natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although more than 70% of respondents in Europe think priority should go to bringing the European Union closer to its citizens, it is not necessarily felt that this should lead to the establishment of a type of European citizenship, which would be in addition to the national citizenship held by each national of the European Union.
Vaikka haastatelluista eurooppalaisista lähes 70 prosentin mielestä on ensisijaista, että Euroopan unioni lähentyy kansalaisiaan, tämän ei välttämättä tulisi johtaa sellaisen Euroopan unionin kansalaisuuden luomiseen, joka tulisi jokaisen Euroopan unionin kansalaisen oman maan kansalaisuuden lisäksi.
On average, only 49% of citizens questioned are in favour of double nationality on these lines, compared with 37% against.
Keskimäärin ainoastaan 49 % haastatelluista suhtautuu myönteisesti tähän kaksoiskansalaisuuteen ja 37 % vastustaa sitä.
Belgium and the United Kingdom are the only countries in line with this average.
Belgia ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat ainoat maat, jotka sijoittuvat tähän keskiarvoon.
Sweden (with 68.1%), Italy (68.4%) and Belgium (69.8%) are in line with the Community average, while the largest majorities are in Denmark, the Netherlands, Portugal, Spain, Luxembourg, France and Greece: the numbers calling for a closer democratic relationship range from 70.5% of Danes to 83.8% of Greeks.
Ruotsi (68,1 %), Italia (68,4 %) ja Belgia (69,8 %) sijoittuvat Euroopan unionin keskitasoon. Tanska, Alankomaat, Portugali, Espanja, Luxemburg, Ranska ja Kreikka ovat eniten myönteisellä kannalla: kansanvaltaisen lähentymisen puolesta vedotaan tanskalaisten 70,5 prosentista kreikkalaisten 83,8 prosenttiin.
The European Union clearly divides along a north­west/south­east line.
Euroopan unioni näyttää olevan jakautunut luode­kaakko­akselilla.
The countries in favour of European citizenship are the Union's 'Latin' countries, including France and Ireland.
Euroopan unionin kansalaisuudelle myönteisimmät maat ovat unionin "latinalaiset" maat, mukaan lukien Ranska ja Irlanti.
In fact Ireland is the country most in favour of the proposal, with 63% of citizens approving it.
Irlanti on ehdotukselle myönteisin: 63 % kansalaisista hyväksyy sen.
The countries in the northern and central parts of the European Union are the most opposed to setting up European citizenship, with Denmark very clearly in the lead (70% of Danes reject the proposal), followed by Austria, Sweden and Germany.
Tanska vastustaa sitä selvästi eniten (70% tanskalaisista vastustaa ehdotusta), seuraavina tulevat Itävalta, Ruotsi ja Saksa.
Almost all respondents in Europe think this is a vital priority: the average vote in favour is 81%.
Tästä kysymyksestä unionin kansalaiset ovat lähes yksimielisiä: keskimäärin lähes 81 prosentin mielestä tämä kysymys on ensisijainen painopistealue.
The leaders are the Netherlands (with 88.4%), Sweden (87.6%), Denmark (87.5%) and Finland (86%), followed by France (85.6%) and Greece (85%).
Alankomaat (88,4 %), Ruotsi (87,6 %), Tanska (87,5 %), Suomi (86 %) sekä Ranska (85,6 %) ja Kreikka (85 %) suhtautuvat myönteisimmin tähän eurooppalaisen toimen alaan.
These countries are also the most motivated, with a 'don't know' rate of between 1.4 and 4.5%.
Niillä on myös vähiten "en tiedä" ­vastauksia (1,4 %—4,5 %).
There are four other countries in the same geographical area which are less categorically opposed to the establishment of European citizenship.
Samaan maantieteelliseen alueeseen kuuluvat neljä muuta maata vastustavat unionin kansalaisuuden luomista vähemmän ehdottomasti.
In Luxembourg the vote is 40% on each side of the argument, while in Finland and the Netherlands the Yes votes only just scrape a majority.
Luxemburgissa ehdotuksen kannattajia ja vastustajia on yhtä paljon (40 %) kun taas Suomessa ja Alankomaissa puoltava kanta voittaa vain äärimmäisen niukasti.
