natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This is not the place to outline the whole history of the European Parliament or to detail the development of its powers.
Tässä ei ole tarkoitus esittää muutamalla rivillä Euroopan parlamentin koko historiaa, eikä tämä myöskään ole oikea paikka selvittää yksityiskohtaisesti sen toimivallan kehittymistä.
As the European Parliament celebrates its 50th anniversary, other works will serve those purposes.
Euroopan parlamentin 50-vuo-tisjuhlan kunniaksi julkaistaan muita teoksia, jotka palvelevat tätä tarkoitusta.
The purpose of this publication is to enable former Presidents of the European Parliament, the record of whose impressions goes back to 1977, to give readers their view of the history of this institution, which in this way will be brought to life by people who lived through the events they are describing.
Tässä julkaisussa parlamentin entiset puhemiehet johdattavat aina vuoteen 1977 asti ulottuvissa aikalaistodistuksissaan lukijat toimielimen historiaan.
As the current President of the European Parliament, I am part of an unbroken chain with my predecessors.
Euroopan parlamentin nykyisenä puhemiehenä seuraan edeltäjiäni.
I was elected to the oce on 16 January 2007, for two and a half years. I see my work as an unceasing continuation of theirs.
Pidän työtäni tässä toimessa, johon minut valittiin 16.1.2007 kahdeksi ja puoleksi vuodeksi, saumattomana jatkona heidän työlleen.
Each of them in his or her own time sought to gain for the European Parliament, and thus for Europe’s citizens, greater inuence and a bigger say in the European decisionmaking process.
Jokainen heistä on aikanaan pyrkinyt antamaan Euroopan parlamentille ja näin myös Euroopan kansalaisille enemmän painoarvoa, enemmän vaikutusvaltaa ja enemmän sananvaltaa yhteisön ja myöhemmin unionin päätöksentekoprosessissa.
Here I should like to try to indicate the persistent themes which have recurred throughout Parliament’s development and to describe the characteristics which make this institution so unique and so dierent, not only within Europe but internationally. But let us first look back.
Haluaisin tässä yrittää tuoda esiin parlamentin kehityksen punaisen langan ja esitellä niitä ominaisuuksia, jotka antavat
What steps were taken? The six founder members1created institutions to implement the European Coal
mään yhdessä ja kehittämään kylmän sodan keskellä yhteistä tulevaisuutta.
What is the point of having a European Parliament?
Mikä tarkoitus Euroopan parlamentilla oikeastaan on?
Parliament represents the citizens who live in our common home, the European Union, and it ensures that their voice is heard in Europe and can exert inuence.
Parlamentti edustaa kansalaisia, jotka elävät saman katon alla yhteisessä talossamme, nykyisessä Euroopan unionissa, sekä antaa heidän äänelleen paino arvoa ja vaikutusvaltaa Euroopassa.
and Steel Community (ECSC) Treaty, which they had signed on 18 April 1951.
Mihin toimiin ryhdyttiin? Kuusi perustajajäsentä1 loivat toimielimet, joiden tehtävänä oli panna täytäntöön niiden 18.4.1951 allekirjoittama sopimus Euroopan hiili- ja teräsyhteisöstä (EHTY).
Executive power was vested in a ‘High Authority’.
Toimeenpanovalta annettiin “korkealle viranomaiselle”.
The Authority consulted the ECSC Common Assembly, comprising representatives of the Parliaments of the Member States.
Tämä kuuli EHTY:n yhteistä edustajakokousta, joka koostui jäsenvaltioiden parlamenttien edustajista.
To the younger generation today, the aims of the founding fathers of the European Union may already seem very remote and alien, but we should still remember what they were.
Vaikka Euroopan unionin perustajaisien tavoitteet saattavatkin nuoremmasta sukupolvesta jo vaikuttaa kovin kaukaisilta, meidän tulisi muistaa ne vielä nykyisinkin.
They are no less important now than they were then.
Ne eivät ole menettäneet mitään ajankohtaisuudestaan.
After the Second World War, great visionaries decided to draw a line in the sand and put an end to the horrors of the fratricidal wars which had created a climate of mutual hatred and plunged our continent into disaster.
