natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Forty years of peace and prosperity seem to have dimmed the memory of aU those fratricide wars that afflicted our countries, while also promoting a kind of socio­cultural laxity that has certainly weakened those responsible so that, for example, civic education is almost totally disregarded by educational institutions and the media.
Neljäkymmentä rauhan ja hyvinvoinnin vuotta näyttävät haihduttaneen kaikkien niiden veljessotien muiston, joita maissamme on käyty, ja suosivan tällä hetkellä tiettyä sosio-poliittista laiskuutta, joka varmasti heikentää niitä, jotka sitä harjoittavat. Näin käy erityisesti silloin, kun esimerkiksi kansalaiskasvatus on täysin irrallaan koululaitoksista ja tiedotusvälineistä.
It is essential to help the citizens of Europe to discover the common cultural identity that lies hidden in every aspect of social life beneath the diversity òf languages, tastes and artistic styles, that common inheritance that is the very root of the civilization of our continent.
On välttämätöntä, että Euroopan kansalaisia autetaan löytämään tämä kadotettu yhteinen kulttuuri-identiteetti kaikissa yhteiskunnallisen elämän ilmauksissa, kielten, makujen ja tyylien moninaisuudessa, löytämään yhteinen perintömme, joka on koko maanosamme sivilisaation perusta.
To become aware of the cultural identity that is expressed within the diversity of the social patterns of the various European regions also means rediscovering the fundamental reference points that form the basis of this identity, which are universally vatid principles such as poUtical freedom and freedom of thought, the secular state, religious tolerance, the autonomy of scientific research, the importance of the famUy and of individual initiative, the right to social equality, which are the basis and foundation of the fundamental right to peace.
Kulttuuri-identiteetin tunteminen, joka ilmenee Euroopan eri alueiden yhteiskunnallisten ilmaisujen moninaisuudessa, tarkoittaa myös niiden perustavien viittausten uudelleenlöytämistä, joihin tämä identiteetti perustuu. Nämä ovat maailmanlaajuisia arvoja kuten poliittinen vapaus, ajattelun vapaus, valtion maallisuus, uskonnollinen suvaitsevaisuus, tieteellisen tutkimuksen itsenäisyys, perheen ja yksilöllisen valinnan arvostus, oikeus sosiaaliseen yhdenvertaisuuteen, joihin perustuu ja joissa kehittyy perustavanlaatuinen oikeus rauhaan.
The citizens must come to realise that unity in diversity, based on common roots, is certainly a rich source of the stimuli and creativity that make the European Union such a splendid cultural, economic and socio­poUtical venture.
Kansalaisten on osattava ymmärtää, että yhtenäisyys erilaisuudessa ja yhteisissä juurissa on varmasti rikkaus, jossa yhdistyvät innoitteet ja luovuus, jotka tekevät Euroopan unionista ihmeellisen kulttuuri-, talous- ja sosiopolitiikkaseikkailun.
Now that the status of 'foreigner', a symbol of division, has been modified within the framework of the European Community to become the status of European citizen, a symbol of unification, we must finally become aware as Europeans of these common roots, of this European cultural identity, so that we can complete the great project that began 40 years ago and finaUy perform our role, in a world context, of promoting civil coexistence, respect for the fundamental rights of man and of peoples and therefore the right to peace.
Nyt kun ulkomaalaisen status, jaon symboli, on yhteisön sisällä muutettu Euroopan kansalaisen statukseksi, yhdistymisen symboliksi, meidän on oltava erityisen tietoisia eurooppalaisina näistä yhteisistä juurista, tästä eurooppalaisesta identiteetistä voidaksemme edistää tämän suuren, neljä kymmentä vuotta sitten käynnistetyn suunnitelman toteuttamista ja voidaksemme lopulta kehittää maailmanlaajuisessa kilpailussa rooliamme rinnakkaiselon, ihmisten ja kansojen perusoikeuksien kunnioittamisen ja rauhan hyväksi.
Mr President, ladies and gentlemen, let us therefore return with renewed vigour to the European spirit of our founding fathers and work together to build Europe and, within Europe, the future of our chüdren.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nostakaamme uuteen arvostukseen ja uuteen voimaan isiemme eurooppalainen henki ja työskennelkäämme yhdessä Euroopan ja eurooppalaisen tulevaisuuden rakentamiseksi lapsillemme.
