natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the Luxembourg special summit led by Jean-Claude Juncker the Essen procedure was improved by the establishment of guidelines and national action plans, which, my dear Wim van Velzen, must indeed become more verifiable!
Jean-Claude Junckerin johtamassa Luxemburgin ylimääräisessä huippukokouksessa tätä Essenin menettelyä parannettiin periaatteiden ja kansallisten toimintasuunnitelmien osalta, joiden tarkistettavuutta on todellakin kehitettävä, hyvä Wim van Velzen!
In 1994 we achieved another success with the directive on European works councils.
Toinen edistysaskel oli vuonna 1994 laadittu direktiivi eurooppalaisesta yritysneuvostosta.
This concerned the information and consultation of workers in European companies, which the then presidency declared a priority, and the much disputed question of economic co-determination.
Siinä on kyse työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan, puheenjohtajamaan etusijalle asettamassa eurooppalaisessa osakeyhtiössä myös kauan riidanalaisena olleesta kysymyksestä, joka koskee taloudellista yhteistoimintaa.
Parliament recommended adopting the recipe for success of the European works councils as the procedural principle for European companies: flexibility, negotiations between the social partners on co-determination rights and, if that failed, European minimum standards.
Euroopan parlamentti on suositellut eurooppalaisen osakeyhtiön menettelytapojen perustaksi eurooppalaisen yritysneuvoston me nestyksellistä toimintatapaa: joustavuutta, työmarkkinaosapuolten neuvotteluja yhteistoimintaan liittyvistä oikeuksista ja niiden epäonnistuessa eurooppalaisia vähimmäismääräyksiä.
By following this procedure, the Austrian compromise proposal took us very close to achieving that objective.
Puheenjohtajamaa Itävallan kompromissiehdotus vei meidät tämän menettelytavan avulla 100 m: n päähän tavoitteesta.
Now we finally need political agreement within the Council.
Nyt tarvitsemme lopultakin poliittista yk simielisyyttä ministerineuvostossa.
I wish Mr Riester, the Minister for Employment, the same success that his predecessor Mr Blum achieved with the European works councils in 1994.
Toivon, että työministeri Riesterin neuvottelutaidoilla saavutetaan samanlainen menestys kuin hänen edeltäjänsä Blüm saavutti vuonna 1994 eurooppalaisen yritysneuvoston osalta.
Fischer, President-in-Office of the Council. — (DE) Mr President, ladies and gentlemen, let me begin with the two statements on Kosovo.
Fischer (PSE), neuvoston puheenjohtaja. — (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallikaa minun aloittaa Kosovoa käsitelleistä puheenvuoroista.
I certainly do not agree with Mrs Pack's position, much as I sympathise with her emotional involvement, because we have to think things through to the end and consider the consequences of that position.
En ole lainkaan samaa mieltä jäsen Packin kanssa — vaikka ymmärränkin hyvin hänen emotionaalisen suhtautumisensa — koska on myös ajateltava loppuun asti, mitkä hänen kantansa seuraukset olisivat.
And the consequences, which involve withdrawing the OSCE mission, would in my view be nothing other than war.
Hänen kantansa — siis ETYjin vetäytymisen — seurauksena olisi nähdäkseni sota.
That is the crucial point; it would be war, once again at the cost of a great many human lives.
Se on ratkaiseva kohta; olisi sota, jonka seurauksena tulisi taas valtavasti uhreja.
Let me give you the historical background again.
Valaisen tilanteen historiaa.
Since 1989/1990 we have been seeing how unresolved conflicts, some of which date back to earlier times — I am thinking of the outcome of the Balkan conflict before the first world war — and borders drawn in earlier times, together with authoritarian regimes or even dictatorships that are responsible for extremely serious human rights violations, now lead to a situation in which, were we still living in the Europe of the past, we would virtually be in a state of war, in which new borders were drawn as a consequence of people being driven out, of the unspeakable sacrifice of innocent lives, of the destruction of intrinsic values.
Vuodesta 1989/1990 lähtien olemme saaneet kokea, että ratkaisemattomat konfliktit, joiden syyt juontavat osittain jo varhaisemmilta ajoilta — kyse on ennen 1. maailmansotaa käydyn Balkanin sodan tuloksista — ja aiemmin vedetyt rajat johtavat nyt autoritaaristen tai jopa diktatoristen hallintojen yhteydessä, jotka syyllistyvät erittäin raskaisiin ihmisoikeusrikkomuksiin, tilanteeseen, jossa, jos vanha Eurooppa olisi vielä todellisuutta, käytännöllisesti katsoen kaikki mahdollinen johtaisi sotatilanteeseen, jossa uudet rajat vedettäisiin karkottamalla, lukemattomia viattomia ihmisuhreja aiheuttamalla, tuhoamalla esinearvoja.
Sadly we saw all that again in Bosnia.
Mehän jouduimme kokemaan sen kaiken valitettavasti taas Bosniassa.
But the battle would be fought to the bitter end.
Mutta asiat ratkaistaisiin taistelemalla.
That was the European logic of the past, which had fatal consequences.
Se oli menneen Euroopan logiikkaa, kohtalokkain seurauksin.
For as a rule these wars are internationalised by the side that is in danger of losing.
Yleensä se puoli, joka uhkaa jäädä häviölle, tekee näistä sodista kansainvälisiä.
As a rule civil wars logically tend to spread, with the result that the regional powers very quickly become involved and with the result that in the end quite different conflicts enter into play in the region and large and powerful states, which also have their own particular history and conflicts of interest that have not yet been resolved, border conflicts, become directly involved.
Kansalaissota laajenee yleensä logiikkansa mukaisesti aina sillä seurauksella, että siihen osallistuvat erittäin nopeasti alueelliset mahdit, mistä seuraa, että lopulta alueella esiintyy aivan muita konflikteja, joihin joutuisivat suoranaisesti mukaan myös vaikutusvaltaiset maat omine historioineen ja sovittamattomine eturistiriitoineen ja rajariitoineen.
What that means is the threat of a major Balkan war.
Se tarkoittaa sitä, että uhkaisi uusi suuri Balkanin sota.
Europe cannot allow that to happen.
Eurooppa ei voi sallia sitä!
It would be a reversion to the past and it is not just a question of the destruction of intrinsic values, not just of unspeakable misery, it is also a question of the destruction of the · European security system and of integration.
Se olisi paluuta menneeseen, eikä kyse ole vain esinearvojen tuhoamisesta, ei vain sano mattomasta kärsimyksestä, vaan se olisi myös eurooppalaisen turvallisuusjärjestelmän ja yhdentymisen tuho.
We must not forget that.
Emme saa unohtaa sitä.
That is why there is no alternative to a process of stabilisation.
Siksi vakautuksella ei ole vaihtoehtoa.
I do however ask myself whether Europe is in fact strong enough even to settle its own internal affairs.
Kysyn kuitenkin itseltäni, onko Eurooppa riittävän vahva säätelemään edes sisäisiä asioitaan?
Quite obviously it is not strong enough yet.
Nykyään aivan ilmeisestikään ei vielä ole.
These include conflict prevention, a most important aspect.
Tähän kuuluu konfliktien ehkäisy, erit-
To put it in non-technical terms, what will the consequence of these Balkan wars actually be?
Mikä on sitten — jos saan sanoa sen teknistä ilmaisua käyttämättä — näiden Balkanin sotien to dellinen seuraus?
In practice it will be that the European Union has to take on responsibility in some form for the entire region.
Ne merkitsevät käytännössä sitä, että Euroopan unioni ottaa tietyllä tavalla vastuun koko alueesta.
After all, that is what we are now seeing in Bosnia.
Sehän näkyy nyt Bosniassa.
Without the detailed work done by the High Representative, without the presence of the allied troops, without the civilian activities, without the EU High Representative's assumption of responsibility, we would be back in a situation of confrontation again there or even of bloody conflict.
Ilman korkean tason edustajan yksityiskohtaista puuttumista, ilman liittoutuneiden joukkojen läsnäoloa, ilman siviilitoimintaa, ilman Euroopan unionin korkean tason edustajan kantamaa vastuuta oli simme taas joutuneet siellä kiistatilanteeseen tai jopa veriseen yhteenottoon.
But for us Europeans that means we must find answers — and that is something we must think through properly, not today but at some point.
Se merkitsee kuitenkin meille eurooppalaisille — ja tätä ei tarvitse ajatella loppuun tänään vaan joskus myöhemmin — että meidän on löydettävä ratkaisuja.
A first very full, very open and, in my view, important discussion of precisely these questions was held at the foreign ministers' dinner at the Vienna European CouncilrWhat kind of long-term political strategy can be found to resolve these conflicts that will not lead to war, to expulsions, to mass violence and the trampling of human rights?
Wienin Eurooppa-neuvostossa käytiin ulkoministerien päivällisellä ensimmäinen erittäin perusteellinen, erit täin avoin ja, minun mielestäni, tärkeä keskustelu juuri näistä asioista. Miltä näyttää näiden konfliktien ratkaisemiseen käytettävä pitkän aikavälin poliittinen strategia, joka ei johde sotaan, karkotuksiin, joukkoraiskauksiin ja ihmisoikeuksien polkemiseen?
We will have to find an answer to this quickly.
Siihen on löydettävä vastaus nopeasti.
I am firmly in favour of our making greater efforts in relation to Russia in this connection.
Tuen voimakkaasti sitä, että ponnistelemme siinä yhteydessä enemmän myös Venäjän auttamiseksi.
I do not find Russia's current attitude in the UN Security Council very constructive because basically it is still founded on the old fixed idea of a confrontation between one superpower and another superpower, America.
En pidä Venäjän tämänhetkistä asennetta YK: n turvallisuusneuvostossa kovin rakentavana, koska se perustuu pohjimmiltaan edelleen vanhaan supervalta-ajatteluun.
Russia would have a great opportunity before it today if it decided to play a constructive role; but unfortunately it is not grasping it.
Venäjällä olisi nyt hyvä tilaisuus, jos se esiintyisi rakentavassa roolissa, jota se ei valitettavasti hyödynnä.
We are trying to make progress here through a constructive dialogue with Russia and an open discussion of all the issues.
Me yritämme edistyä tässä asiassa käymällä rakentavaa vuoropuhelua Venäjän kanssa, kes kustelemalla avoimesti kaikista ongelmista.
But we consider it extremely important, and the foreign ministers agreed on this, to formulate a central strategy, which cannot, however, be regarded as the conventional kind of assistance, as Russia is too big to allow us to talk in terms of assistance; it is a far too important, central partner in terms of European security, European stability.
Pidämme kuitenkin erittäin tärkeänä sitä, ja siitä ulkoministerit olivat yk simielisiä, että kehitetään yhteinen strategia, jota ei kuitenkaan pidä tarkastella perinteisenä apuna — Venäjä on liian suuri siihen, että siitä voitaisiin keskustella avun näkökulmasta, se on aivan liian tärkeä osapuoli Euroopan turvallisuuden, Euroopan vakauden kannalta.
But we do give absolute priority to developing a common strategy here.
Pidämme kuitenkin yhteisen strategian kehittämistä erittäin tärkeänä.
That is not inconsistent — and I thank all those who pointed this out — with considering the problems arising in the Mediterranean.
Se ei ole ristiriidassa niiden ongelmien kanssa — haluaisin kiittää kaikkia niitä, jotka viittasivat siihen — joita Väli meren alueella syntyy.
I was recently visited by Foreign Minister Scharon; President Arafat will come next.
Ulkoministeri Sharon kävi hiljattain vierailulla luonani ja presidentti Arafat on aikeissa tulla.
The Commission will be visiting the Middle East in February.
Komissio matkustaa helmikuussa Lähi-itään.
That is the second visit and it will encompass not just the question of North Africa but indeed also the Middle East peace process.
Se on toinen matka, ja se ei koske väin Pohjois-Afrikkaa vaan nimen omaan myös Lähi-idän rauhanprosessia.
This is after all the second neighbouring region, even if the European Union neither can nor wants to take over the role of the United States there.
Se on sentään toinen naapurialue, vaikka Euroopan unioni ei voi eikä haluakaan ottaa siellä Yhdysvaltojen roolia.
But the more progress is made with the peace process — and I really cannot see any better alternative to this peace process — the more all the parties concerned in the Middle East will realise that as regions we are neighbours. What role
Mitä pitemmälle rauhanprosessi edistyy — näen todellakin tälle rauhanprosessille vain huonompia vaihtoehtoja — sitä paremmin kaikki osalliset Lähi-idässä havaitsevat, että me olemme naapurialueita.
Fischer the European Union will then actually play, in regard to underpinning this process, is another aspect to which we will direct our attention when we continue the Barcelona process in Stuttgart.
Barcelonan prosessin jatkuessa Stuttgartissa kiinnitämme huomiomme siihen, mikä tulee sitten to della olemaan Euroopan unionin merkitys, eli tämän prosessin vahvistamiseen.
Here too it would be damaging to posit any conflict between eastern enlargement and the issues of the south.
Senkin osalta itään laajentumisen ja etelän ongelmien vastakkainasettelusta olisi haittaa.
We want Europe!
Me haluamme Eurooppaa!
And by its nature Europe will be looking at different interests than, for instance, Germany or Spain, to give examples of geographically different positions.
Ja Euroopasta tulee eduiltaan erilainen kuin esimerkiksi Saksasta tai Espanjasta, maantieteellisesti erilaisia paikkoja mainitakseni.
We have common interests.
Meillä on nämä yhteiset edut.
The interests of Europe are common interests and as such they must be brought to bear.
Euroopan etu on yhteinen etu, ja sitä on myös toteutettava sellaisena.
Let me now give a very brief, summary reply to a number of points I find most interesting.
Sallikaa minun vastata nyt aivan lyhyesti yhteisesti muutamaan asiaan, joita pidän erittäin mielenkiintoisina.
There is no doubt at all that Germany's political approach is a European one.
Saksan politiikan eurooppalaisesta suuntautumisesta ei ole epäilystäkään.
The same is true of the new German Government's political approach.
Sama pätee uuden liittohallituksen politiikkaan.
We are following a line of continuity with the preceding German governments and in the light of its national interests Germany would lose out a great deal if we changed that approach in any way.
Jatkamme edeltävien liittohallitusten politiikkaa, ja Saksa olisi kansallisen etunsa kannalta katsottuna suuri häviäjä, jos muuttaisimme siitä jotain.
If we still regard the concept of national interests as at all in keeping with the times, all I can say for the German Government is that the European integration process takes first place in our national interests.
Jos kansallisen edun käsitettä pidetään vielä ajanmukaisena, voin vain sanoa liittohallituksen puolesta, että Euroopan yhdentymisprosessi on kansallisista eduistamme ensimmäisellä sijalla.
So it was in the past, and so it is now, for the change in the political balance in the German Bundestag has not brought any change in our interests.
Niin oli en nenkin, niin on nytkin, koska etumme eivät ole muuttuneet Saksan liittopäivien enemmistön koostumuksen muu toksen myötä.
Under the new government, Germany will continue its commitment to Europe.
Saksa hoitaa eurooppalaiset velvoitteensa myös uuden liittohallituksen aikana.
Let me make it quite clear: what I have presented here is the approach of the German Government and the German Chancellor.
Haluaisin sanoa teille aivan suoraan: esitin täällä liittohallituksen ja -kanslerin kannan.
Anyone who was present at the discussion between the German Chancellor and the Commission will emphatically confirm that.
Ne, jotka olivat eilen mukana liittokanslerin ja komission välisessä keskustelussa, voivat vain vahvistaa tämän painokkaasti.
There are no changes here.
Eroja ei ole.
The German Government is united in maintaining the same position.
Liittohallitus edustaa yhtenäisesti samaa kantaa.
This whole reform project we are about to embark on is not a question of bookkeeping.
Edessä olevassa uudistusprosessissa ei ole kyse kirjanpidollisista asioista.
So let me explain • the German position to you once again in unequivocal terms.
Salli kaa minun valaista vielä kerran yksiselitteisesti Saksan kantaa.
We must make the Union capable of enlargement.
Unionista on tehtävä laajentumiskykyinen.
The next historic step after the introduction of the euro will be enlargement of the European Union.
Euron käyttöönottoa seuraava historiallinen vaihe on Euroopan unionin laajentuminen.
Just consider the implications if the European Union remained a Union just for western Europe after the end of the cold war.
Ajatelkaa, mitä merkitsisi, jos Euroopan unioni jäisi kylmän sodan päättymisen jälkeen länsieurooppalaiseksi unioniksi.
That would be a historical failure without parallel and the soul of Europe, the idea of integration, would atrophy.
Se olisi vertaansa vailla oleva historiallinen epäonnistuminen ja näivettäisi Euroopan sielun, nimittäin yhdentymisajatuksen.
Quite apart from that, it would be a historical injustice of the first order vis-à-vis the Central and Eastern European applicant states.
Siitä riippumatta se olisi vertaansa vailla oleva historiallinen epäoikeudenmukaisuus Keski- ja Itä-Euroopasta tulevia hakijamaita kohtaan.
So we must now do our utmost to make progress with that step.
Siinä mielessä meidän on nyt tehtävä kaikkemme tämän vai heen edistämiseksi.
The second great historical challenge facing us is to make the European Union into a political entity.
Toinen suuri historiallinen haaste, joka meillä on edessämme, on luoda Euroopan unionista poliittinen subjekti.
Personally I do not believe that we can act as an economic and financial 'global player', as it is called in modern parlance, on the world stage if at the same time our political structures operate in a dimension that, compared to what we have now achieved in monetary policy, is — to put it rather bluntly — more reminiscent of a local stage.
Henkilökohtaisesti en usko, että voimme olla maailmanlaajuinen toimija, global player, kuten nykysaksan tai nykyeuroopan kielessä sanotaan, että voimme pelata valuutta- ja finanssipolitiikan maailmanliigassa, jos poliittiset rakenteemme ovat — ilmaisen sen nyt kärjistetysti — pikemminkin piirisarjan tasoa siihen verrattuna, mitä olemme saa neet tällä välin aikaan rahapoliittisesti.
That will not do Europe any good, nor for that matter will it do the stability of our currency any good.
Se ei tee Euroopalle hyvää, eikä se tee muuten hyvää valuutan vakaudellekaan.
That is why I am firmly convinced that our second important historical challenge is to strengthen the European institutions.
Sen vuoksi olen vakuuttunut siitä, että meidän toisena suurena historiallisena haasteenamme on Euroopan unionin toimielinten vahvistaminen.
In my view democracy always also implies a strengthening of democracy.
De mokratia merkitsee minulle aina myös demokratian vahvistamista. Se on tärkeä kohta.
Consider this: much of what is now presented so to speak as German strategy — I will be coming back to that in a moment — is to do with the fact that our national public opinion feels there is a lack of legitimacy; here I am only speaking for our national public opinion. We need to look at that very carefully if we want to develop the European institutions further, which means also to make them more democratic as institutions.
Ajatelkaahan: suuri osa siitä, mistä puhutaan nyt niin sanotusti Saksan strategiana — palaan siihen kohta uudelleen — on yhteydessä kansallisen julkisuutemme oikeutuksen puutteeseen — puhun nyt vain omasta kansallisesta julkisuudestamme — jota pitäisi tarkastella erittäin tarkasti, jos on kiinnostunut Euroopan unionin toimielinten kehittämisestä, siis myös demokraattisina toimieliminä.
So we must now meet these two central challenges.
Meidän on nyt vastattava näihin kahteen keskeiseen haasteeseen.
How can we do so?
Miten voimme vastata niihin?
We can do so through the vision of Europe as a political entity. It can become a larger and stronger political entity if we get on with the homework that now awaits us.
Eurooppaa poliittisena subjektina koskevasta näkemyksestä: laajentamalla ja vahvistamalla tätä poliittista subjektia tekemällä nyt tehtävänä olevat kotitehtävät.
After all, the Cardiff Council set March as the date for the special summit above all because of three added factors.
Cardiffin Eurooppa-neuvostohan asetti ylimääräisen huippukokouksen päivämäärän maa-
The Amsterdam Treaty is to enter into force and will intensify the pressure for reform, not just the pressure to enhance the EU's ability to act.
Fischer liskuuhun ennen kaikkea kolmen asian vuoksi: Amsterdamin sopimus astuu voimaan ja lisää edelleen uudistuspainetta eikä pelkästään toimintakykyä.
The European elections will be taking place in June.
Euroopan parlamentin vaalit ovat kesäkuussa.
But the European Parliament must also be able to play its part in implementing the Agenda 2000 reforms.
Euroopan parlamentin on kuitenkin myös kyettävä vielä tekemään Agenda 2000 -uudistuksen toteuttamiseen liittyvä työnsä.
That also requires budgetary decisions before the end of the year, with the new approach to areas eligible for aid and suchlike.
Vuoden loppuun mennessä on myös päätettävä talousarviota koskevia asioita, muotoiltava uudelleen tukialueita ja tehtävä vastaavia asioita.
In that respect, therefore, this date was set deliberately.
Siinä mielessä päivämäärä oli siis tietoinen valinta.
But within the context of this historical challenge, which is enlargement and at the same time the development of a political entity, we must also ensure that subsequent presidencies can tackle the institutional reforms, in order to use the window of time that we have.
Historiallisessa haasteessa eli laajentumisessa ja samanaikaisessa poliittisen subjektin muodostamisessa on kyse myös siitä, että seuraavat puheenjohtajamaat käyvät sitten käsiksi toimielinuudistuksiin hyödyntääkseen käytössämme olevan ajan.
Under what are for us very difficult conditions — we only recently came into office, which has some implications for the business of Europe — the German Government declared itself prepared to make Agenda 2000 the focus of our presidency and to reach agreement at the special summit in March.
Saksan uusi liittohallitus ilmoitti meidän kannaltamme erittäin vaikeissa olosuhteissa — astuimme vasta virkaan, silläkin on merkitystä Euroopan asian kannalta — olevansa valmis ottamaan Agenda 2000:n puheenjohtajakautensa painopisteeksi ja saamaan aikaan sopimuksen maaliskuun ylimääräisessä huippukokouksessa.
I sometimes try to imagine what would happen if this failed.
Yritän kuvitella mielessäni sitä, että se epäonnistuisi.
Early in the morning on 26/27 March the Heads of State or Government would appear before the people and declare failure.
Aikaisin aamulla 26. — 27. maaliskuuta valtioiden ja hallitusten päämiehet astuisivat julkisuuteen ja ilmoittaisivat epäonnistumisesta.
This time that would have immediate repercussions on stock market prices.
Se näkyisi tällä kertaa heti pörssikursseissa.
It would not simply be a decision, as it would have in the past when a summit happened to fail.
Se ei olisi pelkästään vain päätös, kuten menneisyydessä, jolloin huippukokous vain epäonnistui.
The date of 1 January 1999 has created a new dimension and thereby also a new responsibility.
1. tammikuuta 1999 loi uuden tilanteen ja näin ollen myös uuden vastuun.
I think we are all aware of that responsibility.
Uskon, että kaikki tuntevat tämän vastuun.
It can only succeed — and now I am coming to the age-old question of money — if everyone is prepared to look beyond their national interests, which are quite legitimate — in Germany too — and to set aside the conflicts between national interests in Europe for the sake of the compromise represented by integration.
Kaikki voi toimia vain — nyt palaan takaisin rakkaaseen rahaan — jos kaikki ovat valmiita luopumaan kansallisesta edustaan, joka on täysin oikeutettu — muuten myös Saksan osalta täysin oikeutettu, sillä Eurooppa toimii jännitystilassa, joka syntyy muotoiltaessa kansallisia etuja, jotka sitten murretaan yhdentymisen luomassa kompromississa.