Parlamentaarikot huomasivat hyvin pian, että paikalleen pysähtyminen aiheuttaisi huomattavaa vahinkoa Eurooppa-hankkeelle ja että tietä kohti Euroopan poliittista unionia on kuljettava pidemmälle ja nopeammin.
‘Never again!’ was their watchword, therefore. In order to achieve their purpose, however, it was necessary to learn the right lessons from history.
He ennakoivat näin myöhempää kehitystä, ja vaikka he eivät onnistuneetkaan tavoitteessaan, he sysäsivät uudistuskehityksen liikkeelle.
Very quickly, the Parliamentarians recognised that any letup in the progress of the European project would cause that project considerable damage, and that the road towards political union in Europe was one which must be travelled more quickly and more ambitiously.
Tämä ennakointikyky ja halu toteuttaa eurooppalainen unelma saivat alkunsa rauhan, demokratian ja uudelleen saavutetun vapauden lujittamisesta sekä pyrkimyksestä Euroopan kansalaisten hyvinvointiin.
This foresight and the desire to make the European dream a reality were born of the urge to consolidate peace, democracy and regained freedom and of a striving to ensure the well-being of Europe’s citizens.
Toisen maailmansodan jälkeen suuret visionäärit päättivät lopettaa kauhistuttavat sisällissodat, jotka olivat luoneet keskinäisen vihan ilmapiirin ja ajaneet maanosamme tuhoon.
In the process, it was also intended not to forget the
Heidän tunnuslauseensa kuuluikin ”ei koskaan enää!”.
How was it possible to pursue the new aim?
Miten tämä tavoite voitiin toteuttaa?
First of all by placing their countries’ coal and steel industries under common administration, or in other words by learning to manage economic resources jointly, to live together and to build a shared future in the midst of the Cold War.
Ensinnäkin maiden hiili- ja terästeollisuus yhdistettiin tai toisin sanoen opittiin hallitsemaan yhdessä talousresursseja, elä-
The six founder members were Belgium, Germany, France, Italy, Luxembourg and the Netherlands.
Kuusi perustajajäsentä olivat Alankomaat, Belgia, Italia, Luxemburg, Ranska ja Saksa.
neighbouring peoples of Central and Eastern Europe, who were living in servitude.
Ei pidä unohtaa myöskään Keski- ja Itä-Euroopan naapu rikansoja, joilta oli riistetty vapaus.
Freedom is the foundation stone of our common values, on which the European Parliament has always based its policies.
Vapaus muodostaa perustan yhteisille arvoillemme, joiden mukaan Euroopan parlamentti on aina toiminut ja toimii edelleen.
The first President of the European Parliamentary Assembly was Robert Schuman.
Euroopan parlamentaarisen edustajakokouksen ensimmäinen puhemies oli Robert Schuman.
In a speech he armed the European Parliament’s desire to develop a culture of ‘common thinking’, which he described as follows: ‘The formation of groups has enabled the Common Assembly, even from the time of its first sittings, to develop a sense of European cohesion which takes precedence over national interests.’
Eräässä puheessaan hän vahvisti Euroopan parlamentin halun kehittää ”yhteisen ajattelun” kulttuuri, jota hän kuvasi seuraavasti: ”Poliittisten ryhmien perustaminen on antanut yhteiselle edustajakokoukselle mahdollisuuden kehittää jo ensimmäisissä istunnoissaan eurooppalaista yhteenkuuluvuudentunnetta, joka ylittää kansalliset edut”.
Chancellor Konrad Adenauer of Germany, who at the time was presiding over the Council of Ministers, quickly perceived the European Parliament’s potential for development.
Saksan liittokansleri Konrad Adenauer, joka tuolloin toimi ministerineuvoston puheenjohtajana, tajusi nopeasti Euroopan parlamentin kehityspotentiaalin.
On 12 September 1952, he said: ‘A particularly striking feature of Parliament is its huge dynamism.
Hän totesi 12.9.1952 seuraavasti: “Parlamentille on tunnusomaista erityisesti vahva dynaamisuus.
Within your assembly there are – and this is typical of parliamentary work – those who seek courageously to achieve progress.
