natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This definition has relevance for the variables "Economic Activity of the Employer" and "Size of the Enterprise".
Tämä määritelmä on tärkeä muuttujissa "työnantajan toimiala" ja "yrityksen koko".
If the following concept of "local unit of the enterprise" is not directly applicable in a country, the national definition should be used as a proxy.
Jos tässä esitettävä "yrityksen paikallisen yksikön" määritelmä ei sovellu johonkin jäsenvaltioon, on käytettävä korvaavaa kansallista määritelmää.
The "local unit" to be considered is a geographically identified location where the job is mainly carried out or can said to be based.
Tarkasteltava paikallinen yksikkö on maantieteellisesti tunnistettava paikka, jossa työtä pääasiassa tehdään tai josta se on lähtöisin.
If a person works in more than one place (transport, construction, maintenance, surveillance, peripatetic work) or at home, the local unit is taken to be the place from where instructions emanate or from where the work is organised.
Jos henkilö työskentelee useammassa kuin yhdessä paikassa (kuljetus-, rakennus-, kunnossapito-, valvonta- tai kiertävä työ) tai tekee työtä kotonaan, paikallisena yksikkönä pidetään paikkaa, josta käsin annetaan työtä koskevia ohjeita tai josta käsin työtä organisoidaan.
Normally, it consists of a single building, part of a building, or, at the most, a self-contained group of buildings.
Yleensä paikallinen yksikkö koostuu yhdestä rakennuksesta, rakennuksen osasta tai laajimmillaan itsenäisestä rakennusryhmästä.
The local unit of the enterprise is therefore the group of employees of the establishment who are geographically located at the same site.
Yrityksen paikallinen yksikkö muodostuu tämän vuoksi laitoksen niistä työntekijöistä, jotka ovat maantieteellisesti samalla paikalla.
A geographically identified place must be interpreted on a strict basis: two units belonging to the same enterprise at different locations (even if these local units are very close to each other) must be regarded as two local units.
Maantieteellisesti tunnistettava paikka on ymmärrettävä tiukasti määritellyssä merkityksessä: kahta saman yrityksen yksikköä, jotka ovat eri paikoissa, on pidettävä kahtena paikallisena yksikkönä (vaikka ne sijaitsisivat hyvin lähellä toisiaan).
However, a single local unit may be spread over several adjacent administrative areas. Moreover, the boundaries of the unit are determined by the boundaries of the site, which means for example that a public highway running through does not interrupt the continuity of the boundaries.
Yksi paikallinen yksikkö voi kuitenkin ulottua useille vierekkäisille hallinnollisille alueille, ja lisäksi yksikön rajat määräytyvät sijaintipaikan rajojen mukaisesti, jolloin esimerkiksi sijaintipaikan halki kulkeva maantie ei riko alueen rajoja.
INDICATORS AND METHODS OF STANDARDISATION OF DATA
INDIKAATTORIT JA TIETOJEN VAKIOINTIMENETELMÄT
Incidence rates
Esiintyvyys
The ESAW methodology considers 2 main types of indicators on accidents at work: the numbers of accidents and the incidence rates.
ESAW-menetelmässä tarkastellaan kahdentyyppisiä työtapaturmaindikaattoreita: tapaturmien määrää ja esiintyvyyttä.
Obviously, the numbers of accidents have to be related to the reference population of persons in employment (persons exposed to the risk of accident at work) in order to establish the incidence rates (frequency).
Tapaturmien määrä on luonnollisesti suhteutettava työssä olevaan viiteväestöön (väestöön, joka altistuu työtapaturmariskille), jotta voitaisiin määrittää työtapaturmien esiintyvyys.
The incidence rate is defined as the number of accidents at work per 100 000 persons in employment.
Esiintyvyys määritellään vuosittaisten työtapaturmien määräksi 100 000 työssä olevaa henkilöä kohden.
It can be calculated for Europe, a Member State, or any sub-population breakdown according to one or more of the variables above characterising the victim of the accident (economic activity, age, etc.).
Esiintyvyys voidaan laskea koko Euroopalle, tietylle jäsenvaltioille tai mille hyvänsä väestön osalle, joka on erotettu yhden tai useamman, tapaturman uhria kuvaavan muuttujan perusteella (toimiala, ikä jne.).
