natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Something or someone in this whole unsavoury business has to be responsible.
Joku tai jokin taho on toki vastuussa tästä inhottavasta tapauksesta.
Finally, we want the promises and commitments given about compensation for the victims to be honoured, because here too justice must prevail.
Lopuksi haluamme, että lupauksia uhreille myönnettävistä vahingonkorvauksista ja niihin liittyviä velvoitteita noudatetaan, sillä oikeuden täytyy tapahtua myös siinä mielessä.
Kestelijn-Sierens (ELDR). — (NL) Madam President, Commissioner, ladies and gentlemen, the acquittal of the American pilot whose reckless behaviour a year ago caused the deaths of 20 European citizens, including five young people from my immediate neighbourhood, cries out for revenge.
Kestelijn-Sierens (ELDR). — (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, sen amerikkalaisen lentäjän vapauttaminen vastuusta, joka vuosi sitten piittaamattomalla käytöksellään aiheutti 20 nuoren eurooppalaisen — joiden joukossa oli viisi nuorta minun seudultani — kuoleman, herättää kostonhalua.
Justice was clearly not done when, despite the incontrovertible evidence, the pilot was not only acquitted of involuntary manslaughter, but even the charges of dereliction of duty and reckless conduct were apparently not admissible.
Oikeus ei ole selvästi kään tapahtunut, kun katsotaan sitä, että käytössä olevista kiistämättömistä todisteista huolimatta tekijä todettiin syyttömäksi kuolemantuottamukseen ja että syytteitä velvollisuuksien rikkomisesta ja piittaamattomuudesta ei edes hyväksytty.
When Parliament sent its condolences to the victims of this terrible accident last year, calls were already being made for a review ot the London Convention, under which jurisdiction in the case of military offences lies with the country to which the military personnel in question belong.
Kun parlamentti viime vuonna ilmaisi osanottonsa tämän kauhean onnettomuuden uhreille, pyydettiin jo muutosta Lontoon yleissopimukseen, jonka nojalla sotilasrikoksiin liittyvää tuomiovaltaa käytetään tuon armeijan kotimaassa.
The unacceptable verdict delivered by the court-martial shows once again just how necessary this review is.
Sotilastuomioistuimen päätös, joka ei ole hyväksyttävissä, vahvistaa jälleen kerran tämän muutoksen välttämättömyyden.
There is also the question of whether recourse to the separate system of courts-martial is still justified in peacetime.
Lisäksi herää kysymys, onko turvautuminen erillisten sotilastuomioistuinten järjestelmään rauhan aikana enää oikeutettua.
Is it fair that a serviceman who commits an offence in the course of an operation which serves no military purpose and in which civilians are harmed should be tried by a separate legal structure made up almost exclusively of other servicemen, in other words colleagues?
Onko oikeudenmukaista, että sotilashenkilö, joka syyllistyy rikokseen sellaisen toiminnan tuloksena, josta ei ole mitään sotilaallista hyötyä ja jonka uhriksi kansalaiset joutuvat, tuomitaan erillisessä oikeusjärjestelmässä, jossa on edustettuina lähes ainoastaan sotilashenkilöltä eli toisin sanoen syytetyn kollegoja?
The special circumstances such as a war which justify the existence of courts-martial did not apply in this case.
Tässä tapauksessa kyseessä ei ollut mikään erityistilanne, kuten konflikti, joka oikeuttaa käyttämään tällaista sotilastuomioistuinta.
We all agree that actual responsibility must be determined and fair compensation must be paid without delay to the families of the victims.
Arvoisat kollegat, me kaikki olemme yhtä mieltä siitä, että todellinen vastuu täytyy selvittää ja että uhrien perheenjäsenten täytyy saada viipymättä oikeudenmukaiset vahingonkorvaukset.
Tamino (V). — (IT) I wish to add my voice to what has been said by other honourable Members and express the indignation of the Green Group at a verdict which is not only an insult to those who lost their lives, but highlights a situation that is totally unacceptable.
