natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The evidence received by the Committee suggests above all that the simplest yet most fundamental problem faced in bringing a prosecution is finding the appropriate person to talk to.
Valiokunnan saama todisteaineisto antaa viitteitä ennen kaikkea siitä, että yksinkertaisin mutta kaikkein perustavin ongelma syytteen nostamisessa on löytää sopiva henkilö, jonka kanssa asiasta voi keskustella.
In cases where, thanks to a UCLAF seminar or the like, two prosecutors happen to know each other, they may be able to short-circuit the official system and work effectively while
Jos UCLAF:n seminaarin tai vastaavien tilaisuuksien ansioista kaksi syyttäjää tuntevat toisensa, he voivat kiertää virallisen järjestelmän ja työskennellä tehokkaasti byrokratian ja diplomatian edetessä omaa tietään.
Before turning to the question of the bureaucracy and diplomacy therefore, how might these kinds of immediate working contacts be favoured.
Ennen byrokratiaan ja diplomatiaan liittyvien ongelmien käsittelyä käsitellään sen vuoksi sitä, miten tällaisia välittömiä yhteyksiä voitaisiin suosia.
The role of the Commission is potentially important, as it represents the best-placed actor to provide the kind of central information point which is called for.
Komissiolla on luultavasti merkittävä rooli, koska sillä on paras asema tarvittavan keskeisen tiedotuspisteen luomiseen.
In practice, as the Committee heard, UCLAF already attempts to provide this kind of service on an ad hoc basis.
Komission saaman tiedon mukaan UCLAF pyrkii jo antamaan käytännössä tällaista palvelua ad hoc- pohjalta.
In the circumstances it would not appear impossible for UCLAF to manage, on a more systematic basis, a directory of competent persons (i.e. state prosecutors, magistrates, customs officers, police officers, etc. - depending on the national system) with whom a counterpart may wish to get in touch.
Näissä olosuhteissa näyttäisi siltä, ettei UCLAF:n olisi mahdotonta hallita järjestelmällisemmältä pohjalta tiedostoa toimivaltaisista henkilöistä (eli yleiset syyttäjät, tuomarit, tulliviranomaiset, poliisiviranomaiset jne. kansallisten järjestelmien mukaan), joihin vastapuoli haluaisi ottaa yhteyttä.
If Member States were to be obliged to keep such a directory updated, any person responsible for a prosecution need only make an initial telephone call to UCLAF.
Jos jäsenvaltiot velvoitettaisiin pitämään tällaista tiedostoa ajantasalla, kenen tahansa syytteestä vastaavan tarvitsisi vain soittaa UCLAF:iin.
Naturally, such a system would be facilitated if prosecuting services and police/customs services were able to appoint specialists in legal areas likely to be affected.
Tällaista järjestelmää helpotettaisiin tietenkin, jos syytteennostosta vastaavat ja poliisit/tullilaitokset voisivat nimittää asiantuntijoita niille oikeuden aloille, joita asia tulee todennäköisesti koskemaan.
Some, though not all, already do this, thus creating a pool of expertise in often complex legislation and, over time, allowing virtuous networks of fellow specialists in different Member States to be built up.
Jotkut tekevät jo näin, mutta eivät kaikki, ja saavat aikaan asiantuntemusta usein monimutkaiseen lainsäädäntöön mahdollistaen jonkin ajan kuluttua eri jäsenvaltioiden asiantuntijoiden tehokkaan verkon luomisen.
It should be said in passing that this is a plea which has been heard not only from investigators and prosecutors, but also from the trade in respect of civil cases.
On todettava, että tämän pyynnön ovat esittäneet tutkijat ja syyttäjät sekä kauppa siviilitapausten yhteydessä.
The following is from the German Freight Forwarders' Association:
Seuraava lainaus on Saksan huolintaalan keskusliitolta:
"Attempts by the principal to seek recourse through the courts of another country are usually financially pointless ... and extremely difficult for practical reasons (language problems, finding a specialist lawyer, translations, etc.).