De Vries (ELDR). ­ (NL) Mr President, I shall use this debate not to look back but to look forward.
De Vries (ELDR). - (NL) Arvoisa puhemies, haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni tässä keskustelussa katsoakseni eteenpäin enkä taaksepäin.
The Community has a glorious past.
Yhteisöllä on loistava menneisyys.
But will its future be equally glorious?
Mutta onko sillä myös loistava tulevaisuus?
The fall of the Berlin Wall marked the end of an era in Europe.
Berliinin muurin kaataminen merkitsi erään aikakauden päättymistä Euroopassa.
Does that mean that the European Union, founded during the cold war, has outtived its time?
Tarkoittaako tämä sitä, että kylmän sodan aikana perustettu Euroopan unioni on osoittautunut aikansa eläneeksi?
Is the pendulum of history swinging back to a Europe of nation states?
Lyökö historian heiluri taas takaisin kansallisvaltioiden Eurooppaan?
Such a development is not impossible. But it carries a twofold danger.
Palaammeko Monnet'n Euroopasta Metternichin Eurooppaan?
If the European Union is to resist the centrifugal force of nationalism it needs a new remit.
Lisäksi Euroopan yhdentymisen eroosio merkitsisi eurooppalaisen identiteettimme kieltämistä, identiteetin, joka sisältää kansallisen identiteetin, mutta nousee sen yläpuolelle.
That remit is clear. It is to integrate the peoples east of the Oder.
Jotta Euroopan unioni voisi vastustaa nationalismin mukaansa tempaavaa voimaa, se tarvitsee uuden lähetystehtävän.
Since the Middle Ages, Eastern and Western Europe have developed along separate lines.
Keskiajalta lähtien Itä- ja Länsi-Eurooppa ovat kehittyneet erillään toisistaan.
Different traditions of feudaUsm, the spüt between orthodox and catholic Christendom and the centuries-old dominance of the Ottoman Empire over the countries of the Balkans and the Danube basin have left deep marks.
Feodalismin eri muodot, ortodoksisen ja katolisen uskonnon ero ja Ottomaanien valtakunnan vuosisatoja kestänyt Balkanin ja Tonavan maiden hallinta ovat jättäneet syvät jäljet.
The two revolutions experienced by Western Europe in the last 200 years did not affect the East till much later.
Ne kaksi vallankumousta, jotka Länsi-Eurooppa on kokenut viimeisen 200 vuoden aikana, ovat koskettaneet Itää vasta myöhään.
I refer to the French Revolution and the industrial revolution.
Tarkoitan Ranskan vallankumousta ja teollista vallankumousta.
Today, however, after the fall of communism we have for the first time in centuries a real chance to make Europe whole and undivided.
Tänään, kommunismin kaatamisen jälkeen, on ensimmäistä kertaa vuosisatoihin todellinen mah dollisuus saada aikaan jakamaton Eurooppa.
The historic duty of our generation is thus as foUows: to do for Europe as a whole what the previous generation did for France and Germany.
Meidän sukupolvemme historiallinen tehtävä onkin seuraava: tehdä koko Euroopalle se, mitä edellinen sukupolvi teki Ranskalle ja Saksalle.
To create a single home, a common framework in which power is subordinate to the rule of law.
Luoda yksi koti, yhteiset puitteet, joissa oikeus on vallan yläpuolella.
But a Union of 25 countries wUl have to answer three vital questions: what will be the role of the national states, the place of the citizen and the rights of cultural and ethnic minorities?
Mutta 25 jäsenvaltion unionin on annettava vastaus kolmeen olennaiseen kysymykseen: kansallisvaltioiden rooli, kansalaisen asema ja kulttuuristen ja etnisten vähemmistöjen oikeudet.
'In a Union of 25 countries there is the danger that the big Member States wiU permanently dominate the small ones.
Unionissa, joka muodostuu 25 jäsenvaltiosta, on vaara, että suuret valtiot hallitsevat pieniä jatkuvasti.