Edustajakokouksessanne on – ja tämä on yksi parlamentaarisen toiminnan tunnusmerkeistä – niitä, jotka pyrkivät astumaan rohkeasti eteenpäin.
We believe that Parliament’s dynamism is vital.’
Pidämme parlamentin dynaamisuutta välttämättömänä”.
These words, spoken by a great European, are as relevant today as they ever were.
Tämän suuren eurooppalaisen sanat ovat vielä tänäänkin täysin ajankohtaisia.
The political groups2are the main driving force in the institution and its development.
Poliittiset ryhmät2 ovat toimielimen ja sen kehityksen tärkeimpiä toimijoita.
The fact that there were no national delegations in the assembly did much to help generate the European spirit, to promote objective debate which was capable of rising above national dierences of interest, and to assist attempts to arrive at compromises which were intended to constitute a synthesis between national and European interests.
Se että edustajakokouksessa ei ollut kansallisia valtuuskuntia, edisti merkittävästi Eurooppa-hengen syntymistä, kansallisten erojen yläpuolelle nousevaa asiallista keskustelua sekä pyrkimystä kompromisseihin, jotka yhdistäisivät kansalliset ja Euroopan edut.
Georges Spénale, President of Parliament from 1975 to 1977, summarised this development in a remarkable way.
Georges Spénale, parlamentin puhemies vuodesta 1975 vuoteen 1977, esitti tästä kehityksestä erinomaisen yhteenvedon.
It soon became apparent that the capacities of the ECSC were too limited to meet the challenges of the new era.
Pian osoittautui, että EHTY:llä oli vain rajalliset mahdollisuudet ratkaista uuden ajan haasteet.
On 25 March 1957 in Rome, therefore, the six founder members signed the treaties establishing the European Economic Community (EEC) and the European Atomic Energy Community (EAEC or Euratom).
Kuusi perustajajäsentä allekirjoittivatkin 25.3.1957 Roomassa sopimukset Euroopan talousyhteisön (ETY) ja Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) perustamisesta.
The Common Assembly became the European Parliamentary Assembly and at the same time the single assembly for the three Communities.
Yhteisestä edustajakokouksesta tuli Euroopan parlamentaarinen edustajakokous ja samalla kolmen yhteisön ainoa edustajakokous.
See separate brochure on this subject.
Katso esite Poliittiset ryhmät.
ary consideration serve one’s home country; another, however, holds that serving one’s home country should take priority over serving people.
sanoi seuraavaa: “Yhden ajatusmallin mukaan pitäisi ensin palvella ihmisiä ja vasta sitten kotimaata, mutta toisen ajatusmallin mukaan kotimaata on palveltava ennen ihmisiä.
In my opinion, serving Europe combines these two approaches, as it involves serving both people and one’s own country equally.’
Oman käsitykseni mukaan Euroopan palveleminen yhdistää molemmat ajatusmallit, sillä se sisältää yhtä lailla ihmisen ja isänmaan palvelemisen.”
Similarly, Parliament supported the peoples of Central and Eastern Europe in their struggle for freedom and when the dramatic events occurred in the countries within the Soviet sphere of inuence until the fall of the Wall in 1989.
Parlamentti tuki myös Keski- ja Itä-Euroopan kansoja niiden vapaustaistelussa ja dramaattisissa tapahtumissa maissa, jotka kuuluivat Neuvostoliiton vaikutuspiiriin muurin murtumiseen asti vuonna 1989.
Parliament also fully supported the democracy movements in Spain, Portugal and Greece and gave them hope.
Parlamentti asettautui myös varauksitta Espanjan, Portugalin ja Kreikan demokratialiikkeiden puolelle ja antoi niille toivoa.
Eorts to arrive at viable compromises have always been the main focus of the work of our Parliament.
Pyrkimys tasapuoliseen ja kestävään ratkaisuun on aina ollut parlamenttimme työn keskipisteenä.
European values3and the balance between internal consolidation and support from outside.
Tämä koskee ennen kaikkea eurooppalaisten arvojen puo-lustamista3ja sisäisen konsolidoinnin ja ulkopuolisen tuen välistä tasapainoa.
Since 1988, the European Parliament has awarded the Sakharov Prize for Freedom of Thought.
