natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Have we not for years defended human rights in every sitting here in the European Parliament?
Emmekö ole vuosien ajan puolustaneet ihmisoikeuksia Euroopan parlamentin jokaisessa istunnossa?
I will do the same here today for the last time.
Tänään teen sen luultavasti viimeisen kerran täällä.
We have been fairly vocal in defending human rights, sometimes for small groups of people.
Olemme puolustaneet ihmisoikeuksia suhteellisen verbaalisesti, monasti pienten ryhmien ihmisoikeuksia.
Here we are concerned with hundreds of thousands of people whose rights are being repeatedly violated — I do not need to give all the details again here — and this is happening in a part of Europe that was formerly very popular among tourists.
Nyt on kyse sadoistatuhansista ihmisistä, joiden oikeuksia on loukattu toistuvasti — minun ei tarvitse taas luetella kaikkea — ja tämä on tapahtunut Euroopan sellaisessa osassa, jonne matkusti aiemmin paljon matkailijoita.
In my view there are two very different aspects to the NATO response.
NATOn vastauksessa on minusta kaksi aivan erilaista näkökohtaa.
For the first time a regional alliance of nations is emerging to defend these people's human rights, to restore stability to a part of Europe that has for eight years seen one set of violations lead to another, and always for the same reasons.
Ensinnäkin siinä kannatetaan alueellista kansojen liittoa näiden ihmisoikeuksien puolustamiseksi ja vakaiden olojen palauttamiseksi Euroopan tähän osaan, jossa on kahdeksan vuoden ajan esiintynyt ihmisoikeuksien loukkaamisen ketjureaktio, ja aina samoista syistä.
The UN, however, failed completely as it was not able to apply either its Charter or international law in practice; instead, a lot of what it said remained merely empty words, and it did not manage to prevent the conflicts for which it was actually created.
Maailmanjärjestö, jota juuri lainattiin, on kuitenkin täysin epäonnistunut tältä osin, sillä se ei ole ymmärtänyt uudistaa peruskirjaansa ja kansainvälistä oikeutta vaan moni asia on jäänyt vaille käytännön merkitystä, eikä se ole estänyt niitä konflikteja, joita varten se oikeastaan luotiin.
Anyone who lived through the Second World War, as I did, knows what it is like to experience bombs and see burning houses and victims of war at close quarters.
Jos on kokenut toisen maailmansodan — ja minä olen —, tietää, mitä merkitsevät pommit, pommien pelko, palavat talot ja uhrit lähiympäristössä.
We would not wish it on anyone, and certainly not on the Serbian people and Serbian children whose leader's madness has driven them to rain in the same way as it has hundreds of thousands of others.
Sitä ei toivo kenellekään, eikä varsinkaan serbikansalle ja -lapsille, jotka johtajansa hulluuden vuoksi ajautuvat turmioon samoin kuin hän on ajanut satojatuhansia muita asuinsijoiltaan.
No one has anything against the Serbian people.
Kenelläkään ei ole mitään Serbian kansaa vastaan!
Each one of us would protect Serbian children in the same way as we would Kosovar or Albanian children.
Kaikki suojelisivat serbialaisia lapsia samalla tavalla kuin Kosovon lapsia tai albaanilapsia.
We must at long last speak out to condemn this madness.
Nyt on puhuttava kerrankin selvästi tätä hulluutta vastaan.
We must realise that we cannot only summon the UN when we need it.
YK: ta ei saa lainata vain silloin, kun sitä juuri tarvitaan, sekin pitäisi tietää.
Parliament will make every effort to ensure that this region is rebuilt when the time comes, and I also see this commitment in Emma Bonino, in Mr van den Broek and in others with whom we have worked for a long time.
Tämä parlamentti ponnistelee sen puo lesta — ja pidän tätä arvoisten komission jäsenten Emma Boninon, Hans van den Broekin ja muiden tehtävänä, joiden kanssa olemme työskennelleet kauan —, että tämä alue jälleenrakennetaan, kun on päästy niin pitkälle.
Every opportunity for negotiation must be used, but only when the madness has been ended and we really can provide these people with a home, protection and peace.
