natgillin/translations-raw huggingface dataset:
An American political scientist put it thus in 1977:
Eräs amerikkalainen valtiotieteilijä ilmaisi asian vuonna 1977 näin:
'Identification for a young boy means association with the wider social political and economical environment; identification for a young girl means association with home and family and a relationship with the wider environment is only marginal.
Nuorelle pojalle identifikaatio merkitsee samastumista laajempaan sosiaaliseen, poliittiseen ja taloudelliseen ympäristöön; nuorelle tytölle identifikaatio taas merkitsee samastumista kotiin ja perheeseen, hänen suhteensa laajempaan ympäristöön on vain marginaalinen.
Specific political responses, which evolve later in childhood, fall into the already evolved framework of non-political orientations'.28
Erityiset myöhäislapsuudessa esiintyvät poliittiset reaktiot asettuvat epäpoliittisten orientaatioiden jo valmiiksi rajaamaan viitekehykseen.28
The near-complete absence of role models, women politicians, did not help either.
Roolimallien eli naispoliitikkojen lähes täydellinen puuttuminen ei ainakaan parantanut tilannetta.
Research showed, for example, that young girls and boys did not differ much in their political interest.
Tutkimukset esimerkiksi osoittivat, että nuorten tyttöjen ja poikien kiinnostuksessa politiikkaan ei ollut juurikaan eroja.
However, when girls grew older it was revealed to them that men's judgements did in fact command more attention and respect in the political sphere and this created, according to the researcher, a 'creeping disillusionment' among girls.29
Mutta kun tytöt kasvoivat vanhemmaksi, he huomasivat, että miesten mielipiteet saivatkin itse asiassa enemmän huomiota ja kunnioitusta politiikan alueella, ja tämä aiheutti tutkijan mukaan tytöille katkeran pettymyksen.29
Fortunately in the 1990s this situation has changed in most Member States.
Onneksi tilanne on 1990-luvulla muuttunut useimmissa jäsenvaltioissa.
Women political leaders are not a rarity anymore.
Naisjohtajat eivät ole politiikassa enää harvinaisuus.
At the highest levels, women such as Mary Robinson in Ireland, Gro Harlun Brundland in Norway, Finnboga dottir in Iceland, Margaret Thatcher in the United Kingdom mounted the platform and many others followed them as cabinet ministers and MPs.
Irlannin Mary Robinson, Norjan Gro Harlem Brundland, Islannin Finnbogadottir tai Yhdistyneen kuningaskunnan Margaret Thatcherin kaltaiset naiset näyttivät tietä huippupolitiikassa, ja monet muut naiset seurasivat heitä ministereinä ja kansanedustajina.
The presence of women political leaders and politicians definitely helps in creating feelings that politics is also a 'woman's job'.
Naisten läsnäolo poliittisina johtajina ja poliitikkoina tekee helpommaksi nähdä politiikka myös "naisten työnä".
This, and the fact that women increased their activities in the labour market and, particularly in the Northern countries, caught up with men in education, have meant that the division between public and private spheres is not so clear cut.
Tämä, samoin kuin naisten lisääntynyt työssäkäynti ja — erityisesti Pohjoismaissa — naisten koulutustason kohoaminen miesten tasolle, on merkinnyt sitä, että jako julkiseen ja yksityiseen elämänpiiriin ei enää ole niin selkeä.
The underrepresentation of women in the eligible pool (lawyers and high-level civil servants for example) still explains to a large extent the absence of women in cabinet and parliament.
Tämän seurauksena sukupuolten väliset erot äänestämisen ja muun poliittisen osallistumisen sekä poliittisen kiinnostuksen suhteen ovat vähitellen pienenemässä.
It is essential for a stable democratic system that people understand democratic principles for decisionmaking, that they support these principles and that they participate in the system.
Vakaan demokraattisen järjestelmän kannalta on välttämätöntä, että ihmiset ymmärtävät demokraattisten periaatteiden merkityksen päätöksenteossa, kan nattavat näitä periaatteita ja osallistuvat järjestelmän toimintaan.
