natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These methods may also be cheaper to develop in so far as they exploit existing data or can be based on nation-wide sample surveys rather than requiring comprehensive new registers and annual census-type collections.
Paikallisen toimialayksikön tai paikallisen yksikön käsitettä tarvitaan silti useimmissa tapauksissa oikean alueellisen jakautuman tuottamiseen.
The main disadvantage is that the estimates are not produced with direct data but with indicators.
Yllämainitussa esimerkissä työllisyyslukujen täytyy perustua paikallista toimialayksikköä tai paikallista yksikköä koskeville tiedoille. doille.
i) Indicatorscan betested on existing data.
Kokonaisuudesta osiin -menetelmien etuna on kansantalouden tilinpidon ja aluetilinpidon lukujen yhdenmukaisuus.
To choose between different indicators, one can compare the actual figure collected with the estimate obtained by using the indicator to breakdown the national aggregate for the industry.
Menetelmien kehittäminen saattaa myös olla halvempaa, koska niissä käytetään olemassaolevia tietoja.
The higher the correlation, the more suitable the indicator.
Ne voidaan myös perustaa otostutkimuksille sen sijaan, että ne vaatisivat laajoja uusia rekistereitä ja vuosittaisia laskentatyyppisiä tietojenkeruita.
4.4 Adjustment of regional to national values
Suurin haitta on se, että estimaatteja ei tuoteta suoraan tietojen perusteella vaan indikaattoreiden avulla.
Sampling error can be measured, something may be known about non-sampling error and the results can be compared with the national total.
Paikallisen toimialayksikön tai paikallisen yksikön nimeäminen ei aina vahvista estimaatteja.
Where indicators have been used in topdown and mixed methods, it is hard to assess accuracy.
Joskus käytetään indikaattoria kokonaissuureen jakamiseksi alueittain.
The sum of the regional values is rarely exactly equal to the national total and the regional figures must usually be adjusted.
Esimerkiksi rautatiekuljetuksen arvonlisäys voidaan jakaa alueittain rautatieliikenteen matkustajien lukumäärän ja kuljetetun rahtimäärän mukaan.
These differences may arise from random and other errors in the regional data itself, or from specific differences in coverage or definition of the national total.
Tämän tyyppistä menetelmää kutsutaan kokonaisuudesta osiin -korvikemenetelmäksi eikä se ole niin luotettava kuin puhdas kokonaisuudesta osiin -menetelmä.
In conclusion, pure bottomup methods have advantages over topdown and pseudobottomup methods and should be the first choice.
Osista kokonaisuuteen -menetelmien luotettavuus voi daan arvioida.
When data are not available for local KAUs, pseudobottomup methods are recommended.
Otosvirheet voidaan laskea ja jotain voi daan saada selville muista kuin otosvirheistä.
Only in cases where no reliable information at enterprise level exists, should topdown methods be used.
Tietoja voidaan verrata myös koko maan lukuihin.
It is difficult to choose between a pseudobottomup method and a pure topdown approach; where local KAU data can be estimated reliably, pseudobottomup methods are preferable
Silloin kun kokonaisuudesta osiin -menetelmissä on käytetty indikaattoreita, tarkkuutta on vaikea arvioida.
4.3 Improving topdown and mixed methods
c) Yhteismenetelmät
Differences are usually allocated to the regions in proportion to the regional values, so the same percentage adjustment is applied to all regions.
Osista kokonaisuuteen -menetelmää tavataan harvoin puhtaassa muodossaan.
For example if the national total is 5% higher than the sum of the regional values, all the regional values are raised by 5%.
Tiedoissa on aina aukkoja, jotka on täydennettävä kokonaisuudesta osiin -menetelmää käyttäen.
This pragmatic approach is not always appropriate for dealing with coverage differences or non-random errors.
Samoin monet kokonaisuudesta osiin -menetelmät sisältävät usein tietoja täydentävistä lähteistä samalla tavoin kuin osista kokonaisuuteen -estimaatit.
Other solutions should always be considered.
Näin ollen yhteismenetelmät ovat vallitsevia.
