natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There is no need for the product to exhibit special qualities, or for its qualities to be due primarily to its origin or source.
Tuotteella ei tarvitse olla erityistä näyttöä laadusta, eikä sen ominaisuuksien tarvitse johtua sen alkuperästä ja paikallisuudesta.
Under the French system, on the other hand, the qualities a product owes to its origin are precisely those that determine the concept of designation of origin.
Ranskalainen alkuperänimityskäsite puolestaan perustuu nimenomaan tuotteen alkuperästä johtuviin ominaisuuk­siin.
There is no registration, and no official list, of protected geographical names.
Rekisteröintiä ei ole, eikä suojatuista maantieteellisistä nimityksistä ole virallista luetteloa.
The only references are the lists of products appearing in bilateral agreements negotiated between the Member States with a view to protecting certain indications.
Vain jäsenvaltioiden kahdenvälisiin sopimuksiin sisältyvät tuoteluettelot, joiden tarkoituksena on suojata tällaisia merkintöjä, voivat antaa viitteellistä tietoa.
Nor is there any German equivalent of the INAO, i.e. a body to lay down conditions of production that would entitle producers to use a specific name; the system consists of a multiplicity of isolated judgments.
Saksassa ei myöskään ole INAOrta vastaavaa elintä, joka määrittäisi nimitykseen oikeuttavat tuotantoehdot. Järjestelmä koostuu suuresta määrästä erillisiä tuomioita.
The German definition is based on the idea that it is the reputation of a product as reflected in public opinion ( Verkehrsauffassung) which justifies the protection of the product name.
Saksalainen määritelmä perustuu ajatukseen, että kohde­ryhmän mielipiteissä heijastuva tuotteen maine ("Verkehrsauffassung") oikeuttaa tuotteen nimityksen suo­jaamisen.
The only requirement is for consumers to think, at a particular time, that a product bearing a region al name actually comes from that region.
Tähän riittää sen toteaminen, että tietyllä het­kellä kuluttajien mielestä tuote on peräisin alueelta, joka sen nimityksessä mainitaan.
There is no need for any evidence of a specific method of manufacture, or of specific features due to the origin of the product, or of its authenticity.
Ei tarvita todistusta erityi­sestä valmistustavasta, tuotteen ominaisuuksien sidon­naisuudesta sen alkuperään eikä tuotteen aitoudesta.
THE BASIC PRINCIPLES OF THE
YHTEISÖN ASETUKSISSA
COMMUNITY REGULATIONS
NOUDATETUT PERIAATTEET
The concept of geographical denominations
Maantieteellisen nimityksen käsite
It is clear, then, that these systems differ radically, both in terms of practical application and in terms of the concept of the geographical name to be protected.
Kuten edellä olevasta selvityksestä käy ilmi, sekä suoja­tun maantieteellisen nimityksen käsitteessä että käytännöissä on todellakin suuria eroja näiden kahden järjestelmän välillä.
The tenor of Germany's legal provisions protecting geographical denominations is different from that of French law.
Eteläiset maat ovat luoneet rekisteröintimenettelyn, joka edellyttää suurta hallintokoneistoa.
Protection is part of competition law; the main aim is to protect the consumer against unfair and misleading practices, and to avoid distortion of competition due to misleading information.
Pohjois-Euroopan maat suosivat epäyhtenäistä oikeuspäätöskäytäntöä, jossa käsitellään jokaista tapausta erillisenä.
Customers should be in a position to base their decisions on the criteria they regard as important, and should be protected from attempts to mislead. lead.
Etelä-Euroopan maissa tuotteella on oikeus suojattuun maan­tieteelliseen nimitykseen, jos sen ominaisuudet ovat sen maantieteellisen ympäristön ansiota.
The southern European countries have set up a registration procedure with a considerable administrative input; the northern European countries prefer informal court judgments for individual cases as they arise.
Saksan lainsäädännön maantieteellisiä nimityksiä koske­vat suojasäännökset eroavat sisällöltään Ranskan vas­taavista säännöksistä.
In the southern European countries a product may bear a protected geographical name only If it has specific features due to its place of origin.