The United Kingdom (74%), Portugal (73.5%) and Belgium (73%) are the countries least in favour of making this issue a priority, and at the same time the least motivated, with a 'don't know' rate of between 7 and 9.6%.
Yhdistynyt kuningaskunta (74 %), Portugali (73,5 %) ja Belgia (73 %) suhtautuvat kysymykseen kielteisimmin, ja niillä on eniten "en tiedä" ­vastauksia (7 %—9,6 %).
The other countries — Spain, Ireland, Italy, Luxembourg and Austria — are in line with the Community average.
Muut maat (Espanja, Irlanti, Italia, Luxemburg ja Itävalta) ovat puolestaan eurooppalaista keskitasoa.
An interesting fact is that the countries where public opinion is most motivated on this issue are also the staunchest opponents of double citizenship.
On huomattava, että sellaisten maiden kansalaiset, jotka ovat varmimpia kannastaan tässä kysymyksessä, vastustavat kiivaimmin kaksoiskansalaisuuden luomista.
The European Union's means of action
Euroopan unionin toimintakeinot
There are several questions on topics to do with furthering European integration, such as European citizenship, broadening the fields of action of the European Union or the development of the institutions, relating mainly to the role and powers of any European executive body which emerges in the future.
Yli 60% Euroopan unionin kansalaisista on sitä mieltä (20 prosentin vastustaessa), että unionin on korvattava kansalliset, alueelliset tai paikalliset hallintoelimet kaikilla niillä aloilla, joilla niiden päätöksenteon tehokkuuden raja tulee vastaan.
-► Wider responsibilities for the European Union
Näin on etenkin Portugalissa (41% puolesta ja 38 % vastaan).
There is virtual unanimity on this proposal.
Euroopan unionin kansalaiset ovat pääasiassa yhtä mieltä tästä ehdotuksesta.
The narrow gap between the European average (64%) and the percentage of citizens most in favour of such a development (71% in Ireland) is a sign of how similar reactions are, throughout Europe, to this question.
Hyvin pieni ero Euroopan unionin keskitason (64 %) ja tällaista kehitystä innokkaimmin puolustavien kansalaisten välillä (71 % Irlannissa) osoittaa unionin kansalaisten hyvin yhtenäisen suhtautumisen tähän kysymykseen.
takes the average view, with 54.5% for, while the other Member States fall into three groups.
Toimivallan siirtoa vähiten kannattavat maat ovat Ruotsi (50 %), Portugali (52,8 %), Itävalta (54,6 %), Belgia (55,4 %) ja Luxemburg (56,8 %).
In the Netherlands, the United Kingdom, Finland, Luxembourg and Portugal, there are still more in favour than against, but the votes in favour never reach 50% and in some cases opponents of the idea are almost as numerous, particularly in Portugal, where there are 41% for and 38% against.
Itävaltalaiset vastustavat Euroopan unionin toimeenpanoelimen perustamista, vaikka vastustajien enemmistö on heikko (45 % vastustaa ja 37 % kannattaa).
There is opposition to an elected European government in Austria, though the majority is a relatively small one (45% against, with 37% in favour), while in Sweden and Denmark opponents greatly outnumber the rest, with 70% of Swedes and 82% of Danes against the idea.
Ruotsissa (70 %) ja Tanskassa (82 %) mielipide on jyrkästi asiaa vastaan.
The countries least in favour of a transfer of powers are Sweden (with 50%), Portugal (52.8%), Austria (54.6%), Belgium (55.4%) and Luxembourg (56.8%).
• Parlamentille vastuussa olevan Euroopan unionin hallituksen luominen
The concerns of the people of Europe
Eurooppalaisten huolet
Europe's citizens say there are certain risks which worry them and might give rise to a feeling that there is a 'democracy gap' in the day-to-day running of the European Union.
Tällainen Euroopan unionin toimielinten kehitys saa tuen 58 prosentilta unionin kansalaisista.
Fifty-eight per cent of those questioned are in favour of the European institutions developing in this direction, compared with 20% against and 22% who have not made up their minds.
Noin 20% vastustaa sitä, ja 22 % kansalaisista ei osaa vastata tähän kysymykseen.