Knowledge about the functioning of the political system and one's own role in it is therefore also essential.
Tieto poliittisen järjestelmän toiminnasta ja yksilön omasta roolista siinä on siten välttämätöntä.
Surprisingly enough in the current debate about the necessity of political reform to bridge the gap between represented and representatives, hardly any attention is paid to civic education.
Yllättävää kyllä, käynnissä olevassa keskustelussa politiikan uudistamisesta edustettavien ja edustajien välisen kuilun kuromiseksi on tuskin lainkaan kiinnitetty huomiota kansalaiskasvatukseen.
Civic education can create interest and familiarity with political decisionmaking and should be part of the compulsory curriculum, from the secondary level on.
Yhteiskuntaoppi tutustuttaisi poliittisen päätöksenteon mekanismeihin ja herättäisi varmasti myös kiinnostusta sitä kohtaan. Siksi siitä pitäisi tehdä pakollinen oppiaine yläasteelta alkaen.
This is not the place to discuss the content of civic education or the ways of teaching.
Tässä yhteydessä ei ole tarpeen keskustella yhteiskunnallisen opetuksen sisällöstä tai opetusmenetelmistä.
These will differ from country to country and probably even from school to school.
Ne vaihtelevat maasta toiseen ja todennäköisesti jopa koulusta toiseen.
However, at the European seminar on 'Strategies for a gender balance in political decisionmaking' in March 1995 several strategies were discussed for integrating project learning into schools political education curricula.
Maaliskuussa 1995 pidetyssä eurooppalaisessa seminaarissa "Strategies for a gender balance in political decision making" (sukupuolten välisen tasapainon saavuttamisen strategiat poliittisessa päätöksenteossa) käsi teltiin useita tapoja integroida projektityöskentely koulujen yhteiskuntaoppiin.
Examples include:
Esimerkkeinä voidaan mainitaseuraavat:
• Danish schools have a subject called 'Open debate', starting at primary level.
• Tanskalaisissa kouluissa on oppiaine nimeltä "vapaa keskustelu", joka alkaa jo ala-asteella.
During these lessons, current political issues from children's daily lives, such as the establishment of an asylum for refugees or the strikes of civil servants are presented and discussed, thus raising awareness of the issues and strengthening the capacity for free speech from a very early age.
Näillä oppitunneilla pidetään esityksiä ja keskustellaan lasten jokapäiväiseen elämään liittyvistä ajankohtaisista poliittisista aiheista, kuten turvapaikan myöntämisestä pakolaisille tai valtion virkamiesten lakoista, mikä lisää tietoisuutta kyseisistä asioista ja vahvistaa jo pienestä pitäen kykyä ilmaista mielipiteensä.
• In Spain, according the General Education Law adopted in 1990, all areas of education should include in a transversal way the study of equal opportunities between women and men in private and public life.
• Espanjassa vuonna 1990 hyväksytyn yleistä koulutusta koskevan lain mukaan kaikkien koulutuksen osa-alueiden tulisi sisältää läpi koko linjan naisten ja miesten tasavertaisia mahdollisuuksia yksityisessä sekä julkisessa elämässä koskevaa opetusta.
There are schools that link the system of pupil representation to political education.
Joissakin kouluissa oppilasedustusjärjestelmä on liitetty yhteiskunnalliseen opetukseen.
Learning about electoral systems and the rules of decisionmaking develop different insight, if at the same time as these lessons, elections of pupil representatives are prepared and experienced.
Vaalijärjestelmien ja päätöksenteossa noudatettavien sääntöjen opiskelu saa uutta syvyyttä, jos samanaikaisesti valmistellaan ja toteutetaan oppilasedustajien vaalit.
The transition from school to working life is a crucial phase for all young people, not only in terms of future career perspectives, but also with regard to the development of attitudes towards the society in general.
Tämä osoittaa lapsille, että ratkaisut koulun päivittäisiin
Research into career patterns of legislators shows that they are much more likely to have been involved in student activities or decisionmaking in other organizations such as sports or church organizations.