Topdown and mixed methods can generally be improved by adhering to the following principles where data permit: a) Indicators should be as appropriate as possible and new regional data should be sought to validate or replace them - independent of the national values if necessary.
Yhteenvetona voidaan todeta, että puhtailla osista kokonaisuuteen -menetelmillä on etuja sekä koko naisuudesta osiin että osista kokonaisuuteen -korvikemenetelmiin nähden ja niiden tulisikin olla ensi sijaisia valinnassa.
Inappropriate indicators should only be a stopgap solution for major items in the accounts.
Kun tietoja ei ole saatavilla paikallisista toimialayksiköistä, suositellaan osista kokonaisuuteen -korvikemenetelmiä.
One possibility is to make greater adjustments to the less reliable estimates - often the smaller regions.
Ainoastaan silloin kun mitään luotettavaa tietoa yritystasolta ei ole olemassa, tulisi käyttää kokonaisuudesta osiin -menetelmiä.
This is rarely if ever done because adjustments will have a more significant effect on estimates for smaller regions and move them further from their unbiased estimates.
On vaikeaa valita osista kokonaisuuteen -korvikemenetel-män ja puhtaan kokonaisuudesta osiin -länestymista-van välillä.
The opposite approach is to include adjustments in large regions where they have little effect. This is sometimes done.
Silloin kun paikallisia toimialayksiköitä koskevia tietoja voidaan arvioida luotettavasti, osista kokonaisuuteen -korvikemenetelmät ovat suositeltavampia. teltavampia.
4.5 Accuracy of regional accounts b) Where there are no regional data, the same indicator should generally be used across the European Union to improve consistency between member states.
Valinta osista kokonaisuuteen ja kokonaisuudesta osiin -menetelmien välillä riippuu pääasiassa saatavilla ole vista tilastollisista tietolähteistä, mutta se kuvastaa myös aluetilinpidon tavoitteita.
The choice of methods also affects the accuracy of the figures see para 4.2. and 4.3.
4.3 Kokonaisuudesta osiin -menetelmien ja yhteismenetelmien parantaminen
The statistical definition of the local KAU or local unit requires it to be at a fixed and geographically identified place.
Kokonaisuudesta osiin- ja yhteismenetelmiä voidaan yleensä parantaa noudattamalla seuraavia periaatteita silloin kun tiedot sen sallivat: velletaan kaikkiin alueisiin.
Mobile equipment is explicitly excluded and its activity has to be attached to a local unit.
Jos esimerkiksi koko maan kokonaisluku on viisi prosenttia korkeampi kuin aluearvojen summa, kaikkia aluearvoja nostetaan viisi prosenttia.
The residence of the local unit is an essential criterion for the allocation to a particular region of the GVA generated in local units.
Tämä pragmaattinen menettelytapa ei ole aina tarkoituksenmukainen kattavuuserojen tai ei-satunnais-virheiden käsittelemiseen.
5.2 Income and output approaches
Muita ratkaisuja olisi aina harkittava.
The national economy has a strong identity: the national boundary is fixed and cross-border flows (of people, goods, services and financial assets) are usually measured, if not regulated.
a) Indikaattoreiden tulisi olla niin tarkoituksenmukaisia kuin mahdollista ja uusia aluetietoja olisi etsittävä niiden vahvistamiseksi tai korvaamiseksi - tarvittaessa koko maan arvoista riippumattomia.
The regional economy is much more open: regional boundaries change from time to time and flows between regions are so commonplace that they are rarely regulated or measured.
Epätarkoituksenmukaisia indikaattoreita tulisi käyttää ainostaan hätävarana tilinpidon keskeisille erille.
GVA by industry can be estimated in two ways: the output and the income approaches.
Yksi mahdollisuus on tehdä suurempia korjauksia vähemmän luotettaville estimaateille - usein pienemmille alueille.
The two are mathematically equivalent and both are normally calculated at national level.
Näin ei juuri tehdä, koska korjauksilla voi olla huomattava vaikutus pienempien alueiden estimaatteihin, jotka siirtyvät etäämmälle niiden harhattomista esti maateista.
The output and income measures of GVA by industry can be used together in national accounts to validate each other.