-» A loss of power by the smaller Member States
• Euroopan unionin pienten jäsenvaltioiden vallan menetys
Portugal, Sweden, the United Kingdom and Austria are the countries where people are least persuaded that such a reform would be a good idea — and the countries with the highest number of'don't know' replies.
Portugalilaiset, ruotsalaiset, britit ja itävaltalaiset ovat yhtäältä vähiten vakuuttuneita kyseiseen uudistukseen ryhtymisen soveliaisuudesta, ja toisaalta he osaavat ottaa siihen vähiten kantaa.
The countries most in favour are the Netherlands (75.8%), Italy (70%), Greece (66.6%), France (63.8%) and Spain (63.7%).
Tälle kehitykselle myönteisimpiä ovat Alankomaat (75,8 %), Italia (70 %), Kreikka (66,6 %), Ranska (63,8 %) ja Espanja (63,7 %).
Belgium (59.7%), Luxembourg (57.5%) and Germany (57%) are in line with the Community average.
Belgia (59,7 %), Luxemburg (57,5 %) ja Saksa (57%) ovat Euroopan unionin keskitasoa.
• Electing a European government
Saksa (54,5 %) on keskitasoa, kun taas muut jäsenvaltiot jakautuvat kolmeen ryhmään.
Each State in the European Union has an opportunity to inject its own momentum into the process of European integration.
Vaalin kannattajat löytyvät Ranskasta (58%), Belgiasta (58,1 %), Irlannista (60,2 %), Kreikasta (63,4%) ja Italiasta (70%).
But there is a risk that this power will not be exercised in a balanced manner, and in particular there are fears that the smaller Member States stand to lose from having less influence over the course of European Union policy.
Jokaisella Euroopan unionin jäsenvaltiolla on mahdollisuus antaa oma panoksensa Euroopan yhdentymiseen. Voidaan kuitenkin pelätä, että tätä valtaa ei käytetä tasapainoisesti ja etenkin että pienillä jäsenvaltioilla on vähemmän vaikutusvaltaa Euroopan unionin politiikan kulkuun.
Nearly half of Europe's citizens think this is likely to happen, but an almost equal percentage is not afraid of such a development.
Melkein puolet Euroopan unionin kansalaisista pitää tätä kehitystä todennäköisenä mutta lähes vastaavassa suhteessa ei pelkää sitä.
However, the majorities are very small and the European average on both sides of the question is only a poor reflection of the breakdown in the various Member States.
Ainoastaan Saksa ja vähäisemmässä määrin Itävalta poikkeavat täysin muista jäsenvaltioista: levolliset mielipiteet ovat enemmistönä huolestuneisiin verrattuna etenkin Saksan osalta (67,5 % levollisia ja 19,2 % huolestuneita).
Though, all in all, in favour of setting up a European government, European citizens are more cagey about the possibility of its being elected: 54% think it ought to be elected, with 31% against. Germany
Alankomaissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Suomessa, Luxemburgissa ja Portugalissa vaalin
Are you concerned about the influence of the larger Member States?
Pelkäättekö suurten jäsenvaltioiden vaikutusvaltaa?
(Source: Mega-Eurobaromeíer 1/1996)
(Lähde: Mega-Eurobaromctrl 1/1996)
Of the 15 Member States, the four which afraid of the larger Member States' influence over the course of European policy are, together with Finland and the United Kingdom, also the ones which think it is most likely to happen (more than 70%), On average, a sizeable majority (61.6% as against 21.3%) of European citizens share this view. Even in Germany, 50.7% of people are sure it will happen.
Espanjassa, Italiassa, Luxemburgissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Belgiassa ja Ranskassa ero näiden kahden mielipidesuuntauksen välillä on hyvin pieni, eivätkä huolestuneet mielipiteet ylitä koskaan 50:tä prosenttia.
> A tendency to over-centralize The European institutions are heavily involved in lawmaking in a great variety of fields.
Euroopan unionin toimielimet täyttävät tärkeää lainsäädäntötehtävää moninaisilla aloilla.
This exercise of their powers, though vital, may convey a feeling that political power in Europe is overcentralized, particularly as some of the Member States are at the same time attempting to decentralize their own institutions and government departments^
Niiden käyttäessä tätä toimivaltaansa voi syntyä vaikutelma Euroopan unionin poliittisen vallan liiallisesta keskusjohtoisuudesta erityisesti sen vuoksi, että muutamat jäsenvaltiot pyrkivät samaan aikaan hajauttamaan toimielimiään ja hallintoaan.