That could be fatal to the legitimacy of the Union.
Se voi olla kohtalokasta unionin laillisuudelle.
So in each of the institutions the citizens of the smaUer Member States must continue to have enough of a voice.
Pienempien jäsenvaltioiden kansalaisten on siksi pystyttävä tunnistamaan itsensä kaikissa yhteisön elimissä.
The powers of the Union must also be separated more clearly from those of the Member States.
Lisäksi unionin valtaoikeudet on erotettava selvemmin jäsenvaltioiden valtaoikeuksista.
If a Union of 25 is not to become unmanageable, it must concentrate on a number of principal duties, namely pressing crossborder issues.
Mikäli 25 jäsenvaltiosta koostava unioni ei halua talla hallitsemattomaksi, sen on keskityttävä ydinkysymyksiin, eli kiireellisiin rajat ylittäviin kysymyksiin.
For all other matters the chief responsibility must remain with Member States.
Jäsenvaltioiden tulee olla vastuussa kaikista muista kysymyksistä.
Where there is power there has to be accountabüity.
Siellä, missä on valtaa, on oltava myös valvontaa.
Where the Union exercises power, this must be subjected to democratic scrutiny.
Mikäli unioni käyttää valtaa, sen pitää tapahtua demokraattisen valvonnan puitteissa.
This process is not yet strong enough.
Se ei ole vielä riittävän vahva.
Whilst Europe's economy is becoming more« international, democracy is still organized largely at national level.
Kun Euroopan talous kansainvälistyy, demokratiaa hoidetaan ennen kaikkea kansallisella tasolla.
Power and scrutiny are part of the same thing in Europe.
Valta ja valvonta kasvavat Euroopassa eroon toisistaan.
At national level there is scrutiny, but no poUtical power.
On olemassa kansallista valvontaa, muttei poliittista valtaa.
At European level there is political power, but no scrutiny.
Euroopan tasolla on poliittista valtaa, muttei valvontaa.
In the long term this trend is a threat not only to the legitimacy of the Union, but to that of the national states as weU.
Ennen pitkää tämä kehitys uhkaa unionin laillisuuden lisäksi myös kansallisvaltioiden laillisuutta.
Urgent consideration should thus be given to new forms of democratic scrutiny in Europe, such as a single European electoral system for the European elections and a closer link between the national parliaments and the European parliament.
Siksi tarvitaan kiireellisesti uusia demokraattisen valvonnan muotoja Euroopassa, kuten yksi vaalijärjestelmä eurooppalaisia vaaleja varten ja kiinteämpi suhde kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välille.
The more Member States there are, the greater the diversity within the Union.
Mitä suurempi jäsenvaltioiden määrä on, sitä suurempi on erilaisuus unionin sisällä.
Within each Member State too, there is an increasing realization that Europe is a mosaic of cultures.
Myös jokaisen jäsenmaan sisällä tuntuu yhä enemmän siltä, että Eurooppa on kulttuurien mosaiikki.
How to handle this diversity is the biggest and oldest problem which Europe has to face: Hungarians in Romania and Slovakia, Germans in Poland and the Czech Republic, but also Catalans and Basques, Scots or Tyroleans.
Se, miten suhtautua tähän erilaisuuteen on samalla suurin ja vanhin ongelma Euroopassa: unkarilaiset Romaniassa ja Slovakiassa, saksalaiset Puolassa ja Tsekinmaassa, mutta myös katalonialaiset ja baskit, skotit ja tirolilaiset.
Europe is more than its national states.
Eurooppa on enemmän kuin kansallisvaltioiden Eurooppa.
Add to that the presence in Europe of miltions of migrants from nonEuropean countries, including many Muslims.
Lisänä tähän tulee Euroopan ulkopuolisista maista peräisin olevien miljoonien siirtolaisten läsnäolo, joista monet ovat muslimeita.
Increasing diversity in Europe awakens xenophobic feelings.
Euroopan lisääntyvä monimuotoisuus saa aikaan muukalaisvihaa.
The other person is perceived not as an ally but as a threat.
Sen sijaan, että näkisivät toisen ihmisen liittolaisena, monet näkevät hänet uhkana.
