihen, että haluamme käyttää sosiaalirahastoa vastaisuudessa kamppaillessamme nuoriso­ ja pitkäaikaistyöttö­myyttä vastaan myös koko Euroopan unionissa.
Unemployment is not a problem which is only confined to particular regions; it is a problem which extends across the Community and that is precisely why it would be wrong, if appropriations for the Structural Funds were reduced, to cut Social Fund appropriations outside the eligible areas by 40%, as allowed for in Council plans.
Työttömyys ei ole ongelma, joka ilmenisi vain alueellisesti, vaan työttömyys on koko yhteisön laajuinen ongelma ja juuri siksi olisikin väärä keino ryhtyä mahdollisen sosiaalirahas­tovarojen alentamisen yhteydessä nimenomaisesti leikkaamaan sosiaalirahastovaroja muualla kuin tavoitealueilla 40%, niin kuin neuvosto on kaavailuissaan esittänyt.
If you cancel Objective 3 resources in this way, how do you expect people to continue to believe that the Social Fund is going to help to make the employment strategy, which we want so much, a reality across the European Union?
Jos leikkaatte tällä tavoin tavoitteen 3 varoja, miten oikein aiotte perustella uskottavasti sen, että sosiaalirahaston avulla on määrä edistää sitä, että meidän kaikkien niin kovasti haluama työllisyysstrategia toteutuu kaikkialla Euroo­pan unionissa?
In fact, we all know from past experience that it was not least the Social Fund which time and again forced
Sen menestys puhuu kuitenkin puolestaan, ja tässä onkin jälleen kerran nähtävissä se, mitä eurooppalainen lisäarvo tarkoittaa.
This is not just progress in terms of labour market policy; the Fund also works to create social change and makes Europe something people can experience in a very practical way in the place where they live, which .also increases its acceptance.
Jöns vain työmarkkinapoliittisia edistysaskelia, vaan tämä vaikuttaa myös yhteiskuntaa muuttavasti ja tekee mahdolliseksi kokea Euroopan aivan konkreettisesti paikan päällä ja lisää myös meidän saamaamme hyväksyntää.
In Portugal, they can tell you a thing or two about this.
Tästä kaikesta on Portugalilla omakohtaista kokemusta.
For example, without the Social Fund, illiteracy here would not have fallen by anywhere near as much as it has done.
Ilman sosiaalirahastoa ei esimerkiksi lukutaidottomuus olisi vähentynyt siellä läheskään niin paljon kuin tähän mennessä on tapahtunut.
Or you only have to consider mainstreaming.
Tai ajatelkaa vaikkapa mainstreamingperiaatetta.
Here too, and this is long overdue, Europe is forging the way ahead, although — and I am under no illusions here — the path is certainly still a hazardous one.
Tässäkin Eurooppa näyttää tietä, joka on ollut jo pitkään tarpeellinen ja joka kylläkin varmasti on — en yritäkään väittää muuta — vielä kivikkoinen.
That is why we must ensure that no Member State is able to avoid implementing specific support measures for women.
Siksi meidän täytyy varmistaa, että yksikään jäsenvaltio ei pääse laista maan naisille suunnatusta erityistuesta.
That applies equally to the four other spheres of intervention: measures to combat youth and long-term unemployment; social integration; general and professional training; and preventive labour market policy.
Sama pätee yhtä lailla neljään muuhunkin interventioalueeseen, toisin sa noen toimenpiteisiin nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyden torjumiseksi, yhteiskuntaan sopeuttamiseen, yleiseen ja ammatilliseen koulutukseen sekä ennalta ehkäisevään työmarkkinapolitiikkaan.
I will conclude, therefore, with this urgent plea to the Council: do not free the Member States from their obligation to take action in each of the five spheres of intervention of the Social Fund.
Siksi esitänkin lopuksi neuvostolle hartaan pyyntöni: älkää vapauttako jäsenvaltioita niiden velvollisuudesta ryhtyä toimiin kaikilla sosiaalirahaston viidellä interventioalueella!
Cherry-picking does not give European added value; instead, it reinforces national single-track approaches.
Rusinoiden poiminen pullasta ei anna minkäänlaista eu rooppalaista lisäarvoa, vaan pohjustaa pikemminkin tietä kansallisille yksinoikeuksille!
Cunha (PPE). — (FT) Mr President, ladies and gentlemen, we have now been discussing the Agenda 2000 proposals for 21 months but never before has our debate been so specifically focused on budgetary and financial matters.