Kyseinen suoja kuuluu kilpailu­lainsäädännön alaan.
Local conditions of production are care fully specified.
Sen ensimmäinen tavoite on suoja­ta kuluttajaa vilpillisiltä ja harhaanjohtavilta käytännöiltä.
The protection of geographical names and of the interests of producers from the region of origin are only secondary concerns under the German approach.
Pyritään välttämään tilanteita, joissa harhaanjohtavat merkinnät vääristävät kilpailua.
Indeed, the protection of geographical indications is only a by-product of legislation intended to protect the consumer against the fraudulent claims concerning the origin of products.
Ostopäätöstä tehdessään asiakkaan on voitava keskittyä hänelle olennaisiin näkö­kohtiin ilman, että hän joutuu alttiiksi minkäänlaisille harhaanjohtaville vaikutteille.
The northern European approach, on the other hand, dissociates geographical names from product quality; there is no need for an objective relationship between the features of the product and its geographical origin.
Pohjoiseurooppalaisen näkemyksen mukaan maantieteel­linen nimitys on päinvastoin yleensä laadusta riippuma­ton: tuotteen ominaisuuksien ja sen maantieteellisen alku­perän välillä ei välttämättä tarvitse olla objektiivista yhteyttä.
A geographical name is often protected by a trademark..
Maantieteellinen nimi on usein suojattu tuote­merkillä.
This puts the customer in central place under the German system for protecting geographical names.
Asiakas on siis saksalaisen maantieteellisten nimitysten suojajärjestelmän lähtökohta.
The very concept of designations of origin in Germany is totally differ ent from that in France.
Näin ollen alkuperänimityk­sen käsitekin on Saksassa aivan erilainen kuin Ranskassa.
The approach to protecting geographical names has thus been very varied in Europe.
Euroopassa maantieteellisten nimitysten suoja on ollut hyvin epäyhtenäinen tähän asti.
Although some partial harmonization had been achieved through a network of bilateral agreements with a view to widening national protection for certain products, it was insufficient, and the lack of uniformity seemed likely to hamper free trade and to distort competition in a manner inconsistent with the single market.
Tilannetta on yhtenäistä­nyt vain osittain ja riittämättömästi kahdenvälisten sopi­musten verkko, jonka tarkoituksena on laajentaa tiettyjen tuotteiden kansallista suojaa. Tämä epäyhtenäisyys uhka­si olla esteenä kaupan vapaudelle ja luoda kilpailun vää­ristymiä ja haitata siten sisämarkkinoiden toteutumista.
What was needed was a set of European rules.
Eurooppalainen sääntely oli siis tarpeen.
Such rules now exist, in the form of Regulation (EEC) No 2081/92 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and food stuffs and Regulation (EEC) No 2082/92 on certificates of specific character for agricultural products and foodstuffs.
Tämä sääntely on toteutettu kahdella asetuksella, asetuk­silla (ETY) N:o 2081/92 ja N:o 2082/92, joista ensimmäi­nen koskee maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityk­siä sekä toinen erityisluonnetta koskevia todistuksia.
These Regulations bring together the various existing national systems and enable each Member State to apply the most convenient means of protection.
Näissä asetuksissa yhdistyvät erilaiset kansalliset järjes­telmät, ja niiden avulla jokainen voi saada sopivimmaksi katsomansa suojan.
They lay down a common foundation for European quality policy; they ensure legal certainty for both producers and consumers, but without too much red tape, since responsibility is shared between producers, Member States and the Commission.
Nämä kaksi asetusta muodostavat yhteisen perustan eurooppalaiselle laatupolitiikalle. Ne tarjoavat oikeudellisen turvan sekä tuottajille että kulutta­jille luomatta silti raskaita hallintorakenteita, sillä toimivalta jakautuu itse tuottajien, jäsenvaltioiden ja komission kes­ken.
Inspection procedures are a matter for the Member States.
Valvontamenettelystä on säädetty, mutta sen täytäntöönpano on jätetty jäsenvaltioiden tehtäväksi.