The main chaUenge to our peoples and states is thus to deepen our idea of our identity.
Kansojemme ja valtioidemme päätehtävänä onkin identiteettimme syventäminen.
Can we shape our own identity, side by side with that of others and not in opposition to it?
Pystymmekö antamaan muodon omalle identiteetillemme, ei toisten identiteettiä vastaan vaan sen rinnalle?
Can we regard ourselves as members of the human race firstly and only secondly as citizens of a state?
Pystymmekö ymmärtämään, että olemme ensisijaisesti ihmiskunnan kansalaisia ja toissijaisesti jonkin valtion kansalaisia?
Are we prepared to acknowledge that our identity as Europeans rests not on whether we are Germans, Spaniards or Poles, but on the fundamental values of freedom, tolerance, responsibUity and justice?
Olemmeko valmiit tunnustamaan, että identiteettimme eurooppalaisena ei perusta siihen, olemmeko saksalaisia, espanjalaisia tai puolalaisia, vaan vapauden, suvaitsevaisuuden, vastuullisuuden ja oikeudenmukaisuuden perustavanlaatuisiin arvoihin?
The battle against nationalism and xenophobia is an everpresent one.
Aina on käyty taistelua rasismia ja muukalaisvihaa vastaan.
Just as important for today's generation as it was for yesterday's.
Se koskee samalla tavalla nykyistä sukupolvea kuin edellistäkin.
Precisely at the time when Europeans are rising to heights never before achieved, precisely then they are most fiercely loyal to themselves and their culture.
Juuri siellä, missä eurooppalaiset kasvavat itsensä yläpuolelle, he ovat kaikkein uskollisempia itselleen ja sivistykselleen.
The demons of nationaUsm are old.
Nationalismin demonit ovat vanhoja.
The wiU of our peoples, embodied in this House, and the other institutions of the Union, must be to keep those demons in check and create a single home for all the peoples of Europe during the next 40 years.
Kansojemme tahdon, joka saa muodon tässä parlamentissa ja muissa unionin elimissä, on kohdistuttava niiden demonien karkottamiseen ja yhden kodin luomiseen kaikille Euroopan kansoille tulevan 40 vuoden aikana.
Puerta (GUE/NGL). - (ES) Mr President, in commemorating 40 years since the signing of the Treaty of Rome, which began the process of European integration, we can either indulge in self-satisfaction and a string of tributes to the significance of this historic moment and the long road travelled, or, with more humility, we can take stock and look forward, just as people reaching 40 tend to think over the meaning of their lives, what they have achieved and what they stiU hope to do.
Puerta (GUE/NGL). - (ES) Arvoisa puhemies, juhlistaessamme Euroopan yhdentymiskehityksen aloittaneen Rooman sopimuksen 40-vuotispäivää, voimme omaksua itsetyytyväisen asenteen ja kutsua tällä historiallisella hetkellä, pitkän matkan jälkeen, ohimarssiin kaikkia hyviä töitämme tai paneutua nöyremmin menneen arviointiin sekä tulevaisuuden näkymiin, samoin kuin teemme me ihmiset, täyttäessämme 40 vuotta, paneudumme pohtimaan elämän tarkoitusta sekä saavutettuja ja tulevaisuuden tavoitteita..
Taking a balanced view halfway between commemoration and reflection, we can confirm that these 40 years have seen a consolidation of the founding principles of the European Community.
Jos suhtaudumme tasapuolisesti juhlistaen ja arvioiden, voimme todeta, että näiden 40 vuoden aikana, on onnistuttu vakauttamaan Euroopan yhteisön perusperiaatteet.
The consolidation of democracy in countries like Greece, Portugal, and my own Spain, is a fine example of the positive effect of the European Community.
Demokratian vakiintuminen sellaisissa valtioissa kuten Kreikka, Portugali ja oma maani, Espanja, on hyvä esimerkki tästä Euroopan yhteisön myönteisestä vaikutuksesta.
But we must also recognize, with sorrow and uneasiness, that the prosperity achieved is not shared by all the citizens.
