natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Overall, there is little variation between regions within any one Member State.
Kaiken kaikkiaan jäsenvaltioissa on vähän alueellista vaihtelua.
Contrasts appear mainly between Member States.
Eroja on pääasiassa jäsenvaltioiden välillä.
In France, only the Nord-Pas-de-Calais region has under 40% of pupils in the general branch of upper secondary education.
Ranskassa ainoastaan Nord­Pas­de­Calais'n alueella alle 40 % oppilaista on ylemmän toisen asteen yleissivistävässä koulutuksessa.
In Italy, Emilia-Romagna has the highest proportion of pupils in vocational education.
Italiassa ammatillisessa koulutuksessa olevien oppilaiden osuus on korkein Emilia­Romagnassa.
In Finland, the Aland islands differ from the mainland, having a smaller proportion of pupils in the general branch.
Suomessa Ahvenanmaa eroaa mantereesta: siellä oppilaiden osuus on pienempi yleissivistävässä koulutuksessa.
In the United Kingdom, Scotland has a large proportion of pupils in general education.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa yleissivistävän koulutuksen oppilaiden osuus on suurin Skotlannissa.
The quantité method has been used in the construction of this map.
Kartta on laadittu käyttämällä fraktiili­menetelmää.
CHANGES IN THE NUMBERS OF GIRLS IN UPPER SECONDARY EDUCATION
MUUTOKSIA TYTTÖJEN LUKUMÄÄRÄSSÄ YLEMMÄN TOISEN ASTEEN KOULUTUKSESSA
In order to measure movement in the rate of female participation in upper secondary education, a time series has been established showing the number of girls per 100 boys at five-year intervals since 1975.
Jotta voidaan mitata tyttöjen osallistumista ylemmän toisen asteen koulutukseen, on tuotettu aikasarja, josta näkyy tyttöjen määrä 100 poikaa kohti viiden vuoden väliajoin alkaen vuodesta 1975.
In Graph E4, the superimposition of the curves for the majority of the Member States shows clearly that they all follow a common trend over the period covered.
Kaaviossa E4 jäsenvaltioiden enemmistöä koskevien käyrien tarkasteleminen päällekkäin osoittaa selvästi, että kaikissa maissa on käsiteltyinä ajanjaksoina yhteinen suuntaus.
Only Finland differs from the other countries, with a higher participation of girls from the beginning of the series.
Ainoastaan Suomi eroaa joukosta: tyttöjen lukumäärä on korkeampi jo sarjan alussa.
In the other countries, the number of girls per 100 boys is just below or approximately equal to 100.
Muissa maissa tyttöjen lukumäärä 100:aa poikaa kohti on hieman alle tai vastaa suunnilleen 100:aa.
A slight increase, however, is noticeable over the last 15 years.
Pientä kasvua on kuitenkin havaittavissa kuluneiden 15 vuoden aikana.
GRAPH E4: CHANGES IN THE NUMBERS OF GIRLS PER 100 BOYS IN UPPER SECONDARY EDUCATION (ISCED 3), 1975-90
KAAVIO E4: MUUTOKSET TYTTÖJEN LUKUMÄÄRÄSSÄ 100:AA POIKAA KOHTI YLEMMÄN TOISEN ASTEEN KOULUTUKSESSA (ISCED 3), 1975—90
Graphs E5 and E6 illustrate the changes in the numbers of girls per 100 boys in each stream of upper secondary education.
Kaaviot E5 ja E6 esittävät muutokset tyttöjen määrässä 100 poikaa kohti ylemmän toisen asteen koulutuksen jokaisessa sarjassa.
Data are available on the breakdown between general and vocational education since 1985.
Erittely yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen välillä on saatavissa vuodesta 1985 lähtien.