REGULATIONS (EEC) NO 2081/92 AND (EEC) NO 2082/92
ASETUKSET (ETY) N:0 2081/92 JA 2082/92
REGULATIONS (EEC) No 2081/92 AND (EEC) NO 2082/92
ASETUKSET (ETY) N:0 2081/92 JA 2082/92 euraavan kyseisten ETY-asetusten kuvauksen tarkoi­
SCOPE OF THE REGULATIONS he following description of the Community Regulations is intended to help both consumers and producers to
Näissä käsitellään pe­rusmaataloustuotteista valmistettuja elintarvikkeita, joille alkuperänimitys- tai erityisluonnemerkinnällä on kaupallis­ta merkitystä.
The Regulations come under the common agricultural policy, as their titles imply (the reference to 'agricultural products and foodstuffs').
Asetusten liitteissä luetellaan esimerkiksi oluet, kasviuutteista valmistetut juomat, leipomo-, kondito­ria-, makeis- ja keksituotteet.
understand the new concepts of 'designation of origin', 'geographical indication' and 'certificate of specific character".
Kuvaus helpottaa uusien käsitteiden "alkuperänimitys", "maantieteellinen merkintä" ja "erityisluonnetta koskeva todistus" ymmärtämistä.
The producer will also find information on how to take advantage of the possibilities offered by these new Regulations, and consumers will see how their interests are being better protected.
Tuottaja löytää siitä myös menet­telytavan, jota hänen on noudatettava hyötyäkseen uusien asetusten tarjoamista eduista. Kuluttaja voi todeta olevan­sa entistä paremmin suojattu.
The Regulations cover those agricultural products mentioned in Annex II of the Treaty of Rome that are intended for human consumption.
Lisäksi maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitys­ten suojasta annetun asetuksen liitteessä II sisällytetään sen soveltamisalaan kuuluviksi maataloustuotteet, joita ei ole tarkoitettu elintarvikkeeksi, kuten heinä ja eteeriset öljyt.
For example, they include meat, fruit, milk and honey, used for human consumption, but not cork or tobacco.
Siten on otettu huomioon tietyt erityistapaukset.
The two Regulations have the same twofold purpose: to enable producers to take advantage of specific features due to traditional methods of manufacture or to the origin of certain products, protecting their names against imitators, and to protect consumers from unfair practices and counterfeit products.
Näiden kahden asetuksen tavoite on sama: yhtäältä korostaa tiettyjen tuotteiden perinteisestä valmistustavas­ta tai alkuperästä johtuvaa erityisluonnetta ja suojata nii­den nimet väärinkäyttäjiltä sekä toisaalta suojella kulutta­jia vilpillisiä käytäntöjä ja väärennöksiä vastaan.
However, they constitute only an overall framework inside which producers enjoy wide free dom, in particular as regards the definition of the features of products.
Tosin ne muodostavat vain yleiset puitteet, joissa sallitaan tuottajille paljon vapautta erityisesti tuotteen ominaisuuksien määrit­telyssä.
The rules establish voluntary systems, where scope is left for individual initiative and for continuing cooperation between producers.
On siis kysymys vapaaehtoisista järjestelmistä, joissa on tilaa yksilöllisille aloitteille ja tuottajien jatkuvalle yhteistyölle.
The Regulations also cover the products listed in their annexes (see Table 1). These are foodstuffs produced from agricultural commodities, for which geographical indications and designations of origin, or certificates of specific character, are of commercial importance.
Asetusta (ETY) N:o 2081/92 ei sovelleta viinialan tuottei­siin eikä alkoholipitoisiin juomiin, koska niitä varten on ollut jo monta vuotta yhteisön säännöksiä eikä uutta sään­telyä näin ollen tarvita.
Thus, the annexes of both Regulations include beer, beverages made from plant extracts, bakers' wares, pastry, cakes, confectionery and biscuits.
Viinialan tuotteisiin ja alkoholipitoi­siin juomiin sovelletaan siis edelleen niitä koskevia yhteisön erityissäännöksiä.
Annex II to the Regulation on the protection of geographical indications and of designations of origin also covers agricultural product not intended for human consumption: hay and essential oils.