Cunha (PPE). — (FT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, olemme keskustelleet Agenda 2000:een sisältyvistä ehdotuksista nyt 21 kuukautta.
The debate about the major choices facing Europe has now been overtaken by a debate about budgets and the Member States' 'give and take', in particular the question of how much the Union's most prosperous States should pay in and get back.
Ja koskaan ei keskustelussa vielä ole keskitytty näin yksipuolisesti budjetti- ja rahoituskysymyksiin, koskaan ei Euroopan suurten valintojen asemesta ole keskusteltu niin tiiviisti pelkästään talousarviosta ja jäsenvaltioiden meno- ja tulopuolen tileistä ja etenkin siitä, kuinka paljon unio nin rikkaimmat valtiot maksavat ja kuinka paljon ne saavat.
I think it is vital to assess whether one or more States are still contributing too much to the budget while other Member States, equally prosperous, are paying in too little.
Mielestäni on erittäin tärkeää pohtia sitä, onko olemassa jokin jäsenvaltio, yksi tai useampia, jonka maksuosuus on liian suuri etenkin verrattuna toisiin, yhtä rikkaisiin jäsenvaltioihin, joiden maksuosuus on selvästi liian pieni.
But once that has been established the European Union must decide to reform its system of own resources in which the only fair basis for contributions is that of relative prosperity or gross national product.
Mutta sen jälkeen kun tämä asia on selvitetty, Euroopan unionin on päätettävä. Päättäminen tarkoittaa sitä, että unionin on uudistettava omien varojen järjestelmänsä, ja ainoa oikea peruste maksuosuuksien määräytymiselle on suhteellisen vaurauden peruste eli bruttokansantulo.
We cannot afford a situation in which major European decisions have to depend on solutions being found to these budgetary matters and, above all, it would be tragic if it were the poorer Member States or regions that ended up paying for those decisions and the restoration of a financial balance.
Sen sijaan ei voida mitenkään hyväksyä sitä, että Euroopan suuret valinnat perustuvat pelkästään menoja tulotilien ongelmien ratkaisuun, ja erityisen murheellista olisi, jos kaikkein köyhimmät jäsenvaltiot ja alueet joutuisivat maksamaan nuo valinnat ja unionin rahoitustasapainon.
On this score, I should like to emphasise three points.
Tahtoisin tässä yhteydessä korostaa kolmea näkökohtaa.
The first is that the Structural Funds, including the Cohesion Fund, should be strengthened, especially in the Objective I regions, for which at least two thirds of the funding should be earmarked.
Ensinnäkin sitä, että rakennerahastoja, koheesiorahasto mukaan lukien, on vahvistettava erityisesti tavoitteeseen 1 lukeutuvilla alueilla, joihin on määrä kohdistaa vähintään kaksi kolmannesta noiden rahastojen varoista.
The figure of 0.46% of GNP for the Structural Fund should be seen as a target but not a ceiling.
Rakennerahastoille ehdotettu osuus, 0, 46% BKTL: sta, on nähtävä ta voitteena eikä ylärajana.
The second point is that the 0.13% of GNP necessary for funding pre-accession measures for the new Member States must not be obtained by redirecting funds previously channelled into the weakest regions of the current 15 Member States of the European Union.
Toinen näkökohta on se, että sitä 0,13%:n osuutta BKTL: stä, joka tarvitaan uusien jäsenvaltioiden liittymistä valmis televien toimien rahoittamiseksi, ei voida turvata siten, että suunnataan tuohon tarkoitukseen ne varat, jotka tällä hetkellä kanavoidaan nykyisen 15 jäsenvaltion Euroopan heikoimmille alueille.
The third aspect that I would like to emphasise is that of all the reforms of the CAP that I have witnessed, none of them until this one has been a reform worked out on the hoof — in other words, any old solution, even one that is cobbled together, provided that it brings down farm spending to the level set by the Ministers of Finance.
Kolmas näkökohta, jota tahtoisin korostaa, on se, että yhtäkään niistä lukuisista YMP: n uudistuksista, joissa olen ollut osallisena, ei ole tehty näin hätäisesti; mikä tahansa ratkaisu kelpaa, vaikka samalla hetkellä keksitty, kunhan vain sen avulla voidaan laskea maatalousmenot valtiovarainministereiden määrittelemälle tasolle.
Just as we were hoping for a new balance to be struck in the CAP to help producers and crops that so far have barely benefited from it, for stronger rural development benefiting agri-environmental and forestry measures and in particular increasing aid to the less favoured regions, what we now see on the negotiating table oí the Agriculture Council are proposals for equal cuts in aid for everyone without the slightest suggestion that any attempt could be made to introduce the principle of fairness into the CAP.