Kaikkia neuvotteluja on käytettävä hyväksi, mutta vain silloin, jos tästä hulluudesta saadaan tehtyä loppu ja näille ihmisille tarjotaan todella taas kotimaa, suojelua ja rauhaa.
Rocard (PSE). — (FR) Mr President, Mr President-in-Office of the Council, Commissioners, I will spare you the high-flown sentiments and I also hope to spare you any naivety.
Rocard (PSE). — (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, säästän tei dät runolliselta lennokkuudelta. Toivon myös säästäväni teidät kaikenlaiselta naiiviudelta.
Faced with the monstrous nature of the crime committed by Milosevic, which is already ethnocide and may also be genocide, I agree with those who firmly believe that we had to do something.
Kun otetaan huomioon rikoksen kauheus, rikoksen, joka on jo nyt etnisen ryhmän murha ja kenties kansanmurha ja johon Milosevi on syyllistynyt, kuulun niihin, jotka ovat vakaasti sitä mieltä, ettei ollut mahdollista olla tekemättä mitään.
I support the majority in this Parliament which has warmly approved the military intervention.
Kuulun tämän parlamentin enemmistöön, joka kannatti väliintuloa kiihkeästi.
Similarly, I do not believe for one moment that Mr Milosevic's brutal nature could allow him to be receptive to a measure such as a unilateral halt to our action in order to restart political talks.
En usko myöskään hetkeäkään, kun on kyse tuosta raakalaisesta, Miloseviista, että iskujemme yksipuolinen lakkauttaminen ja poliittisten neuvottelujen käynnistäminen uudelleen vaikuttaisi häneen.
I feel it is dangerous even to consider this.
Minusta tuntuu vaaralliselta edes mainita asiaa.
However, the result of our action is worrying.
Tulokset ovat kuitenkin huolestuttavia.
Serbia is certainly being weakened, but not really Milosevic.
On selvää, että heikennämme Serbiaa, mutta emme oikeastaan Miloseviia.
The ethnic cleansing in Kosovo is getting worse.
Kosovon etninen puhdistus pahenee.
Albania, Macedonia and Montenegro have become weaker and the prospects are not good.
Albania, Makedonia ja Montenegro heikentyvät, eivätkä tulevaisuudennäkymät ole kovin hyvät.
Now that this war has been started, we must win it.
Kun tämä sota nyt on kuitenkin aloitettu, se on voitettava.
I am not going to talk about the future.
En puhu teille tulevaisuudesta.
Many opinions have been expressed here today, some of which I agree with, but not all.
Täällä on ilmaistu monenlaisia kantoja. Yhdyn joihinkin niistä, mutta en kaikkiin.
What interests me is 'how".
Mi nua kiinnostaa kysymys "miten".
Minister, Mr President-in-Office, how was this offensive prepared?
Arvoisa ministeri, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, miten tätä väliintuloa valmis teltiin?
Was the European Union, or at least the Member States involved, consulted about the plan of attack?
Kuultiinko Euroopan unionia tai Euroopan unionin asianosaisia maita hyökkäyksestä?
Did the EU comment on the chances of success of this plan and on the existence or otherwise of any other plan?
Esittikö unioni huomautuksia suunnitelman onnistumismahdollisuuksista ja siitä, oliko mahdollista korvaavaa suunnitelmaa olemassa?
Did the Council you are presiding over discuss the option of supplementing the air strikes with a ground offensive, which anyone can see is essential strategically?
Pohtiko neuvosto, jonka puheenjohtaja olette, mahdollisuutta täydentää ilmaiskuja maajoukkojen väliintulolla, joka vaikuttaa ilmiselvältä kaikille niille, joilla on vähänkään strategista sivistystä? Etsikö ministerineuvosto tässä yhtey-
Did the Council of Ministers at that point seek to develop the means to establish a common strategic debate so that the elements of this action specific to Europe could be proposed to the Alliance Council?
Rocard dessä keinoja kehittää yhteistä strategista pohdintaa, jonka osatekijöitä voitaisiin toki ehdottaa puolustusliiton neu vostolle, mutta jotka olisivat varsinaisesti eurooppalaisia?
And finally Mr Fischer, at this point in time, can you tell us if the Council is aware of the urgent need to develop within the Alliance a capacity for analysis and defence specific to Europe?