Näissä asetuksilla säädetyissä yleisissä puitteissa määri­tellään pääasiassa peruskäsitteet ja laaditaan suojattavien nimikkeiden rekisteröintimenettelyjä.
This provision was adopted to take account of certain special cases.
Asetuksiin sisältyy myös muita osia, jotka koskevat rekisteröityjen nimikkei­den suojaustapaa ja suojan kattavuutta sekä tehokkaan valvontarakenteen pääsuuntaviivoja.
The overall framework established by the Regulations comprises the definition of basic concepts, and procedures for the registration of the names to be protected. The Regulations also define the type and scope of protection afforded by registration, and sketch in the outlines of an effective inspection structure.
Selkeyden vuoksi näitä kahta asetusta käsitellään seuraa­vassa erikseen, koska niistä toisen tarkoituksena on edistää sellaisten tuotteiden arvostusta, joiden ominais­piirteet liittyvät maantieteelliseen alkuperään, toisen taas sellaisten tuotteiden, joiden ominaispiirteet liittyvät perin­teiseen tuotantotapaan.
Regulation (EEC) No 2081/92 does not apply to wines and spirits; there have been Community provisions on such products for several years, and new rules are not required.
Nämä asetukset ovat osa yhteistä maatalouspolitiikkaa, kuten niiden virallinen nimityskin kertoo ("maataloustuot­teet ja elintarvikkeef).
For the sake of clarity, we deal below with the two Regulations separately; one is relevant to products which are typical because of their geographical origin, and the other to products which are typical because of their traditional method of preparation.
Nämä asetukset koskevat Rooman sopimuksen liitteessä II lueteltuja maataloustuotteita, jotka on tarkoitettu elintar­vikkeeksi. Näihin kuuluvat esimerkiksi elintarvikkeeksi tar­koitettu liha, hedelmät, maito ja hunaja, mutta ei korkki eikä tupakka.
PROTECTION OF DESIGNATIONS OF ORIGIN
ALKUPERÄNIMITYSTEN JA MAANTIETEELLIS­
AND GEOGRAPHICAL INDICATIONS UNDER
TEN MERKINTÖJEN SUOJA ASETUKSEN (ETY)
REGULATION (EEC)
N:o 2081/92 MUKAAN
The Regulation allows for an exception to the condition that raw materials must come exclusively from the defined geographical area, but only for applications lodged by 26 July 1995.
Asetuksessa säädetään poikkeuksesta siihen ehtoon, että raaka­aineiden on oltava peräisin yksinomaan rajatulta maantieteelliseltä alueelta. Tosin tämä poikkeus koskee vain ennen 26. heinäkuuta 1995 jätettyjä hakemuksia.
If the raw materials are live animals, meat or milk, they can come from a geographical area other than that which was delimited, provided that:
Jos raaka­aineet ovat eläviä eläimiä, lihaa tai maitoa, ne voi­vat olla peräisin muulta kuin rajatulta maantieteelliseltä alueelta sillä ehdolla, että
♦ the production area of the raw materials is limited;
♦ raaka­aineiden tuotantoalue on rajattu
Because national protection systems vary so widely, Regulation (EEC) No 2081/92 provides essential defini­tions in the relevant field.
Kansallisten suojajärjestelmien epäyhtenäisyyden vuoksi asetuksessa (ETY) N:o 2081/92 annetaan maantieteellis­ten nimikkeiden alalla välttämättömät määritelmät.
It distinguishes two categories of protected names: geographical indications and designa­tions of origin.
Siinä eritellään tässä tarkoituksessa kaksi suojattujen nimikkei­den ryhmää: maantieteelliset merkinnät ja alkuperänimi­tykset.
The distinction between the two categories depends how closely the product is linked to the specific geographical area whose name it bears.
Nämä ryhmät eroavat toisistaan siinä, kuinka tiivis tuotteen ja sen nimen edustaman rajatun maantieteellisen alueen yhteys on.
The Regulation also defines generic names, which cannot be protected.
Asetuksessa määritellään myös nimi­tykset, joista on tullut yleisnimiä ja joita ei voida suojata.