Vastakkainen menettelytapa on sisällyttää korjaukset suurempiin alueisiin, joissa niillä on vähän vaikutusta.
Both approaches can also be used for regional accounts. Ideally two estimates would be calculated independently and the results used together.
b) Kun aluetietoja ei ole, samoja indikaattoreita tulisi yleensä käyttää kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa yhdenmukaisuuden parantamiseksi.
In practice memberstates only have enough independent regional data for one set of estimates.
4.5 Aluetilinpidon tarkkuus c) Jos indikaattori ei ole tarkoituksenmukainen, estimaatteja ei pitäisi julkaista erikseen.
Most member states use an output approach supplemented with income data for the service sector where there is little regional output data.
Tiedot voi daan liittää täydentämään kokonaisuutta.
Thus regional accounts seem to make sense only within the framework of existing national accounts.
Alueittaisten arvonlisäys- ja kiinteän pääoman bruttomuodostusestimaattien tarkkuutta on jo käsitelty johdannossa ja kappaleessa 4.2.
National accounts can make use of more complete data and are not confronted with as many difficulties in assigning data to areas.
Tässä kappaleessa esitetään muutamia lisänäkökohtia.
The national system provides an independent standard to measure the relative accuracy of regional values; from the point of view of regional accounts, national values must be accepted as given.
d) Kokonaisuudesta osiin -menetelmiä tulisi yleensä so veltaa komponentteihin pikemminkin kuin kokonaistietoihin.
Where the regional values are determined directly, any difference between their sum and the national values provides an indication of possible errors - usually in the regional accounts.
Esimerkiksi bruttotoimintaylijäämä pitäisi arvioida kahdessa osassa: yrittäjien tai itsellisten työntekijöiden tulot ja yhtiöiden bruttotoimintaylijäämä.
But sometimes the regionally differentiated calculations can help to reveal implausible results in the national accounts, which should then be taken into account when revisions are made at national level.
Samoin heterogeeniset toimialat tulisi pilkkoa alatoimialoihin (katso esimerkkejä osasta 2).
4.6 Comparability of regional aggregates
e) Jos komponenteilla on erilainen alueellinen jakauma, pitäisi käyttää eri indikaattoreita.
The income and output approaches can be used in combination with the various bottomup and topdown methods discussed in section 4.
Aluetiedot eivät yleensä ole niin tarkkoja kuin koko maan luvut, koska ne perustuvat pienemmille otoksille ja huonompilaatuisille tietokannoille.
There is no reason why member states should all adopt the same approach.
Samoin asukasmääriltään pienempien alueiden estimaatit ovat vähemmän luotettavia kuin asukasmääriltään suurempien alueiden estimaatit.
The choice depends mainly on the statistical sources and the method should be designed to make the best possible use of whatever detailed regional data exist.
Myös menetelmien valinta vaikuttaa lukujen tarkkuuteen (katso kappaleita 4.2 ja 4.3).
In regional accounts we require comparability between aggregates, between industries, between regions and over time.
f) Jonkinlaista "ad hoc" disaggregointia voidaan myös harkita, jos se parantaa estimaattien laatua.
Regional accounts aggregates will be comparable if:
Esimerkiksi arvonlisäys saatettaisiin jakaa työvoima- ja pääomakomponenteista aiheutuvaan arvonlisäykseen. en.
For the income approach, the following components and sub-components should be estimated separately wherever possible:
Koko kansantalous on identiteetiltään vahva: kansalliset rajat ovat kiinteät ja rajojen yli kulkevia virtoja (ihmisten, tavaroiden, palveluiden ja rahoitusvarojen) yleensä mitataan, jollei säädelläkin.
The national accounts series on which they are based are exhaustive, reliable and comparable with those of other member states.
Aluetalous on paljon avoimempi: alueiden rajat muuttuvat aika ajoin ja alueiden väliset virrat ovat niin jokapäiväisiä, että niitä harvemmin säädellään tai mitataan.
Member states have a common understanding of the regional aggregates they are trying to measure and use the same principles and definitions.
g) Eri indikaattoreita voidaan käyttää NUTS I, II ja III tasoilla, jos se tuottaa tarkempia estimaatteja. Joskus NUTS I tasolla on saatavilla parempia tietoja kuin NUTS II tai III tasoilla.