"Periaatteelliset pyrkimykset saada turvaa toisen maan tuomioistuimilta ovat yleensä turhia rahoituksen kannalta... ja käytännössä erittäin vaikeasti toteutettavissa (kieliongelmat, erikoistuneen asianajajan löytäminen, käännökset, jne.).
How much easier it would be for the European administration which would only have to establish a properly functioning system of adrriinistrative assistance"2
Kuinka paljon helpompaa se olisikaan Euroopan hallinnolle, jonka ei tarvitsisi muuta kuin luoda hyvin toimiva hallinnollisen avun järjestelmä."2
Standards of evidence
Todistusstandardit
The Southwark case3illustrated the need not only for the prosecutors to be in touch, but also to provide a "product" which is usable in each other's jurisdictions.
Southwarkin tapaus3 osoitti tarpeen olla yhteydessä syyttäjien kanssa ja tuottaa "tuote", jota voidaan käyttää toisissa syytteennostoissa.
Again on a rather ad hoc basis, UCLAF, using the in-house expertise available to it, does its best to ensure that the evidence to be presented in a court in any given Member State meets that Member State's requirements.
UCLAF, joka käyttää sisäistä asiantuntemustaan hyväkseen, tekee parhaansa - v.aikka melko väliaikaiselta pohjalta - varmistaakseen, että tuomioistuimessa esitetty lausunto missä tahansa jäsenmaassa vastaa kyseisen jäsenmaan vaatimuksia.
In the light of the Southwark case (in which UCLAF was not involved), this service is clearly a useful one.
Southwarkin tapausta ajatellen (jossa UCLAF ei ollut osallisena) tämä toiminta on selvästi hyödyllistä.
It is not one however which should be left to the workings of chance.
Sen ei kuitenkaan saisi jäädä tilapäiseksi toiminnaksi.
UCLAF, or another Community body if preferable for functional purposes, could take on the role of a "clearing-house" for cross-border evidence as a service to prosecutors.
UCLAF:in tai jonkun muun yhteisön laitoksen olisi otettava toiminnallisista syistä "selvittelytoimiston" tehtävä rajat ylittäviä lausuntoja vanen sekä palveluna syyttäjille.
In this sense, it would work as a consultancy, simply ensuring that cases do not fall on avoidable technicalities.
Tässä mielessä se työskentelisi neuvoa-antavana, varmistaen yksinkertaisesti sen, että tapaukset eivät kaadu vältettävissä oleviin teknisiin ongelmiin.
It is a relatively small step beyond this to envisage a Community prosecution office which would be responsible, either actively or passively, for collecting, collating and certifying information and evidence for use in court.
Tämä ei ole enää kaukana ajatuksesta yhteisön syyttäjäntoimistosta, joka olisi vastuussa joko aktiivisesti tai passiivisesti tuomioistuimessa käytettävän tiedon ja todistusaineiston keräämisestä, kokoamisesta ja sertifioimisesta.
The existence of such an office would not necessarily require any radical change to existing legislation if it operated purely in a consultative capacity,
Tällaisen toimiston olemassaolo ei välttämättä vaadi radikaalia muutosta nykyiseen lainsäädäntöön, jos se toimisi pelkästään neuvoa-antavalta pohjalta, mutta jos se ottaisi aktiivisemman roolin, yhteisön toimielinten oikeudellista asemaa olisi syytä muuttaa.
This potentially extremely complex matter has been resolved relatively simply in Belgium for example, where if evidence is admissible in court in its country of origin, it is admissible in Belgium, even if it does not meet "native" Belgian standards.4This form of "mutual recognition" of standards has been successfully applied in other fields, and would have the merit that the provider of evidence would be on relatively sure ground.
monimutkainen asia on selvitetty melko yksinkertaisesti esimerkiksi Belgiassa siten, että jos lausunnon antaminen on hyväksyttävä todistuksen kotimaassa, se on hyväksyttävä myös Belgiassa, vaikka se ei vastaisi "alkuperäisiä" Belgian standardeja.4Tällaista standardien "vastavuoroista tunnustamista" on sovellettu muilla aloilla, ja sillä on se hyvä puoli, että lausunnonantaja on suhteellisen varmalla pohjalla.