♦ special conditions for the production of the raw materials exist;
♦ näiden raaka­aineiden tuotantoa varten on erityiset edel­lytykset
Designations of origin
Alkuperänimitys
♦ there are inspection arrangements to ensure that those conditions are adhered to;
♦ edellä tarkoitettujen edellytysten noudattamisen varmis­tamiseksi on valvontajärjestelmä
The designation of origin is for products closely associ­ated with the area whose name they bear (see Table 2).
Alkuperänimityksellä nimetään tuotteita, jotka liittyvät hyvin tiiviisti alueeseen, jonka nimeä niistä käytetään (katso taulukko II).
To be eligible to use a protected designation of origin (PDO), a product must meet two conditions:
Jotta tuote voi saada suojatun alkuperänimityksen (SAN), sen on täytettävä kaksi ehtoa:
♦ the designations in question are recognized as designa­tions of origin with national protection by the Member State concerned or, if no such scheme exists, have a proven traditional character and an exceptional reputa­tion and renown.
♦ rekisteröitävät nimitykset on jo tunnistettu alkuperänimi­tyksiksi, joilla on asianomaisen jäsenvaltion kansallinen suoja tai, jos sellaista järjestelmää ei ole, jolla on perus­tellusti perinteinen luonne sekä joka on poikkeuksellisen maineikas ja tunnettu.
This exception, too, still implies that all the other condi­tions must be fulfilled, in particular the link between the product and the geographical area.
Myös tämän poikkeuksen osalta tuotteen on täytettävä kaikki muut ehdot ja erityisesti tuotteen ja maantieteellisen alueen välisen yhteyden on säilyttävä.
the production and processing of the raw materials, up to the stage of the finished product, must take place in the defined geographical area whose name the product bears;
♦ Raaka­aineiden tuotannon ja niiden jalostamisen val­miiksi tuotteeksi on tapahduttava rajatulla alueella, jonka nimeä käytetään nimeämään tuotetta
The geographical indication
♦ Tuotteen laadun tai ominaisuuksien on oltava olennai­sesti tai yksinomaisesti sen alkuperäpaikan maantieteel­lisen ympäristön ansiota.
• the quality or characteristics of the product must be essentially or exclusively due to the particular geographi­cal environment of the place of origin; the geographical environment is taken to include inherent natural and human factors, such as climate, soil quality, and local know­how.
Tuotteen laadun ja sen maantieteellisen alkuperän välillä on siis oltava ("olennaisesti tai yksinomaisesti") tosiasialli­nen ja tiivis yhteys.
The protected geographical indication (PGI) also desig­nates products attached to the region whose name they bear; but the link is less close than that between the prod­uct with a PDO and its region of origin, or of a different kind (see Table 2).
Suojatulla maantieteellisellä merkinnällä (SMM) tarkoite­taan myös alueen nimeä, jota käytetään nimeämään sii­hen liittyvää tuotetta, mutta tuotteen ja alueen välinen yhteys ei ole yhtä tiivis tai se on aivan erilainen kuin alku­peränimityksen kohdalla (katso taulukko II).
To be eligible to use a protected geo­graphical indication a product must meet two conditions:
Maantieteellistä merkintää varten tuotteen on myös täy­tettävä kaksi ehtoa:
There must, therefore, be an objective and very close link between the features of the product and its geographical origin (the features must be 'essentially or exclusively' due to that origin).
Asetuksessa säädetään poikkeuksia näistä ankarista ehdoista.
♦ it must have been produced in the geographical region whose name it bears; unlike the designation of origin, the geographical indication can be used if at least one of the stages of production takes place in the defined area; for example, the raw materials may be from another region;
Ehdosta, jonka mukaan tuotteen nimen on viitat­tava tarkkaan rajattuun alueeseen, josta se on peräisin, on kaksi poikkeusta:
The Regulation provides for some exceptions to these strict conditions.
♦ Sen on oltava peräisin alueelta, jonka nimeä siitä käy­tetään.
There are two exceptions to the condition that the name of the product should designate the pre­cisely defined region from which the product comes:
Toisin kuin alkuperänimityksen osalta, riittää, että yksi tuotantovaiheista sijoittuu alueelle. Esimerkiksi tuo­tannossa käytettävät raaka­aineet voivat olla peräisin toiselta alueelta.