Tamino (V). — (TT) Arvoisa puhemies, haluan yhtyä kollegoideni mielipiteisiin esittäessäni vihreän ryhmän paheksunnan tästä tuomiosta, joka ei loukkaa vain kuolleita ihmisiä, vaan on myös osoitus tilanteesta, jota ei voida miten kään hyväksyä.
Moreover, I have to say that we understand the reaction ol the people of the Cermis region and the response of the victims' relatives.
Aion lisäksi korostaa tarvetta ymmärtää Cermisin alueen asukkaiden ja uhrien omaisten reaktioita.
I think that is right, and I also think it right that the victims' relatives should be compensated, even though compensation can never bring back those who lost their lives.
Mielestäni tämä on välttämätöntä, samoin kuin se, että uhrien sukulaisille maksetaan korvaus, vaikka minkäänlainen korvaus ei annakaan kuolleille elämää takaisin.
Setting all of that aside, I think we are right to ask how it is that, almost 50 years on from the London Convention, incidents of the kind we have seen can still happen.
Kaiken tämän pohjalta uskon, että on oikein kysyä, kuinka kokemamme kaltaiset tapahtumat ovat mahdollisia lähes 50 vuotta Lontoon muistion jälkeen.
I would remind the House that last year, on 19 February, when we were discussing the Cermis tragedy, 1 tabled a resolution in which I called for the London Convention to be reviewed.
Haluaisin muistuttaa, että jo viime vuonna, 19. helmikuuta, kun keskustelimme tässä salissa Cermisin onnettomuudesta, esitin päätöslauselman, jossa pyydettiin tarkistamaan Lontoon muistion tilanne.
I therefore believe that not only should we call for the inquiry to be reopened to establish whether there is responsibility at a higher level, we should also consider whether it is necessary to retain the NATO bases, as if we were colonies of some kind, or to react and ask for the current rules to be amended so that the national courts are finally given jurisdiction over criminal acts of this nature.
Mielestäni meidän ei siis pidä ainoastaan vaatia tutkimusten käynnistämistä uudelleen ja selvittää, onko vastuu asiasta korkeammalla tasolla, vaan meidän on myös pohdittava, onko välttämätöntä säilyttää NATOn tukikohdat — aivan kuin me olisimme siirtomaita — vai pitäisikö meidän sen sijaan reagoida, vaatia nykyisten määräysten muuttamista ja lopultakin antaa kansalliselle oikeusjärjestelmälle mahdollisuus tuomita nämä rikokset.
Dell'Alba (ARE). — (IT) Madam President, the Cermis incident is without doubt a tragic episode, and the impression of US justice which Italy and the rest of Europe have been given has certainly left us with a bitter taste in the mouth. We feel that sense of bitterness first and foremost for the relatives of the victims, of course, but also for all those who have regarded the Atlantic Alliance in the same way as we have always viewed it: that is to say as an Alliance which has guaranteed our countries' security for 50 years.
Dell'Alba (ARE). — (TT) Arvoisa puhemies, Cermisin onnettomuus on epäilemättä traaginen tapahtuma, ja se, mitä amerikkalaisessa oikeudessa tapahtui, jätti monille Italiassa ja muualla Euroopassa katkeran maun suuhun: ensinnäkin tietysti uhrien omaisille, mutta myös niille, jotka pitävät Pohjois-Atlantin liittoa sellaisena, kuin me olemme sitä aina pitäneet: liittona, joka on 50 vuoden ajan taannut maidemme turvallisuuden.
I believe it is right that, after the Italian Parliament stated its view yesterday, we in the European Parliament should now be discussing the issue and taking an interest in seeing that justice is done, although much — too much — remains unclear about this incident, which is also protected by the provisions of the 1951 Convention.
Minusta on oikein, että me Euroopan parlamenttina Italian parlamentin eilisen kannanoton jälkeen puhumme ja huolehdimme siitä, että oikeus todellakin tapahtuu tämän onnettomuuden osalta, johon liittyy vielä paljon hämäriä seikkoja, myös vuoden 1951 yleissopimuksen suojelevien sääntöjen vuoksi.
I do not, however, believe it either right or helpful that we Europeans should be raising for debate, on the basis of these incidents alone, matters which could have been discussed elsewhere.