Status of Community bodies
Yhteisön laitosten asema
In areas covered by Community law, such as the transit system, there is a substantial likelihood that Community bodies, such as UCLAF, will be in possession of evidence and intelligence required during prosecutions.
On hyvin todennäköistä, että yhteisön oikeuteen kuuluvilla aloilla, kuten passitusjärjestelmän alalla yhteisön laitoksilla kuten UCLAF:lla on hallussaan aineistoa ja tietoja, joita tarvitaan syytteennoston aikana.
At present however, information provided by UCLAF does not enjoy the "official" status of information provided by national police forces, customs agents, etc.
Nykyisin UCLAFrin antamia tietoja ei kuitenkaan pidetä kansallisten poliisivoimien tai tullien edustajien antamina "virallisina" tietoina.
The recognition by national courts of Community bodies such as UCLAF as official sources of evidence would facilitate the prosecution of cross-border crimes significantly.
Yhteisön virastojen kuten UCLAF:n tunnustaminen kansallisten tuomioistuimien taholta virallisiksi todistusaineiston lähteiksi helpottaisi merkittävästi syytteen nostamista rajat ylittävistä rikoksista.
Rather than, for example requiring a prosecution to collect and assemble evidence from the authorities in several Member States relating to the same offence, UCLAF could supply the same information as a "package", making it more comprehensible and coherent.
Sen sijaan että syyttäjää pyydetään keräämään ja kokoamaan samaan rikkomukseen liittyviä todisteita eri jäsenvaltioiden viranomaisilta, UCLAF voisi antaa samat tiedot "pakettina" ja tehdä niistä helpommin ymmärrettävät ja yhtenäisemmät.
Indeed, given the undoubted fact that most information held by UCLAF in any case either derives from or is shared with Member State authorities, the question is genuinely one of packaging rather than substance, though one of potentially enormous benefit to prosecutors.
Ottaen todellakin huomioon sen, että suurin osa UCLAF:in tiedoista on peräisin jäsenvaltioiden viranomaisilta tai että sillä on samat tiedot jäsenvaltioiden kanssa, asia liittyy tosiaankin pikemmin tietojen kokoamiseen kuin itse tietoihin, vaikka se saattaa olla erittäin suuri etu syyttäjille.
Apart from the reforms possible in legal practice, the weight of the procedures for legal cooperation should be considered.
Lukuun ottamatta oikeuskäytännön mahdollisia uudistuksia, oikeusalan yhteistyössä sovellettavien menettelyjen merkitystä olisi harkittava.
The Committee heard in evidence that the arrangements for simply requesting legal assistance from another Member State still rely on messages passing through entire legal hierarchies, foreign ministries, and diplomatic channels.
Valiokunta kuuli lausunnon antamisen yhteydessä, että toisesta jäsenvaltiosta pyydettävän oikeusavun järjestelyt suoritetaan yhä lainsäädännöllisen hierarkian, ulkoministeriöiden ja diplomaattisten kanavien kautta.
In the context of a group of Member States which have agreed to form a single customs area, this approach is formalistic to the point of absurdity and, through sheer time-wasting, compromises successful prosecutions.
Tällaisessa tapauksessa, jossa ryhmä jäsenvaltioita on sopinut yhtenäisen tullialueen muodostamisesta, tämä lähestymistapa on kaavamainen mielivaltaisuutta hipoen ja vaarantaa pelkällä ajanhaaskauksella onnistuneet syyttämiset.
The formalities of requests for assistance have clearly to be reviewed.
Avun pyytämiseen liittyviä muodollisuuksia on selvästikin tarkistettava.
Specialised courts
Erikoistuneet tuomioistuimet
So far, the possible options for reform in this section have deliberately, for the reasons given at the beginning, give rise to no need for substantial revision of the legal status quo.
Tähän mennessä tässä osassa esitetyt mahdolliset uudistusvaihtoehdot eivät tarkoituksellisesti alussa mainituista syistä ole antaneet aihetta lainsäädännön nykyisen tilan merkittävään tarkistukseen.
This may not be true of the last area, which is nonetheless one relating specifically to transit and to the evidence the Committee has heard.