Euroopan parlamentti on vuodesta 1988 myöntänyt Saharov-palkinnon mielipiteenvapauden puolesta.
All the winners, for example Nelson Mandela, Alexander Dubček, Aung San Suu Kyi or Alexander Milinkevich, have appreciated Parliament’s support for their campaigns for freedom.
Kaikki palkinnonsaajat, kuten Nelson Mandela, Alexander Dubček, Aung San Suu Kyi ja Aljaksandr Milinkevitš, ovat arvostaneet parlamentin tukea vapaustaistelulleen.
As early as 1958, Parliament armed the universal character of the defence of human rights, thus anticipating the future political direction of the Union, giving it signicant impetus and so going beyond the purely economic framework of the Communities.
Parlamentti vahvisti jo vuonna 1958 ihmisoikeuksien puolustamisen yleismaailmallisuuden ja ennakoi näin unionin tulevaa poliittista suuntaa, antoi sille merkittävän sysäyksen ja ylitti yhteisöjen puhtaasti talou delliset puitteet.
It was also the European Parliament that, over many years, again and again advocated that all cooperation agreements concluded with third States by the European Community and later by the European Union should include a human rights clause.
Euroopan parlamentti on myös vuosien saatossa puhunut toistuvasti sen puolesta, että kaikkiin Euroopan yhteisön ja myöhemmin Euroopan unionin yhteistyösopimuksiin sisällytettäisiin ihmisoikeuslauseke.
It was in this spirit that Parliament expressed its solidarity with those peoples in Europe who were forced to live under dictatorships.
Tässä hengessä se on osoittanut solidaarisuuttaan niitä Euroopan kansoja kohtaan, jotka ovat joutuneet elämään diktatuurissa.
In August 1961, for example, Parliament condemned the building of the Berlin Wall.
Parlamentti tuomitsi esimerkiksi Berliinin muurin rakentamisen elokuussa 1961.
Internally too, Parliament has been active in various fields.
Parlamentti toimi myös sisäisesti monella alalla.
These include combating racism, xenophobia and anti-Semitism, combating terrorism while preserving personal liberties, and campaigning for gender equality.
Näitä ovat muun muassa rasismin, muukalaisvihan ja juutalaisvastaisuuden torjunta, terrorismin torjunta henkilökohtaisista vapauksista tinkimättä sekä toiminta sukupuolten tasa-arvon puolesta.
All these eorts were aimed at safeguarding and consolidating fundamental rights. Thanks to pres-
Kaikkien näiden pyrkimysten tavoitteena oli perusoikeuksien suojaaminen ja lujittaminen.
See brochure on‘Values’.
Katso esite Arvot.
decit’ in this field, as the Member States decided the European budget without involving the national parliaments.
huomiota talousarvioon liittyvään demokratiavajeeseen, sillä jäsenvaltiot päättivät yhteisön talousarviosta ilman kansallisten parlamenttien myötävaikutusta.
sure from the European Parliament, much has been achieved in these fields.
Euroopan parlamentin painostuksesta näillä aloilla on saavutettu paljon.
For example, in October 2007 it was possible by means of the Lisbon Treaty to render a Charter of Fundamental Rights binding which will protect our citizens.
Esimerkiksi Lissabonin sopimukseen sisällytettiin lokakuussa 2007 perusoikeuskirja, joka takaa kansalaisten suojelun.
The Charter is equally binding on Member States and the European Institutions, with the exception of the United Kingdom and Poland.
Se sitoo yhtä lailla jäsenvaltioita ja unionin toimielimiä, Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Puolaa lukuun ottamatta.
On 12 December 2007 in Strasbourg, the Charter was solemnly proclaimed and signed by the Presidents of the European Parliament, the European Commission and the European Council.
Pitkän ja raskaan kamppailun jälkeen Euroopan parlamentista tuli 1970-luvun puolivälissä yhdessä ministerineuvoston kanssa budjettivallan käyttäjä.
The Lisbon Treaty will give it force of law.
Se pitää horjumattomasti kiinni periaatteestaan, jonka mukaan Euroopan unionilla on oltava riittävästi määrärahoja tavoitteidensa toteuttamiseen.
