natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the same time, such programmes, within the framework of international agreements and treaties like the Lomé Convention, also provide productive investment opportunities for European firms, which may also become more competitive by taking advantage of the various economic advantages the developing countries have to offer.
Samalla tämä kansain­välisten sopimusten, kuten Lomen yleissopimuksen mukaisesti teh­tävä työ luo eurooppalaisille yrityksille vastaavat mahdollisuudet tuottaviin sijoituksiin.
North-South interdependence is not merely economic, however.
Pohjoisen ja etelän keskinäinen riippuvuus ei ole kuitenkaan yksinomaan taloudellista.
More and more issues and problems such as drug abuse, immi gration, overpopulation, the environment and AIDS cannot be addressed effectively with an isolationist approach that ignores their universal dimension.
Yllä useampia kysymyksiä ja ongelmia, kuten huumeet, maahanmuutto, ylikansoitus, ympäristö, AIDS ja monet muut asiat, ei voida tehokkaasti ratkaista eristyk­sessä ottamatta huomioon niiden maailmanlaajuisia merkitystä, joka ulottuu pohjoisesta etelään, rikkaim­mista maista vähiten kehittyneisiin.
These problems affect both North and South, the rich countries as well as the least developed.
Jos teollisuusmaat haluavat välttyä kärsimästä ennemmin tai myöhemmin niiden kriisien seurauksista, jotka tällä hetkellä koskevat vähiten kehittyneitä maita, teollisuusmaiden on sovellettava yhteisvastuullista politiikkaa ja tuettava vähiten kehittyneiden maiden ponnis­tuksia.
It follows that if the industrialized world wants to avoid suffering, sooner or later, the consequences of the crises now af fecting the least developed countries, it must displav solid.iiin and support these countries' efforts.
Muuten olemme vaarassa, että muutaman vuoden päästä maksettava inhimillinen ja
) and financial terms than it would cost todav to stave oil disaster.
rahana ilmaistu hinta on ääret­tömän paljon korkeampi kuin mitä tänään tarvitaan ongelmien välttämiseksi.
Why does the Community always deal with governments when allocating development aid?
Miksi hallitukset ovat aina keskustelukumppaneja yhteisön avun osalta?
The Lomé Convention is an agreement between the European Community, an international institution, and the governments of the ACP countries.
Lomen yleissopimus on sopimus Euroopan yhteisön eli kansainvälisen toimielimen ja AKT-maiden hallitusten välillä.
But in parallel to this official agreement, the Community has been working for more than ten years to develop a dialogue with the real beneficiaries of aid.
Tämän virallisen sopimuksen rinnalla yhteisö on jo yli kymmenen vuoden ajan toiminut aktiivisesti vuoropuhelun kehittämiseksi niiden kanssa, jotka tosiasiallisesti hyötyvät avusta.
A genuine dialogue has emerged which goes beyond the confines of official procedures, and the situation "on the ground" can sometimes prevail over the initial wishes of the recipient countries' ministries.
Virallisten menettelyjen ulkopuolella kehittyy todellinen vuoropuhelu. Kentän todellisuus voi joskus mennä etusijalle siitä, mitä avunsaajamaiden ministeriöt alussa haluavat.
The Community maintains informal relations not only with local people but also with non-governmental organizations (NGOs) working in the field.
Yhteisö pitää tiiviisti yhteyksiä väestöön sekä alueilla toimiviin hallituksista riippumattomiin järjestöihin.
These NGOs may develop independent projects with Community funds earmarked for this purpose.
Kyseiset järjestöt toteuttavat itsenäisiä hankkeita ja saavat nimenomaan näihin tarkoituksiin varattuja yhteisön varoja.
Are there strings attached to this aid?
Saavatko kumppanuusmaat apua ilman ehtoja?
First, the recipient countries' priorities are negotiated with the European Commission on a country-by-country basis.
Käytännössä on kuitenkin johdon­mukaista, että useat tekijät vaikuttavat tähän periaatteeseen.
These negotiations culminate in the signing of a five-year "national indicative programme".
Näiden neuvotte­lujen perusteella jokainen maa allekirjoittaa "kansallisen maa­ohjelman" viideksi vuodeksi.