Tämä ei ehkä koske viimeistä alaa, joka kaikesta huolimatta liittyy erityisesti passitukseen ja valiokunnan kuulemiin lausuntoihin.
Though specialisation of prosecutors has been mentioned, the same has not been said of courts.
Vaikka asianajajien erikoistuminen on mainittu, samaa ei ole todettu tuomioistuimista.
Yet the Southwark case was one illustration of how complex cases involving Community law can exceed the reasonable competence of a court.
Southwarkin tapaus oli kuitenkin yksi osoitus siitä, kuinka monimutkaiset tapaukset, joihin sovelletaan myös yhteisön oikeutta, voivat ylittää tuomioistuimen kohtuudella edellytettävän toimivallan.
The Committee of Inquiry cannot, within the scope of this report, address the issue of the wideranging legal reforms in Europe which are necessary to deal with cross-border fraud. It can only support all initiatives taken to provide greater legal clarity and more effective and consistent prosecution of fraud, while noting with disappointment the apparent lack of political will to translate any such initiatives into effective action.
Tutkintavaliokunta ei voi tämän mietinnön puitteissa käsitellä Euroopassa vaadittavia laajakantoisia oikeudellisia uudistuksia, jotka ovat tarpeen ylikansallisten petosten voittamiseksi Se voi vain kannattaa kaikkia aloitteita,joita on toteutettu,jotta päästään suurempaan oikeudelliseen selkeyteenja jotta petoksista voidaan tehokkaammin ja johdonmukaisemmin nostaa syyte, samalla kun se panee pettyneenä merkille, että ei ilmeisesti ole olemassa poliittista tahtoa, jolla tällaiset aloitteet muunnettaisiin tehokkaaksi toiminnaksi.
At a more modest level, the Committee can however note a series of intermediate measures which would help facilitate the prosecution of customs crime.
Vaatimattomammalla tasolla valiokunta voi kuitenkin todeta, että on toteutettu joukko välitoimenpiteitä,jotka voivat helpottaa tullirikossyytteiden nostamista.
First, the practical issue of establishing a contact network between prosecuting officials could be resolved relatively simply by the establishment of a European legal directory, indicating the persons and departments responsible for certain types of prosecution n particular places.
Ensinnäkin käytännön kysymys syyttäjäviranomaisten välisen yhteysverkon luomisesta voitaisiin ratkaista verrattain yksinkertaisesti luomalla eurooppalainen viranomaishakemisto, jossa ilmoitettaisiin henkilöt ja osastot,jotka vastaavat tietyn tyyppisistä syytteistä eripaikoissa.
A directory of this sort could be backed up by national liaison officers responsible for ensuring that requests for assistance and legal cooperation were directed to the correct persons.
Tällaista hakemistoa voitaisiin tukea kansallisella yhteyshenkilöllä, joka vastaisi siitä, että avustus- ja oikeusyhteistyöpyynnöt ohjataan oikealle henkilölle.
The currently excessive bureaucratic procedures for such requests (likely to become more frequent) should at the same time be substantially simplified.
Tällaisiin (tulevaisuudessa todennäköisesti lisääntyviin) pyyntöihin nykyisin sovellettavia liiallisia byrokraattisia menettelyjä olisi samalla huomattavasti yksinkertaistettava.
Second, greater clarity is necessary in connection with the standards of evidence required for prosecution.
Toiseksi tarvitaan suurempaa selkeyttä syytteen nostamiseen vaadittavien todistusstandardien suhteen.
A preferred solution, modelled on other European legislation, would be "mutual recognition " of evidence.
Suositeltava ratkaisu, joka perustuu muuhun eurooppalaiseen lainsäädäntöön, olisi todisteiden "vastavuoroinen tunnustaminen".
Evidence acceptable in its country of origin, if necessary certified as such, would thus be admissible in all other Member States.
Alkuperämaassa hyväksyttävät todisteet, jotka tarvittaessa todistettaisiin sellaisiksi, kelpaisivat siten kaikissa muissa jäsenvaltioissa.
Given the legal difficulties in arriving at mutual recognition, which would certainly require substantial legislation, an interim solution, requiring no such legislation, would be to create a European legal "clearing house" composed of seconded national experts able to ensure that all cross-border evidence met the standards required in the courts of the Member State concerned.