It can be established for all accidents or breakdowns according to one or more of the variables above characterising the accident (part of body injured, etc.).
Esiintyvyys voidaan laskea kaikista tapaturmista tai se voidaan jaotella edellä esitettyjen, tapaturmaa kuvaavien muuttujien mukaisesti (vahingoittunut ruumiinosa jne.).
Separate incidence rates are calculated for fatal accidents and accidents leading to more than 3 days' absence.
Esiintyvyys lasketaan erikseen kuolemaan johtaneille tapaturmille ja tapaturmille, jotka johtavan useamman kuin kolmen päivän poissaoloon työstä.
Furthermore, an additional incidence rate is calculated for fatalities at the European level, which excludes road traffic accidents, in order to provide comparable incidence rates for all Member States.
Lisäksi lasketaan kuolemaan johtaneiden tapaturmien esiintyvyys Euroopan tasolla. Tähän eivät sisälly tieliikenneonnettomuudet, jotta kaikkien jäsenvaltioiden esiintyvyystiedot olisivat vertailukelpoisia.
This is due to the fact that road traffic accidents in the course of work are not recorded as accidents at work in a few Member States.
Syynä tähän on se, että työn yhteydessä tapahtuneita tieliikenneonnettomuuksia ei tietyissä jäsenvaltioissa kirjata työtapaturmiksi.
Fatalities caused by road traffic accidents represent an important share of the number of fatal accidents.
Tieliikenteen aiheuttamat onnettomuudet muodostavat merkittävän osan kaikista kuolemaan johtaneista onnettomuuksista.
For this reason, comparisons of national incidence rates for fatalities would introduce a serious bias without this adjustment of the rates.
Jos esiintyvyyteen ei tehtäisi edellä kuvattua korjausta, kuolemaan johtaneiden tapaturmien esiintyvyyden vertailut eri maiden välillä vääristyisivät pahoin.
This applies also to accidents on board of any means of transport during a journey in the course of work, which are also excluded from this adjusted rate of fatalities.
Tämä koskee myös tapaturmia missä tahansa työn yhteydessä käytettävässä liikennevälineessä. Nämä tapaturmat eivät siis sisälly kuolemaan johtaneiden tapaturmien tarkistettuun esiintyvyyteen.
It should be noted that only this adjusted incidence rate on fatalities is used for the breakdown by Member States
On huomattava, että jaoteltaessa kuolemaan johtaneiden tapaturmien esiintyvyyttä jäsenvaltioiden mukaisesti käytetään ainoastaan edellä kuvattua, tarkistettua esiintyvyyttä.
The standard formula is the following:
Normaali esiintyvyyden laskentakaava on:
Number of accidents (fatal or non-fatal)
Tapaturmien määrä (sekä kuolemaan johtaneet että muut)
Incidence rate =
Esiintyvyys
Number of employed persons in the studied population
Työntekijöiden määrä tarkastellussa populaatiossa
Correction factors and standardisation methods
Korjauskertoimet ja vakiointimenetelmät
Correction
Korjaus
For the Member States where the accidents at work with more than 3 days' absence are only partly reported, reporting levels are estimated mainly by breakdowns by branches of economic activity for these Member States.
Raportointitasot estimoidaan pääosin toimialoittain niissä jäsenvaltioissa, joissa yli kolmen päivän poissaoloon johtaneet tapaturmat ilmoitetaan ainoastaan osittain.
On the basis of these reporting levels Eurostat correct the submitted data on the accidents and deduce from it an estimate of the number of accidents at work occurred.
Raportointitasojen perusteella Eurostat korjaa sille toimitetut tapaturmatiedot ja estimoi niiden pohjalta työtapaturmien määrän.
It is a fact that the frequency of work accidents is much higher in some branches compared to others.
On selvää, että työtapaturmia tapahtuu tietyillä toimialoilla muita aloja useammin.
For this reason the industrial structure of a country will influence its total frequency of work accidents depending on the share of high risk sectors.