En usko kuitenkaan, että on oikein tai hyödyllistä, että me eurooppalaiset keskustelemme vain näiden tapahtumien vuoksi siitä, mistä olisi voinut keskus tella muissa yhteyksissä.
That seems to me, at any rate, to be a dangerous mix.
Näiden asioiden yhdistäminen vaikuttaa minusta kuitenkin vaaralliselta.
Vanhecke (NI). — (NL) Madam President, I think that everyone here in the House can imagine what the families of those who died at Cavalese must be going through and, whatever our politics, would share their outrage today at the fact that a year after the disaster, the pilot responsible has been found not guilty by an American court-martial.
Vanhecke (NI). — (NL) Arvoisa puhemies, uskon, että kaikki tässä parlamentissa ymmärtävät Cavalesen onnettomuuden uhrien perheenjäsenten surun ja yhtyvät myös tänään poliittisista näkemyseroista riippumatta ihmisten närkästykseen, kun amerikkalainen sotilastuomioistuin on todennut vastuussa olevan lentäjän syyttömäksi vuosi onnettomuuden jälkeen.
However, I think that we, as politicians, should not simply confine ourselves to a few non-committal words of moral support or criticism of the London Convention.
Mielestäni meidän ei poliitikkoina kuitenkaan pidä rajoittua pidättyväisiin sanoihin moraalisesta tuesta tai Lontoon yleissopimuksen arvosteluun.
As the European Parliament, we must have the courage to face up to our political responsibility and say that this is about much more than just the guilt or innocence of one man, of one pilot.
Meidän täytyy uskaltaa kantaa poliittinen vastuumme Euroopan parlamenttina.
The facts show that the American troops stationed in Europe are actually above the law in the Member States, they can contravene laws and regulations with impunity, as we have seen, and will never be called to account before the European courts or the courts of the Member States.
Siksi meidän täytyy sanoa, että tässä on kysymys paljon enemmästä kuin yksittäisen ihmisen tai lentäjän syyllisyydestä tai syyttömyydestä.
Amadeo assign responsibility and exercise a remote — in both a physical and a moral sense — form of justice, from thousands of miles away.
Amadeo (NI). — (TT) Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, on hämmästyttävää, kuinka oikeudentaju onnistutaan kadottamaan, kun NATO-jäsenmaalle uskotaan onnettomuuksiin tai lainrikkomuksiin syyllistyneiden selvittäminen, vastuun määrittely sekä oikeuden täytäntöönpano sekä fyysisesti että moraalisesti kaukana, tuhansien kilometrien päässä.
The attitude taken by American pilots to Cermis hardly bears description: they were supposed to be carrying out military exercises, but in fact slaughtered defenceless people.
Amerikkalaisten lentäjien, joiden piti osallistua Cermisissä sotaharjoituksiin, mutta jotka sen sijaan aiheuttivat verilöylyn aseettomien siviilien keskuudessa — osoittama asenne on käsittämätön.
Particularly unjustifiable, however, is the apathy of a court-martial that is incapable of guaranteeing that justice will be done, taking refuge behind international agreements, in this case the London Convention which dates back to 1951 and now needs, as a matter of urgency, to be brought into line with changing times and international political reality.
Vieläkin käsittämättömämpi on kui tenkin sellaisen sotilastuomioistuimen välinpitämättömyys, joka ei kykene turvaamaan oikeuden toteutumista ja joka piiloutuu kansainvälisten yleissopimusten — tässä tapauksessa vanhan vuonna 1951 solmitun Lontoon yleissopimuksen — taakse, jota on nyt muutettava pikaisesti, koska ajat ja kansainvälisen politiikan todellisuus ovat muut tuneet.
Equally unjustified, however, is the surge of anti-American feeling which is going so far as to challenge the basis of the international agreements with the United States, those same agreements which have protected Italy from the strategies and subversion of the Communist International.
Ja kuitenkin yhtä käsittämätön on tarkoitushakuisen amerikkalaisvastaisuuden puuska, jossa pyritään jopa kyseen alaistamaan Yhdysvaltain kanssa solmittujen kansainvälisten sopimusten perusteet — samojen sopimusten, jotka ovat suojelleet Italiaa kansainvälisen kommunismin juonilta ja mullistuksilta.