GRAPH E5: CHANGES IN THE NUMBERS OF GIRLS PER 100 BOYS IN UPPER SECONDARY GENERAL EDUCATION
KAAVIO E5: MUUTOKSET TYTTÖJEN LUKUMÄÄRÄSSÄ 100:AA POIKAA KOHTI YLEMMÄN TOISEN ASTEEN YLEIS- SIVISTÄVÄSSÄ KOULUTUKSESSA (ISCED 3),
GRAPH E6: CHANGES IN THE NUMBERS OF GIRLS PER 100 BOYS IN UPPER SECONDARY VOCATIONAL EDUCATION
KAAVIO E6: MUUTOKSET TYTTÖJEN LUKUMÄÄRÄSSÄ 1 00:AA POIKAA KOHTI YLEMMÄN TOISEN ASTEEN AMMA-TILLISESSA KOULUTUKSESSA (ISCED 3),
Germany: The data refer to the Federal Republic of Germany before 3 October 1990.
Saksa: Tiedot viittaavat Saksan liittotasavaltaan ennen Saksojen yhdistymistä 3.10.1990.
In upper secondary general education, the number of girls per 100 boys has been fairly stable since 1985 (Graph E5).
Ylemmän toisen asteen yleissivistävässä koulutuksessa tyttöjen määrä 100:aa poikaa kohti on pysynyt suhteellisen muuttumattomana vuodesta 1985 (kaavio E5).
Girls outnumber boys.
Tyttöjä on enemmän kuin poikia.
Finland already had the highest girhboy ratio 10 years ago.
Suomessa tyttöjen ja poikien välinen suhdeluku oli korkein jo 10 vuotta sitten.
The rate of participation of girls is also very high in Denmark and in France.
Tyttöjen osuus on hyvin korkea myös Tanskassa ja Ranskassa.
In Germany, Austria and the United Kingdom, the proportion of girls to boys is fairly equal.
Saksassa, Itävallassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa tyttöjen ja poikien välinen suhde on lähes tasan.
Movement in the participation rates of girls in vocational education (Graph E6) shows greater variation.
Muutokset tyttöjen osallistumisessa ammatilliseen koulutukseen (kaavio E6) osoittavat suurempaa vaihtelua.
In certain countries (Finland and the United Kingdom), girls outnumber boys and their numbers have been increasing steadily since 1985.
Joissakin maissa (Suomessa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa) tyttöjä on enemmän kuin poikia, ja heidän lukumääränsä on kasvanut tasaisesti vuodesta 1985 lähtien.
In the other countries, this proportion is reversed.
Muissa maissa tilanne on päinvastainen.
Greece is distinguished by an exceptionally low participation rate of girls, even though it is showing a slight increase.
Kreikka erottuu joukosta poikkeuksellisen alhaisella tyttöjen osallistumismäärällä, vaikka pientä kasvua on havaittavissa.
MORE GIRLS THAN BOYS IN SECONDARY GENERAL EDUCATION
ENEMMÄN TYTTÖJÄ KUIN POIKIA TOISEN ASTEEN YLEISSIVISTÄVÄSSÄ KOULUTUKSESSA
At the present time, in all Member States except Austria and the United Kingdom, there are more girls than boys in general education.
Tällä hetkellä kaikissa jäsenvaltioissa paitsi Itävallassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa yleissivistävässä koulutuksessa on enemmän tyttöjä kuin poikia.
On the other hand, boys tend to outnumber girls in vocational education.
Toisaalta ammatillisessa koulutuksessa poikia on usein enemmän kuin tyttöjä.
GRAPH E7: NUMBER OF GIRLS PER 100 BOYS
KAAVIO E7: TYTTÖJEN LUKUMÄÄRÄ 100:AA POIKAA
GRAPH E8: NUMBER OF GIRLS PER 100 BOYS IN UPPER SECONDARY VOCATIONAL EDUCATION,
KAAVIO E8: TYTTÖJEN LUKUMÄÄRÄ 1 00:AA POIKAA
Netherlands: Data not available.
Alankomaat: Tietoja ei saatavissa.
United Kingdom (E/W and NI): There is no separate upper secondary vocational education.
Yhdistynyt kuningaskunta (E/W ja NI): Ei ole olemassa erillistä ylemmän toisen asteen ammatillista koulutusta.
The greatest proportion of girls in upper secondary general education — almost double that of boys — is found in Sweden.
Tyttöjen osuus ylemmän toisen asteen yleissivistävässä koulutuksessa on suurin Ruotsissa — lähes kaksi kertaa poikien määrä.
In Austria and the United Kingdom, there are almost equal proportions of boys and girls at upper secondary level in general education.
Itävallassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa poikien ja tyttöjen määrä on lähes sama ylemmän toisen asteen yleissivistävässä koulutuksessa.
There are more girls than boys in vocational courses in the United Kingdom while in Austria they are in the minority in this branch.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on tyttöjä ammatillisessa koulutuksessa enemmän kuin poikia, kun taas Itävallassa tytöt ovat vähemmistönä.
In Spain and in Finland, fewer boys than girls remain at school after the end of compulsory education, the proportions of girls being higher in both general and vocational education.
Espanjassa ja Suomessa useampi tyttö kuin poika jatkaa koulunkäyntiä oppivelvollisuuden päätyttyä: tyttöjen osuus on poikia korkeampi sekä yleissivistävässä että ammatillisessa koulutuksessa.
The number of girls per 100 boys is arrived at by dividing the total number of girls by the total number of boys and multiplying the result by 100.
Tyttöjen määrään 100:aa poikaa kohti on päästy jakamalla tyttöjen kokonaismäärä poikien kokonaismäärällä jakamalla tulos 100:11a.
DIFFERENT TIMETABLES IN DIFFERENT MEMBER STATES, DIFFERENT COURSES AND DIFFERENT YEARS
ERI LUKUJÄRJESTYKSET ERI JÄSENVALTIOISSA, ERI KURSSEILLA, ERI VUOSINA
There are wide variations between the Member States of the European Union in the organization of school time, as illustrated in Graph E9 in relation to lower secondary education.
Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä on suurta vaihtelua koulujen työajan järjestämisessä alemman toisen asteen koulutuksessa, kuten kaavio E9 osoittaa.
MINIMUM NUMBER OF HOURS
MINIMITUNTIMÄÄRÄ
MAXIMUM NUMBER OF HOURS
MAKSIMITUNTIMÄÄRÄ
In most Member States, the annual number of class hours varies between a maximum and a minimum.
Lähes kaikissa jäsenvaltioissa vuosittainen oppituntien määrä vaihtelee maksimin ja minimin vallila.
In some Member States, variations result from pupils having subject options, as in Belgium, Spain, France and Sweden.
Joissakin jäsenvaltioissa kuten Belgiassa, Espanjassa ja Ranskassa vaihtelut johtuvat aineiden valinnaisuudesta.
In other Member States, such as Germany, the number of lesson periods increases with the years.
Muissa jäsenvaltioissa, kuten Saksassa, oppituntien määrä kasvaa vuosien myötä.
In Germany, Ireland, Italy and Finland, there are two different timetables side by side.
Saksassa ja Italiassa on kaksi eri lukujärjestystä rinnakkain.
The annual course load is heaviest irHtaly, where the minimum timetable exceeds the maximum in five other Member States.
Vuosittaisen koulutyön määrä on suurin Italiassa, jossa minimilukujärjestys ylittää viiden muun jäsenvaltion maksimin.
To obtain information enabling a precise comparison to be made of the time pupils spend in school, the annual number of class hours must be calculated for each Member State.
Tieto, jonka perusteella oppilaiden koulussa viettämää aikaa voidaan täsmällisesti vertailla laskemalla jokaisen jäsenvaltion vuosittaiset oppituntimäärät.
This annual course load, illustrated in Graphs E9, E10 and E11, is calculated by multiplying the number of periods per week by the length of a period, to obtain the weekly load.
Tämä vuosittainen määrä joka kaavioissa E9, E10 ja E11, lasketaan kertomalla viikkotuntien määrät oppitunnin kestolla, mistä viikoittainen maarä.
This number is divided by the number of days per week then multiplied by the number of teaching days in the year.
Saatu luku jaetaan viikonpäivien määrällä, joka kerrotaan lukuvuoden oppituntien
The number of class hours a year in upper secondary general education varies in all Member States except the Flemish Community of Belgium, Finland, Sweden, and England and Wales.
Oppituntien määrä ylemmän toisen asteen yleissivistävässä koulutuksessa vaihtelee kaikissa jäsenvaltioissa paitsi Alankomaissa, Suomi, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
At this level of education, differences may be explained by the numerous options available to pupils (languages, mathematics, sciences, literature, etc.), which result in varying weekly and annual loads.
Tällä koulutusasteella erot voivat selittyä oppilaille tarjotuilla lukuisilla valinnaisaineilla (kielet, matematiikka, tieteet, kirjallisuus jne.), joista muodostuu vaihteleva viikko­ ja vuosituntimäärä.
GRAPH E10: ANNUAL NUMBER OF CLASS HOURS
KAAVIO E10: VUOSITUNTIMAARA YLEMMÄN TOISEN ASTEEN YLEISSIVISTÄVÄSSÄ KOULUTUKSESSA,
The minimum timetable is found in Sweden (727 hours) and the maximum in Portugal (1 295 hours).
Vuosituntimäärä on pienin Ruotsissa (727 tuntia) ja suurin Itävallassa (1 140 tuntia).
The maximum difference is thus more than 500 class hours a year.
Ääripäiden erotus on siten yli 400 koulutuntia vuodessa.
MINIMUM NUMBER OF HOURS
0 MINIMITUNTIMÄÄRÄ
Germany: The situation varies according to the Land.
Saksa: Vuosituntimäärä viittaa täysipäiväiseen ammatilliseen koulutukseen.
United Kingdom (E/W): There are no recommended hours for post-compulsory vocational education.
Yhdistynyt kuningaskunta (ΕΛ/V): Oppivelvollisuuden jälkeiselle ammatilliselle koulutukselle ei ole olemassa suosituksia.
Equally great differences appear between Member States in vocational education as in general education at upper secondary level.
Jäsenvaltioiden välillä esiintyy ylemmällä toisella asteella yhtä suuria eroja ammatillisessa koulutuksessa kuin yleissivistävässä koulutuksessa.
Variations between Member States can be almost 100%.
Vaihtelut jäsenvaltioiden välillä saattavat olla lähes 100 %.
In Greece, the minimum number of class hours is 765 a year, while in Italy the maximum can go up to 1 333 hours.
Kreikassa pienin vuosituntimäärä on 788 vuodessa, kun taas Italiassa suurin saattaa nousta 1 333 tuntiin.
An explanation may be found in the greater specialization and the resulting larger numbers of options available in this type of education.
Selitys on löydettävissä runsaasta erikoistumisesta ja siitä johtuvasta suuresta vaihtoehtojen määrästä, jota tämäntyyppinen koulutus tarjoaa.
Secondary vocational education includes periods of practical training, which may take various forms (including placement in a company or a workbench job within the school).
Toisen asteen ammatillinen koulutus sisältää käytännön harjoittelua eri muodoissa (mukaan lukien työharjoittelun tai koulussa tapahtuvan harjoittelun).
The timetables set by the Member States do not always specify whether this practical training is included or how it is organized.
Jäsenvaltioiden laatimat lukujärjestykset eivät aina määrittele, kuuluuko niihin työharjoittelu tai miten se järjestetään.
THE SAME COMPULSORY SUBJECTS, BUT DIFFERENT TIMETABLE LOADS FROM 13 YEARS OF AGE
SAMOJEN PAKOLLISTEN AINEIDEN MÄÄRÄ VAIHTELEE 13 IKÄVUODESTA ALKAEN
Insofar as curricula indicate the number of hours allocated to each subject, the amount of time devoted to various subjects can be compared.
Eri aineille jaettuja tuntimääriä voidaan vertailla niiltä osin kun opetussuunnitelmissa määritellään jokaiselle aineelle osoitettu tuntimäärä.
Graphs E12 and E13 show the minimum annual number of hours per subject at ages 13 and 16.
Kaavioissa E12 ja E13 esitetään vuosittainen minimituntimäärä kutakin ainetta kohti 13 ja 16 vuoden iässä.
GRAPH E12: MINIMUM ANNUAL NUMBER OF CLASS HOURS BY SUBJECT AT AGE 13 IN GENERAL EDUCATION, 1994/95
KAAVIO E12: VUOSITTAINEN MINIMITUNTIMÄÄRÄ AINEITTAIN YLEISSIVISTÄVÄSSÄ KOULUTUKSESSA 13 VUODEN IÄSSÄ, 1994/95 l lliB_BAR__BAR_B
NATURAL SCIENCES
LUONNONTIETEET
FLEXIBLE CURRICULUM
JOUSTAVA OPETUSSUUNN.
Ireland and United Kingdom: Curricula and guidelines allow individual schools to determine the time allocated to the various subjects.
Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta: Opetussuunnitelma ja suositukset antavat yksittäisten koulujen päättää eri aineille osoitettavasta ajasta.
Timetables in these Member States are therefore indicated as flexible.
Näiden jäsenvaltioiden lukujärjestykset on siksi määritelty kaaviossa joustaviksi.
Finland: Figures are approximations as there are differences between schools.
Suomi: Luvut ovat arvioita, koska koulujen välillä on eroja.
The numbers of hours have been calculated on the basis of a 30-hour week. v. Sweden: Most of the pupils (60%) choose a second foreign language as their optional subject.
Tuntimäärät on laskettu 30­tuntisen viikon perusteella. Ruotsi: Useimmat oppilaat (60 %) valitsevat toisen vieraan kielen valinnaisaineekseen.
At age 13, all pupils in the European Union are taught the same compulsory subjects.
Euroopan unionissa opetetaan kaikille oppilaille samoja pakollisia aineita 13 vuoden iässä.
However, the amount of time allocated to these subjects varies from one Member State to another.
Niille varattu aika kuitenkin vaihtelee jäsenvaltioittain.
The time devoted to mother tongue teaching is set at 30 hours a year in Luxembourg and 200 hours a year in Italy.
Äidinkielelle varattu aika on 30 tuntia vuodessa Luxemburgissa ja 200 tuntia Italiassa.
The minimum amount of time allocated to, mathematics is found in Finland (about 86 hours a year) and the maximum is found in Austria (165 hours a year).
Matematiikkaan varataan vähiten aikaa Suomessa (noin 86 tuntia vuodessa) ja eniten Itävallassa (165 tuntia vuodessa).
While Finland devotes 257 hours a year to artistic activities, Germany allocates only 26 hours.
Espanja osoittaa 140 tuntia vuodessa taideaineisiin, Saksa vain 26.
As for the sciences, Luxembourg pupils receive 30 hours of teaching a year, while Danish and Austrian pupils have 180.
Luonnontieteellisiä aineita opetetaan luxemburgilaisille oppilaille 30 tuntia vuodessa, tanskalaisille ja itävaltalaisille puolestaan 180.
Teaching of the human sciences also varies widely, from a minimum of 57 hours a year in Finland to a maximum of 210 hours in Portugal.
Ihmistieteiden opetus vaihtelee myös paljon Tanskan 60 tunnin minimistä Portugalin 210 tunnin maksimiin.
Pupils in Luxembourg spend the most time on foreign languages (270 hours a year).
Luxemburgissa oppilaat käyttävät eniten aikaa vieraiden kielten opiskeluun (270 tuntia vuodessa).
At age 13, Belgian, Spanish, French, Irish, Portuguese, Swedish and English pupils are able to choose a variable number of optional subjects.
Belgialaiset, espanjalaiset, ranskalaiset irlantilaiset, hollantilaiset, portugalilaiset, suomalaiset, ruotsalaiset ja englantilaiset oppilaat voivat 13 vuoden iässä valita vaihtelevan määrän valinnaisaineita.
DIFFERENT COMPULSORY SUBJECTS FOR 16-YEAR-OLDS
16-VUOTIAILLA ERILAISIA PAKOLLISIA AINEITA
In the case of 16-year-old pupils, it is in the sciences section of general education that the greatest disparities in timetables emerge.
Yleissivistävissä oppilaitoksissa opiskelevien 16­vuotiaiden oppilaiden lukujärjestyksessä erot ovat suurimmat luonnontieteissä.
At this point in their school careers, pupils do not all have the same compulsory subjects.
Tässä vaiheessa oppilaiden pakollisten aineiden valikoima vaihtelee.
In the eight Member States where art and sports are still included in the curriculum, they are allocated less time than in lower secondary, except in Denmark.
Kahdeksassa jäsenvaltiossa taide ja liikunta sisältyvät edelleen opetussuunnitelmaan, ja niille varataan vähemmän aikaa kuin alemmalla toisella asteella Tanskaa lukuun ottamatta.
In general, somewhat more time is devoted to foreign languages at this age, except in Spain, Italy and Portugal.
Yleisesti ottaen vieraille kielille varataan tässä ikäryhmässä enemmän aikaa, paitsi Espanjassa, Italiassa ja Portugalissa.
Optional courses appear in Austria.
Itävallassa on valinnaisia opintojaksoja.
In those Member States where such courses have been available since age 13, they take on greater importance, except in Portugal and Sweden.
Jäsenvaltioissa, joissa tällaisia opintojaksoja on ollut tarjolla 13 ikävuodesta lähtien, niillä on suurempi merkitys Portugalia ja Ruotsia lukuun ottamatta.
GRAPH E13: MINIMUM ANNUAL NUMBER OF CLASS HOURS BY SUBJECT AT AGE 16
KAAVIO E13: VUOSITTAINEN MINIMITUNTIMÄÄRÄ AINEITTAIN YLEISSIVISTÄVÄN KOULUTUKSEN
IN THE SCIENTIFIC SECTION OF GENERAL EDUCATION, 1994/95
LUONNONTIETEISSÄ 16 VUODEN IÄSSÄ, 1994/95
FOREIGN LANGUAGES
LIIKUNTA
I
MUU
FLEXIBLE CURRICULUM
JOUSTAVA OPETUSSUUNN
Ireland and United Kingdom: Curricula and guidelines allow each school to determine the time allocated to the various subjects; timetables in these Member States are therefore indicated as flexible.
Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta: Opetussuunnitelma ja suositukset antavat yksittäisten koulujen päättää eri aineille osoitettavasta ajasta. Näiden jäsenvaltioiden lukujärjestykset on siksi määritelty kaaviossa joustaviksi.
Netherlands: Curricula provide for options without specifying the number of hours to be allocated to them.
Alankomaat: Opetussuunnitelmassa annetaan vaihtoehdot määrittelemättä niille varattavaa aikaa.
Finland: The annual number of class hours is calculated by dividing the minimum number of compulsory courses by the duration of upper secondary school (500 days) and then multiplying by 190 (number of school days in the year).
Suomi: Vuosittainen oppituntien määrä on laskettu jakamalla pakollisten kurssien minimimäärä lukion kestolla (500 päivää) ja kertomalla se 190:llä (koulupäivien määrä vuodessa).
This gives an approximate minimum.
Tästä saadaan summittainen minimi.
There are variations between schools.
Koulukohtaisia eroja.
These graphs are constructed by multiplying the proportion of time to be allocated to the various subjects, as indicated in the curricula, by the annual number of class hours.
Nämä kaaviot on laadittu kertomalla eri aineille opetussuunnitelmassa varattu aika vuosituntimäärällä.
In the interests of simplicity, some subjects have been grouped together, such as the first, second and third foreign languages.
Selkeyden vuoksi jotkin aineet on yhdistetty, kuten ensimmäinen, toinen ja kolmas vieras kieli.
Human sciences include history, geography, economics, philosophy and social sciences.
Ihmistieteisiin kuuluvat historia, maantiede, taloustiede, filosofia ja yhteiskuntatieteet.
Biology, physics and chemistry are included under natural sciences.
Biologia, fysiikka ja kemia kuuluvat luonnontieteisiin.
Manual, technical training and technology courses, Latin and Greek, and religion and ethics courses are included in the 'other' category.
Käsityölinjat. tekniikka ja teknologia, latina ja kreikka sekä uskonto ja etiikka on sisällytetty kategoriaan "Muu".
WIDESPREAD LEARNING OF FOREIGN LANGUAGES
LAAJAA VIERAIDEN KIELTEN OPISKELUA
In secondary education, it is general to learn one or more foreign languages.
Toisen asteen koulutuksessa opiskellaan yleensä yhtä tai kahta vierasta kieltä.
This has not yet been made compulsory in Ireland.
Tämä ei ole vielä pakollista Irlannissa.
In almost half of the Member States (Belgium, Germany, France, Luxembourg, the Netherlands, Austria and Finland), it is possible or even compulsory to learn a third foreign language.
Lähes puolessa jäsenvaltioista (Belgiassa, Saksassa, Ranskassa, Luxemburgissa, Alankomaissa, Itävallassa ja Suomessa) voi tai on jopa pakollista lukea kolmatta vierasta kieltä.
FOREIGN LANGUAGE COMPULSORY
VIERAS KIELI PAKOLLINEN
FOREIGN LANGUAGE OPTIONAL
VIERAS KIELI VALINNAINEN
COMPULSORY FOREIGN LANGUAGE RECENTLY INTRODUCED AND IN TRANSITIONAL STAGE (NOT YET FULLY IMPLEMENTED)
PAKOLLINEN VIERAS KIELI OTETTU OHJELMAAN ÄSKETTÄIN JA SIIRTYMÄVAIHEESSA (EI VIELÄ TÄYSIN TOTEUTETTU)
FOREIGN LANGUAGE OPTIONAL, NOT YET WIDESPREAD
VIERAS KIELI VALINNAINEN, EI VIELÄ YLEISTYNYT
SECOND AND THIRD FOREIGN LANGUAGE OBLIGATORY OR OPTIONAL DEPENDING ON THE PUPIL'S GROUP OF SUBJECTS
TOINEN JA KOLMAS VIERAS KIELI PAKOLLINEN TAI VALINNAINEN OPPILAAN RYHMÄSTÄ JA AINEYHDISTELMÄSTÄ RIIPPUEN
BEGINNING AND END OF COMPULSORY EDUCATION
OPPIVELVOLLISUUDEN ALKAMISAJANKOHTA
This graph presents only languages regarded as modern and foreign.
Kaavio sisältää vain vieraat ja nykykielet.
Consequently, Irish, Letzebuergesch and regional languages are excluded, although they may be provided for in certain Member States.
Siksi iirin kieli ja letzeburg sekä alueelliset kielet on jätetty huomioimatta, vaikka joissakin jäsenvaltioissa niiden opetusta järjestetään.
The numbers 1, 2 and 3 refer to the first, second and third foreign languages.
Numerot 1, 2 ja 3 viittaavat ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen vieraaseen kieleen.
English remains the most taught first foreign language at secondary level.
Englanti on myös toisella asteella suosituin ensimmäinen vieras kieli.
The other official languages of the European Union appear much less frequently in the curricula.
Euroopan unionin muut viralliset kielet esiintyvät opetussuunnitelmissa paljon harvemmin.
In 1992/93, 88% of pupils in general secondary education in the European Union were learning English.
Vuonna 1992/93 EUn toisen asteen yleissivistävissä oppilaitoksissa opiskelevista oppilaista 88 % opiskeli englantia.
Other foreign languages were less frequently chosen: French 32%, German 19% and Spanish only 9%.
Muita vieraita kieliä valittiin harvemmin: ranskaa 32 %, saksaa 19 % ja espanjaa vain 9 %.
The graph illustrates the extent of teaching of English in all Member States.
40% oppilaista kuitenkin alueella opiskelee kärjessä (98 %), englantia.
In some (Denmark, Germany, Spain, France, Finland and Sweden), more than 90% of pupils learn English.
Ranska on flaamilaisella (70 %) ja
French ranks first, however, in the Flemish Community of Belgium (98%), Ireland (70%), and Luxembourg (100%).
Luxemburgissa (100 %).
SECONDARY
TOISEN