Without this programme, aid operations cannot start up and no funds are released.
Ilman tätä ohjelmaa yhteistyötä ei voida aloittaa eikä rahoitusta voida myöntää.
In short, the partner countries do not receive any aid without first reaching agreement with the Commission on what to do with it.
Toisin sanoen kumppanuusmaat eivät voi saada mitään apua, elleivät ne ole etukäteen laatineet kokonaisvaltaista ohjelmaa, jonka Euroopan komissio on hyväksynyt.
Even after the national indicative programme has been signed, the Commission can still block any project submitted by a partner country.
Jopa "kansallisen maaohjelman" alle­kirjoittamisen jälkeen komissiolla on mahdollisuus vastustaa yhtä tai toista kumppanuusmaan esittämää hanketta.
The EDF procedure is not automatic and project approval is a specific procedure independent of the adoption of the national programme.
Projektin hyväk­syminen edellyttää tapauskohtaista, itsenäistä menettelyä kansal­lisen ohjelman sopeuttamiseksi.
In practice, dining both the negotiation of the five-year programme and the appraisal of project proposals, the recipient country and the Commission engage in dialogue with the aim oí reconciling the government's priorities with the Commission's conditions and preferences, the conditions relating mainly to the feasibility and viability of projects.
Käytännössä aloitetaan vuoro­puhelu avunsaajamaiden hallitusten ja komission välillä, sekä neuvoteltaessa viisivuotissuunnitelmista että tarkastettaessa rahoitettavia hankkeita.
In recent years, however, the Commission has with increasing frequency set conditions that go beyond considerations of mere economic feasibility.
Vuoropuhelun tarkoitus on yhteensovittaa näiden hallitusten ensisijaiset tavoitteet ja komission asettamat edellytykset ja ensisijaiset tavoitteet.
Without usurping the role of the partner country's politica! authorities, the Commission lays down general guidelines for their development policy.
Kyseiset edellytykset koskevat ennen kaikkea hankkeiden toteuttamis­ja elinkelpoisuutta. Viime vuosina komissio on yhä useammin asettanut yksinkertaista taloudellista toteuttamiskelpoisuutta laajempia edellytyksiä.
The European Union has stated very clearly that it will work only witli countries where human rights are respected and there is a firm commitment to move towards democracy and the rule of law.
Euroopan unioni on selvästi ilmoittanut aikomuksensa toimia yhteistyössä yksinomaan sellaisten maiden kanssa, jotka kunnioit­tavat ihmisoikeuksia ja jotka ovat päättäväisesti sitoutuneet kansan­vallan ja oikeusvaltion periaatteiden noudattamiseen.
This principle is so important to the Community that non-compliance may lead to the suspension of all but humanitarian aid.
Tämä vaatimus on niin tärkeä, että sen huomioimatta jättäminen voi johtaa kaiken muun kuin humanitaarisen avun keskeyttämiseen.
Doesn't Lomé policy have to change in response to the globalization of the economy, the emerging needs of the former Communist countries and the new organization of world trade?
Onko välttämätöntä ryhtyä sopeuttamaan Lomen politiikkaa talouden muuttu­misen maailman­laajuiseksi, Itä­Euroo­pan maiden uusien tarpeiden ja maail­mankaupan uudel­leenjärjestelyjen johdosta?
In recognition of its historical, cultural and geographical links with the countries of Eastern Europe, the European Union has reacted to the upheavals in Eastern Europe by making exceptional efforts to assist these countries to rebuild their societies and economies on new foundations and is continuing to play an important role in this process even today.
Itä­Euroopan mullistusten johdosta ja koska Euroopan unionia motivoivat sen historialliset ja sivistykselliset siteet sekä maantie­teellinen läheisyys kyseisen alueen maihin, unioni on tehnyt erittäin voimakkaita ponnistuksia yhteisvastuun osoittamiseksi ja näiden maiden talouden ja yhteiskunnan uuden liikkeellelähdön aikaansaamiseksi uudelta pohjalta. Unioni edistää vielä nykyäänkin merkittävästi tätä kehitystä.