The non-attached Members therefore wish to dissociate themselves from the protests coming from those who still hanker after the Warsaw Pact, and to affirm the importance of the partnership between the United States and Europe, and between the United States and the Italian Republic. Once again we are voicing our support for the establishment of a European security and defence policy which cooperates and works with the NATO structures and, if necessary, acts independently to defend the interests of the whole of Europe.
Alleanza Nazionale sanoutuu siis irti Varsovan liittoa muistelevien vastalauseista, mutta se vahvistaa kunnioittavansa Yhdysvaltain ja Euroopan sekä Yhdysvaltain ja Italian tasavallan välistä kumppanuutta ja tukee jälleen kerran Euroopan puolustus- ja turvallisuuspolitiikkaa, jota toteutetaan yhteistyössä NATOn rakenteiden kanssa ja joka tarvittaessa ajaa itsenäisesti koko Euroopan unionin etuja.
Formentini (NI). — (LT) Madam President, I think it appropriate and right that this House should state its position on the Cermis tragedy — and not only on the incident itself, but above all on the verdict from the other side of the Atlantic which failed to condemn it.
Formentini (NI). — (TT) Arvoisa puhemies, minusta parlamentin on sopivaa ja välttämätöntä ilmaista kantansa Cermisin järkyttävästä tapahtumasta. Eikä vain itse tapahtumasta, vaan erityisesti tuomiosta, joka Atlantin tuolla puolen tässä tapauksessa annettiin.
We consider the expression 'concern', which is used in the resolution on which we are to vote, completely inappropriate.
Meidän mielestämme sanamuoto "huolestunut", jota käytetään tässä hyväksyttäväksi esitettävässä päätöslauselmassa, on ehdottomasti riittämätön.
I do not know what compromise led to that word being used, but I reject it.
En tiedä, mistä kompromissista tämä sanamuoto johtuu, mutta vastustan sitä.
There are two things we should be talking about here: about condemnation — condemnation of the action of those pilots who play at cowboys in the skies, risking the lives of others — and above all censure of the verdict of the American court-martial, which is failing to give our people, our nations, justice.
Nyt on puhuttava kahdesta asiasta: tuomiosta — tuomiosta näiden sotilaiden teolle, jotka leikkivät karjapaimenta taivaalla vaarantaen muiden ihmisten hengen — ja varsinkin amerikkalaisen sotilastuomioistuimen antaman tuomion vastustamisesta, koska se ei tee oikeutta kansalaisillemme ja kansoillemme.
On behalf of the Padania bloc, which I represent in this House, and certain that I am speaking for the people, I therefore ask Parliament to be very firm in the stand it takes.
Täällä edustamani padanialaisten ryhmän puolesta ja varmana siitä, että tulkitsen alueen asukkaiden tahtoa, pyydän siis tätä parlamenttia muotoilemaan asiasta päättäväisen kannanoton.
This Parliament is reaching the end of its mandate, but I think that we should begin to set an example for those who will come after us.
Toimikautemme on päättymässä, mutta minusta meidän on ryhdyttävä olemaan esimerkkinä niille, jotka tulevat tänne meidän jälkeemme.
This Europe of ours will either gain respect or regularly be walked over by people and states that want to be our friends, although we know that the essential basis for friendship, between both individuals and states, is mutual respect.
Tämä Eurooppa joko saa kunnioitusta tai joutuu jatkuvasti sellaisten ihmisten tai valtioiden jalkoihin, joiden haluamme olevan ystäviämme, sillä tiedämme, että ystävyyden — niin ihmisten kuin valtioidenkin välisten suhteiden — tärkein perusta on molemminpuolinen kunnioitus.
I am therefore asking for the wording of the resolution to be much more forceful than it is at present.
Pyydän siis, että päätöslauselman sanamuotoa muutetaan nykyistä paljon selkeämmäksi.
de Silguy, Commission. — (FR) Mr President, ladies and gentlemen, the Commission's thoughts are primarily with the families of the victims of the tragedy in Cavalese. The Commission would like to express its deepest sympathy with them and it shares their pain and grief.