Olisimme odottaneet, että YMP: tä olisi tasapainotettu uudelleen sellaisten tuottajien ja tuotteiden hyväksi, jotka ei vät ole tähän asti juuri lainkaan hyötyneet YMP: stä maaseudun kehittämismielessä, maatalouden ympäristö- ja metsitystoimien hyväksi ja erityisesti epäsuotuisimpien alueiden hyväksi, mutta sen sijaan maatalousasioiden neuvosto ehdottaakin, että kaikkien tukia alennetaan samalla tavalla ja pyrkimättä millään tavoin tuomaan YMP: hen tasapuolisuuden periaatetta.
As ifall farmers had benefited equally from it in the past.
Ikään kuin kaikki maanviljelijät olisivat menneisyydessä hyötyneet yhtä paljon tuosta politiikasta. kasta.
I hope that a solution will come out of the Berlin summit, one that will serve Europe.
Toivon, että Berliinin huippukokouksessa löydetään ratkaisu, joka hyödyttää Eurooppaa.
After all, Europe has only made progress when it has been able to demonstrate solidarity and look beyond its ambitions.
Eurooppa on todellisuudessa nimittäin edistynyt vain silloin, kun se on kyennyt osoittamaan yhteisvastuullisuutta ja näkemään omia, ahtaita tavoitteitaan kauemmas.
If we are now going to start contemplating our navels and counting every penny to be paid in and taken out, it does not bode well for the future.
Jos se nyt alkaa tuijottaa vain omaa napaansa ja laskea sitä, kuinka paljon kukin saa ja kuinka paljon kukin maksaa, en ennusta sille kovin valoisaa tulevaisuutta.
The Prime Minister of my country is always saying that Europe lacks political ambition and leadership.
Maani pääministeri on useaan otteeseen sanonut, että Euroopalta puuttuu kunnianhimoa ja poliittista johtajuutta.
How right he is!
Se on totta!
But perhaps I should add that this is happening at a time when 13 of the 15 governments and 11 prime ministers are all Socialists.
Toisaalta on myös syytä korostaa, että tämä tapahtuu aikana, jolloin sosialistit ovat mukana 13:ssa kaikkiaan 15:stä hallituksesta ja jolloin pää ministereistä 11 on sosialisteja.
Wynn (PSE). — Mr President, the last comments were about lacking vision — I just want to make a comment about losing sight of something: the interinstitutional agreement.
Wynn (PSE). — (EN) Arvoisa puhemies, viimeiset huomautukset koskivat näkemyksen puutetta — haluan vain huomauttaa näkemyksen puutteesta eräässä asiassa: toimielinten välisessä sopimuksessa.
Whilst all our minds seem to be concentrated on Berlin, and quite rightly so, the present meeting of the Agricultural Council is a considerable distraction.
Koska ajatuksemme näyttävät, ja aivan oikeutetusti, keskittyneen Berliiniin, maatalousasiain neuvoston käynnissä oleva kokous on melkoinen häiriötekijä.
Among all this we have the ongoing discussions between Parliament and the Council on the interinstitutional agreement.
Tämän kaiken keskellä meillä ovat käynnissä parlamentin ja neuvoston väliset keskustelut toimielinten välisestä sopimuksesta.
Let me remind Members and the Council President that without an
Sallikaa minun muistuttaa jäseniä ja neuvoston puheenjohtajaa siitä, että ilman toimielinten välistä sopimusta ei synny Agenda 2000: ta.
Wynn interinstitutional agreement there is no Agenda 2000. Without an interinstitutional agreement we go back to Article 203 and Agenda 2000 is dead.
Ilman toimielinten välistä sopimusta palaamme takaisin 203 artiklaan ja meidän on luovuttava Agenda 2000: sta.
It is therefore imperative that both we and the Council find an amicable solution to getting an interinstitutional agreement.
Sen vuoksi on välttämätöntä, että me ja neuvosto löydämme sovinnollisen ratkaisun toimielinten välisen sopimuksen aikaansaamiseksi.
The old process that we are talking about is one of compromise, as President Santer said.
Kuten puheenjohtaja Santer sanoi, prosessi, josta puhumme, perustuu kompromisseille.
We have problems, especially in agriculture.
Meillä on ongelmia, erityisesti maataloudessa.
Those problems are about expenditure and reform but the message that needs to be put across is that without reform of the CAP, as proposed by the Commission, we will not have enlargement.