Meidän pitää kuitenkin samalla myöntää, vaikka se on tuskallista ja huolestuttavaa, että saavutettua hyvinvointia ei ole jaettu kaikkien kansalaisten kesken.
Over 20 miUion unemployed and 50 miUion poor are signs of serious structural problems in our economies and a great social injustice which will eventoaUy become intolerable and have undesirable effects on coexistence and the economy.
Yli 20 miljoonaan työtöntä ja 50 miljoonaan köyhää ovat osoitus taloutemme vakavista rakenteellisista ongelmista ja sosiaalisesta epäoikeudenmukaisuudesta, joka tulee tekemään tilanteen sietämättömäksi ja aiheuttamaan eitoivottuja vaikutuksia yhteiseloon ja talouteen.
In addition, nationaUsm is reappearing and racial and xenophobic attitudes that we thought had disappeared for good are on the rise.
Toisaalta ilmaantuu monenlaista nationalismia ja kehittyy rasistisia ja muukalaisvihaan liittyviä impulsseja, joiden luulimme jo iäksi kadonneen.
In the historic European theatre of the Balkans, there are bloody interethnic and intercultural wars in former Yugoslavia and Albania is falling apart, while we are incapable of developing a common foreign and security policy which would prevent conflicts, or at least resolve them within a reasonable time.
Niinkin perinteikkäästi eurooppalaisella alueella, kuin Balkanilla, on etnisten tai eri kulttuurien omaavien ryhmien välisiä verisiä sotia, kuten entisessä Jugoslaviassa tai valtiot sortuvat, kuten Albania, ilman että me pystyisimme luomaan sellaista uiko- ja turvallisuuspolitiikkaa, joka pystyisi ennakoimaan konfliktit, tai ainakin onnistuisi ne ratkaisemaan järkevän ajan kuluessa.
Since 1989, when the reunification of Germany signalled the end of the cold war, we have been unable to meet the challenge of building a political, economic and social area on a continental scale and in harmony with the CIS countries that have emerged from the former Soviet Union.
Vuoden 1989 jälkeen, jolloin Saksa yhdistyi kylmän sodan päättymisen merkiksi, emme ole osanneet kohdata haastetta maanosamme laajuisen, entisestä Neuvostoliitosta tulleiden IVY-maiden kanssa harmoniassa olevan, poliittisen, taloudellisen ja sosiaalisen alueen rakentamiseksi.
At this moment in Europe's history, when the conference of the 15 governments is working on the revision of the treaties and the design of European institutions fit for the enlargement, the European Parliament must be the political conscience and the engine of the construction of Europe, estabUshing a political union with common democratic institutions and policies to preserve and improve the European social model, currently being battered by ultra-Uberal policies and strategies in the framework of economic globalization aimed only at boosting profits on capital, at the cost of dispensing with social rights and indeed with the workers themselves.
Tällä Euroopan historian hetkellä, jolloin 15 hallituksen konferenssi työskentelee perustamissopimusten tarkistustyössä ja hahmottelee laajentuvan unionin hallintoelimiä, Euroopan parlamentin pitää olla rakentuvan Euroopan poliittinen omatunto ja moottori, joka pyrkii luomaan sellaisen poliittisen unionin, jolla on yhteiset demokraattiset toimielimet ja poliittiset toimintaohjelmat, jotka suojelevat ja parantavat eurooppalaista sosiaalista mallia; eurooppalainen sosiaalinen malli on tällä hetkellä ääriliberaalien poliittisten toimintaohjelmien haavoittama ja ne pyrkivät globaalin talouden puitteissa ainostaan pääoman tuottoon, sosiaalisista oikeuksista ja jopa itse työntekijöistä piittaa matta.
In the face of this reality, my group stands for building real European democracy.
Tällaisessa tilanteessa minun täytyy ryhmäni puolesta sanoa, että me panostamme eurooppalaisen todellisen demokratian rakentamiseen.
Building European democracy means Ocrystallizing political union against the free trade area option.
Eurooppalaisen demokratian rakentaminen merkitsee poliittisen unionin kristallisoimista suhteessa vapaakauppaaluevaihtoehtoon.
It means developing a constitutional framework for the Europe of the States and the Peoples and also for the Europe of the citizens, recognizing the political, nature of European citizenship and the social rights that go with it.