In Denmark, Finland, Greece, Ireland, the Netherlands, Portugal and Sweden, on the other hand, views are much more clear­cut: people there are afraid that the smaller Member States will lose power.
Sitä vastoin Tanskassa, Suomessa, Kreikassa, Irlannissa, Alankomaissa, Portugalissa ja Ruotsissa on selvästi jyrkempiä mielipiteitä: niiden kansalaiset pelkäävät pienimpien jäsenvaltioiden menettävän valtaansa.
Apart from the Netherlands, these are of course the countries furthest away from Europe's decision­making centre.
Alankomaita lukuun ottamatta nämä maat ovat maantieteellisesti kauimpana Euroopan unionin päätöksenteon keskuksesta.
An interesting fact is that this group includes the five countries where people are most motivated to give an answer to the question: Denmark, Finland, Greece, the Netherlands and Sweden.
Tässä ryhmässä on myös viisi valtiota, joissa yleinen mielipide on kiinnostunein tästä aiheesta: Tanska, Suomi, Kreikka, Alankomaat ja Ruotsi.
These five countries, plus the United Kingdom, are in fact the ones where people are most convinced that there probably will be such a loss of power.
Lisäksi nämä viisi maata yhdessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa ovat vakuuttuneimpia vallan menettämisen todennäköisyydestä.
Opinion in Europe is split between unconcern (42%) and anxiety (40%) as to what may be a tendency to overcentralize.
Eurooppalaisten mielipiteet ovat jakautuneet levollisuuden (42 %) ja huolestuneisuuden (40 %) välillä suhteessa mahdolliseen liialliseen I keskusjohtoisuuteen.
There are also signs that people have a great deal of difficulty making up their minds, with nearly one out of five citizen§£* expressing no view at all.
Samanaikaisesti mielipiteissä on melko suurta päättämättömyyttä. Lähes viidennes kansalaisista ei ilmaise mielipidettään tästä kysymyksestä.
This is particularly marked in three countries (Spain, Luxembourg and Belgium), where nearly 3 out of 10 citizens do not answer the question.
Epäröinti on vielä suurempaa kolmessa maassa (Espanjassa, Luxemburgissa ja Belgiassa), joissa lähes kolmannes kansalaisista ei vastaa tähän kysymykseen.
-» The influence of the larger Member States
-» Suurten jäsenvaltioiden vaikutusvalta
Public opinion in Europe is wary of the influence the larger countries can exert by dictating the course of European policy to suit their own interests.
Näin on ennen kaikkea Saksassa ja Itävallassa, missä 50,2 % (Saksassa) ja 57,4 % (Itävallassa) kansalaisista ei pelkää keskusjohtoisuutta.
Some 56% of Europe's citizens share this fear, compared with 32% who do not. Twelve per cent do not know.
Italiassa 47% kansalaisista on asian suhteen levollisia, mutta siellä on otettava huomioon myös huomattava määrä kansalaisia (26 %), jotka eivät osaa vastata tähän kysymykseen.
Three countries are, all in all, unconcerned, starting with Germany and Austria, where between 50.2% of people (in Austria) and 57.4% (in Germany) say they have no fears on this score.
Eurooppalaiset pelkäävät suurten valtioiden vaikutusvaltaa, jota nämä voivat harjoittaa määräämällä Euroopan unionin politiikan suunnan etujensa mukaisesti.
In Italy, too, 47% of people are unconcerned, though there are also a lot of people in that country (26%) who cannot give an answer to the question.
Tämän pelon jakaa 56 % Euroopan unionin kansalaisista, 32 % on toista mieltä, ja 12 prosentilla kansalaisista ei ole vastausta tähän kysymykseen.
This fear reflects a general feeling throughout the European Union except in Germany.
Kahdeksassa maassa ollaan keskusjohtoisuudesta huolestuneempia kuin Euroopan unionissa keskimäärin.
Austria and Belgium come closest to the average view.
Kreikassa, Irlannissa ja Ranskassa 47— 50% kansalaisista on huolestuneita.