Kan sanedustajien urakehityksestä tehty tutkimus osoittaa, että kansanedustajat ovat todennäköisesti toimineet opiskelijajärjestöissä tai muiden järjestöjen, kuten urheiluseurojen tai uskonnollisten järjestöjen, päätöksenteossa.
Young working class people, however, usually do not find the time and opportunities to discover comparable political activities as a valuable part of their lives.
Työväenluokkaisilla nuorilla taas ei useinkaan ole aikaa ja mahdollisuuksia saada elämänsisältöä vastaavanlaisesta poliittisesta toiminnasta.
Educational leave for young people as practiced in some countries can surely be a strategy.
Joissakin maissa käytetty nuorten opiskeluvapaa voisi olla yksi mahdollinen strategia.
But it is obvious that the educational programmes offered must include political education in a way that is tailored to the real life situation of the target group.
On kuitenkin selvää, että tarjottavien koulutusohjelmien tulee sisältää yhteiskunnallista opetusta, joka on räätälöity kohderyhmän todellista elämäntilannetta silmällä pitäen.
• Co-financing by the European Social Fund has made it possible to create curricula combining vocational training, political education and personal development for the target group.
• Euroopan sosiaalirahaston osallistuminen rahoitukseen on tehnyt mahdolliseksi luoda opinto-ohjelma, jossa yhdistyvät ammatillinen koulutus, yhteiskun nallinen opetus ja kohderyhmän henkilökohtainen kehitys.
Participants in these programmes, for example in Germany, tend to vote in elections (which they had given up doing previously) and to join organizations, unions, women's groups and parties.
Näiden ohjelmien osanottajat esimerkiksi Saksassa menevät yleensä äänestämään vaaleissa (minkä he aikaisemmin jättivät tekemättä) ja liittyvät järjestöihin, liittoihin, naisryhmiin ja puolueisiin.
• A good example of a training programme developed for women is the Women's University in Norway, Kvinneuniversitetet.
• Hyvä esimerkki naisille suunnitellusta koulutusohjelmasta on Naisten yliopisto (Kvinneuniversitetet) Norjassa.
They offer a one year course called 'Thinking and caring — management and the feminist perspective'.
Se tarjoaa vuoden kestävän kurssin otsikolla "Ajattelu ja välittäminen — naisnäkökulma johtamiseen".
This programme prepares women for public office and leadership positions in the business world.
Tämä koulutusohjelma valmentaa naisia julkisiin virkoihin ja liike-elämän johtotehtäviin.
Programmes specifically targeted at the enlargement of the recruitment pool for politics are also to be found in the field of further education and training.
Politiikan rekrytointijoukon laajentamiseen erityisesti tähtääviä ohjelmia on myös jatkokoulutuksen alalla.
These programmes help women to acquire the necessary knowledge and skills for running as candidates in local elections or for competing for leadership positions in cultural life, trade unions and other social organizations.
Näiden ohjelmat auttavat naisia saamaan tarvittavat tiedot ja taidot asettuakseen ehdokkaaksi kunnallisvaaleissa tai kamppaillakseen kulttuurielämän, ammattiliittojen tai muiden yhteiskunnallisten järjestöjen johtopaikoista.
• The Ministry for Social Affairs in the Netherlands, has sponsored several training programmes for women in general and for migrant women in particular.
• Alankomaiden sosiaaliministeriö on tukenut useita naisille ja erityisesti siirtolaisnaisille tarkoitettuja koulutusohjelmia.
Components of these training schemes are: knowledge of the political body, especially the legal and financial aspects; personal development, including communication and negotiating skills, presentation techniques, handling of the media; time management in working life, political life and at home; psychological support and progress assessment.
Koulutusohjelmat koostuvat seuraavista osa-alueista: poliittisen päätöksentekojärjestelmän tuntemus, erityisesti juridiset ja taloudelliset asiat; henkilökohtaisten taitojen kehittäminen, kuten kommunikaatio- ja neuvottelutaito, esiintymistaidot, tiedotusvälineiden hal-
Most large political parties offer training programmes for their members and their cadres, sometimes financed by the government.