Se merkitsee valtioiden ja kansojen Eurooppaa - ja myös kansalaisten Eurooppaa järjestävän perustuslaillisen kehyksen kehittämistä, tunnustaen Euroopan kansalaisuuden poliittisen luonteen niin, että siihen kuuluu myös kansalaisten sosiaaliset oikeudet.
Building European democracy means that economic and monetary union must take more account of the true situation in society and the economy — an economy that respects thé environment - than is provided for by the nominal convergence indicators adopted in the Treaty of Maastricht.
Eurooppalaisen demokratian rakentaminen merkitsee, että talous- ja rahaliiton pitää kiinnittää enemmän huomiota yhteiskunnan ja talouden- ympäristöä kunnioittavan talouden - todelliseen tilaan, kuin Maastrichtin sopimuksessa hyväksyttyihin nimelliskonvergenssiarvoihin.
The move towards the single currency must be bound by and subordinate to economic objectives where employment and the better distribution of wealth and income are priorities.
Askeleen kohti yhteistä rahaa pitää olla sidoksissa ja edellyttää taloudellisia saavutuksia, joista sekä työllisyys että rikkauksien ja tulon parempi jakautuminen ovat ensimmäisellä sijalla.
Economic and social cohesion, the fundamental principle of the socalled 'marriage contract' between the Member States, must be strengthened, as must worker participation within businesses, trade unions and European works councils, the right to information and joint responsibUity for decision-making.
Jäsenvaltioiden niin kutsutun "avioehdon" perusperiaatteen eli taloudellisen ja sosiaalisen lähentymisen voimistaminen on välttämätöntä, samoin välttämättömiä ovat työntekijöiden osallistuminen yrityksen hallintoon, eurooppalaisten ammattiliittojen ja yrityskomiteoiden vahvistaminen, oikeus tiedonsaantiin ja yhteisvastuullisuus päätöksenteossa.
This would prevent the recurrence of undesirable situations like the Renault VUvoorde case and the many similar cases which might occur.
Siten ei syntyisi niin epätoivottuja tilanteita, kuin Vilvoorden Renaultin tapaus ja lukuisat muut samankaltaiset tilanteet, jotka voivat syntyä.
Building European democracy means affirming the identity of the European Union at the international level with one voice and a common foreign and security policy promoting world peace and the rise of a new international order of democracy and solidarity.
Eurooppalaisen demokratian rakentaminen merkitsee, että kansainvälisellä tasolla Euroopan unionin identiteetti ilmaistaan yhdellä äänellä ja yhdellä uiko- ja turvallisuuspolitiikalla, joka suosii rauhaa tällä planeetalla sekä uuden demokraattisen ja solidaarisen kansainvälisen järjestyksen syntymistä.
These are the challenges and aims of our time and their defence constitutes one of the principal missions of the European Parliament, which must not be inward-looking; it must look outward to society and the other European institutions.
Nämä ovat meidän aikamme haasteita ja tavoitteita, joiden aktiivinen puolustaminen on yksi Euroopan parlamentin ensisijaisista tehtävistä, parlamentin jonka ei pidä huolehtia ainoastaan itsestään; sen pitää huolehtia yhteiskunnasta ja muista eurooppalaisista toimielimistä.
Mr President, on this highly symbolic anniversary of the European Union, we naturally drink to its future, but we do so in a spirit of constructive criticism which we regard as a positive contribution to the task of finally buUding the common home of all Europeans, a European democracy where the peoples and citizens of the Europe of the 21st Century can live in peace, freedom and welfare.
Arvoisa puhemies, näillä niin vertauskuvallisilla Euroopan unionin syntymäpäivillä, nostamme luonnollisesti maljan sen tulevaisuudelle, mutta teemme sen kriittisesti pohtien, ja tätä pohdintaa me pidämme myönteisenä antina eurooppalaisten yhteisen kodin lopulliselle rakennusurakalle, eurooppalaisen demokratian, jossa 21. vuosisadan Euroopan kansalaiset ja kansat voivat yhdessä elää rauhan, vapauden ja hyvinvoinnin vallitessa.