The most concerned countries are Ireland (59.8%), France (64.5%), Finland (65.2%), the United Kingdom (67.1%), Denmark (70.5%), the Netherlands (73.9%), Greece (74.6%) and Sweden (77.1%), in that order.
Alankomaissa, Tanskassa, Suomessa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa 58—66 prosentin enemmistö kansalaisista on huolestuneita.
Concern is higher than the Community average in eight countries.
Itävalta ja Belgia ovat lähimpänä keskimääräistä mielipidettä.
In Greece, Ireland and France, 47 to 50% of ordinary people are worried, while in the Netherlands, Denmark, Finland, Sweden and the United Kingdom there are sizeable majorities, between 58 and 66%, of people who are concerned.
Huolestuneimmat maat ovat järjestyksessä Irlanti (59,8 %), Ranska (64,5 %), Suomi (65,2 %), Yhdistynyt kuningaskunta (67,1 %), Tanska (70,5 %), Alankomaat (73,9 %), Kreikka (74,6 %) ja Ruotsi (77,1 %).
In four other countries — Spain (with 49.7%), Luxembourg (49.5%), Italy (50.4%) and Portugal (52.3%) — a sense of concern predominates but is still lower than the European average.
Kaiken kaikkiaan kaikissa viidessätoista I jäsenvaltiossa on havaittavissa keskimäärin samanlaisia suuntauksia kysyttäessä kansalaisilta keskusjohtoisuuden vahvistumisen todennäköisyydestä.
Looking at the overall picture, the same trends are at work in all 15 countries in relation to the average when citizens are asked if they think greater centralization is likely to occur.
Neljässä muussa maassa eli Espanjassa (49,7%), Luxemburgissa (49,5 %), Italiassa (50,4 %) ja Portugalissa (52,3 %) vallitseva huolestuneisuuden aste on kuitenkin pienempi kuin Euroopan unionissa keskimäärin.
Here again, Germany moves in the opposite direction from its partners: while an average 56% of Europe's citizens are afraid of the larger countries' influence, only 39.4% of German citizens share that fear, while 48.7% are not afraid.
Saksassa ollaan jälleen päinvastaista mieltä kuin muissa jäsenvaltioissa: kun keskimäärin 56 prosenttia unionin kansalaisista pelkää suurten valtioiden vaikutusvaltaa, sitä pelkää vain 39,4 % saksalaisista, ja 48,7 % on vastakkaista mieltä.
European Commission Directorate­General X Task force on priority information projects Office 6/47 Rue de la Loi 57 B­1040 Brussels pill 4 - 1111 r ■ 11111 prnrim
Euroopan yhteisöjen komissio, Pääosasto X Task­force­ryhmä "Ensisijaiset tiedotushankkeet" Rue de la Loi 57 Toimisto 6/47 B­1040 Bruxelles
Reconciling environment and economic development
Ympäristön ja taloudellisen kehityksen yhteensovittaminen Eui
es off the Atlantic coasts or the Shetland Isles, acid rain or the explosion of a reactor at Chernobyl and radioactive fallout ... .
Öljylautat Atlantin rannikolla tai Shetlandinsaarien edustalla, happosateet, isernobylin reaktorin ' räjähtäminen ¡a sitä seuranneet radioaktiiviset laskeumat...
These catastrophes have served spectacularly to bring matters to the attention of Europeans, who are becoming ever more sensitive to environmental problems.
Nämä katastrofit ovat ravistelleet eurooppalaiset hereille kiinnittämään entistä enemmän huomiota ympäristöongelmiin.
It was with the Single European Act, adopted in 1986, that the environment found its place in the Treaty.
Vuonna 1986 annetun Euroopan yhtenäisasia­kirjan myötä ympäristöasiat sisällytettiin perustamissopimukseen.
The Single Act was then complemented by the Maastricht Treaty, which clearly states that the environment will become Community policy.
Yhtenäisasiakirjaa täydennettiin sittemmin Maastrichtin sopimuksella, jossa määrätään selkeästi, että ympäristö on yksi yhteisön politiikan ala.
Several articles in the Treaty now stress the need to combine free-trade objectives with a high level of environmental protection in order to ensure in particular 'prudent and rational utilization of natural resources' and 'protecting human health'.