But this quite natural penchant towards close economic ties with Eastern Europe should not lead to indifference to events in the rest of the world.
Joka tapauksessa nämä luonnollisiin yhteyksiin kuuluvien etuoikeutettujen taloussuhteiden näkymät eivät millään tavalla voi johtaa välinpitämättömyyteen muiden maailmanosien tapahtumia kohtaan.
The rapid globalization of the economy, as enshrined in there cent GATT agreement, does nothing to help the least-developed countries, which are cited in the Maastricht Treaty as deserving of priority for EU development aid.
Tämän vuoksi talouden muuttuminen nopeasti maailmanlaajuiseksi, mitä äsken tehty GATT­sopimus vahvistaa, ei ole erityisen edullinen köyhimmille maille, jotka Maastrichtin sopimuksessa mainitaan unionin avun ensisijaisina saajina.
In fact, standards for economic performance as measured in terms of competitiveness on external markets may in some cases be temporarily incompatible with the development priorities of some of these countries.
Suorituskykyä koskevat vaatimukset, jotka määritellään ulkoisen kilpailukyvyn perusteella, voivat joskus olla tilapäisesti ristiriidassa kyseessä olevien maiden kehityksen ensisijaisten kohteiden kanssa.
Greater regional cooperation among developing countries in the form of projects that benefit more than one country or area, can in the long term help to liberalize trade more rapidly than participation in multilateral negotiations. In some cases, it can serve as a rehearsal for full entry into global trade.
Kehitysmaiden alueellisen yhteistyön vahvistaminen, joka konkretisoituu sellaisten hankkeiden toteuttamisen kautta, jotka ulottuvat maan tai alueen rajoja laajemmalle, edistävät pitemmällä aikavälillä tehokkaammin kaupan vapauttamista kuin osallistuminen monenvälisiin neuvotteluihin.
Clearly, however, no instrument of international aid, no matter how comprehensive its scope, can go on functioning without be ing adjusted to the changes taking place in its natural operating environment.
On kuitenkin ilmeistä, että mikään menetelmä kansainvälisen yhteistyön toteuttamiseksi, olkoon se kuinka täydellinen tahansa, ei voi jatkuvasti toimia ilman sellaisia mukautuksia, jotka edistävät menetelmän sopeutumista siihen luonnolliseen ympäristöön, jossa sitä on sovellettava.
A mid-term review of the fourth Lomé Convention in 1995 saw major improvements in the provisions on human rights compliance and -with an eye to its increasing globalization - on trade.
Tästä syystä on voimassa olevan neljännen Lomen yleissopimuksen voimassaoloajan puolivälissä tapahtuvassa tarkastelussa, joka suoritettiin vuonna 1995, tehty tärkeitä paran nuksia kansanvallan periaatteiden kunnioittamisen vahvistamiseksi sekä keskeisemmän aseman antamiseksi kaupalle, ottaen huomioon kaupan muuttuminen maailmanlaajuiseksi.
DEVELOPMENT AID: FACT AND FICTION
TARU JA TODELLISUUS
What is the cost to European citizens of development aid to the ACP countries?
Mikä on kustannus Euroopan kansalaisille AKT-maissa toteutettavasta kehitysyhteistyöstä?
In 1994 European development aid cost the 370 million citizens of the 15 Member States of the European Union ECU 64 each.
Vuonna 1994 Euroopan kehitysapu maksoi 64 ecua Euroopan unionin 15 jäsenvaltion 370 miljoonan suuruisen väestön jokaista asukasta kohti.
However, as this sum is merely the arithmetic average of annual expenditure on development by the European Union (15% of the total) and the Member States (85%), the actual amount varies from one Member State to the next.
Tämä yksittäinen menoerä edustaa niiden vuotuisten kokonaiskustannusten aritmeettista keskiarvoa, jotkajohtuvat Euroopan yhteisön (15 %) ja toisaalta unionin jäsenvaltioiden (85 %) kehitysavusta.
The burden is thus lighter for citizens of the Union's poorer countries than it is for those of the more prosperous ones.
Kustannukset vaihtelevat merkittävästi maakohtaisesti.
For example, each Dane paid ECU 222 towards development in 1994, while Britons paid only ECU 43 each and the Portuguese ECU 25.