Tämän vuoksi maan elinkeinoelämän rakenne ja riskeiltään suurten toimialojen osuus vaikuttaa työtapaturmien esiintyvyyteen.
For example, a country where high risk branches like agriculture, construction or transport represent a higher share of the total workforce compared to another Member State, but with the same frequency of accidents for each branch, the first Member States would have a higher total national incidence rate.
Jos tietyssä jäsenvaltiossa riskialttiilla toimialoilla (esim. maatalous, rakentaminen ja liikenne) toimivan työvoiman osuus on jotain toista jäsenvaltiota korkeampi mutta tapaturmia esiintyy näillä aloilla yhtä paljon kummassakin jäsenvaltiossa, kansallinen esiintyvyys on korkeampi ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa.
To correct for this effect a "standardised" number of accidents at work per 100 000 persons in employment is calculated per Member State by giving each branch the same weight at national level as in the European Union total ("standardised" incidence rate).
Tämän tuloksen korjaamiseksi lasketaan kutakin jäsenvaltiota varten "vakioitu" työtapaturmien määrä 100 000 työssä olevaa kohden antamalla kullekin toimialalle sama painotus jäsenvaltion ja Euroopan unionin tasolla (" vakioitu" esiintyvyys).
This standardisation method is used in current ESAW publications on accidents at work.
Tällaista vakiointimenetelmää käytetään myös nykyisissä työtapaturmia koskevissa ESAW-julkaisuissa.
It is considered to improve this standardisation method in the future.
On tärkeää, että käytettyä vakiointimenetelmää kehitetään edelleen.
Depending on the reliability and coverage of the information provided by the Member States the following improvements could be implemented:
Jäsenvaltioiden toimittamien tietojen luotettavuudesta ja kattavuudesta riippuu se, voidaanko seuraavat parannukset toteuttaa:
— standardisation of the industrial structure by sector (NACE sub-section or division) and not only by the aggregated NACE branches (section); indeed, the relative weight of the sectors inside the major branches also differ from one country to another while the risk levels vary distinctly between sectors;
— toimialarakenteen vakiointi aloittain (NACE-luokituksen alaluokat) eikä ainoastaan aggregoitujen NACE-pääluokkien mukaisesti. Suurten toimialojen sisällä eroteltavien alojen suhteellinen paino on erilainen eri maissa, jaalojen välillä on eroja riskialttiudessa.
— standardisation according to working time and therefore to the time of exposure to the risk (part-time work, short term contracts, legal length of work, etc.), which varies from one country to another.
— työajan mukainen vakiointi ja tämän myötä tapaturmalle alttiina oltavan työajan mukainen vakiointi (osaaikatyö, lyhytkestoiset työsopimukset, lakisääteinen työaika jne.). Myös tässä on maiden välisiä eroja.
Reporting procedures in the Member States
Jäsenvaltioissa käytettävät raportointimenettelyt
Insurance and noninsurance based systems
Vakuutukseen ja muuhun perustuvat järjestelmät
Eurostat receives the ESAW data from the Member States' national registers or other national bodies responsible for the collection of data on accidents at work.
Eurostat saa ESAW-tiedot jäsenvaltioiden kansallisista rekistereistä tai muilta kansallisilta elimiltä, jotka ovat vastuussa työtapaturmia koskevien tietojen keruusta.
The ESAW data are occurrence-related and based on administrative sources in the Member States.
ESAW-tiedot ovat tapahtumakohtaisia ja ne perustuvat jäsenvaltioiden hallinnollisten lähteiden tietoihin.
Compared to surveys the harmonisation prospects of ESAW data therefore depend on the operative reporting procedures, the possibility of modifying these or adapting their data to ESAW concepts and specifications.
Tutkimuksiin verrattuna mahdollisuudet ESAW-tietojen yhdenmukaistamiseen riippuvatkin käytössä olevista raportointimenettelyistä, niihin mahdollisesti tehtävistä muutoksista tai saatavien tietojen sopeuttamisesta ESAW-käsitteisiin ja -määrittelyihin.
Mainly, two types of reporting procedures can be identified in the various Member States of the European Union.
Euroopan unionin jäsenvaltioissa on käytössä kaksi raportointimenettelyä.