De Silguy, komissio. — (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio ajattelee ensiksi Cavalesen murhenäytelmän uhrien perheitä, joille se osoittaa syvät surunvalittelunsa ja ottaa osaa heidän tuskaansa ja suruunsa.
The Commission also shares your feelings regarding the conditions under which this accident took place and, like many of you, regarding the questions that remain unanswered.
Komissio on myös järkyttynyt tämän onnettomuuden olosuhteista ja kuten monet teistä, vaille vastausta jääneistä kysymyksistä.
Like Parliament, the Commission hopes that there will be swift and fair compensation for the families concerned.
Komissio toivoo parlamenttinne tavoin, että murhenäytelmästä kärsineille perheille maksetaan viivyttelemättä oikeudenmukainen korvaus.
Moreover, I note that President Clinton himself has recognized that the United States may have had some responsibility.
Sitä paitsi muistutan presidentti Clintonin itse myöntäneen, että Yhdysvaltojen vastuu asiasta voidaan ottaa käsiteltäväksi.
An acquittal has just been pronounced by the American Court-Martial.
Yhdysvaltojen sotaoikeus on tehnyt äskettäin vapauttamispäätöksen.
This is the Court that has authority in this matter, under the provisions of the Treaty of London of 1951, which determines the courts that are empowered to rule on infringements committed by NATO troops abroad.
Tämä tuomioistuin on toimivaltainen asiassa Lontoossa vuonna 1951 tehdyn sopimuksen määräysten mukaisesti, joissa määrätään siitä tuomioistuimesta, joka on valtuutettu antamaan tuomioita NATOn joukkojen ulkomailla tekemistä rikkomuksista.
Any decision to amend this Treaty is the sole responsibility of the members of NATO.
Tämän sopimuksen tarkistamista koskeva mahdollinen päätös kuuluu yksinomaan NATOn jäsenten toimivaltaan.
The issue must therefore be dealt with within and by the appropriate institutions.
Esitettyä kysymystä on siten käsiteltävä asianomaisissa viranomaiselimissä ja asianomaisten viranomaisten taholta.
The Community does not have the authority to rule on issues concerning the security of military flights.
Yhteisöllä ei ole toimivaltaa sotilaslentojen turvallisuutta koskevissa kysymyksissä.
There is a directive, Directive 56 of 24 November 1994, which establishes the basic principles governing enquiries into accidents and incidents in civil aviation.
On kuitenkin olemassa 24. marraskuuta 1994 annettu direktiivi 56. Siinä määrätään niistä pääperiaatteista, joita sovelletaan siviili-ilmailun onnettomuuksia ja välikohtauksia koskeviin tutkimuksiin.
However, this directive does not apply to military aviation.
Tämä direktiivi ei kuitenkaan koske sotilasilmailua.
It is therefore up to the Member States to adopt any decisions which may be necessary on this matter.
jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluu siten tehdä tätä asiaa koskevia mahdollisesti tarvittavia päätöksiä.
President. — Thank you, Mr de Silguy The debate is closed.
Puhemies. — Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari de Silguy!
President. — The next item is the joint debate on the following motions for resolutions:
Äänestys toimitetaan tänään klo 17.30.
— B4-0275/99 by Mrs Berès and Mrs Jöns, on behalf of the Group of the Party of European Socialists; — B4-0279/99 by Mr Pasty and Mrs Carrère d'Encausse, on behalf of the Union for Europe Group; — B4-0288/99 by Mrs Schroedter and Mr Gahrton, on behalf of the Green Group in the European Parliament; on support for the peace process in the Caucasus.
Puhemies. — Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista: — B4-0234/99 Moorhouse ja muut ELDR-ryhmän puolesta; — B4-0275/99 Berès ja Jöns PSE-ryhmän puolesta; — B4-0279/99 Pasty ja Carrère D'Encausse UPE-ryhmän puolesta ja — B0288/99 Schroedter ja Gahrton V-ryhmän puolesta
Debates of the European Parliament
Kaukasian alueen rauhanprosessin tukemisesta.
Bertens (ELDR). — (NL) Madam President, we can think ourselves lucky that since the cease-fire in the Caucasus in 1994, things have remained relatively quiet, at least as far as the clatter of weapons is concerned.