On luonnollista, että unionin vähiten vauraiden jäsenmaiden kansalaisten taakka on kevyempi, kun taas se on raskaampi vauraimpien jäsenmaiden kansalaisille.
The ECU 64 that development costs each European on average is more or less equivalent to the cost of a good concert ticket or about 10% of the money a one-pack-a-day smoker spends on cigarettes in a year.
Esimerkiksi vuonna 1994jokainen tanskalainen on maksanut 222 ecua kehitystyön tukemiseksi, jokaisen britin kustannusten ollessa vastaavana aikana 43 ecuajajokaisen portugalilaisen kustannusten ollessa 25 ecua.
The Community and development (1994)
Yhteisön budjetti ja kehitysapu (1994)
Share of development aid
Kehitysavun osuus
In 1994 the share of this ECU 64 managed by the European Commission, i.e. the portion representing the cost of the Lomé Convention, amounted to ECU 5 or less than the price of a cinema ticket.
Vuonna 1994 kasvoi se osa kyseisestä 64 ecusta, joka liittyy Lomen yleissopimuksen kustannuksiin 5 ecun määrään, joka on vähemmän kuin yhden elokuvalipun hinta.
This figure is also an arithmetic average whereas the scale of contributions is proportional to the wealth of each of the EU Member Slates.
Myös tässä tapauksessa on kysymys aritmeettisesta keskiarvosta ja jakautuminen on suhteessa unionin jokaisen jäsenvaltion vaurauteen.
But in any case, it is a small price to pay to give a future to millions of the poorest people on earth.
Joka tapauksessa se ei ole kallis hinta siitä, että voidaan tarjota tulevaisuus miljoonille maailman köyhimpiin kuuluville ihmisille.
The wisdom of this investment is even clearer when we consider that it often contributes to the development of our own society as well, since the ACP countries regularly order from European manufacturers and service providers under aid contracts.
Sijoitus vaikuttaa sitäkin perustellummalta, koska se samalla usein edistää oman yhteiskuntamme kehitystä. Yhteistyösopimusten mukaisesti AKT-maat kääntyvät säännöllisesti eurooppalaisten yritysten puoleen, jotka valmistavat tavaroita tai tarjoavat palveluja.
The way that the Lomé Convention is designed and implemented makes such a situation unlikely, if not impossible.
Luoko kehitysapu riippuvuussuhteen avunsaajan ja kyseisen maan väestön piirissä?
The policies implemented under the Lomé Conventions are based not on mere assistance but on true cooperation that is as comprehensive as possible.
Lomen politiikan toteuttamismenettelyjä kehitettäessä tehtiin kaikki mahdollinen, jotta tämä riski olisi epätodennäköinen tai jotta se poistettaisiin.
The strategy is to nurture development within the partner countries, not to export or impose what we think best for them.
Siten apu ei ole tunnusomaista Lomen yleissopimuksilla toteutetulle politiikalle.
Doesn't development aid create a culture of dependency among the recipients?
Tunnusomaista on sitä vastoin mahdollisimman laajamittainen yhteistyö.
A crucial part of this strategy is lhe status assigned to the aid recipients.
On tuettava sitä, mikä kehittyy kumppanuusmaiden sisäisellä tasolla; kumppanuusmaille ei ole vietävä eikä tyrkytettävä sitä, mitä me itse pidämme niille hyödyllisenä.
They are regarded as full partners and not merely objects of charity.
Avunsaajien asema muodostaa tärkeän tekijän; niitä pidetään täysimääräisinä kumppaneina eikä avunsaajina.
They participate fully in all stages of decision making, from the dialogue on policies to the development of multiannual aid programmes and the day-to-day management of aid.
Ne osallistuvat päätöksenteon kaikkiin vaiheisiin: poliittisesta vuoropuhelusta avun jokapäiväiseen hallintoon ja sen monivuotiseen ohjelmointiin.
Development aid under the Lomé Conventions has a contractual foundation which is negotiated and administered jointly by the ACT countries and the Community.
Kehitysyhteistyö, sellaisena kuin sitä sovelletaan Lomen yleissopimusten mukaisesti, toteutetaan neuvottelu-ja sopimuspohjaisella perustalla ja sitä hallinnoivat yhdessä kumppanuusmaat ja yhteisö.
In the final analysis, the key to the problem of a dependency culture lies in the notion of development itself: the objective is to help countries that want to help themselves, and to help them to help themselves.
Yhteenvetona voidaan sanoa, että "riippuvuussuhdetta" koskevan ongelman avain on itse kehityskäsitteen oivaltaminen. Tavoite on auttaa niitä maita, jotka itse haluavat kehittyä, sekä auttaa niitä auttamaan itseään.
The wide variety of aid programmes and their varying impact in different countries, and the many different ways of ranking development objectives, make any overall evaluation of the results extremely difficult.
Tulosten kokonaisvaltainen arviointi on erittäin vaikeaa, koska avustusohjelmat ovat hyvin erilaisia, niiden vaikutukset vaihtelevat voimakkaasti maakohtaisesti sekä kehitystavoitteiden arvostus vaihtelee paljon.
Nonetheless, aid has undeniably made a big contribution towards improving the partner countries' economies and the well-being of their populations, or has at least created sustainable conditions conducive to such improvement.
Kuitenkin vaikuttaa kiistattomalta, että apu, erityisesti Euroopan yhteisön apu, usein yhdessä muun avun kanssa, on tuntuvalla tavalla edistänyt pysyvien edellytysten luomista valtioiden talouden ja apua saavan väestön hyvinvoinnin paran tumiselle.
Does aid really add to people's welfare or is it purely economic in focus?
Parantaako apu väestön hyvinvointia vai lähinnä valtioiden taloutta?
This is particularly true of aid provided by the European Community - often in conjunction with other sources of aid - above all in areas such as health, education, communications and, more recently, the building of democracy and the defence of human rights.
Tämä pätee erityisesti sellaisilla aloilla kuin terveys, koulutus sekä tieto-ja liikenneyhteydet. Viime vuosina näihin aloihin kuuluvat jopa kansanvallan rakentaminen ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen.
We must acknowledge, however, that all the aid accorded so far has not yet eradicated TT;?J''* the root causes of underdevelopment.
On kuitenkin myönnettävä, että kaikki tähän saakka sovelletut yhteistyömuodot eivät aina ole mahdollistaneet puuttu mista alikehittyneisyyden perussyihin.
This is all the more regrettable since aid expressly targeting the two primary objectives has been an unqualified success in many instances.
Tämä seikka on sitä valitettavampi, koska nimenomaan näihin kahteen ensisijaiseen alaan kohdistuva apu on johtanut lukuisiin ja kiistattomiin menestyksiin.
Aid given by the Community under the Lomé Convention, for example, has been an effective bulwark against the socially damaging effects of structural adjustment and currency devaluations in certain countries, sparing their populations the pains of drastic wage cuts and business earnings that result from such adjustments.
Tämä seikka koskee erityisesti yhteisön toimittamaa apua Lomen yleissopimuksen mukaisesti. Tämän avun johdosta on esimerkiksi ollut mahdollista tehokkaasti puuttua eräiden maiden rakennemuutosten tai rahan devalvoinnin aiheuttamiin yhteiskunnallisiin seurauksiin.
European Union aid has also, in many cases, prevented famines that natural or man-made disasters threatened to provoke.
Euroopan yhteisön apu on myös useassa kriittisessä tilanteessa mahdollistanut lu onnon tai ihmisten itsensä aiheuttamista katastrofeista johtuvan nälänhädän välttämisen.
The Lomé Convention covers nearly all the factors that could influence the sustained development of the ACP countries.
Lomen yleissopimus koskee lähes kaikkia tekijöitä, jotka voivat vaikuttaa AKT­maiden pysyvään kehitykseen.
Trade is one component of development, and certainly an im­portant one, but between countries at sharply differing stages of' economic development trade may have negative effects on the
Kauppa on tosin kehityksen kannalta eräs tärkeistä edistävistä tekijöistä. Sellaisten kumppaneiden välillä, joiden taloudellinen kehitys on huomat­tavan eritasoinen, kaupalla voi joskus olla kielteisiä vaikutuksia
Why does aid cover so many areas?
