natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Doubts were expressed as to whether the goal of European rights and citizenship can be achieved in the short term, and some thought that this scepticism should be addressed by looking at the sources of these doubts.
Eurooppalaisia oikeuksia ja Euroopan kansalaisuutta koskevien tavoitteiden saavuttamista niin lyhyellä aikavälillä epäiltiin, ja jotkut olivat sitä mieltä, että olisi tarkasteltava näiden epäilyjen lähteitä.
If we are to build a social Europe, we need a greater commitment on the part of all concerned is seen as necessary.
Jos halutaan rakentaa sosiaalinen Eurooppa, tarvitaan kaikkien osapuolien tiiviimpää sitoutumista asiaan.
New compromises have to be attained between the economic and social spheres.
Taloudellisten ja sosiaalisten tekijöiden välillä on tehtävä uusia kompromisseja.
Participants stated that the time was now right to establish a legal basis for the promotion of rights and for measures necessary in this area, building on the achievements of the Amsterdam Treaty.
Osallistujat totesivat, että nyt on oikea aika luoda oikeudellinen perusta oikeuksien edistämiselle ja alalla tarvittaville toimenpiteille, missä on jatkettava Amsterdamin sopimuksen saavutuksia.
There were calls for the inclusion in the Treaty of specific rights - such as recognition of the rights of children.
Sopimukseen toivottiin sisällytettäväksi erityisoikeuksia, kuten lasten oikeudet.
Building on the work of the Comité des Sages, the participants provided tangible examples of the interdependence of social, civic, cultural and economic rights.
Viisaiden komitean työhön perustuen osallistujat antoivat konkreettisia esimerkkejä sosiaalisten, yhteiskunnallisten, kulttuurillisten ja taloudellisten oikeuksien keskinäisestä riippuvuudesta. Jos kaikilla ei
Without social rights for all, political rights, it was suggested, would become a privilege of the few and depend, as they once did, on inheritance.
ole sosiaalisia oikeuksia, poliittisista oikeuksistakin saattaa tulla vain harvojen etuoikeus, joka periytyy - kuten oli joskus aikaisemmin.
There was consensus on the importance of working on civil and social rights together - as it stands, social rights merely constitute a general principle.
Siitä oltiin yhtä mieltä, että sosiaalisia ja yhteiskunnallisia oikeuksia on käsiteltävä yhdessä; nykytilanteessahan sosiaaliset oikeudet muodostavat lähinnä vain yleisen periaatteen.
Getting social rights fully acknowledged in the EU Treaty was seen as a priority.
Sosiaalisten oikeuksien täysimittaista tunnustamista EU:n perussopimuksessa pidettiin ensisijaisena tavoitteena.
The partnership approach is seen as way of overcoming the separation of civil and social rights and bringing them closer together.
Yhteistyökumppanuus nähdään keinoksi poistaa yhteiskunnallisten ja sosiaalisten oikeuksien välinen ero ja tuoda ne lähemmäs toisiaan.
The initiation of debate at grassroots in all Member States would highlight the importance of European citizenship and rights.
Ruohonjuuritason keskusteluiden käynnistäminen kaikissa jäsenvaltioissa korostaisi Euroopan kansalaisuuden merkitystä.
A collective campaign would also enable subjects related to rights and citizenship to be addressed, such as the problems of poor, young, dispossessed and seriously disabled people - those whose voices are not heard.
Yhteisellä kampanjalla voitaisiin käsitellä myös oikeuksiin ja kansalaisuuteen liittyviä aiheita kuten köyhien, nuorten, kodittomien ja vakavasti vammaisten ongelmia -niiden, joiden äänet eivät muuten tule kuuluviin.
During the Forum, NGOs and the ETUC officially launched a campaign for a European "Bill of Rights".
Foorumin aikana kansalaisjärjestöt ja EAL käynnistivät virallisesti Euroopan ihmisoikeusjulistusta koskevan kampanjan.
It was suggested that the Commission should launch a programme which takes account of this campaign, based on the new Treaty provisions which allow the Community to take action against discrimination.
Foorumissa ehdotettiin, että komissio käynnistäisi ohjelman, jossa kampanja otetaan huomioon ja joka perustuu uusiin perussopimuksen määräyksiin, joiden mukaan yhteisö voi toteuttaa syrjinnän vastaisia toimia.
Promoting partnership and citizenship - a lesson from Ireland?
Yhteistyökumppanuuden ja kansalaisuuden edistäminen - oppia Irlannista
Hugh Frazer of the Combat Poverty Agency, Ireland, told the participants at the Promoting participation and citizenship session that the extension of partnership arrangements at local, regional, national and EU levels and the establishment of links between these levels is essential if we are to tackle poverty and social exclusion successfully and promote greater participation and citizenship throughout the EU.
Hugh Frazer Irlannin köyhyyden vastaisesta järjestöstä (Combat Poverty Agency) kertoi istunnon osallistujille, että kumppanuusjärjestelyiden laajentaminen paikalliselle, alueelliselle, kansalliselle ja EU:n tasolle sekä yhteyksien luominen näiden tasojen välille on ensiarvoisen tärkeää, jos köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen halutaan torjua tehokkaasti ja edistää osallistuvampaa kansalaisuutta kaikkialla EU:ssa.