- compensation of employees - gross operating surplus (GOS) - GOS of the self-employed - GOS of other producer units
h) Indikaattoria arvioitaessa kannattaa ajatella "käänteistestiä".
Member states have a common approach to dealing with any missing data ie using the same indicators for specific industries.
Esimerkiksi jos palkkoja käytetään kiin teän pääoman bruttomuodostuksen estimointiin, voimme kysyä "voitaisiinko työllisyyttä tai palkkoja estimoida kiinteän pääoman bruttomuodostus-tieto-jen avulla?".
Methods are consistent over time.
i) Indikaattoreita voidaan testata olemassaolevien tietojen avulla.
- rent - capital consumption - other taxes less subsidies on production
Valinnassa eri indikaattoreiden välillä voidaan kerättyjä tietoja verrata estimaattiin, joka on saatu käyttämällä indikaattoria koko maan tietojen jakamiseen toimialoittain.
5.3 Choice of indicators for topdown and pseudobottomup based methods
Mitä suurempi korrelaatio sitä sopivampi indikaattori.
It is helpful, but not essential for the same statistical sources to be used for each region or industry.
Aluetilinpito näyttäisi siten olevan mielekäs vain olemassaolevan kansantalouden tilinpidon puitteissa.
For example labour market estimates from the Labour Force Survey are likely to be more comparable across the European Union than those based on national data sets.
Kansantalouden tilinpidossa voidaan käyttää täydellisempiä tietoja eikä siellä törmätä niin moniin vaikeuksiin kuin tietojen alueellistamisessa.
However there is no particular advantage in using similar sources if principles, coverage and definitions vary.
Kansantalouden järjestelmä tarjoaa riippumattoman mittapuun aluetietojen suhteellisen tarkkuuden arvioinnille; aluetilinpidon näkökulmasta koko maan tiedot on hyväksyttävä annettuina.
Decisions on which indicators to use are tightly constrained by the data available, and by their quality.
Silloin kun alueittaiset arvot määritetään suoraan, kaikki erot niiden summan ja kansantalouden tilinpidon välillä antavat viitteen mahdollisista virheistä - tavallisesti aluetiedoissa.
There seems to have been little empirical research into the relative validity of the various indicators.
Mutta joskus alueittain eritellyt laskelmat voivat auttaa paljastamaan epätodenmukaisia tietoja kansantalouden tilinpidossa.
Much de pends on the circumstances of individual countries and, for topdown estimates, the magnitude of the amounts to be estimated.
Tämä tulisi ottaa huomioon, kun koko maan tasoa tarkistetaan.
We gave some general recommendations on the choice of indicators in section 4.3.
Aluetilinpidossa tarvitsemme vertailukelpoisuutta tieto jen välillä, toimialojen välillä, alueiden välillä ja ajankohdasta toiseen.
There are some additional points relating solely to GVA:
Aluetilinpidon tiedot ovat vertailukelpoisia, jos:
Regional GVA is a measure of the economic activity of producer units resident in a region.
Aluetietojen summa on harvoin tarkalleen yhtä suuri kuin koko maan kokonaisluvut ja aluetietoja on tavallisesti korjattava.
It does not measure the income of resident households.
Kansantalouden tilinpidon sarjat, joille ne perustuvat, ovat peittäviä, luotettavia ja vertailukelpoisia muiden jäsenvaltioiden vastaavien sarjojen kanssa.
a) Using a gross output or sales indicator to allocate GVA between producer units or regions assumes that
Erot yleensä kohdennetaaan alueille aluearvojen suhteessa, siten että samaa prosentuaalista korjausta so
intermediate consumption is the same proportion of output in all units or regions.
Jäsenvaltioiden kesken vallitsee yhteisymmärrys mitattavista alueaggregaateista, ja mittaamisessa so velletaan samoja periaatteita ja määritelmiä.
low total GVA in the regions where ancillary activities are concentrated.
Jäsenvaltioilla on yhteinen lähestymistapa puuttuvien tietojen käsittelemiseksi, so. samojen indikaat toreiden käyttämiseksi ongelmatoimialoilla.
It seems more reasonable to assume they make a positive contribution to GVA.
Menetelmät ovat yhdenmukaisia ajankohdasta toiseen.
If no local KAU or local unit data exist, an appropriate indicator should be used to distribute GVA and GFCF among the different local KAUs or local units and units engaged in ancillary activities.
Samojen tilastollisten tietolähteiden käyttämisestä jokaiselta alueelta tai toimialalta on apua, mutta se ei ole olennaista.
Wages and salaries and employment are the most appropriate indicators.
Samanlaisten lähteiden käyttämisestä ei kuitenkaan ole mitään erityistä etua, jos periaatteet, kattavuus ja määritelmät vaihtelevat. vat.
b) For industries where there is little output data, the income approach has the advantage that wages and salaries are a substantial proportion of GVA.
Saatavilla olevat tiedot ja niiden laatu rajoittavat tiukasti päätöksentekoa indikaattoreiden käytöstä. Eri indikaattoreiden suhteellisesta pätevyydestä on vain vähän empiiristä tutkimusta.
When this information is available at local KAU or local unit level, only the gross operating surplus need be estimated.
Yleisperiaatteen mukaisesti arvonlisäys olisi kohdennettava sille aluelle, jossa toimintaa suorittavan tuotantoyksikön kotipaikka on.
When using a pseudobottomup method to break down GVA between local units using an indicator, the allocation of GVA to the units engaged in ancillary activities (HQ included) tends to be done Implicitly.
Seuraavassa esitetään joitakin lisänäkökohtia, jotka liittyvät yksinomaan arvon lisäykseen: a) Tuotoksen tai myynti-indikaattorin käyttäminen arvonlisäyksen jakamiseen tuotantoyksiköiden tai alueiden kesken edellyttää, että välituotekäyttö muodostaa yhtä suuren osan tuotoksesta kaikissa yksi köissä tai kaikilla alueilla.
5.5 The passage from regional GVA at basic prices to GDP per region (GDPR) at market prices c) The gross operating surplus is usually allocated using wages and salaries, labour costs, employment or turnover.
Paikallisen toimialayksikön tai paikallisen yksikön tilastollinen määrittely edellyttää sen sijaitsevan kiinteässä ja maantieteellisesti yksilöidyssä paikassa.
Amongst these a tentative preference may be given to turnover, followed by labour costs, wages and salaries and then the number of employees.
Liikkuva kalusto on nimenomaisesti rajattu ulkopuolelle ja sen toiminnan on liittyttävä paikalliseen yksikköön.
Wages and salaries are preferred to employment because those earning higher wages usually contribute more to GVA than the lower paid.
Paikallisen yksikön kotipaikka on perustava kriteeri paikallisissa yksiköissä tuotetun arvonlisäyksen kohdentamiselle tietylle alueelle.
Output is to be valued at basic prices.
Toimialoittainen arvonlisäys voidaan arvioida kahdella tavalla: tuotoksen ja tulojen kautta.
Products used for intermediate consumption are to be valued at purchasers prices at the time they enter the process of production.
Nämä kaksi tapaa tuottavat matemaattisesti saman tuloksen ja molemmat tavallisesti lasketaan koko maan tasolla.
As a consequence, GVA per industry is valued at basic prices (see ESA 1328).
Kansantalouden tilinpidossa toimialoittaisen arvonlisäyksen tuotosja tulomittaimia voidaan käyttää yhdessä vahvistamaan toisiaan.
d) Using an indicator for gross operating surplus almost always results in regional values with identical signs.
c) Bruttotoimintaylijäämä alueellistetaan tavallisesti käyttäen palkkoja, työvoimakustannuksia, työvoimaa tai liikevaihtoa.
The surplus will be distributed across all the units to a greater or lesser extent.
Näistä etusija voidaan antaa liikevaihdolle työvoimakustannusten, palkkojen ja sen jälkeen työntekijöiden lukumäärän seuratessa.
Thus if the enterprise or industry is profitable nationally, no region makes a loss.
Molempia lähestymistapoja voidaan käyttää myös aluetilinpidossa.
Without some data at local unit level, it is not possible to identify profitable and unprofitable units and improve the regional allocation.
Useimmat jäsenvaltiot käyttävät tuotostarkastelua, jota täydennetään tulotiedoilla palvelusektorilta, jolta on vähän alueittaista tuotostietoa.
e) In capital intensive industries, an adhoc disaggregation of GVA into labour and capital related portions may be preferable to a disaggregation into compensation of employees and gross operating surplus.
d) Bruttotoimintaylijäämää koskevan indikaattorin käyttäminen johtaa melkein aina alueittaisiin arvoihin, joilla on sama etumerkki. Ylijäämä jaetaan suuremmassa tai pienemmässä määrin kaikille yksiköille.
The basic price of a product is equivalent to the sum of the cost of the goods and services used, and there muneration of the factors of production needed to produce that product.
Näin ollen, jos yritys tai toimiala on koko maan tasolla kannattava, niin yksikään alue ei ole tappiollinen.
It does not include taxes paid, neither subsidies on the products, but it includes the other taxes and subsidies linked to production which it pays.
Jollei ole olemassa tietoja paikallisen yksikön tasolta ei ole mahdollista yksilöidä kannattavia ja ei-kannattavia yksiköitä ja parantaa aluejakaumaa.
The disaggregation has two stages:
Tulojen ja tuotoksen tarkastelua voidaan käyttää yhdessä erilaisissa osista kokonaisuuteen ja kokonaisuudesta osiin -menetelmissä, joita on käsitelty luvussa 4.
Split GVA into labour and capital related portions.
Arvonlisäys jaetaan työvoiman ja pääoman perusteella osiin.
The ratio of wages and salaries to depreciation could be used to estimate the ratio of the two portions.
Palkkojen suhdetta poistoihin voidaan käyttää näiden kahden osuuden suhteen arvioimiseen. seen.
The regional equivalent of GDP is GDPR (gross domestic product per region).
Tuotteet, jotka on tarkoitettu välituotekäyttöön, on arvotettava ostajahintaan hetkellä, jolloin ne tulevat tuotantoprosessiin.
GDPR is valued at market prices by adding the regionalized taxes less subsidies on products and imports, and the value added tax (VAT) to values added per region at basic prices (see ESA 1329)
Sen seurauksena toimialoittainen arvonlisäys arvotetaan perushintaan (katso EKT 13.28.).
The two portions should be allocated separately to regions or local units.
Nämä kaksi osuutta olisi jaettava erikseen alueille tai paikallisille yksiköille.
The labour related part of GVA can be allocated using labour costs, wages and salaries or employment in order of preference.
Työvoimaan liittyvä osuus arvonlisäyksestä voidaan kohdentaa alueille käyttäen työvoimakustannuksia, palkkoja tai työvoimaa tässä järjestyksessä.
The capital related part requires an indicator such as depreciation, capital stock, or fixed capital formation, in that order.
Pääomaan liittyvä osuus vaatii indikaattoria kuten poistot, pääomakanta tai kiinteän pääoman muodostuminen tässä järjestyksessä.
The average of GFCF over several years would be better than one single year.
Kiin teän pääoman bruttomuodostuksen keskiarvo useammalta vuodelta olisi parempi kuin yhtä vuotta koskeva tieto.
Other taxes and subsidies linked to production, form part of GVA at basic prices, and should be allocated to the local KAU or local unit where the production takes place, when the income approach is used (see 5.2) for estimating GVA at basic prices.
BKT:n alueittainen vastine on BKTA (bruttokansantuote alueittain).
They should be distinguished from taxes and subsidies on products and imports and VAT. The two are different in impact and should be allocated separately forthe estimation of GDPR.
BKTA arvotetaan markkinahintaan lisäämällä perushintaisiin arvonlisäyksiin alueellistetut tuoteverot ja arvonlisävero sekä vähentämällä alueellistetut tuoteja tuontituet (katso EKT 13.29.).
In a pseudobottomup method, this procedure would be carried out for each enterprise.
Osista kokonaisuuteen -korvikemenetelmässä tätä menettelytapaa käytettäisiin jokaiseen yritykseen.