After long, hard struggles, the European Parliament became one arm of the budgetary authority – the other being the Council of Ministers – in the mid1970s.
Euroopan parlamentin puhemies sekä Euroopan komission ja Eurooppaneuvoston puheenjohtajat allekirjoittivat perusoikeuskirjan Strasbourgissa 12.12.2007 ja antoivat sitä koskevan juhlallisen julistuk-sen.
It has adhered unshakably to its principle that the European Union must have sucient funds to attain its objectives.
Lissabonin sopimuksella se saa oikeusvoiman.
In order to attain this objective, Parliament has used all its powers: in 1980, for example, it rejected the Community budget for the first time.
Tähän pääsemiseksi se on käyttänyt kaikkia käytettävissään olevia mahdollisuuksia, ja esimerkiksi vuonna 1980 se hylkäsi ensimmäistä kertaa yhteisön talousarvion.
The eorts to reach a consensus are also evident from the way in which the European Parliament has sought to increase its powers.
Pyrkimys tasapuolisuuteen näkyy myös Euroopan parlamentin pyrkimyksissä laajentaa toimivaltaansa.
However, these are not an end in themselves but must serve the good of citizens.
Se ei kuitenkaan ole itsetarkoitus, vaan sen on palveltava kansalaisten etua.
As in the case of human rights, here too the European Parliament displayed foresight about future events and sought a compromise between national and European viewpoints.
Euroopan parlamentti on asteittain pyrkinyt siihen, että muiden alojen määrärahoja jaetaan yksittäisille maille ja alueille yhteisvastuuperiaatteen mukaisesti.
With regard to the budget, Parliament was able to expand its powers in gradual stages.
Talousarvioasioissa parlamentti pystyi laajentamaan asteittain toimivaltaansa. Vuonna 1958 se kiin nitti
Parliament also defended this principle in the negotiations with the ten Member States which joined the European Union in May 2004.
Tätä periaatetta parlamentti puolusti myös neuvotteluissa niiden kymmenen jäsenvaltion kanssa,
ful development would not be possible and existing disparities could not be overcome.
Euroopan parlamentti käyttää lainsäädäntövaltaansa kansalaisten arkipäivän yksinkertaistamiseen.
Today Parliament ensures that the Union’s budget4 is so designed that the current challenges can be met.
Euroopan unionille oli annettava riittävät määrärahat laajentumisen onnistumiseksi.
ous decisions have been taken with this in mind.
Nykyisin parlamentti huolehtii siitä, että unionin talousarvion4rakenne mahdollistaa nykyisiin haas-
Among them I should like only to single out those whose symbolic value is greatest. These include reducing the cost of incoming and outgoing mobile telephone calls abroad, drawing up a ‘black list’ of airlines which fall short of the required safety standards and are therefore not permitted to enter EU airspace, or the ban on carcinogens in toys.
Näihin kuuluvat mm. matkapuhelimen käyttämisestä puhelujen soittamiseen ja vastaanottamiseen ulkomailla aiheutuvien kustannusten alentaminen, mustien listojen laatiminen lentoyhtiöistä, jotka eivät vastaa turvallisuusvaatimuksia eivätkä siksi saa lentää EU:n ilmatilaan sekä syöpää aiheuttavien aineiden kieltäminen leluissa.
Eorts to protect the environment and particularly combat climate change, develop new technologies and help to ensure broad access to knowledge make it possible for the EU to meet its international obligations.
teisiin vastaamisen. Ympäristönsuojelu ja erityisesti ilmastonmuutoksen torjunta, uusien teknologioiden kehittäminen ja tiedon laajan saatavuuden edistäminen antavat EU:lle mahdollisuuden täyttää kansainväliset velvoitteensa.
The European Parliament has used its budgetary powers as a lever to gradually expand its legislative powers in the various successive treaties5.
Euroopan parlamentti on käyttänyt budjet tivaltaansa vipuna, jonka avulla se on uusissa sopimuksissa vähitellen laajentanut lainsäädäntövaltaansa5.
Since the enlargement of 2004, the EU has been in a fundamentally dierent situation with regard to legislation as well.
Vuoden 2004 laajentuminen muutti EU:n tilannetta perusteellisesti myös lainsäädännässä.