The insurance based systems, which can be found in 10 Member States, have reporting procedures mainly based on the notification of the accidents to the insurer, public or private according to the case.
Vakuutukseen perustuva järjestelmä on käytössä 10 jäsenvaltiossa. Näissä raportointimenettely perustuu suurelta osin yksityiselle tai julkiselle vakuutuslaitokselle tehtävään ilmoitukseen.
On the other hand the reporting procedures of the five other Member States (Denmark, Ireland, the Netherlands, Sweden and the United Kingdom) are mainly based on the legal obligation of the employer to notify the accidents to the relevant national authorities, which is often the National Labour Inspection Service.
Viidessä jäsenvaltiossa (Tanska, Irlanti, Alankomaat, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta) raportointimenettely perustuu kuitenkin pääosin työnantajalain mukaiseen velvollisuuteen ilmoittaa työtapaturmista kansallisille viranomaisille, yleensä työsuojeluviranomaisille.
Norway, which also provides data to Eurostat, belongs to the latter group.
Jälkimmäiseen ryhmään kuuluu myös Norja, joka toimittaa ESAW-tiedot Eurostatille.
In the insurance based systems, the supply or the refunding of care benefits and the payment of benefits in cash (daily subsistence allowances, rents where applicable, etc.) resulting from accidents at work, are conditioned in its report to the public or private insurer.
Vakuutukseen perustuvassa järjestelmässä työtapaturman ilmoittaminen julkiselle tai yksityiselle vakuutuslaitokselle on työtapaturman perusteella myönnettävien hoitoetuuksien maksamisen tai korvaamisen ja rahamääräisten etuuksien saamisen (päiväraha, mahdollinen vuokra jne.) edellytys.
Additionally, in a number of these countries, the benefits thus paid under the accidents at work insurance legislation are higher than in the case of non-occupational accidents.
Lisäksi työtapaturmia koskevan lainsäädännön perusteella maksettavat etuudet ovat monissa näistä maista suurempia kuin muiden onnettomuuksien perusteella maksettavat etuudet.
Thus, there is an economic incentive for the employer and the employee to notify an accident at work in the insurance based systems.
Vakuutukseen perustuvissa järjestelmissä on siis sekä työnantajan että työntekijän taloudellisen edun mukaista tehdä ilmoitus työtapaturmasta.
Due to these various factors, the reporting levels for accidents at work are in general very high in the insurance based systems and considered to be about 100 percent.
Edellä kuvattujen tekijöiden vuoksi työtapaturmien raportointitaso on vakuutukseen perustuvissa järjestelmissä yleensä hyvin korkea, eli sen voidaan katsoa olevan noin 100 %.
The five other Member States and Norway have in general a system of universal social security " coverage ".
Viidessä muussa jäsenvaltiossa ja Norjassa sosiaaliturva on yleensä yleisesti "kattava".
In such systems the benefits provided to the victim of an accident at work are not depending on a preliminary reporting of the accident, except for the specific benefits paid for the most serious accidents (rents for permanent disability, etc.).
Näissä järjestelmissä edut myönnetään tapaturman uhrille riippumatta siitä, onko tapaturmasta tätä ennen tehty ilmoitus, lukuun ottamatta erityisetuuksia, jotka liittyvät kaikkein vakavimpiin tapaturmiin (pysyvä työkyvyttömyyseläke jne.).
Consequently, the economic incentive for notifying accidents at work is not very strong in the noninsurance based systems.
Muuhun kuin vakuutukseen perustuvissa järjestelmissä työtapaturmien ilmoittaminen ei tämän vuoksi ole taloudellisesti kovinkaan tärkeää.
Nevertheless, there is a legal obligation for the employer to notify an accident at work.
Työnantajalla on kuitenkin lakiin perustuva velvollisuus ilmoittaa työtapaturmasta.
In practice only a part of work accidents are actually reported and the systems based on the employers liability to notify work accidents to the authorities have only a medium reporting level usually ranging from 30 to 50 percent on average for all branches of economic activity taken together.