Ongelmat koskevat menoja ja uudistusta, mutta viesti, joka on saatava läpi, on se, että emme voi laajentaa unionia ilman yhteisen maatalouspolitiikan sellaista uudistusta, jota komissio on ehdottanut.
Those Member States that are opposed to reform will have to ask themselves whether they are serious about enlargement or not.
Uudistusta vastustavien jäsenvaltioiden pitää kysyä itseltään, ovatko ne tosissaan laajentumisesta vai eivät.
Without reform of the CAP we simply weaken our position in the WTO at the next round of negotiations.
Ilman YMP: n uudistusta yksinkertaisesti heikennämme asemaamme WTO: ssa seuraavalla neuvottelukierroksella.
We should be proactive and taking a lead.
Meidän pitäisi olla aktiivisia ja näyttää esimerkkiä.
Without reform we will just see the United States in the key position and we will be reacting once again to eventhing the Americans say.
Ilman uudistusta näemme vain Yhdysvallat avainasemassa ja reagoimme taas vain kaikkeen siihen, mitä amerikkalaiset sanovat.
Without reform of the CAP we end up with food surpluses.
Ilman YMP: n uudistusta päädymme ruoan ylituotantoon. Pää-
We are back to food mountains at great cost to EU tax payers — back to the bad old days — and none of us want to see that.
Wynn dymme takaisin ruokavuoriin, jotka aiheuttavat EU: n veronmaksajille suuria kustannuksia — vanhoihin huonoihin aikoihin —, eikä kukaan meistä halua sitä.
I need to make a comment to the President-in-Office which relates to what is going on with the Agricultural Council.
Minun täytyy huomauttaa neuvoston puheenjohtajalle siitä, mitä on tapahtumassa maatalousasiani neuvostossa.
I hope they can come to a solution but if they cannot and it drags on. then quite frankly the General Affairs Council has to start taking decisions for agricultural ministers.
Toivon, että siellä päästään ratkaisuun, mutta jos ei päästä ja asia pitkittyy, yleisten asiain neuvoston pitää rehellisesti sanoen alkaa tehdä päätöksiä maatalousministerien puolesta.
We cannot allow that item to jeopardise or weaken Agenda 2000.
Emme voi sallia tämän asian vaarantavan tai heikentä­vän Agenda 2000: ta.
On financial matters, we have the situation where Agenda 2000 is linked with agreements on future financing.
Rahoitusasioissa meillä on sellainen tilanne, että Agenda 2000 todella kytkeytyy tulevaa rahoitusta koskeviin sopi­muksiin.
I have said for quite a long time that need not be the case.
Olen sanonut jo varsin pitkään, että niin ei tarvitse olla.
It is obvious why it is the case but there is no need to link a new own resources system with Agenda 2000 and 1 hope that if that is a problem then we can get an agreement on Agenda 2000 and afterwards continue to look at future financing.
On ilmeistä, miksi asia on niin, mutta uutta omien varojen järjestelmää ei ole syytä kytkeä Agenda 2000: een, ja toivon, että jos se muodostaa ongelman, voimme saada aikaan sopimuksen Agenda 2000: sta ja jatkaa sitten tulevan rahoituksen käsittelyä.
The options proposed by the Commission on own resources are worthy of long and further discussions.
Komission ehdottamat vaihtoehdot omien varojen osalta ansaitsevat pitkän keskustelun ja lisäkeskusteluja.
The Council should not be rushed into decisions that will not solve deep-rooted problems of such financing and we should not let this procedure distract us from getting the right solution to Agenda 2000.
Neuvoston ei pidä kiirehtiä teke­mään päätöksiä, jotka eivät ratkaise sellaisen rahoituksen piintyneitä ongelmia, eikä meidän pidä antaa tämän me­nettelyn häiritä oikean ratkaisun löytämistä Agenda 2000: een.
What we want from our side are those policies which will stimulate employment, which will build social cohesion and which will protect the environment — objectives we can all agree on.
Me omasta puolestamme haluamme saada politiik­koja, jotka piristävät työllisyyttä, luovat sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja suojelevat ympäristöä — tavoitteita, joista voimme kaikki olla yksimielisiä.
They must not be jeopardised by narrow-minded nationalistic attitudes — and that goes for all the Member States.
Niitä ei saa vaarantaa kapea­alaisilla kansallisilla asenteilla — ja tämä koskee kaikkia jäsenvaltioita.
IN THE CHAIR: MR G. COLLINS Vice-President
Puhetta ryhtyi johtamaan varapuhemies G. COLLINS