natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Responding to the Challenge of the Future ft-±-
Tulevaisuuden haasteisiin vastaaminen
The precise evolution of the Council and of the other institutions within the single institutional framework of the European Union is impossible to foresee.
Uusi hallitustenvälinen konferenssi käynnistettiin keväällä 2000 neuvottelemaan perussopimuksiin teh tävistä lisämuutoksista, joita ei voitu käsitellä Amsterdamin sopimuksessa.
Although practice has had considerable influence on the way the Council operates, its powers and respon sibilities derive entirely from the Treaties.
Lisämuutoksia olivat eri tyisesti käytännön sanelemana, sen toimivalta ja tehtävät määräytyvät täysin perussopimusten mukaisesti.
Like all of its predecessors, the Treaty of Amsterdam was ratified by the Member States before it came into force. In most cases, authorization to ratify is given by a decision of their parliaments, but in some others it is by popular referendum.The Treaty came into force on I May 1999.
Perussopimukset eivät anna neuvostolle valtuuksia muuttaa kyseisiä sopimuksia eivätkä määrätä tällä tavoin tulevasta kehityksestään.Tämä tehtävä kuuluu jäsenvaltioille, ja sitä on käsitelty hallitustenvälisessä konferenssissa (HVK), jonka lopputuloksena allekir joitettiin Amsterdamin sopimus 2. lokakuuta 1997, ja toimielinuudistusta käsittelevässä vuoden
These do not give the Council the authority to change the Treaties, and therefore to determine its future development.
HVK:n työskentely ei perustu komission ehdotuksiin eikä neuvoston työjärjestykseen, eikä yhteisöjen tuomio istuin valvo sitä.
This is the responsibility of the Member States and one they tackled in the Intergovernmental Conference (IGC) that concluded with the signature of the Treaty of Amsterdam on 2 October 1997.
Kun Amsterdamin sopimusta valmisteltiin, keskityttiin määrittämään perussopimuksiin tarvittavat muutok set ja sopimaan niistä.
The Intergovernmental is not the Council
• Poistetaan vapaan liikkuvuuden jäljellä olevat esteet
The IGC is not the Council, it is the Member States' Governments' representatives meeting as an inter governmental grouping.
• Euroopan komission kokoonpano ja lujitetaan turvallisuutta.
Its work is not subject to Commission proposals, to the Council's rules of pro cedure, nor to the review of the Court of Justice.
• Vahvistetaan Euroopan asemaa maailmanlaajuisesti.
The preparation of the Treaty of Amsterdam focused on identifying and agreeing amendments to the Treaties that responded to two historic challenges: the need to take the Union closer to the citizen while also broadening its membership to include applicant States from Central and Eastern Europe and the Mediterranean.The Treaty has four main objectives:
• määräenemmistöpäätösten mahdollinen lisääminen Euroopan unionin neuvostossa jäsenvaltioiden mukaantuloa silmällä pitäen.
• to place citizens' rights and employment at the heart of the Union;
• muut perussopimuksiin tarvittavat muutokset, jotka liittyvät Euroopan toimielimiin suhteessa edellä mainittuihin seikkoihin ja Amsterdamin sopi muksen täytäntöönpanoon.
• to sweep away the last remaining obstacles to free dom of movement and to strengthen security;
Ratifioinnista päättää useimmissa jäsenvaltioissa kan sanedustuslaitos, mutta joissakin jäsenvaltioissa siitä
• to strengthen Europe's voice in world affairs; to make the Union's institutional structure more efficient with a view to the membership of new Member States.
Kyseisten toimielinuudistusten tarkoituksena on val järjestetään kansanäänestys. Amsterdamin sopimus mistella EU:ta sen tähän saakka mittavinta laajentu tulivoimaan I.toukokuuta 1999.
"An introduction to the Council of the European Union"
Johdatus Euroopan unionin neuvostoon
Price (excluding VAT) in Luxembourg: EUR 7
Hinta Luxemburgissa (ei sis. alv:a): 7 EUR
The major areas of action
Huomattavimmat toiminta-alat . 6
RISK MANAGEMENT
RISKIEN HALLINTA
Financing the environment policy
Ympäristöpolitiikan rahoitus
The international dimension of environmental protection .... 28
Ympäristönsuojelun kansainvälinen ulottuvuus .... 28
The Council's working methods
Neuvoston työmenetelmät
Practical information
Käytännön tietoja
This booklet has been produced by the General Secretariat of the Council for information purposes.