Useimmat suuret puolueet tarjoavat jäsenilleen ja virkailijoilleen koulutusohjelmia, jotka joskus ovat hallituksen rahoittamia.
These are specially directed to train women and men to stand for parliament and deal with campaigning skills, presentation and negotiation techniques and media training.
Ne on erityisesti suunnattu parlamenttivaaliehdokkaille, joiksi pyritään kouluttamaan naisia ja miehiä opettamalla kampanjointi-, esiintymis- sekä neuvottelu-ja mediataitoja.
• The Christian Democratic Party of the Netherlands has set a quota for women to enter the cadre training programme: each year at least 40% of the places have to be taken by women.
• Alankomaiden kristillisdemokraattisen puolueen henkilöstökoulutusohjelmassa on naiskiintiö: vuosittain vähintään 40 prosenttia paikoista tulee varata naisille.
• Parties in different Member States offer political internships for young women who can witness the work of experienced women politicians.
• Eri jäsenvaltioissa on puolueita, jotka tarjoavat poliittisia harjoittelupaikkoja nuorille naisille, jotka saavat seurata kokeneempien naispoliitikkojen työtä.
The experience to date has been that both partners feel very positive about this project: the beginners get a clear understanding of what it means to be a female politician and acquire a lot of practical know-how.
Tähän mennessä saadun kokemuksen perusteella molemmat osapuolet ovat pitäneet projektia onnistuneena: vasta-alkajat saavat selvän kuvan siitä, mitä on olla naispoliitikko, sekä oppivat paljon käytännön tietotaitoa.
The politicians find the intensive contact with young women to be a learning programme for themselves, supplying them with insights on one of their target groups, women voters.
Poliitikot puolestaan pitävät kiinteitä kontakteja nuoriin naisiin myös itselleen hyödyllisenä "opetusohjelmana", jonka avulla he oppivat tuntemaan paremmin yhtä sidosryhmäänsä, naisäänestäjiä.
• Asimilar example is the practice of 'shadow councillor' which is used is several parties in Europe.
• Vastaavanlainen esimerkki on "varjovaltuutetut", jota monet eurooppalaiset puolueet käyttävät.
The idea is that women who are still hesitant to be nominated for the local council, assist the elected council members in order to gain experience and confidence.
Ideana on, että naiset, jotka eivät vielä ¡tse uskaltaudu valtuuston jäseneksi, avustavat kunnallisvaltuutettuja saadakseen kokemusta ja itseluottamusta.
An important training ground for parliamentary office or cabinet posts is local politics.
Tärkeä harjoituskenttä kansanedustajuutta tai hallituspaikkaa varten on kunnallispolitiikka.
Serving in a local council is the entrance path for many women politicians.
Kunnallisvaltuusto on toiminut monien naispoliitikkojen ponnahduslautana poliittisella uralla.
Eligibility requirements such as level of education, professional status or length of party membership are less stringent for local political office than for national representative bodies, which makes local politics more accessible for women.
Ehdokkaiden valintakriteerit, kuten koulutustaso, ammattiasema tai kokemus puoluetoiminnasta, eivät paikallistasolla ole niin tiukat kuin valtakunnallisessa politiikassa, mikä tekee kunnallispolitiikkaan osallistumisen naisille helpommaksi.
Essential for the stability of a democratic system is the support of the people for that system: without a certain amount of support and legitimacy every system will in the long run tumble down.
Olennaista demokraattisen järjestelmän vakauden kannalta on, että ihmiset kannattavat sitä: ilman tietynasteista tukea ja legitimiteettiä mikä tahansa poliittinen järjestelmä kaatuu ennen pitkää.
An important tool for learning how a democracy works is civic education.
Tärkeä väline demokratian toi-
Adapting selection procedures within political parties what: scrutinize recruitment and selection criteria for gender biases and introduce affirmative action policies how: by defining new eligibility criteria; introducing quota or alternative men/women lists, maximum periods for holding office, etc.