Useissa perustamissopimuksen nykyisissä artikloissa määrätään, että vapaan kaupan tavoitteet ja ympäristönsuojelun korkea taso on sovitettava yhteen erityisesti "luonnonvarojen harkitun käytön" ja "ihmisten terveyden suojelun" varmistamiseksi.
It is thus accepted that natural resources constitute the basis and the limits of economic development.
Näin tunnustetaan, että luonnonvarat muodostavat sekä taloudellisen kehityksen perustan että sen rajat.
The 'regional' or planetary dimension of environmental problems is likewise recognized by the Treaty.
Perustamissopimuksessa tunnustetaan myös ympäristöongelmien "alueellinen" tai maailmanlaajuinen luonne.
the two key stages of the Union's environment policy
Unionin ympäristöpolitiikan kaksi virstanpylvästä
1986: adoption of the Single European Act, which:
Vuonna 1986 annettiin Euroopan yhtenäisasiakirja, ¡ossa
In November 1986 more than 30 tonnes of chemicals were spilt into the Rhine following an explosion in installations close to Basle.
Marraskuussa 1996 Reiniin valui miltei 30 tonnia kemikaaleja Baselin lähellä sijaitsevassa laitoksessa tapahtuneen räjähdyksen jälkeen.
In the days that followed, the poisoned water reached the German, French and Dutch banks of the river, decimating the aquatic fauna and flora and forcing the Dutch to change their source of supply of drinking water.
Räjähdystä seuraavina päivinä pilaantunut vesi virtasi Reinin sivuhaaroihin Saksassa, Ranskassa ja Hollannissa, jolloin vesikasveja ja eläimiä tuhoutui ja Hollanti joutui ottamaan juomavetensä muualta.
Such accidents regularly remind us that pollution knows no frontiers, that 'wild' economic development has its limits and what is at stake for the world if we do not protect the environment.
Tällaiset onnettomuudet ovat toistuva muistutus siitä, että saasteet eivät tunne rajoja, että "villillä" talouskehityksellä on kattonsa ja että ympäristönsuojelu on maailmanlaajuinen haaste.
The transnational dimension of environmental problems is one of the reasons which justify a Community approach to them in Europe.
Ympäristöongelmien rajat ylittävä luonne on peruste sille, että niitä käsitellään yhteisön tasolla Euroopassa.
Problems without frontiers need solutions without frontiers.
Rajat ylittävät ongelmat on ratkaistava rajat ylittävällä tavalla.
How, then, can we reconcile environment and economic development?
Miten siis voidaan sovittaa yhteen ympäristö ja taloudellinen kehitys?
What is the European Union doing on the issue and what action is it going to take in the long term?
Mitä Euroopan unioni tekee talla alalla ja mitkä ovat sen pitkän aikavälin tavoitteet?
• integrates environment in the other Community polities; • gives environmental actions their own legal basis; • establishes the four principles of action: prevention, correction at source, 'polluter pays' principle and subsidiarity principle which appears just for provisions concerning the environment;
> Ympäristönsuojelu ja taloudellinen kehitys: kohti maailmanlaajuista unionin trategiaa in sst • määriteltiin neljä toimintaperiaatetta: ennaltaehkäisyn periaate, periaate, ¡onka mukaan ympäristövahingot olisi torjuttava ensisijaisesti niiden syntypaikassa, saastuttaja maksaa -periaate jo toissijaisuusperiaate, jota sovelletaan ainoastaan ympäristöä koskevien säännösten ja määräysten osalta
> Environmental protection and economic development: towards a global strategy of the Union • introduces the qualified majority for certain environmental decision-making connected with the internal market.
• otettiin käyttöön määräenemmistöön perustuva päätösmenettely tiettyjen sisämarkkinoihin liittyvien päätösten tekemisessä ympäristöalalla.
1992: adoption of the Maastricht Treaty:
Vuonna 1992 tehtiin Maastrichtin sopimus, ¡onka keskeiset muutokset olivat seuraavat: m
• introduction of the precautionary principle and of the objective of sustainable development;
• ympäristöpolitiikka tuli varsinaisesti yhteisöpolitiikan piiriin
The first Community initiatives in the field of environmental protection go back as far as 1972.
Euroopan yhnn yhteisö toteutti ensimmäiset ympäristönsuojelualoitteet jo vuonna 1972.