Kun otetaan huomioon vastavuoroisesta tunnustamisesta aiheutuvat oikeudelliset ongelmat, jotka varmasti edellyttäisivät huomattavasti lainsäädäntöä, väliaikaisena ratkaisuna, joka ei edellytä tällaista lainsäädäntöä, voitaisiin luoda eurooppalainen "selvittelytoimisto ", joka koostuisi väliaikaisesti nimitetyistä kansallisista asiantuntijoista, jotka kykenevät varmistamaan, että kaikki toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevat todisteet täyttävät kyseisen jäsenvaltion oikeusistuimissa asetettavat vaatimukset.
Such a body could also provide wider consultative services on national legal systems.
Tällainen elin voisi myös tarjota laajempaa neuvontapalvelua kansallisista oikeusjärjestelmistä.
In time, though not in the immediate future, the clearing house could provide the launch pad for a European prosecution service able to bring cases falling within its sphere of competence in cases throughout the EU.
Aikanaan, vaikka ei aivan välittömässä hilevaisuudessa, selvittelytoimisto voisi muodostaa perustan eurooppalaiselle syyttäjänvirastolle, joka pystyy nostamaan syytteitä toimivaltansa piiriin kuuluvalla alueella kaikkialla EU:ssa.
Whilst awaiting this last development, it would be extremely useful to give UCLAF, which alreadyfulfils, within the limits of its existing competences and resources, some of these functions, the status of an official investigative body within national legal systems, thereby enabling it to present the evidence it gathers in national courts on the basis of a legal status equivalent to national authorities.
Tätä viimeistä kehitysvaihetta odotettaessa olisi äärimmäisen hyödyllistä antaa UCLAFille, joka nykyisen toimivaltansa ja nykyisten resurssiensa rajoissajo hoitaa joitakin näistä tehtävistä, virallisen tutkintaelimen asema kansallisissa oikeusjärjestelmissä,jolloin se voisi esittää kokoamansa todisteet kansallisissa tuomioistuimissa kansallisia viranomaisia vastaavan oikeudellisen aseman pohjalta.
A delegation of the Committee was informed of this point of Belgian law by a state prosecutor it met during its visit to Antwerp.
Valiokunnan valtuuskunnalle antoi tietoa tätä aihetta koskevasta Belgian lainsäädännöstä yleinen syyttäjä, jonka valtuuskunta tapasi Antwerpenin matkan aikana.
See Notice to Members no. 65 - PE 220.791
Ks. ilmoitus jäsenille n:o 65 - PE 220.791.
OPTIONS FOR REFORM (VI) - POLITICAL OPTIONS
IJUDTSTUSVATHTOEHDOT (VT) - POT.TTTTTSET VATHTOEHDOT
Seeking political solutions
Poliittisten vaihtoehtojen etsiminen
The Committee has been reminded on several occasions that some of the action to be taken in response to the crisis in transit has to be of an essentially political nature.
Valiokuntaa on muistutettu useissa yhteyksissä siitä, että joidenkin passituskriisin vuoksi toteutettavien toimien on oltava pohjimmiltaan poliittisia.
One of the reasons for the crisis arising in the first place is that for too long it remained an issue dealt with almost exclusively in the world of experts, outside active political control.
Yksi syy kriisille onkin juuri se, että passitus pysyi aivan liian kauan aktiivisen poliittisen valvonnan ulkopuolella aiheena, jota käsiteltiin ainoastaan asiantuntijoiden keskuudessa.
Hence the need to ensure that the political element is reintroduced into fundamental decision making on transit.
Tämän vuoksi onkin syytä varmistaa, että passitusta koskevaan perustavaan päätöksentekoon otetaan mukaan poliittinen elementti.
This report in a way represents the return of political accountability to transit and will, if heeded, contribute to generating a range of important reforms within the system.
Tämä kertomus on tavallaan poliittisen vastuun paluu passitukseen ja se tulee, jos se otetaan huomioon, myötävaikuttamaan tärkeiden uudistusten syntymiseen järjestelmän sisällä.