Bertens (ELDR). — (NL) Arvoisa puhemies, meidän on oikeastaan oltava onnellisia siitä, että Kaukasuksella on ollut suhteellisen rauhallista vuoden 1994 aselevon jälkeen, ainakin mitä aseiden paukkeeseen tulee.
But things have been far from quiet when it comes to human rights violations.
Ihmisoikeustilanne ei kuitenkaan ole ollut rauhallinen.
We have seen in Armenia, Azerbaijan and the Caucasus that human rights and democracy are still not being given a chance, and the negotiations for a peaceful solution to the Nagorno-Karabakh conflict have still not produced positive results.
Olemme nähneet, että Armeniassa, Azerbaidzanissa ja Kaukasuksella ihmisoikeuksia ja demokraattisia oikeuksia ei vieläkään kunnioiteta. Olemme nähneet, että neuvottelut, joilla pyritään Vuoristo-Karabahin konfliktin rauhanomaiseen ratkaisuun, eivät ole johtaneet vieläkään myönteisiin tuloksiin.
As I said, thank goodness there has been no real outbreak of violence yet.
Olen sanonut jo aikaisemmin, että saamme kiittää Luojaa siitä, että mitään räjähdystä ei ole vielä tapahtunut.
At the moment the so-called Minsk group — the United States and France — is working to try to achieve something through the OSCE.
Tällä hetkellä niin sanottu Minskin ryhmä, jossa on mukana Yhdysvallat ja Ranska, yrittää tehdä jotain ETYjin kautta.
Let us hope that this resolution helps to publicise the problem of Nagorno-Karabakh once again.
Toivo kaamme, että tämä päätöslauselma auttaa tuomaan Vuoristo-Karabahin ongelman jälleen julkisuuteen.
Berès (PSE). — (FR) Madam President, after the collapse of the Soviet Union, the region of Nagorno-Karabakh and Azerbaijan experienced some difficult times.
Berès (PSE). — (FR) Arvoisa puhemies, Vuoristo-Karabahin ja Azerbaidzanin alue on kärsinyt syvistä vaikeuksista Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen.
Fortunately, there has been a cease-fire since 1994 which is opening the way for negotiation, and the Minsk Group is taking charge of this.
Onneksi vuonna 1994 määrätty tulitauko on avannut Minskin ryhmän johdolla käytäville neuvotteluille uusia väyliä.
Today, we have on the table a proposal from this Group, which the OSCE has entrusted with finding a solution to this long-standing conflict.
Meidän on tänään käsiteltävä tämän ryhmän ehdotusta, ryhmän, jonka ETYJ on valtuuttanut löytämään ratkaisun jo niin monta vuotta jatkuneeseen konfliktiin.
I think that we should welcome this, as it respects two principles we all support: the inhabitants' right to self determination and the respect for borders as they are currently laid out.
Mielestäni voimme olla tähän ehdotukseen tyytyväisiä, koska siinä noudatetaan kahta periaatetta, joita pidämme yhteisesti tärkeinä: siinä kunnioitetaan samalla kertaa asukkaiden itsemääräämisoikeutta ja rajoja, siten kuin ne on nykyisin hahmoteltu.
Nevertheless, we cannot accept changes that would come about as a result of the use of arms.
Emme kuitenkaan voi hyväksyä niitä muutoksia, jotka tapahtuisivat aseita käyttämällä.
This is one of the reasons why, once again, we feel that this proposal by the Minsk Group is headed in the right direction, insofar as it proposes a large degree of autonomy within the existing borders, and we feel that this is a fundamental point.
Tämä on yksi syy, miksi Minskin ryhmän ehdotus tuntuu meistä jälleen oikeansuuntaiselta, koska siinä ehdotetaan laajempaa itsehallintoa olemassa olevien rajojen kehyksessä, ja tämä on mie lestämme erittäin olennainen kohta.
A window of opportunity is therefore opening for us to begin a process that could bring about a solution to this conflict.
Tässä avautuu siten tilaisuus sellaisen menettelyn aloittamiseen, jonka ansiosta voidaan löytää ratkaisu konfliktiin.