Miksi apu kattaa niin monta alaa?
Wouldn't, say, trade cooperation be enough?
Eikö kaupallinen yhteistyö riittäisi?
Faced with the age­old choice between trade and aid, the Community has opted for a balanced middle way.
Avun ja kaupan välisessä perinteisessä vastakkainaset­telussa on yhteisö valinnut tasapainotetun keskitien.
This does not mean that the Community neglects trade issues.
Se ei tarkoita, etteikö yhteisö olisi kiinnostunut kaupallisista tekijöistä.
But here again, experience has shown that preferential tariffs alone are not enough for commercial success; aid to help these countries become more competitive on external markets is more vital than ever.
Erityistoimenpiteisiin on ryhdytty (etuuskohtelu, perustuotteiden tukeminen, rajojen avaaminen), mutta tälläkin alalla kokemus kuitenkin osoittaa, että tullietuudet eivät yksin riitä kaupan laajenemisen turvaamiseksi ja että ulkoisen kilpailukyvyn tukeminen on välttämättömämpää kuin koskaan ennen.
Without it, the ACP countries will continui' to lose market share in Europe to developing countries of other parts of the world, despite the fact that those countries enjoy fewer preferences.
Muuten AKT­maat edelleen menettävät markkinaosuuksia Euroopassa suhteessa muihin eteläisiin maihin, joilla kuitenkin on pienemmät etuudet.
The Maastricht Treaty lays down that one of the objectives of Community development policy is the gradual and harmonious integration of developing countries into the world trade system.
Maastrichtin sopimuksessa määrätään, että yhteisön kehitys­politiikan tavoite on asteittain ja sopusointuisella tavalla yhdentää kehitysmaat maailmankauppaan.
First, however, these countries must be able to offer marketable products that are competitive.
Lisäksi edellytetään, että kyseessä olevat maat pysyvät tarjoamaan markkinoille soveltuvia tuotteita markkinoiden edellyttämin kilpailuehdoin.
This they cannot do without the injection of additional capital into long­term productive invest­ment and the modernization of their processing facilities.
Miten tämä voidaan saavuttaa ilman pääoman lisäpanostusta tuotannollisiin sijoituksiin pitkällä aikavälillä sekä jalostuslaitosten uudenaikaista­miseen paikan päällä?
Where significant private investment is lacking ­ in Africa, for example, ­ aid continues to play an essential iole, at least for the time being.
Merkittävien yksityisten sijoitusten puuttu­essa ­ esimerkiksi Afrikassa ­ kehitysapu on edelleen välttämätöntä ainakin toistaiseksi.
The goal of Community development policy is to promote the development of all economic sectors, including trade, but it also embraces the cultural and political aspects that form the basis of a harmonious and balanced development of society.
Yhteisön kehityspolitiikan tavoite on edistää talouden kaikkien alojen, muun muassa kaupan, mutia sen ohella myös sivistyksen ja politiikan kehitystä. Näistä kaikista tekijöistä riippuu yhteiskunnan sopusointuinen ja tasapainoinen kehitys.
The first European Development Fund was created in the 1960s in an era marked by decolonization, which meant that the bulk of investment went on infrastructure that the colonial powers had not provided and the rebuilding of that which had been destroyed.
Ensimmäisen Euroopan kehitysrahaston perustamisen aikoihin 1960-luvulla aiheutti poliittis-historiallinen tilanne eli siirtomaavallan purkaminen sen, että suurin osa sijoituksista kohdistettiin niihin infrastruktuureihin, joita siirtomaavaltiaat eivät olleet pystyttäneet, tai tuhottujen infrastruktuurien jälleenrakentamiseen.
Broadly speaking, this policy continued under Lomé I and Lomé II.
Tätä politiikkaa jatkettiin sellaisenaan osana ensimmäistä ja toista Lomen yleissopimusta.
What are the development policy priorities under the Lomé Conventions?
Kolmatta Lomen yleissopimusta koskevien neuvottelujen aikana läsnä olevat osapuolet liikuttuivat Edgar Pisanin lausunnosta.