It is becoming increasingly dicult to arrive at compromises with 27 Member States within the Council.
Kun jäsenvaltioita on 27, neuvostossa on yhä vaikeampi löytää kompromisseja.
This was particularly true of two proposals with major implications: the Services Directive6and the
Näin oli erityisesti kahdessa laajakantoisessa hankkeessa: palveludirektiivissä6ja kemikaaliasetuksessa
Whereas in 1958 Parliament was a purely consultative assembly, once the Lisbon Treaty enters into force its legislative powers will be equal to those of the Council in virtually 100% of cases.
Vuonna 1958 parlamentti oli vain neuvoaantava edustajakokous, mutta Lissabonin sopimuksen voimaan tullessa siitä tulee tasa-arvoinen lainsäätäjä neuvoston kanssa melkein kaikessa lainsäädännössä.
Here it was ultimately the European Parliament that brought about a compromise and thus made it possible to adopt both of these legislative acts.
Näissä tapauksissa juuri Euroopan parlamentti sai loppujen lopuksi aikaan kompromissin
In 2008, the Community budget is € 129 billion, equivalent to 1.03% of the Gross National Income of the Union.
Vuonna 2008 yhteisön talousarvio on 129 miljardia euroa, mikä vastaa 1,03 prosenttia unionin bruttokansantulosta.
Liberalisation of services provided by a service-provider from another Member State while respecting the labour law of the Member State where the service is provided.
Kemiallisten aineiden ihmisten terveydelle mahdollisesti aiheuttamien haittojen tiukempi valvonta.
See table in annex.
Katso liitteenä oleva taulukko.
This compromise proved possible because national and political dierences were put on one side in favour of the overall European interest.
ja mahdollisti näin näiden kahden säädöksen hyväksymisen.
ber 2005 to December 2006. All the observers were members of their countries’ national parliaments.
oli tarkkailijoita toukokuusta 2003 laajentumiseen 1.5.2004 asti valmistauduttaessa kymmenen uuden jäsenvaltion liittymiseen ja myöhemmin syyskuusta 2005 joulukuuhun 2006 valmistauduttaessa Bulgarian ja Romanian liittymiseen.
They were allowed to join the political groups and got to know Parliament’s working methods.
Kompromissi saatiin aikaan, koska kansalliset ja poliittiset erot asetettiin syrjään koko unionin edun vuoksi.
Our new colleagues were therefore already fully integrated into Parliament’s work from the first day of enlargement.
Kaikki tarkkailijat olivat maidensa kansallisten parlamenttien jäseniä.
The European Parliament was able to make this important contribution because it had anticipated the enlargement in the European Parliament and prepared for the new state of aairs.
Euroopan parlamentti saattoi antaa tämän merkittävän panoksen, koska se oli ennakoinut laajentumisen Euroopan parlamentissa ja valmistautunut uuteen tilanteeseen.
Parliament has every reason to be proud of its work here.
Parlamentti voi oikeutetusti olla ylpeä tässä asiassa tekemästään työstä.
It was partly thanks to this tradition of mutual understanding that it proved possible within the European Parliament to reach politically necessary compromises, for example, as already mentioned, on the Services Directive and the Chemicals Regulation.
Heidät otettiin mukaan poliittisiin ryhmiin, ja he tutustuivat parlamentin työmenetelmiin.
Since 1958, everyday cooperation in Parliament between people from dierent political and cultural backgrounds, the constant exchange of experiences, have been a specic characteristic of the European Parliament and the source of its rich vitality.
Uudet kollegamme olivat siis jo laajentumisen ensimmäisestä päivästä lähtien täysillä mukana parlamentin työssä.
After the fall of the Berlin Wall, the European Parliament invited observers from the new Länder, selected by the Bundestag, to come to Parliament as early as 1991 to promote the integration of citizens of the former GDR into the EU.
Berliinin muurin murtumisen jälkeen Euroopan parlamentti kutsui jo vuonna 1991 parlamenttiin liittopäivien nimeämiä tarkkailijoita uusista osavaltioista edistääkseen entisen DDR:n kansalaisten yhdentymistä EU:hun.