Mitä: arvioidaan rekrytointia ja ehdokasasettelussa käytettäviä kriteereitä tasa-arvonäkökulmasta ja otetaan käyttöön tasa-arvoa edistäviä erityistoimia.
why: to overcome the present underrepresentation of women in political decision making; to institutionalize the access of women into political decisionmaking so that a balanced representation is not dependent on the political will of one specific government or party leadership
Miksi: jotta naiset eivät olisi aina aliedustettuina poliittisessa päätöksenteossa; jotta naisten pääsy poliittisiin tehtäviin vakiintuisi niin, että sukupuolten tasapainoinen edustus ei enää olisi riippuvainen yhden hallituksen tai puolueen poliittisesta tahdosta.
The rules governing eligibility and entry to the business, professional and political worlds differ in many ways.
Liike- ja työelämän ja toisaalta politiikan kelpoisuusvaatimukset eroavat toisistaan monin tavoin.
If professionals require certificates, degrees and diplomas, the eligibility criteria for prospective politicians are much more diffuse.
Kun tietyn ammatin harjoittaminen edellyttää tutkintotodistuksia, poliitikoille asetettavat vaatimukset ovat paljon hajanaisempia.
As a consequence criteria for candidate selection and public appointments set by parties differ widely from country to country and from party to party.
Puolueiden ehdokasasettelussa käytettävät perusteet vaihtelevat suuresti maittain ja puolueittain.
In Chapter 3 the importance of a high level of education and membership of certain professions was underscored.
Luvussa 2 korostettiin korkean koulutustason ja tiettyjen ammattien merkitystä valintakriteereinä.
In many parties another important asset is party activism and party service.
Monissa puolueissa yhtä tärkeä vaatimus on aktiivisuus puoluetyössä — pitkä jäsenyys ja toiminta puolueen eri tehtävissä.
For example, in the Netherlands and Belgium a party member with aspirations should go to the meetings of the local or regional branches, become a delegate to the national party congress and subsequently chair a local or regional branch and be nominated for the national party board.
Esimerkiksi Alankomaissa ja Belgiassa ehdokkaaksi pyrkivän puolueen jäsenen pitäisi ensin osallistua puolueen paikallisen tai alueellisen osaston kokouksiin, päästä edustajaksi valtakunnalliseen puoluekokoukseen, toimia paikallisosaston tai piirijärjestön puheenjohtajana ja tulla vielä nimitetyksi puoluehallitukseen.
After five to ten years of party activities there is a high probability of being asked to be a parliamentary candidate.
Kun henkilö on ollut puolueen toiminnassa mukana viidestä kymmeneen vuotta, on erittäin todennäköisestä, että häntä pyydetään ehdokkaaksi parlamenttivaaleihin. leihin.
Selection criteria like these affect women's chances of being selected negatively, because there are fewer women party members and, generally speaking, they are less active than men.
Tämänkaltaiset valintaperusteet vaikuttavat negatiivisesti naisten mahdollisuuksiin päästä ehdokkaaksi, sillä puolueissa on vähemmän naisjäseniä, ja yleensä he
comes from those 'on the outside wanting in', that is, women within parties.
ovat vähemmän aktiivisia kuin miehet.
They argue that as far as politics is concerned, it has always been much easier for men to be selected, because of the existence of an informal 100% male quota.
Nykyisellään puolueiden käyttämät rekrytointi- ja valintamekanismit ovat edelleen tavallaan puolueellisia, sillä ne suosivat valta-asemissa jo olevien ryhmien ja yksilöiden, yleensä miesten, toimikauden jatkamista.
Opponents of quotas claim they are discriminatory, promote token women, and undermine the ethos of equality.
Istuvia viranhaltijoita on hyvin vaikea ohittaa, ja avoimia paikkoja korkean tason poliittisiin tehtäviin tulee hyvin harvoin.
They make arguments such that 'It is an insult for selection committees to include a token woman on a board, as a candidate at election, or on a public body.
Ne ominaisuudet, joita poliittisissa johtajissa eniten arvostetaan, ovat sellaisia, jotka yleensä yhdistetään miehiin.
They insist women should 'make it on their own', with election on meritocratic principles such as talent, qualifications and experience.
Myös standardit, joiden perusteella pätevyttä julkisiin virkoihin arvioidaan, määritellään miesten kokemusmaailmasta käsin.
For a substantial number of business and professional women, quotas connote regulation, protectionism and unnecessary intervention.
Ehdokasasettelusta vastaavien henkilöiden valintakriteerien monipuolistaminen ja -arvoistammen voisi tuoda lisää naisia julkisiin virkoihin.
Although very difficult to demonstrate empirically since the presence of quotas is never a single factor holding everything else constant, there are indications that quota setting does help to increase the number of women in leadership positions.
Yksi kiistellyimmistä toimenpiteistä sukupuolten välisen tasapainon aikaansaamiseksi poliittisessa päätöksenteossa on kiintiöiden asettaminen.
In those countries which have reached the 'critical mass' of 35% women in parliament and cabinet we find parties with quotas on candidate selection: Norway, Denmark and Sweden.
Yleensä kiintiöitä kannattavat ne, jotka "ovat ulkopuolella ja haluavat sisään", eli puolueiden sisällä toimivat naiset.
In Norway quotas have been used for over 20 years, and Norwegian women attribute much of their political success to them.
Heidän mielestään politiikasssa miesten on aina ollut helpompi tulla valituksi, koska politiikassa on tähän asti ollut epävirallinen 100 prosentin mieskiintiö.
• One of the first parties which introduced quota was the People's Socialist Party of Denmark. The party agreed in 1977 that in all party bodies and electoral assemblies each sex had a right to at least 40% representation.
Kiintiöiden vastustajien mielestä kiintiöt ovat syrjiviä, johtavat naisten valintaan ainoastaan muodon vuoksi (kiintiönaiset) ja vievät pohjaa tasa-arvoperiaatteelta, esimerkiksi: "On loukkaavaa, että ehdokasvalinnasta vastaavat ottavat naisia mukaan puolue-elimiin, ehdokkaiksi tai julkiseen elimeen vain muodon vuoksi.
In 1979 64% of representatives for the party in the Parliament were women.
Naiset haluavat tulla arvioiduksi ansioiden — eivät hameen — perusteella."
In 1984 quotas were used in the candidate selection for the European parliamentary party and in 1988 the party introduced quotas at the local elections.
He ovat ehdottomasti sitä mieltä, että naisten pitää pärjätä omillaan ja tulla valituksi ansioidensa, kuten lahjakkuuden, pätevyyden ja kokemuksen, perusteella.
The quotas were abolished in 1990, but the practice continues to rule.32
Huomattava osa liike-elämässä ja ammatissa toimivista naisista näkee kiintiöt sääntelynä, protektionismina ja tarpeettomana puuttumisena asioiden kulkuun.
Quota in practice
Mitä kiintiöt ovat?
In this paragraph we focus on quota setting by political parties.
Niihin liittyy usein tiettyjä valvontamuotoja ja joskus sanktioita.
Quotas set by governments, for example in electoral laws, will be discussed in the next paragraph.
Useimmissa tapauksissa puolueiden kiintiöt ovat niiden itsensä asettamia, eivät lainsäädännön määräämiä.
In 1992 quotas were used by at least 56 political partes in 34 countries, usually in Socialist or Labour parties.
Näyttää siltä, että kiintiöiden käyttö auttaa lisäämään naisten määrää johtotehtävissä, vaikka sitä onkin hyvin vaikeaa osoittaa empiirisesti, koska kiintiöt eivät ole ainoa tähän vaikuttava tekijä.
Quotas can apply only for internal party structures and/or for candidate selection.
Niissä maissa, joissa naisten osuus parlamentissa ja hallituksessa ylittää 35 prosenttia (ns. kriittinen määrä) on myös puo lueita, jotka käyttävät kiintiöitä ehdokasasettelussaan: näin on asianlaita Norjassa, Tanskassa ja Ruotsissa.