Neuvoston pääsihteeristö on laatinut tämän oppaan tiedotustarkoituksiin.
Neither the Council of the European Union nor the Governments of the Member States nor the other Community institutions can be held liable for its contents.
Sen sisältö ei sido Euroopan unionin neuvostoa, jäsenvaltioiden hallituksia eikä muita yhteisön toimielimiä.
Environment policy is still relatively young compared with other European Union (EU) policies.
Ympäristöpolitiikka on vielä suhteellisen nuorta verrattuna Euroopan unionin (ED) muihin politiikkoihin.
In fact, European law on environmental protection goes back to the early '70s.
Ympäristönsuojeluun liittyvä eurooppalainen lainsäädäntö on peräisin 1970-luvun alusta.
Mevertheless, about 300 items of legislation (Regulations which are directly applicable and Directives which have to be transposed into national law) have since that time been adopted in this area by the Council, the main decisionmaking body of the EU, which is made up of representatives of the Governments of all the Member States'1'.
Kuitenkin neuvosto, EU:n pääasiallinen päätöksentekoelin, joka koostuu kunkin jäsenvaltion1" hallitusten edustajista, on hyväksynyt tällä alalla siitä lähtien melkein 300 lainsäädäntötointa (sellaisinaan sovellettavia asetuksia sekä direktiivejä, jotka on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä).
In addition, in numerous Resolutions, conclusions and negotiating briefs the Council expresses a political will, indicates its priorities or influences negotiations with partners.
Tähän voidaan lisätä useat päätöslauselmat, päätelmät ja neuvotteluvaltuutukset, joilla neuvosto ilmaisee poliittisen tahtonsa, ilmoittaa painopistealueensa tai ohjaa muiden kumppaneiden kanssa käytäviä neuvotteluja.
Environmental protection is, then, one of the Community policies in which the Council is most active, reflecting in this way the concerns of European citizens.
Näin ollen ympäristönsuojelu on yksi niistä yhteisön politiikoista, joilla neuvosto toimii erityisen aktiivisesti ja ottaen tarkoin huomioon eurooppalaisten huolenaiheet.
LEGISLATION ON ENVIRONMENT POLICY
YMPÄRISTÖPOLITIIKKAAN LIITTYVÄT TOIMET
" Belgium, Denmark, Germany, Greece, Spain, France, Ireland, Italy, Luxembourg, the Netherlands, Austria, Portugal, Finland, Sweden and the United Kingdom.
'" Belgia, Tanska, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta, Portugali, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta.
THE MAJOR ar action
HUOMAHAVIMMAT
Community action on the environment is part of the Vth Community Action Programme on the Environment and Sustainable Development (1992/2000) put forward by the European
Ympäristöalalla toteutettava yhteisön toiminta liittyy Euroopan komission esittämään yhteisön V: een ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevaan poliittiseen toimintaohjelmaan (1992-2000).
Commission. Its main themes are climate change, air quality, the urban environment, coastal regions, waste management, the management of water resources, risk management and nature conservation.
Sen tärkeimmät aihepiirit ovat ilmastonmuutos, ilman laatu, kaupunkiympäristö, rannikkoalueet, jätehuolto, vesivarojen hallinta, riskien hallinta ja luonnonsuojelu.
They cover five sectors chosen for their impact on the environment: industry, energy, transport, agriculture and tourism.
Ne koskevat viittä ympäristövaikutustensa perusteella valittua alaa: teollisuus, energia, liikenne, maatalous ja matkailu.
The Council takes action at the point where these themes and sectors intersect.
Neuvoston toiminta sijoittuu kyseisten aihepiirien ja alojen risteyskohtiin.
It is guided by principles which are now well entrenched:
Sitä ohjaavat seuraavat vakiintuneet periaatteet:
• the "polluter pays" principle, • the precautionary principle, • the principle of integrating environmental requirements into the Community's other policies.
• "saastuttaja maksaa" -periaate • ennalta varautumisen periaate • periaate, jonka mukaan ympäristövaatimukset sisällytetään yhteisön muihin politiikkoihin.
Regarding the last of these principles, effectively integrating environmental concerns into other Community policies is a challenge still to be met, although integration has been provided for in the Treaty since 1987, for example in the Vth Action Programme and in some of the instruments relating to agriculture.
Viimeisen periaatteen osalta se, että ympäristöä koskevat tavoitteet onnistuttaisiin todella sisällyttämään yhteisön muihin politiikkoihin, on lisähaaste, johon on vastattava, vaikka tästä periaatteesta on määrätty perustamissopimuksessa vuodesta 1987 lähtien, V toimintaohjelmassa ja tietyissä esimerkiksi maataloutta koskevissa säädöksissä.
The discussion of the future of the EU at the end of the second millennium, launched by the European Commission via the "Agenda 2000" initiative, could be the opportunity to achieve that.
Euroopan komission "Agenda 2000" -aloitteen välityksellä käynnistämä pohdinta EU: n tulevaisuudesta vuosituhannen vaihtuessa voi olla tilaisuus vastata onnistuneesti tähän haasteeseen.
Summer ozone peaks in large cities and forests devastated by acid rain are two examples of situations which the Community action is designed to remedy.
Kesällä suurkaupungeissa ilmenevät otsonisaastejaksot ja happosateiden tuhoamat metsät ovat kaksi esimerkkiä ongelmista, joissa yhteisön toiminnalla on tarkoitus parantaa tilannetta.
Accordingly, the Council has defined a uniform framework for assessing and managing ambient air quality, and has established a network for collecting and exchanging information on atmospheric pollution.
Tämän vuoksi neuvosto on määritellyt yhdenmukaiset puitteet ympäröivän ilman laadun arvioinnille ja hallinnalle ja perustanut ilmakehän pilaantumista koskevien tietojen tietojenkeruu-ja vaihtoverkon.
To this framework will soon be added specific norms for each pollutant (ozone, particulates, etc.) which will supplement or update existing legislation.
Näihin puitteisiin lisätään lähiaikoina kutakin epäpuhtautta (otsoni, hiukkaset jne.) koskevat erityisnormit, joilla täydennetään ja ajantasaistetaan nykyistä lainsäädäntöä.
Having regulated emissions from fixed sources (service stations, power stations, etc.) and the sulphur content in fuels (diesel), the Council turned its attention to mobile sources, and is now working on various instruments relating to the quality of fuel and the characteristics of motor vehicles in order to control their atmospheric emissions.
(huoltoasemat, lämpökeskukset jne.) ja tiettyjen polttoaineiden (diesel) rikkipitoisuuden neuvosto kohdisti huomionsa liikkuviin lähteisiin ja laatii erilaisia säännöksiä, jotka liittyvät polttoaineiden laatuun sekä ajoneuvojen ominaispiirteisiin moottoriajoneuvojen aiheuttamien ilmakehään joutuvien päästöjen valvomiseksi.
These measures will also help to combat acidification, for which the Council has laid down precise guidelines, and contribute to the strategy on climate change.
Nämä toimet myötävaikuttavat myös happamoitumisen torjuntaa koskevaan sttategiaan, jota varten neuvosto on antanut tarkat suuntaviivatpa ilmastonmuutosta koskevaan strategiaan.
Community legislation on drinking water, bathing water, waste water, etc. goes back to the origins of environment policy and has in the meantime proved its efficacy.
Juomaveden, uimaveden, jätevesien jne. laatua koskeva yhteisön lainsäädäntö on peräisin ympäristöpolitiikan alkuajoilta ja on osoittautunut tehokkaaksi.
The Council continues to update it in two directions:
Neuvosto ajantasaistaa tätä lainsäädäntöä seuraavilla kahdella taholla:
• the quality of water for human consumption, by fixing the parameters essential for greater health protection, for example lead content;
• juomaveden laadun osalta asettamalla ratkaisevan tärkeitä parametrejä terveydensuojelun parantamiseksi esimerkiksi lyijypitoisuuden osalta,
• the definition of an overall framework for the qualitative and quantitative aspects of Community action, which will cover surface water and groundwater, combining pollution control at source with quality objectives.
• kokonaispuitteiden määritteleminen yhteisön toiminnan laatuun ja määrään liittyville näkökohdille siten, että puitteet kattavat sekä pintaveden että pohjaveden ja yhdistämällä vesilähteen pilaantumisen ehkäiseminen ja laatutavoitteet.
The Council has already defined guidelines for the use and management of specific aquatic environments, such as groundwater, coastal zones and wetlands.
Neuvosto on jo määritellyt suuntaviivat erityisten vesiympäristöjen kuten pohjavesistöjen, rannikkoalueiden tai kosteikkojen käytölle ja hallinnalle.
In this area the principle of integration has been implemented, for example in the agricultural policy with the Directive which protects fresh, coastal and marine waters against pollution by nitrates (used as fertilizers) from agricultural sources.
Tällä alalla sisällyttämisperiaatetta on toteutettu esimerkiksi maatalouspolitiikassa direktiivillä, joka koskee makeiden vesien, rannikkovesien ja meriveden suojelemista maataloudesta peräisin olevien (lannoitteina käytettävien) nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta.
The scale of measures defined by the Council for waste management (almost 400 kg of waste are produced on average per person per year in the Community) ranges from prevention, with all that that implies in terms of universal behaviour modification, to elimination in the form of dumping with its concomitant pollution.
Neuvoston määrittelemät jätehuoltoa koskevat painopistealueet (yhteisössä tuotetaan keskimäärin lähes 400 kg jätettä vuodessa henkilöä kohti) ulottuvat ihmisten toimintaan vaikuttavasta ennaltaehkäisystä jätteiden poistamiseen kaatopaikkojen avulla siihen liittyvine haittoineen.
There are several instruments which regulate the implementation of these measures, for example on the recycling of packaging
Kyseisten painopistealueiden toteuttamista säädellään useilla välineillä, jotka koske vat esimerkiksi pakkausten kierrätystä tai vaarallisten jätteiden polttamista.
Waste is also the subject of strict control, under a Regulation on the supervision and control of shipments of' wastes within, into and out of the Community, and ensuring the Community's compliance with its international undertakings on banning exports of hazardous waste.
Jätteitä valvotaan myös tarkasti asetuksella, jossa annetaan valvontaa koske vat säännöt ja yhteisössä, yhteisöön ja yhteisöstä tapahtuvien jätekuljetusten valvontaa ja tarkastuksia koskevat säännöt ja jolla varmistetaan, että yhteisö noudattaa johdonmukaisesti kansainvälisiä sitoumuksiaan, jotka koskevat vaarallisten jätteiden vientikieltoa.
For industrial risks too, management means foresight.
Myös teollisten riskien hallinta merkitsee ennakoimista.
The Council also takes account of the risks connected with certain groups of products (for example, by defining the conditions for placing some 14 000 biocidal products on the market) or with industries, such as biotechnology, for which research is regulated, as in the case of industrial applications involving genetically modified organisms and the marketing of products which contain them.
Neuvosto ottaa huomioon myös tiettyjä tuoteryhmiä koskevat erityisriskit määrittelemällä esimerkiksi markkinoille saattamista koskevat edellytykset noin 14 000 biosidituotteelle. Bioteknologian alalla säädellään tutkimustoimintaa sekä geneettisesti muunnettujen organismien teollisia sovellutuksia ja niitä sisältävien tuotteiden markkinoille saattamista.
Within this approach which takes overall account of environmental effects, a Community "eco-label" has been created for products which respect the environment throughout their life cycle, and a procedure set up for registering industrial sites which are ecologically managed and carry out an environmental audit.
Samaa lähestymistapaa noudattaen, jossa otetaan ympäristövaikutukset kokonaisvaltaisesti huomioon, on otettu käyttöön toisaalta yhteisön "ekomerkintä" tuotteille, jotka ovat ympäristöystävällisiä koko elinikänsä, ja toisaalta ympäristön hallintaa ja auditointia harjoittavien teollisuuslaitosten luettelointia koskeva menettely.
The EC's action in this area works in two complementary directions: the control of international trade in wild flora and fauna to limit the removal of such species from their natural environment, depending on how threatened they are.
EY toimii tällä alalla kahdella toisiaan täydentävällä tasolla: luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kansainvälisen kaupan valvonta, jolla rajoitetaan kyseisten lajien poistamista luonnollisesta ympäristöstään niiden uhanalaisuuden mukaan.
In this way more than 27,000 species, from corals to orchids and from elephants to butterflies, are covered by Community legislation; protection, on Community territory, of the natural habitat of wild flora and fauna, inter alia by developing a network of protected sites throughout Europe, "Natura 2000".
Yhteisön lainsäädännön piiriin kuuluu näin ollen yli 27 000 kyseistä lajia korallista orkideoihin ja norsuista perhosiin, luontotyyppien ja luonnonvaraisten kasvien ja eläinten suojelu yhteisön alueella sekä erityisesti Euroopan laajuisen suojelualueiden verkon "Natura 2000:n" kehittäminen.
Special attention is being paid to wild bird species and the practices which affect them, such as hunting, and to conditions in zoos.
Erityistä huomiota kiinnitetään luonnonvaraisiin lintulajeihin ja niitä haittaaviin käytäntöihin, kuten metsästykseen, sekä eläintarhoissa vallitseviin olosuhteisiin.
FINANCING the environment policy
YMPÄRISTÖPOLITIIKAN rahoitus
The Council has set up a specialized instrument, "LIFE", to finance the cost of the environment policy, of which the second stage (1996-1999) earmarks practically half the budget of ECU 450 million for nature conservation.
Kattaakseen ympäristöpolitiikasta aiheutuvat kustannukset neuvosto on luonut erityisen ympäristöä koskevan rahoitusvälineen, "LIFEn", jonka toiseen vaiheeseen (1996-1999) on varattu 450 miljoonaa ecua, joista lähes puolet on tarkoitettu luonnonsuojeluun.
"LIFE" joins other Community instruments which come within the agricultural policy, research and development, regional development and aid to third countries, whereby almost ECU 20 billion is allocated to environmental protection between 1994 and 1999, not to mention appropriations granted by the European Investment Bank for that purpose.
"LIFE" täydentää muita yhteisön välineitä, jotka liittyvät maatalouspolitiikkaan, kehitystutkimukseen, alueelliseen kehittämiseen tai kolmansille maille annettavaan apuun ja joista olisi osoitettava lähes 20 miljardia ecua ympäristönsuojeluun vuosien 1994 ja 1999 välillä Euroopan investointipankin tälle alalle myöntämien määrärahojen lisäksi.
These instruments should enable the growing cost of Community environmental legislation to be more easily accepted in an economic context where growth and employment remain moderate.
Näiden välineiden avulla pystyttäneen helpommin kattamaan yhteisön ympäristölainsäädännön kasvavat kustannukset taloudellisessa tilanteessa, jolle on ominaista vaatimaton kasvu ja sitä vastaava työllisyystilanne.
THE INTERNATIONAL DIMENSION of environmental protection
YMPÄRISTÖNSUOJELUN kansainvälinen ulottuvuus
Increasingly, environmental policy develops in parallel with, or subsequent to, multinational negotiations (the United Nations Conventions on climate change, biological diversity or desertification) or regional negotiations (Convention of Barcelona on the protection of the Mediterranean Sea).
Ympäristöpolitiikka kehittyy yhä enemmän rinnakkain monenvälisten neuvottelujen kanssa tai seurauksena niistä (Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimukset ilmastonmuutoksesta, biologisesta monimuotoisuudesta tai aavikoitumisesta) tai alueellisten neuvottelujen kanssa tai niiden seurauksena (Barcelonan yleissopimus Välimeren suojelusta).
Because of the increasingly global nature of environmental problems (climate change, depletion of the ozone layer) the European Community favours a multilateral approach in resolving them.