Käytännössä viranomaisille ilmoitetaan vain osa työtapaturmista niissä järjestelmissä, jotka perustuvat työtapaturmia koskevaan työnantajan ilmoitusvelvollisuuteen. Keskimäärin raportointitaso on 30-50 %, kun tarkastellaan kaikkia toimialojen yhdessä.
Evaluation of national reporting procedures
Kansallisten raportointimenettelyjen arviointi
The initial evaluation of the data sources is a prerequisite for a correct interpretation of the data received from the various Member States.
Tietolähteiden alustava arviointi on olennainen edellytys eri jäsenvaltioista saatavien tietojen oikealle tulkinnalle.
This is in particular important taking into account the differences in the national reporting procedures as mentioned above.
Tämä on erityisen tärkeää kun otetaan huomioon, edellä mainitut erot kansallisissa raportointimenettelyissä.
A detailed evaluation is carried out by the way of an evaluation questionnaire.
Yksityiskohtainen arviointi toteutetaan arviointikyselyn avulla.
The national replies to this questionnaire are submitted to Eurostat together with the annual ESAW data.
Jäsenvaltiot toimittavat vastauksensa tähän kyselyyn Eurostatille vuosittaisten ESAW-tietojen yhteydessä.
The main issues covered by the evaluation questionnaire are the following: — definition of an accident at work — coverage of groups — reporting levels
Kyselylomake kattaa seuraavat keskeiset aiheet: — työtapaturman määritelmä — luokkien kattavuus — raportointitasot.
The definition of an accident at work, in particular the categories of fatal and non-fatal accidents reported, can vary slightly from country to country (Tables 4 and 5).
Työtapaturman määritelmä ja erityisesti ne kuolemaan johtaneiden tapaturmien ja muiden kuin kuolemaan johtaneiden tapaturmien luokat, joista tehdään ilmoitus, voivat hieman vaihdella eri maissa (taulukot 4 ja 5).
For example, for some reporting procedures a fatal accident is only registered as fatal when the victim died within a certain time limit after the accidental injury.
Joissakin raportointimenettelyissä esim. kuolemaan johtanut tapaturma rekisteröidään kuolemaan johtaneeksi ainoastaan, jos uhri on kuollut tietyn ajan kuluessa tapaturman jälkeen.
In some Member States all non-fatal accidents are covered irrespective of whether the victim was absence from work or not.
Joissakin jäsenvaltioissa taas ilmoitetaan kaikki tapaturmat, jotka eivät ole johtaneet kuolemaan, riippumatta siitä, onko tapaturman uhri ollut poissa työstä.
In this case it is important that the cases with more than 3 days' absence can be identified and that only these are submitted to Eurostat.
Tällöin on tärkeää, että tiedoista erotetaan tapaukset, jotka ovat johtaneet yli kolmen päivän poissaoloon työstä, ja ainoastaan näitä koskevat tiedot toimitetaan Eurostatille.
DATA COLLECTION
TIETOJEN KERUU tietoihin.
It is also asked whether certain types of accidents are included or excluded from the data submitted, for example, road traffic accidents (Table 8) or accidents to members of the public.
Kyselyssä selvitetään myös, sisältyvätkö tietyt tapaturmafyyp/'f jätettyihin tieliikenneonnettomuudet (taulukko 8) ja yleisölle tapahtuneet onnettomuudet.
Another part of the questionnaire concerns the groups covered by the national data (by professional status, economic activity and occupational groups).
Kyselyn toinen osa koskee kansallisiin tietoihin sisältyviä luokkia (työllisyysaseman, toimialan ja ammattiryhmän mukaan luokiteltuina).
This information is very important in order to establish an adequate reference population for the calculation of frequencies (tables 6 and 7).
Tämä tiedot ovat erittäin tärkeitä, jotta esiintyvyyksien laskentaan tarvittavat viiteväestöt voidaan määrittää (taulukot 6 ja 7).
An estimation of the national reporting levels should also be provided to Eurostat by category of accident, economic activity, occupation, professional status and size of the enterprise (Table 9).
Eurostatille olisi toimitettava myös estimaatti kansallisista raportointitasoista tapaturmaluokan, toimialan, työllisyysaseman ja yrityksen koon mukaisesti jaoteltuna (taulukko 9).
Questions on the national concepts for the local unit of an enterprise are also covered by the questionnaire, but the results are not included in this publication.
Kyselyyn sisältyy myös kysymyksiä jäsenvaltioissa käytettävästä yrityksen paikallisen yksikön käsitteestä, mutta näiden kysymysten tulokset eivät sisälly tähän julkaisuun.
The results of the evaluation of the current national reporting procedures are provided below.
Jäsenvaltioiden nykyisiä raportointimenettelyjä koskevan arvioinnin tulokset esitellään jäljempänä.
Definition of an accident at work
Työtapaturman määritelmä
The definition of what constitutes a notifiable work accident ranges from any work accident, whether it results in an interruption of work or not, to a minimum absence of more than three days.
Työtapaturman määritelmä vaihtelee: siihen saattavat sisältyä kaikki työtapaturmat tai määritelmä voi edellyttää työn keskeytymistä tai vähintään kolmen päivän poissaoloa työstä.
As can be seen from Table 4 below all Member States cover accidents with more than 3 days' absence from work, which is also the definition for the ESAW project.
Kuten alla olevasta taulukosta 4 käy ilmi, kaikki jäsenvaltiot ilmoittavat yli kolmen päivän poissaoloon johtaneet työtapaturmat. Tämä on myös ESAW-hankkeessa käytetty määritelmä.
It is considered that accidents with more than 3 days' absence from work have a higher reporting level than accidents with less than 3 days' absence from work.
Yli kolmen päivän poissaoloon johtaneiden työtapaturmien raportointitasojen katsotaan olevan korkeampia kuin tapaturmien, jotka johtavat alle 3 päivän poissaoloon työstä.
Only accidents with more than 3 days' absence (resumption of work the fifth day or later after the day of the accident) are considered by the ESAW methodology.
ESAW-menetelmään sisältyvät ainoastaan ne työtapaturmat, jotka johtavat useamman kuin kolmen päivän poissaoloon (työhön paluu tapahtuu aikaisintaan viidentenä päivänä tapaturmapäivän jälkeen).
Table 4 - Categories of non-fatal accidents at work reported in the European Union
Taulukko 4 - Muut kuin kuolemaan johtaneet työtapaturmat, Euroopan unionissa raportoitavat luokat.
Accidents are notifiable in case of:
Tapaturma raportoidaan, jos
No absence or resumption of work the same day of the accidenti3)
UK NO E - ei poissaoloa tai paluu työhön onnettomuuspäivänä (3)
Resumption of work the first, second or third day after the day of the accident^)
- työhön paluu ensimmäisenä, toisena tai kolmantena päivänä tapaturman jälkeen 0
Resumption of work the fourth day after the day of the accidente)
- työhön paluu neljäntenä päivänä tapaturman jälkeen (3)
Resumption of work the fifth day or later after the day of the accident
K työhön paluu viidentenä päivänä onnettomuuspäivän jälkeen tai sitä myöhemmin
C) D: The accidents with less than 4 days' absence are covered by the compensation system but are not included in the national statistics.
(') D: Tapaturmat, joihin liittyy alle 4 päivän poissaolo, kuuluvat korvausjärjestelmän piiriin mutta eivät sisälly kansallisiin tilastoihin.
) NL: Only "serious injuries " are reported.
) NL: Ainoastaan "vakavat vammat" raportoidaan.
(3) Accidents without work absence or with a work absence of less than 4 days (resumption of work from the same day to the fourth day after the day of the accident) are not covered by the ESAW methodology.
(3) Tapaturmat, joihin ei liity poissaoloa tai joihin liittyy alle 4 päivän poissaolo (työhön palataan viimeistään neljäntenä päivänä tapaturman jälkeen), eivät kuulu ESAW-menetelmän piiriin.
Y = Yes, reported;
K = Kyllä, raportoidaan.
Ν = No, not reported.
E = Ei raportoida.
Fatal accidents
Kuolemaan johtaneet tapaturmat
Fatal accidents should in principle be notified in all Member States.
Kuolemaan johtaneet tapaturmat raportoidaan periaatteessa kaikissa jäsenvaltioissa.