Ja lopuksi viimeinen kysymys: voitteko sanoa meille tässä tilanteessa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, onko neuvosto tietoinen siitä, että on kiireellisesti kehitettävä — tie tenkin puolustusliiton piirissä — varsinaisesti eurooppalaista analysointi- ja puolustuskykyä?
Gröner (PSE). — (DE) Mr President, for too long the international community has allowed Milosevic to do as he pleases, without trying all possible sanctions such as an oil embargo.
Gröner (PSE). — (DE) Arvoisa puhemies, maailmanyhteisö on liian kauan sallinut Miloseviin saada tahtonsa läpi käyttämättä öljynvientikiellon kaltaisia pakotteita.
Even in the early 1990s we heard reports of the use of mass rape as a weapon of war in Croatia and in the war in Bosnia.
Jo 90-luvulla kerrottiin Kroatiassa ja Bosnian sodassa aseina käy tetyistä joukkoraiskauksista.
Today we are once again hearing from international aid organisations that women are being deliberately picked out of groups of refugees and dragged off by force, to be returned next morning half dead and highly traumatised or never to be seen again.
Nyt kansainväliset avustusjärjestöt kertovat taas, että pakolaisryhmistä valikoidaan naisia ja viedään väkivaltaisesti väkisin mukana, ja että heidät palautetaan seuraavana aamuna puolikuolleina ja aivan järkyttyneinä tai he katoavat kokonaan.
This violence against women, this wave of torture and rape motivated by nationalism, intensifies the spiral of violence, hatred and revenge that is destroying all hope of a peaceful multi-ethnic Kosovo.
Tämä nationalismin motivoima naisiin kohdistuva väkivalta, johon sisältyy kidutusta ja raiskauksia, kiihdyttää väkivallan, vihan ja koston kierrettä, jonka on tarkoitus tuhota kaikki toivo rauhanomaisesta monikansallisesta Kosovosta.
Women are falling victim to war criminals because they are women, and the EU must recognise this as grounds for asylum.
Naisista tulee sotarikosten uhreja, koska he ovat naisia, ja unionin on tunnustettava se turvapaikan perusteeksi.
In my view, however, it is the height of cynicism that in this situation the Vatican allows women to use contraception but labels abortion as murder.
Minun mielestäni ori kuitenkin kyynisyyden huippu, että vatikaani sallii tässä tilanteessa naisille ehkäisyn, mutta leimaa raskauden keskeytyksen murhaksi.
Some of our Heads of State and Government and, Mr Fischer, your colleagues should blush with shame when we see where refugees have been taken in and where they have not.
Joillekin hallitustemme päämiehistä ja teidän kollegoistanne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Fischer, pitäisi kohota häpeän puna kasvoille, kun katsomme, keitä pakolaisia on vastaanotettu tai keitä ei.
Four EU Member States have not taken in any refugees.
Neljä unionin maata ei ole vas taanottanut yhtään pakolaista.
The Union must increase humanitarian aid and immediately review the NATO strategy.
Unionin pitää lisätä humanitaarista apua ja pohtia välittömästi NATOn strategiaa.
We must stop the bombing and we must, with Russian involvement, return to the negotiating table with a negotiating position.
Meidän on lopetettava pommitukset, ja meidän on palattava neuvottelupöytään neuvotteluasemiin ja Venäjän on osallistuttava neuvotteluihin.
d'Ancona (PSE), chairman of the Committee on Civil Liberties and internal Affairs. — (NL) Mr President, I should like to devote my speaking time to an aspect which is relevant to the work of my committee, namely refugee policy.
D'Ancona (PSE), kansalaisvapauhien ja sisäasiain valiokunnan puheenjohtaja. — (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää puheaikani asiaan, joka liittyy minun valiokuntani työhön, nimittäin pakolaispolitiikkaan.
Mrs Gröner spoke of this earlier.
Gröner puhui jo tästä.
But calling it a policy is going a little too far.
Kun sanon sanan "politiikka", se on oikeastaan liikaa sanottu.
Of the more than 600 000 Kosovars who have fled and been driven out of house and home, fewer than 18 000 have so far been taken in by the Member States of the Union.
Samalla kun yli 600 000 kosovolaista on paennut ja karkotettu kodeistaan, vajaat 18 000 heistä on otettu unionin jäsenvaltioihin.
Of these, Germany has taken nearly 10 000, which means that the rest of the Member States between them have not yet managed even 8 000 Kosovars.
Saksa on ottanut heistä 10 000 huolehtiakseen, mikä tarkoittaa, että kaikkiin muihin jäsenvaltioihin on otettu yhteensä vajaat 8 000 kosovolaista.
Just imagine, in the space of a few weeks in the poorest areas in Europe, 600 000 people have had to be housed in camps, and even private homes as well.
Ajatelkaa, että muutaman viikon aikana Euroopan köyhimmät alueet ovat joutuneet majoittamaan 600 000 ihmistä paitsi leireihin niin myös yksityisesti ihmisten koteihin.
That figure of 600 000 is twice the number of people that we in our wealthy countries consider each year for asylum, because asylum seekers number only 300 000 or so a year.
600 000 ihmistä on kaksi kertaa enemmän kuin mitä me otamme rikkaisiin maihimme turvapaikanhakijoita koko vuoden aikana, sillä heitä tulee noin 300 000 vuodessa.
We all share the responsibility for this flood of refugees.
Me olemme osavastuussa pakolaisvirran syntymisestä.
In the course of the last few weeks, out of solidarity and humanity, we should have devised a policy for absorbing these refugees and dividing them up fairly between the Member States.
Meidän olisi pitänyt kuluneiden viikkojen aikana jo pitkään toteuttaa solidaarista ja humaania pakolaispolitiikkaa, niin että pakolaisia olisi jaettu oikeudenmukaisesti eri jäsen valtioihin.
I see it as proof of the Council's impotence that it was unable to take a decision of that kind, and to some extent I see this as a refusal to put your money where your mouth is.
Mielestäni neuvoston kykenemättömyyden osoittaa se, että tällaista päätöstä ei ole voitu tehdä, ja samalla myös kieltäydytään hyväksymästä tekojemme seurauksia.
At any rate, this House must galvanise the Council into action.
Arvoisa puhemies, tämän parlamentin täytyy joka tapauksessa painostaa neuvostoa, jotta se ryhtyisi vielä toimiin.
The problem of refugees and human misery cannot be solved by throwing ECU 250 million at it.
Pakolaisista ja inhimillisistä kärsimyksistä ei päästä eroon 250 miljoonalla eculla.
What we want to see is a temporary haven for substantial numbers of them in our Member States, together with every possible material assistance to the countries in the region, not least after the crisis is over.
Me pyydämme, että huomattava määrä pakolaisia otetaan tilapäisesti suojeltavaksi jäsenvaltioihimme ja että sen lisäksi alueen maille annetaan kaikkea mahdollista aineellista tukea myös kriisin jälkeen.
Bonino, Commission. — (ΓΤ) Mr President, this is I think the second or third time we have discussed this issue.
Bonino, komissio. — (LT) Arvoisa puhemies, tämä lienee toinen tai kolmas kerta, kun käsittelemme tätä aihetta.
Let me begin with you, Mr Rocard.
Aloitan teistä, puheenjohtaja Rocard.
I do not know what level of information the Member States of the Union or those who sit on the North Atlantic Council have.
En tiedä, minkälaista tiedotusta unionin jäsenvaltioissa tai Pohjois-Atlantin neuvostoon kuuluvissa valtioissa on harjoitettu.
What I can say is that, at a humanitarian level at least, the Commission, like all the humanitarian agencies, was not given information by those Member States which belong to both the European Union and the North Atlantic Council.
Minä voin vain sanoa teille, että komissio sen enempää kuin humanitaariset järjestötkään eivät ole ainakaan humanitaarisissa asioissa saaneet tietoja jäsenvaltioilta, jotka kuitenkin ovat sekä Pohjois-Atlantin neuvoston sekä Euroopan unionin jäseniä.
No one was briefed or informed of any plans or given any information.
Ketään ei ole pidetty ajan tasalla, kenellekään ei ole ilmoitettu mahdollisista suunnitelmista tai tiedoista.
I actually believe that, from the humanitarian point of view, the problem is one of coordination.
Uskonkin, että humanitaarisesta näkökulmasta on kyse koordinointiongelmasta.
Ladies and gentlemen, it is right and proper that individuals, including the individual Member States, should be generous, but this does make coordination more or less impossible.
Arvoisat parlamentin edustajat, henkilökohtainen auttamishalu sekä jäsenvaltioiden auttamishalu on jalo asia, mutta se tekee koordinoinnin lähes mahdottomaksi.
It is very difficult, even for the UNHCR, successfully to organise hundreds of NGOs, funded by private donations, as well as the structures of the 15 Member States that have quite rightly been spurred into action, besides the other donors from the United States, together with the Canadians, the Norwegians, the Japanese and so on.
Myös UNCHR: n on hyvin vaikeaa koordinoida satakuntaa yksityisillä lahjoituksilla rahoitettua kansalaisjärjestöä, kaikkia niitä 15 jäsenvaltion rakenteita, jotka on hyvästä syystä mobilisoitu apuun, sekä muita lahjoittajia Atlantin toiselta puolelta, Kanadasta, Norjasta, Ja panista ja niin edelleen.
It is, I can assure you, easy to talk about the role of coor­dination, but more difficult to carry it out, and one reason for this is that, understandably, everyone feels the need for a visible political presence, and we can all agree on that.
Vakuutan teille, että koordinointia on helppo vaatia, mutta hieman vaikeampi hoitaa, myös siksi, että kaikki vaativat aivan oikeutetusti poliittista näkyvyyttä, josta olemme kaikki yhtä mieltä.
In the final analysis, there is clearly some divergence of interests.
Lopulta kyse on mitä ilmeisimmin ristiriitaisista eduista.
How then are we to avoid duplicating aid when practically no one knows what the Member States are doing?
Kuinka avun päällekkäisyyttä voidaan välttää, kun lähes kukaan ei tiedä, mitä jäsenvaltiot tekevät?
How can we avoid the kind of mistakes that arise when generosity is not matched by experience?
Kuinka vältetään ne virheet, jotka johtuvat auttamishalusta, johon yhdistyy vähäinen kokemus?
It is, for example, difficult to inform, warn or prevent someone from setting up camps where they are not able to be maintained because, in the rash, nobody consults.
On esimerkiksi vaikeaa tiedottaa, va roittaa tai estää jotakuta perustamasta leirejä paikkoihin, jotka eivät ole sopivia, koska kiireessä kukaan ei kysy neu voa.
What I am trying to convey to you here is that there has not to this day been any limitation on funding or on humanitarian projects.
Tällä haluan sanoa teille, että tällä hetkellä ei ole suurta puutetta rahoituksesta tai humanitaarisista hankkeista.
There has been a serious lack of coordination, of discipline, and a failure to set priorities.
On suuri puute koordinoinnista, kurista ja tärkeysjärjestystä koskevista päätöksistä.
And so it seems to me that the task of the UNHCR — our task therefore — is not of the easiest.
Katson, että tästä näkökulmasta katsottuna UNCHR: n eli meidän tehtävämme ei ole niitä helpoimpia.
A second question that has been put to me, and this is something on which we are working, is the more important issue of providing shelter.
Toinen kysymys, josta minulta kysyttiin ja jonka parissa työskentelemme, on kaikkein tärkein ongelma eli suojan tarjoaminen.
It is true that what we mostly see are the camps with their dreadful conditions, but honourable Members should realise that the great majority of the deportees have been taken in by extremely poor Albanian or Macedonian families, as we all know, and that one of the major efforts we are making is to provide aid to those families, specifically to prevent social tensions and to ensure that the refugees do not find themselves on the street after enjoying a month's generous hospitality, thereby creating social problems.
On totta, että kaikkein eniten huomiota saavat leirit, joilla vallitsevat traagiset olot, mutta parlamentin jäsenten on tiedettävä, että valtaosa pakolaisista on majoittuneena hyvin köyhiin albanialaisiin tai makedonialaisiin perheisiin, kuten kaikki tietävät, ja että yksi suurimmista ponnistuksista, joita olemme tekemässä, on näiden perheiden auttaminen, jotta voidaan välttää yhteiskunnallisten,jännitteiden syntyminen ja se, että kuukauden vieraanvaraisen vastaanoton jälkeen pakolaiset heitetään pihalle, mistä aiheutuu yhteiskunnallisia ongelmia.
Another activity in which we are very much involved is, more particularly, preparing for the worst­case scenario, namely the advent of winter.
Toinen alue, jolla toimimme hyvin aktiivisesti, on ennen kaikkea pahimpaan vaihtoehtoon eli talveen valmistautuminen.
For some of the refugees at least, we are restoring brick­built housing and community centres to enable us to evacuate as soon as possible the vast majority of deportees who are living under canvas and to provide them with more acceptable health and sanitary conditions, or at least better climatic conditions.
Ainakin osalle pakolaisista pyrimme hankkimaan tiilitaloja, pakolaiskeskuksia, joihin voidaan evakuoida mahdollisimman pian valtaosa pakolaisista, jotka asuvat teltoissa, ja tarjota heille asianmukaisemmat olot, mitä tulee terveyteen, hygieniaan tai ainakin ilmastoon.
I must also draw your attention to three other risk factors that have to be borne in mind: the first is Macedonia, because of the political problem there.
On korostettava myös kolmea muuta vaarallista asiaa, jotka on otettava huomioon: ensimmäinen on Makedonia, joka muodostaa poliittisen ongelman.
However, although I appreciate the political problem which the Macedonian Government has, I do not think its attitude to the deportees at the frontier is acceptable — and nor would it be acceptable in any circumstances.
Vaikka olemmekin tietoisia Makedonian hallituksen poliittisesta ongelmasta, minusta Makedonian hallituksen suhtautuminen rajoille tuleviin pakolaisiin on sopimatonta — ja se on ollut sopimatonta useaan otteeseen.
While I understand its difficulties, it is not acceptable that anyone should violate the humanitarian conventions.
Katson, että vaikka heidän hankala tilanteensa ymmärretäänkin, humanitaaristen yleissopimusten rikkomista ei voida sallia kenellekään.
The second issue is that of Montenegro.
Toinen asia on Montenegro.
The House should not forget that there are in Montenegro 70 000 deportees who are human time bombs.
Katson, että tässä yhteydessä ei pidä unohtaa, että Montenegrossa on yli 70 000 karkotettua, jotka muodostavat todellisen inhimillisen pommin.
These are not the kind of refugees we are used to, they are actually deportees, human time bombs to be used if, when and where Milosevic so decides.
He eivät ole pakolaisia, joihin olemme tottuneet, vaan he ovat karkotettuja, inhimillisiä pommeja, joita käytetään, jos ja kun Milosevi niin päättää.
And if he decides to dispatch a human time bomb made up of a hundred thousand people against Montenegro, we will really see a problem of political déstabilisation.
Ja jos hän päättää lähettää 100 000 ihmisen inhimillisen pommin kohti Montenegroa, tämä aiheuttaa todellakin myös poliittista epävakautta koskevan ongelman.
Another point that we should keep in mind concerns Bosnia, which was already in a difficult situation and has taken in 50 000 refugees, in this case Serbs.
Eräs seikka, jota ei myöskään pidä unohtaa, koskee Bosniaa, joka jo ennestään kovin vaikeassa tilanteessa on ottanut vastaan 50 000 pakolaista, tällä kertaa serbejä.
The third issue on which we are working relates to the Serb evacuees on Serbian territory, for whom we have made provision by taking specific measures.
Kolmas asia, jonka parissa työskentelemme, ovat serbialueella olevat serbipakolaiset, joita varten olemme toteuttaneet erityistoimia.
I shall be returning to the region in the next few days, but I would ask for your help in conveying this message: the crucial element now in humanitarian aid is to set priorities and to be disciplined and coordinated; failing that, I am afraid that, despite the great generosity coming from all sides, the result will be total disarray.
Käyn alueella uudestaan lähipäivinä, mutta pyytäisin teitä auttamaan meitä välittämään tämän viestin: tällä hetkellä humanitaarisen avun keskeisiä elementtejä ovat tärkeysjärjestys, kuri ja koordinointi, muutoin pelkään, että myös kaikkien suuri auttamishalu johtaa suureen kaaokseen.