Ympäristöongelmien yhä yleismaailmallisemman luonteen vuoksi (ilmastonmuutos, otsonikerroksen oheneminen) Euroopan yhteisö suosii niiden ratkaisemisessa monenvälistä lähestymistapaa.
That is why the international aspect occupies an increasing share of the Council's programme.
Tämä kansainvälinen näkökulma saa sen vuoksi yhä suuremman merkityksen neuvoston ohjelmassa.
The European Community is a driving force in most of the major international Conventions, defending ambitious aims.
Euroopan yhteisö on liikkeellepaneva tekijä useimmissa kansainvälisissä yleissopimuksissa kunnianhimoisia tavoitteita puolustaessaan.
This is the case, for example, with the restriction of substances which deplete the ozone layer, or emissions of greenhouse gases in the framework of the Climate Change Convention, which is to be supplemented by a Protocol agreed upon at Kyoto, containing significant undertakings by all industrialized countries leading to reductions of over 5%.
Tämä koskee esimerkiksi otsonikerrosta vähentävien aineiden rajoittamista tai kasvihuoneilmiöön vaikuttavien kaasupäästöjen vähentämistä ilmastonmuutoksesta tehdyn yleissopimuksen puitteissa, jota on tarkoitus täydentää pöytäkirjalla, josta tehtiin päätös Kiotossa. Pöytäkirja sisältää kaikkien teollisuusmaiden osalta huomattavia sitoumuksia, jotka johtavat yli 5 prosentin suuruisiin päästöjen vähennyksiin.
The European Community is also ensuring the implementation of undertakings entered into at the Rio de Janeiro "Earth Summit" (Agenda 21) within the United Nations Commission on Sustainable Development.
Euroopan yhteisö valvoo myös Rio de Janeiron ympäristöhuippukokouksessa tehtyjen sitoumusten toteuttamista (Toimintasuunnitelma 21) Yhdistyneiden Kansakuntien kestävän kehityksen toimikunnassa.
Furthermore, the environment is a subject of dialogue with the countries applying for accession to the EU, because of the sometimes strenuous efforts which those countries will have to make to integrate environmental aspects into their various industrial policies (agriculture, transport, energy) and to apply Community legislation effectively.
Toisaalta ympäristö on aiheena myös EU:n jäsenehdokasmaiden kanssa käytävässä vuoropuhelussa, koska näiden maiden on suoritettava merkittäviä ponnisteluja sisällyttääkseen ympäristötekijät erilaisiin alakohtaisiin politiikkoihin (maatalous, liikenne, energia) ja soveltaakseen tosiasiallisesti yhteisön lainsäädäntöä.
At least once a year, the environment ministers of the Member States of the EU and those of the applicant countries meet to review progress on environmental legislation and on subjects of common interest, such as negotiations on climate change or nature conservation.
Vähintään kerran vuodessa EU:n jäsenvaltioiden ympäristöministerit ja ehdokasmaiden ympäristöministerit tapaavat arvioidakseen ympäristölainsäädännön alalla tapahtuvaa kehitystä ja yhteisen edun mukaisia aiheita, kuten ilmastonmuutosta koskevat neuvottelut tai luonnonsuojelu.
Similarly, a dialogue is taking place with the twelve countries of the southern Mediterranean, from Morocco to Turkey, in the framework of the "Barcelona process", named after the conference which defined the partnership between the European Union and the countries of the Mediterranean basin in November 1995.
Samalla tavoin käynnissä on vuoropuhelu 12 Välimeren alueen eteläisen maan kanssa Marokosta Turkkiin "Barcelonan prosessin" puitteissa, joka on saanut nimensä sen konferenssin mukaan, jossa marraskuussa 1995 määriteltiin Euroopan unionin ja Välimeren alueen kolmansien maiden kumppanuus.
This partnership contains an important environmental aspect concerning, notably, desertification, coastal regions and water and waste management.
Kyseiseen kumppanuuteen kuuluu tärkeä ympäristönäkökulma, joka liittyy erityisesti aavikoitumiseen, rannikkoalueisiin sekä vesi- ja jätehuoltoon.
THE COUNCIL'S working methods
NEUVOSTON työmenetelmät