However, four key subjects addressed in this report are essentially political, insofar as, rather than requiring administrative or technical reforms, they require political decision. These span:
Neljä tärkeää aihetta tässä kertomuksessa ovat kuitenkin pohjimmiltaan poliittisia sikäli, että ne vaativat hallinnollisten tai teknisten uudistusten sijaan pikemminkin poliittisen päätöksen.
- the question of an amnesty/moratorium on outstanding debts owed by principals to the customs authorities,
Kyseiset aiheet ovat seuraavat: niiden maksuvaatimusten armahdus/kuoletus, jotka passituksesta vastaava on velkaa tulliviranomaisille
- the question of further extension of the Community/Common Transit Systems, and
Sveitsin kysymys yhteisön/yhteisen passitusjärjestelmän laajentaminen edelleen ja keinot, joilla voidaan luoda poliittinen tahto tarvittaviin toimenpiteisiin ja ylläpitää sitä.
Outstanding Customs Debts
Maksamattomat tullivelat
Pragmatism or justice?
Pragmatismi vai oikeus?
Figures given earlier in this report show the huge overhang of outstanding debt which has arisen from fraud in the transit system.1The point was made that the enforcement of this debt would almost certainly lead to widespread bankruptcies in the transport/forwarding sector.
Tässä kertomuksessa aikaisemmin esitetyt luvut osoittavat, että passitusjärjestelmän petoksista on syntynyt valtavasti erääntyneitä velkoja.1Esitettiin näkökanta, jonka mukaan tämän velan maksaminen johtaisi melko varmasti useisiin konkursseihin kuljetus/huolinta-alalla.
As a result, customs authorities have frequently drawn back from demanding immediate repayment, thus sparing companies in the short term, but creating an ever-greater burden of the past.
Sen vuoksi tullilaitokset ovat usein peruuttaneet pyyntönsä välittömästä takaisinmaksusta, mikä on siten säästänyt yritykset lyhyellä aikavälillä, mutta luonut niille yhä suuremman menneisyyden taakan.
The question arises of how this burden should be dealt with.
Nyt on kysyttävä, mitä tämän taakan kanssa olisi tehtävä.
A lucid approach to this question comes from the German freight forwarders' association:
Saksan huolintaalan keskusliitolla on selkeä lähestymistapa tähän kysymykseen:
"The claims by the customs authorities for the payment of duties by principals who have become debtors following criminal acts of third parties has now reached an extent where, in many cases, the livelihood of the principal's undertaking is at risk.
"Tulliviranomaisten esittämät tullimaksuvaatimukset ovat monissa tapauksissa niin korkeat, että niistä on jo tullut olemassaolokysymys passituksesta vastaaville liikeyrityksille.
Estimates and information supplied by individual firms indicate claims Community-wide of at least Ecu 3 billion.
Tähänastiset arviot ja yksittäisiltä yrityksiltä saadut tiedot antavat kuvan vähintään 3 mrd. ecun suuruisista vaatimuksista koko yhteisön piirissä.
Initial results of a BSL survey have confirmed this.
BSL:n tekemän kyselyn alustavat tulokset vahvistavat nämä luvut.
In individual cases firms have been asked to pay more than DM 30 million.
Yksittäisissä tapauksissa yrityksiltä vaaditaan yli 30 milj.
Anyone who understands the problems that enforcing these claims involves for the firms and guarantors concerned (e.g. bankruptcy and job-losses), must consider unconventional methods: more specifically, a general remission of duty payable as a result of fraud in the past."2
Kun todetaan, mitä ongelmia tämäntapaisiin maksuvaatimuksiin vastaaminen aiheuttaa yrityksille ja takaajille passitusjärjestelmässä (esim. konkurssit, työpaikkojen vähentäminen), päädytään myös epäsovinnaisten toimenpiteiden kartoittamiseen ja määräämiseen. Konkreettisesti tämä tarkoittaa yleistä jälkikäteen tapahtuvaa tullinkannosta luopumista petostapauksissa."2
The economic argument is backed up by a moral one:
Taloudellista perustelua tuetaan moraalisella: