natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In my mind, these dreadful words, written over 80 years ago in the middle of the First World War, are clearly an appropriate starting point for the debate on the three reports the European Commission is using to help fill the gap left by a lack of a Community energy policy. The Member States do not want this policy, even though the Members of this House and the Commission are in favour of it.
Nämä yli 80 vuotta sitten, ensimmäisen maailmasodan keskellä kirjoitetut kauhistuttavat sanat ovat — minun nähdäkseni — epäilemättä sopiva tapa avata tämä keskustelu, joka koskee niitä kolmea mietintöä, joiden avulla Euroopan komissio auttaa meitä korjaamaan yhteisön energiapolitiikan puutteita, politiikan, jota jäsenvaltiot eivät halua, vaikka parlamentin ja komission jäsenet sitä haluavat.
I am referring initially to the report by Mrs Bloch von Blottnitz and to the report by Mr Stockmann — the first on energy efficiency and the second on the rational use and saving of energy.
Viittaan ensinnäkin rouva Bloch von Blottnitzin ja herra Stockmannin mietintöihin — ensimmäinen käsittelee energiatehokkuutta ja jälkimmäinen energian järkevää käyttöä ja energiansäästöä.
We will discuss these later.
Näistä puhumme myöhemmin.
My report, Madam President, is a report on the section of the new Framework Programme for Action in the Energy Sector that attempts to establish a multiannual programme for the promotion of renewable energy sources. If we look closely, we find that this is the key element of the whole programme.
Arvoisa puhemies, mitä omaan mietintööni tulee, se koskee sitä uuden energia-alan puiteohjelman osaa, jolla pyri tään luomaan monivuotissuunnitelma uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi ja joka on tämän kokonaisuuden olennaisin osa, jos otamme huomioon sen merkityksellisyyden.
In short, it is an attempt to strengthen, extend and improve the effects — I would say the positive effects — of the Altener programme, which has now become Altener II.
Kyse on lyhyesti sanottuna siitä, että vahvistetaan, laajennetaan ja parannetaan Altener-ohjelman vaikutuksia — minä sanoisin, että ohjelmasta koituvaa hyötyä — ohjelman, joka on nykyisin Altener II.
The programme covers activities that seek to naturally maintain the ecological balance, to respect the environment, and to ensure security of supply while reducing energy import dependence, as the percentage of such imports is growing rapidly in the European Union. Also, by exploiting these renewable energies, it seeks to reach a certain balance with the technological advances made and to create jobs.
Kyse on toiminnoista, joilla pyritään luonnollisesti säilyttämään ekologinen tasapaino, kunnioittamaan ympäristöä, varmistamaan energiatoimitukset vähentämällä tuontia, jonka osuus kasvaa voimakkaasti Euroopan unionissa, ja saavuttamaan myös tietty tasapaino teknologisen kehityksen ja uusiutuvien energiavarojen käytön osalta sekä luomaan uusia työpaikkoja.
There are forerunners to these reports and to this situation.
Näitä mietintöjä ja tätä tilannetta ovat edeltäneet aiemmat asiakirjat ja tapahtumat.
Firstly, there was Altener I, from 1993 to 1997, then the provisional form and the final version of Altener II that should take us up to the year 2002.
Ensinnäkin vuosina 1993-1997 sovellettu Altener I -ohjelma, joka edelsi Altener II -ohjelmaa, sekä tämä lopullinen Altener II -ohjelma, jonka tarkoituksena on ohjata meitä vuoteen 2002 saakka.
Let me also remind you of such important documents as the Green and White Papers from the Commission and, if I may make a slightly more personal reference in this case, the 1994 Madrid Conference. In a week's time we will reach the end of the first five­year period since this meeting was held.
Haluaisin palauttaa mieliin myös tärkeän komission laatiman valkoisen ja vihreän kirjan, ja haluaisin muistuttaa, tässä tapauksessa pikemminkin henkilökohtaisista syistä, vielä yhdestä, vuonna 1994 pidetystä Madridin konferenssista, jonka järjestämisestä tulee viikon päästä kuluneeksi viisi vuotta.
We are talking here about wind energy, thermal and photovoltaic solar energy, biomass, small­scale hydroelectric schemes under 10 megawatts, geothermal energy and, perhaps in the future, harnessing energy from tides.
Nyt puhumme tuulienergiasta, aurinkolämpöenergiasta ja auringon fotoenergiasta, biomassasta, alle 10 megawatin pienen mittakaavan vesivoimasta, geotermisestä energiasta ja ehkä tulevaisuudessa myös vuoroveden hyödyntämisestä.
Recently, interest in all these forms has clearly increased, not decreased.
On syytä mainita, että kaiken tämän osalta kiinnostus on viime vuosina kasvanut.
A few days ago, a pun in a major French daily paper said that wind energy had the wind in its sails.
Se ei ole laskenut. Pari päivää sitten eräässä suuressa ranskalaisessa sanomalehdessä sanottiin sanaleikin avulla, että tuulienergia on myötätuulessa.
Fortunately, t is not only wind energy that is doing so
Minun mielestäni tämä ei onneksi koske vain tuulienergiaa, vaikka sen käyttö onkin kasvamassa voimakkaimmin.
Many countries are already aware of the fact that this situation is changing.
Monissa maissa — ajan puutteen vuoksi olisi hankalaa mainita ne kaikki — ollaan jo tietoisia siitä, että tämä tilanne muuttuu.
It would be difficult to list them here due to a lack of time but I will mention one simple figure: at this moment in time I can tell you that, in 1998, the amount of wind energy produced and consumed in the European Union increased by no less than a third in relation to 1997.
Mainitsen vain yhden seikan: tällä hetkellä tiedämme, että vuonna 199S tuulienergian tuo tanto ja kulutus on kasvanut Euroopan unionissa jopa kolmanneksella vuoteen 1997 nähden.
I should like to finish by saying that we must continue along these lines and that, as rapporteur, I recommend that we all vote in favour of my report as well as in favour of the other two. In the case of my report and that of Mrs Bloch von Blottnitz, we should vote in favour of the amendments already accepted by the Committee on Energy, Research and Technological Development.
Lopuksi sanon, että ymmärrämme, että meidän on jatkettava tätä samaa linjaa ja että esittelijänä suosittelen omasta puolestani kollegojani äänestämään sekä minun että kahden muun mietinnön puolesta, ja minun ja rouva Bloch von Blottnitzin mietintöjen kohdalla myös jo itse energiavaliokunnan hyväksyminen tarkistusten puolesta.
I do not think that we need to include the others.
Muita tarkistuksia ei mielestäni ole tarpeen ottaa mukaan.
In conclusion, I should like to congratulate my two colleagues whose reports we are about to consider.
Lopuksi haluaisin onnitella niitä kahta esittelijää, joiden mietintöjä tarkastelemme heti seuraavaksi.
Bloch von Blottnitz (V), rapporteur. — (DE) Madam President, together with the Altener programme, the SAVE programme is our only weapon for achieving the 8% reduction targets to which we committed ourselves in the Kyoto Protocol.
Bloch von Blottnitz (V), esittelijä. — (DE) Arvoisa puhemies, Save-ohjelma on Altener-ohjelman ohella ainoa aseemme saavuttaa ne vähentämistä koskevat tavoitteet, nimittäin 8%:n vähennys, joihin olemme sitoutuneet Kioton pöytäkirjassa.
This makes it all the more amazing and incomprehensible that we only intend to spend ECU 68.45 million on SAVE II over five years and ECU 281.1 million on Altener, also over five years, whilst in the same year we are throwing ECU 170 million at nuclear fusion for just one year!
On sitäkin hämmästyttävämpää ja käsittämättömämpää, että aiomme käyttää esimerkiksi Save II -ohjelmaan vain 68,45 miljoonaa ecua viiden vuoden aikana ja Altener-ohjelmaan 28,1 miljoonaa, myös viiden vuoden aikana, mutta samana vuonna tuhlaamme vuodessa 170 miljoonaa ecua ydinfuusioon!
There is also something else that I find puzzling: how is it that when the Commission was evaluating SAVE I it came to the very firm conclusion that only legislative measures would help us to achieve our objectives, yet such measures are quite absent from SAVE II?
On myös jotakin muuta, mitä en voi aivan yTnmärtää: jos komissio päätyy Save I -ohjelmaa arvioidessaan siihen ratkaisuun, päärökseen ja toteamukseen, että ainoastaan lainsäädännölliset toimet veisivät meitä eteenpäin tavoitteidemme osalta, miksi niitä ei sitten enää sisälly Save II -ohjelmaan?
I have also failed to find a clear list of what we actually want to achieve.
Kaipaan myös sen perusteellisempaa selvitystä siitä, mitä oikeastaan halutaan.
However, one thing is certain: in Germany, for example, equipment in permanent stand-by mode in homes and offices consumes the equivalent of the output of two 1 000 MW power stations. This is irrefutably stated in a study by our own Federal Environmental Agency.
On toki selvää — Saksan ympäristöasioista vastaavan viraston erään tutkimuksen mukaan siitä ei ole epäilyksiä — että esimerkiksi me Saksassa tuhlaamme pitämällä laitteet jatkuvasti päälle kytkettyinä yhtä paljon sähköä kuin kaksi tuhannen megawatin voimalaa sitä tuottaa.
Furthermore, no one denies that if we finally started using energy rationally this would be an innovation that would create jobs, give us a competitive edge and preserve the environment. And I am talking about baseload electricity, because you would be saving power morning, noon and night, as everyone knows and as everyone keeps saying.
Sitä paitsi on myöskin aivan kiistatonta, että se, jos me lopultakin käyttäisimme energiaa viisaasti — sivumennen sanoen vielä peruskuorma-alueella, sillä sähköä säästetään aamulla, päivällä ja illalla, me kaikki tiedämme sen, se myös kerrotaan kaikkialla — olisi myös innovaatio, toisi työpaikkoja ja kilpailuetuja meille ja suojelisi luontoa.
We hear this day in, day out, like a hawker's sales patter, but no one is actually doing anything about it!
Me puhumme jatkuvasti joka päivä kuin markkinoilla, mutta mitään todellista ei oikeastaan tehdä!
I find myself becoming suspicious that big industry just does not want this to happen — they simply do not want it!
Minä alankin jo vähitellen epäillä, että suurteollisuus ei lainkaan haluakaan sitä! Se ei halua sitä lainkaan!
If we could reduce baseload power consumption, and it would be quite a simple matter to save 30-40% straight away by using electricity rationally, and we could also generate a lot using renewables, that would enable us to decommission a good many nuclear power stations only used for baseload.
Jo voisimme vähentää peruskulutusta — ja voisimme ilman muuta tehdä sen ja säästää 30-40% käyttämällä energiaa viisaasti, uusiutuvien energialähteiden avulla voisimme saada erittäin paljon tuloksia —, sitten täytyisi tietenkin sulkea useita ydinvoimaloita, jotka ovat olemassa vain peruskuorma-alueesta huolehtimista varten.
This demonstrates how woolly this policy is, and how much waffle there is: there is more talk than action.
Se osoittaa, kuinka päätöksentekokyvyttömiä politiikassa ollaan, hypellään sinne tänne, sanotaan enemmän kuin tehdään.
There is no incentive to save with energy as cheap as it is now.
Koska energia on nyt halpaa, sitä tuhlataan!
So I would like to ask the Commission when it finally intends to take some action — we have had endless discussions about this in the House, and we have repeatedly said that we need intelligent programmes for rational use.
Minun on kuitenkin nyt kysyttävä komissiolta, milloin se lopultakin tekee jotakin — olemme keskustelleet parlamentissa loputtomasti, olemme aina sanoneet, että tarvitsemme lopultakin viisaita ohjelmia viisasta käyttöä varten.
We cannot just carry on using the same old Stone Age methods as if they were good enough for us.
Emme voi enää elää kuin kivikaudella ja käyttää aina samoja menetelmiä! Te olette kyllä tarpeeksi älykkäitä ja järkeviä!
We know something needs to happen, and we have the means to achieve it, and yet nothing is being done!
Tarvitsemme ohjelmia, me tiedämme sen, meillä on mahdollisuuksia — mutta mitään ei tapahdu!
What can you hope to achieve in five years with ECU 68.1 million? And that is supposed to include the EFTA countries as well!
Mitä te aiotte sitten tehdä 68,1 miljoonalla eculla viidessä vuodessa, ja meidän pitää täyttää vielä EFTA-maidenkin tarpeet niiden turvin!
Surely we cannot really intend to classify incineration of municipal waste as renewable energy, as proposed in the Altener II report.
Ei sentään voi pitää paikkansa, kuten nyt Altener II -ohjelmaa koskevassa mietinnössä esitetään, että viime aikoina asutusjärteiden polttamistakin on vielä pidetty uusiutuvana energiamuotona!
What does that suggest?
Mitä me oikein teemme?
Renewable energy means solar, biogas, hydro and wind energy, used rationally of course, the two things go hand-in-hand. The Altener and SAVE programmes are like brother and sister, but we need to have the political will to act and not hold back.
Aurinkoenergia on yksi asia, biokaasu on yksi asia, vesi on yksi asia, tuuli on yksi asia, ja tietenkin niiden viisas käyttö — nämä kaksi kuuluvat yhteen — Altener- ja Save-ohjelmat ovat kuin veli ja sisko, mutta täytyy olla poliittista tahtoa eikä pidä epäröidä.
The Commission has our full support on this.
Me myös tuemme komissiota täysin.
Why is it not making progress in this area instead of letting the Council dictate to it all the time?
Miksi se ei mene eteenpäin ja miksi se antaa neuvoston jatkuvasti vuodesta toiseen sanella, mitä se haluaa?
We all know that the Council does not want anything to happen.
Neuvosto ei halua sitä, me kaikki tiedämme sen.
I have already explained to you why no progress is being made — there are many other parties involved who have nothing to gain from savings in baseload!
Olen esittänyt teille, miksi asia ei etene. Säästäminen peruskuorma-alueella ei ole monien muiden etujen mukaista!
That is why I am asking you today to make a little bit of progress in this field, Mr Papoutsis.
Tästä syystä haluaisin todella pyytää teitä, herra Papoutsis, viemään tätä asiaa hiukan eteenpäin.
SAVE and Altener are token programmes with very good intentions, but we both know that you can achieve nothing with so little money, none of us can achieve anything!
Nämä näennäiset toimet, Save ja Altener II, ovat tietenkin hellyttävä yritys, mutta me molemmat tiedämme, että niin pierrellä raha summalla ette voi saada mitään aikaan eikä meistä kukaan voi saada mitään aikaan!
We not only have our post-Kyoto commitments, we also have a duty to future generations.
Meillä ei ole velvoitteita vain Kioton pöytäkirjan vuoksi, vaan meillä on velvoitteita myös tulevia sukupolvia kohtaan.
So I hope that Parliament will accept my amendments to the legislative proposal, including the further 1.5% annual saving that I have included, and not just the ridiculously low 1% that the Commission has proposed!
Siksi toivon, että parlamentti hyväksyy lainsäädäntöehdotukseni ja sen, että säästämme vuosittain 1, 5%, mitä olen esittänyt mietinnössä, emmekä vain sitä naurettavaa 1%: ia, jota komissio on ehdottanut!
President. — I must apologise, Mrs Bloch von Blottnitz, I wielded my gavel after just three minutes, but I thought you were speaking as rapporteur and then I had the impression that it was no longer a rapporteur who was speaking, but someone who was presenting their own views, and that rather confused me.
Puhemies. — Rouva Bloch von Blottnitz, pyydän anteeksi, kun puhuitte, kopautin nuijaa todella jo kolmen minuutin kuluttua, mutta ajattelin, että te esittelette mietintöänne, ja oikeastaan minusta ei enää tuntunut siltä, että puheenvuoro on esittelijällä, vaan jollakulla, joka tuo esiin mielipiteensä, ja siitä syystä hämmennyin kyllä hieman.
Bloch von Blottnitz (V). — (DE) What 1 have just said reflects exactly what the committee agreed, including the 1.5%, it is all in the explanatory statement.
Bloch von Blottnitz (V). — (DE) Arvoisa puhemies, valiokunta äänesti asiasta tällä tavoin, mietinnössä lukee täsmälleen kaikki ne asiat, jotka olen esittänyt.
I have not invented anything new!
Kaikki on mainittu mietinnössä, jopa 1, 5%, kaikki asiat on mainittu perusteluissa.
Stockmann (PSE), rapporteur. — (DE) Madam President, ladies and gentlemen, 1 would like to congratulate my colleagues, and I think that we are all pulling in the same direction on this subject.
Stockmann (PSE), esittelijä. — (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onnittelen kollegoitani ja olen heidän kanssaan samaa mieltä siitä, että vedämme yhtä köyttä tämän aiheen osalta.
The issue of energy efficiency seems to have lost its importance in the public's eyes in recent years, as confirmed by the International Energy Agency.
Aihe energiatehokkuus on viime vuosina menettänyt julkisuudessa merkityksensä. Tämän toteaa myös energia-asioista vastaava virasto.
This subject is regarded as irrelevant, quite simply because despite population growth and increasing energy consumption, there are sufficient fossil energy sources for the foreseeable future.
Aihe vaikuttaa epäolennaiselta, mikä johtuu vain siitä, että väestönkasvusta ja energiankulutuksen lisääntymisestä huolimatta fossiiliset energialähteet riittävät vielä joksikin aikaa.
And I believe that another reason is that the market has gone quiet — it is not giving any price signals.
Ja se johtuu mielestäni siitä, että markkinat hiljenevät. Markkinat eivät anna hintasignaaleja.
Quite the opposite in fact, crude-oil prices are lower than before the oil crises.
Päinvastoin, raakaöljyn hinnat ovat alhaisemmat kuin ennen öljykriisejä.
So who has any interest in improving efficiency?
Kuka sitten on kiinnostunut tehokkuuden lisäämisestä?
Certainly not energy producers, consumers scarcely at all and industrial consumers only within limits.
Energiantuottajat eivät ole siitä kiin nostuneita, tuskin kuluttajatkaan ja teollisuus kuluttajana vain ehdollisesti.
It is we politicians who are most concerned, because we understand the link between energy consumption and C0
Kaikkein kiinnostuneimpia olemme me poliitikot, koska me ymmärrämme energiankulutuksen ja C02-päästöjen välisen yhteyden.
2 emissions. And that is why we have committed ourselves to reducing Europe's C0 emissions as compared with
Ja siksi olemme myös päättäneet — ja tätähän korostettiin jo Kioton ja Buenos Airesin ilmastosopimuksissa ja puitesopimuksissa — vä hentää Euroopan C0
1990, as has already been highlighted at Kyoto and Buenos Aires under the Convention on Climate Change, the
-päästöjä vuoden 1990 tasolle.
Another political motivating factor is that if we carry on in this way, the share of imports will rise from 50% to 70% by 2020, and with it our dependency on third countries.
Toinen poliittinen peruste on se, että jos jatkamme nykyiseen tapaan, tuonnin osuus kasvaa vuoteen 2020 mennessä 50%: sta 70%: iin ja siten kasvaa myös meidän riippuvaisuutemme muista.
Yet there are enormous opportunities available to us.
Kun tarkastelemme mahdollisuuksia, niitä on paljon.
Of course, opinions differ on the extent of the technical and economic potential for energy savings over the next five years, but whether we aim for 18-20% or higher, the potential is still very great indeed.
On varmasti erilaisia arvioita siitä, kuinka suuret säästöt ovat teknisesti ja taloudellisesti mahdollisia viitenä seuraavana vuonna. Asetammeko tavoitteeksi 18-20% vai enemmän, mahdollisuuksia on joka tapauksessa valtavasti.
If we take our political role seriously, it becomes apparent that we need annual efficiency gains of at least 2.5%, instead of just 0.6% at present.
Jos siis haluamme suhtautua itseemme poliittisesti vakavasti, seuraus on se, että meidän on parannettava energian käytön tehostamista, joka on nyt 0,6%, vuosittain vähintään 2,5%: ia.
If we want to be consistent, these gains are necessary, and they are possible as well.
Se on välttämätöntä, jos aiomme noudattaa ta voitteita, ja se on myös mahdollista.
The Commission is calling for 1.6%, but there is scope for more.
Komissio vaatii 1,6%: ia, joka on jo enemmän.
We can only achieve this if we agree upon a comprehensive strategy at European, national and regional level, and that is indeed what the Commission is proposing.
Tehostaminen onnistuu vain, jos sovimme Euroopan, yksittäisten valtioiden ja alueellisella tasolla kattavasta strategiasta, ja sitä komissio ehdottaakin.
This strategy must require Member States to commit themselves to binding national overall targets, it must include guideline targets by energy type and economic sector, and we ourselves want reports at three-yearly intervals, starting in 2001.
Tämän strategian täytyy sisältää se, että jäsenvaltiot itse sitoutuvat tiukasti kansallisiin kokonaistavoitteisiin, sen täytyy sisältää viitearvot kutakin energiamuotoa ja talouden alaa kohti, ja me haluamme tätä käsittelevät kertomukset vuodesta 2001 lähtien kolmen vuoden välein.
That brings me to certain priority individual measures.
Käsittelen muutamia tärkeitä yksittäisiä toimia.
We need a directive on energy efficiency standards in public procurement.
Tarvitsemme direktiivin julkisia toimeksiantoja koskevista normeista.
We need guidelines for the renovation of existing buildings.
Tarvitsemme suuntaviivat olemassa olevien rakennusten peruskorjaamista varten.
We should start with the European insti tutions themselves.
Aloittakaamme omista yhteisön toimielimistämme.
We need guidelines for the award of contracts for buildings maintenance and for new buildings.
Tarvitsemme suuntaviivat kiinteistöjen ylläpidon ja uudisrakentamisen aloja varten.
And while we are on that subject — and this has already been mentioned — a consistent policy on renovating old buildings would also create new jobs.
Sivuhuomautuksena haluan sanoa — ja se on jo sanottukin — että vanhojen rakennusten johdonmukainen saneeraus toisi myös uusia työpaikkoja.
Second, we need more targeted campaigns aimed at specific occupational groups and comprehensive labelling of all electrical consumer and capital goods.
Toiseksi: tarvitsemme tavoitteellisimpia eri ammattiryhmille kohdistettavia kampanjoita ja kaikki sähköllä toimivat käyttö-ja investointituotteet on merkittävä.
A start has been made, but something more comprehensive is needed.
Näiltä osin on jo päästy alkuun, mutta toimia täytyy laajentaa.
Third, we need to increase the use of combined heat and power, and we must be careful that this option does not lose out because of the liberalisation of the internal energy market.
Kolmanneksi: meidän täytyy lisätä sähkön ja lämmön yhdistettyä tuotantoa, ja meidän täytyy energiasisämarkkinoiden vapauttamisen yhteydessä huolehtia siitä, että tätä mahdollisuutta ei ajeta alas.
An 18% target is sensible and this also has the Commission's support.
18%:n osuus on järkevä tavoite ja myös komissio vaatii sitä.
We need a financing programme for energy service companies or ESCOs.
Ohjelma, jonka avulla rahoitettaisiin energiapalveluita tarjoavien yritysten (ESCOjen) toimintaa, olisi hyödyllinen.
They have great potential for the future and could assist energy conservation.
Energiapalveluita tarjoavilla yrityksillä on paljon mahdollisuuksia tulevaisuudessa ja ne voivat edistää energian säästämistä. tämistä.
Fourth, there is great potential for transport systems, leaving agriculture aside for the time being.
Neljänneksi: liikenteen alalla on paljon mahdollisuuksia — maatalouden jätän nyt ensin käsittelemättä.
Concepts such as logistics and intermodal transport serve to demonstrate just how much could be done in this field.
Sellaiset käsitteet kuin logistiikka ja intermodaalinen liikenne osoittavat vain, mitä kaikkea tältä osin olisi tehtävissä.
Some initial steps have been taken under the fifth framework programme on research, but more needs to be done.
Ensimmäiset askeleet on otettu viidennessä tutkimuksen puiteohjelmassa ja enemmän on tehtävä.
Fifth, stand-by losses need to be reduced.
Viidenneksi: stand by -hävikkien vähentäminen.
Mrs Bloch von Blottnitz has touched upon this already.
Kollegani käsitteli asiaa.
We expect the Commission to bring forward a communication on stand-by losses as soon as possible.
Odotamme komissiolta mahdollisimman pian stand by -hävikkejä koskevaa tiedonantoa.
My sixth point is that we of course need an EU-wide energy tax.
Kuudenneksi: tarvitsemme tietenkin unionin laajuisen energiaveron.