• a non­geographical product name may be registered if it is traditionally associated with a given geographical area;
♦ Tuotteen muu kuin maantieteellinen nimitys voidaan rekisteröidä, jos se perinteisesti liittyy johonkin määrät­tyyn maantieteelliseen alueeseen.
♦ there must be a link between the product and the region whose name it bears; however, the relevant features do not have to be essentially or exclusively attributable to the geographical origin, as in the case of the designation of origin; a more flexible objective link is allowed.
• Lisäksi tuotteen ja alueen, jonka nimeä käytetään sitä nimeämään, välillä on oltava yhteys. Tämän ominaisuu­den ei kuitenkaan tarvitse olla hallitseva tai yksinomai­nen, kuten alkuperänimityksen kohdalla, vaan yhteys voi olla löyhempi.
• a geographical name traditionally associated with a product may be registered even where it does not desig­nate the precise geographical area where the product is made nowadays; in exceptional cases, this geographical name may refer to an area larger than or different from the processing area.
♦ On myös mahdollista rekisteröidä maantieteellinen nimi­tys, joka perinteisesti liittyy määrättyyn tuotteeseen, vaikka kyseinen nimitys ei olekaan tuotteen nykyisen maantieteellisen valmistuspaikan nimi. Poikkeuksellisesti kyseinen maantieteellinen nimitys voi olla laajempi kuin alue, jolla tuote valmistetaan, tai erota siitä.
The Community registration procedure is the same for geographical indications and for designations of origin (see Table 3).
Kyse on yhteisön rekisteröintimenettelystä. Se on sama maantieteellisille merkinneille ja alkuperänimityksille (ver­taa taulukko III).
Under the rules for geographical indications, the link may consist simply in the reputation of the product, if it owes its reputation to its geographical origin.
Maantieteellisen merkinnän kohdalla yhteydeksi aluee­seen voi riittää pelkästään tuotteen maine, jos se on maantieteellisen alkuperän ansiota.
In this case, the actual features of the product are not the determining factor; it is enough for the name of the product to enjoy an individual reputation based specifically on its origin at the time the application for registration is lodged.
Siinä tapauksessa tuotteen ominaisuudet eivät ole määräävä tekijä, vaan riittää, että tuotteen nimityksellä on rekisteröintihakemusta jätettäessä erityinen maine, joka perustuu nimenomaan sen alkuperään.
Applications for registration
Rekisteröintihakemus
Registration is the outcome of a private voluntary initiative on the part of the producers concerned; the first step is to lodge an application for registration.
Hakemusmenettely alkaa asianomaisten tuottajien yksityi­sestä vapaaehtoisesta aloitteesta ja rekisteröintihakemuk­sen laatimisesta.
These rules are based on the idea that a geographical indication deserves protection even where it cannot be proved that the product owes its special features to its region of origin.
Tämä sääntely perustuu siihen näkemykseen, että maan­tieteellinen merkintä voidaan suojata myös, vaikkei olisi osoitettu, että tuotteiden erityispiirteet ovat niiden maan­tieteellisen alkuperän ansiota.
The indication may be very highly regarded, and be a vital factor in building up and maintain ing a following among customers.
Merkintä voi nimittäin olla hyvin arvostettu ja olennainen peruste asiakaskunnan muodostumiselle ja säilyttämiselle.
On the basis of these definitions, producers decide whether it is more appropriate to apply for a PDO or a PGI for their products.
Näiden määritelmien perusteella jokainen tuottaja voi itse päättää, kumpaan maantieteellisen nimikkeen ryhmään (SAN vai SMM) hänen tuotteensa kuuluu ja kumpaa hänen olisi haettava.
The distinction between the two categories serves the interests of the consumer, since it provides added information.
Näiden kahden ryhmän välinen tark­kaan määritelty ero on hyödyllinen kuluttajalle, joka siten saa luotettavaa tietoa tuotteesta.
Only producer groups may lodge applications.
Hakijan on oltava tuottajaryhmittymä.