Drawing on the Irish experience, Mr Frazer examined why partnership is required, what the essential prerequisites are, and what barriers need to be overcome.
Frazer tarkasteli Irlannista saatujen kokemusten perusteella, miksi yhteistyökumppanuutta tarvitaan, mitkä ovat ehdottomat edellytykset ja mitä esteitä on voitettavana.
In Ireland, there has been a growing and largely successful emphasis over the past decade on using partnership mechanisms at local and national levels as a key means of both promoting economic growth and addressing profound economic and social challenges - especially unemployment, poverty and social exclusion.
Viime vuosikymmenen aikana Irlannissa on menestyksellisesti yhä enemmän korostettu yhteistyökumppanuuteen perustuvan mekanismin käyttöä paikallisella ja kansallisella tasolla talouskasvun parantamiseksi sekä taloudellisten ja sosiaalisten perushaasteiden - erityisesti työttömyyden, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen -käsittelemiseksi.
This "partnership" - defined as an organisational framework for policymaking and implementation which mobilises a coalition of interests around a common agenda - involves not just the government and traditional social partners (employers, trade unions, farming interests) but also NGOs, particularly those representing people experiencing poverty and social exclusion.
Yhteistyökumppanuudella tarkoitetaan poliittisten päätösten tekemisen ja toteuttamisen organisatorisia puitteita, joilla saadaan aikaan yhteisiä etuja käsittelevä yhteenliittymä. Yhteistyössä ovat mukana hallituksen ja perinteisten työmarkkinaosapuolten (työnantajien, ammattiliittojen, maataloustuottajien) lisäksi myös kansalaisjärjestöt, erityisesti köyhiä ja syrjäytyneitä edustavat.
The partnership goes beyond consultation and involves an element of power-sharing and decision-making.
Yhteistyökumppanuus ulottuu neuvotteluita pidemmälle: siihen kuuluu vallanjakoa ja päätöksentekoa.
Partnership is seen as important because it can help tackle a number of problems of governance.
Yhteistyökumppanuutta pidetään tärkeänä, koska sen avulla voidaan ratkaista useita hallintoon liittyviä ongelmia.
For example, the "multidimensional nature" of poverty and social exclusion means that no single sector or policy is sufficient to address their causes.
Esimerkiksi köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen moniulotteisuus merkitsee sitä, ettei millään yksittäisellä alalla eikä toimintalinjalla voida riittävästi käsitellä niiden syitä.
Coordination and integration are thus required across a range of policy areas (economic, social and cultural) and players.
Eri politiikan alojen (talous-, sosiaali- ja kulttuuripolitiikan) ja toimijoiden välillä tarvitaan siten koordinointia ja integrointia.
Similarly, national authorities increasingly lack sufficient information, resources or expertise to solve problems on their own through existing political or administrative structures.
Samalla tavalla kansalliset viranomaiset yhä enenevässä määrin kärsivät tiedon, resurssien tai asiantuntemuksen puutteesta voidakseen ratkaista itse ongelmat olemassa olevien poliittisten tai hallinnollisten rakenteiden avulla.
Equally, none of the other sectors have the resources or knowledge to solve the problems on their own.
Millään muullakaan sektorilla ei ole resursseja tai taitoja ratkaista ongelmia yksin.
Thus new forms of governance are needed, whereby the different sectors work together to address fundamental social problems.
Näin ollen tarvitaan uusia hallintomalleja, joissa eri sektorit työskentelevät yhdessä sosiaalisten perusongelmien ratkaisemiseksi.
These arrangements need to foster a more strategic and planned approach to tackling the problems, to mobilise new resources and people, and to create synergy between the efforts of the different players.
Näillä järjestelyillä on edistettävä strategisempaa ja suunnitelmallisempaa lähestymistapaa ongelmien ratkaisemiseksi, uusien resurssien ja ihmisten aktivoimiseksi ja eri toimijoiden välisen synergian luomiseksi.
In the light of the Irish experience, the essential prerequisites for successful partnership - which Mr Frazer suspects are also very relevant for the EU level - include: • broad acceptance by all partners of the importance of sharing the benefits of growth fairly, and of promoting social solidarity and a better quality of life for all; • recognition of the interdependence of different sectors and partners; • agreements on what the core problems to be addressed are and a commitment to problem-solving based on trade-offs; • clarity about the partnership mechanisms and relationships used and where they fit into the wider political decision-making process; • a commitment to a dynamic process in which a partnership approach is given as much weight in a policy's implementation and monitoring as in its design; and • clear linkages whereby national-level partnership can learn from local partnerships.
• kaikkien yhteistyökumppaneiden on hyväksyttävä taloudellisesta kasvusta saatavien etuuksien oikeudenmukaisen jakamisen sekä sosiaalisen solidaarisuuden ja paremman elämänlaadun edistämisen merkitys • on tunnustettava eri sektoreiden ja yhteistyökumppaneiden välinen riippuvuus
The main barriers to successful partnership include the following: • the question of who are appropriate partners in particular situations can be problematic; • partnership structures are often set up in addition to or outside mainstream policymaking or implementing arrangements, and their status may not be clear;
• on sitouduttava dynaamiseen prosessiin, jossa yhteistyökumppanuudelle annetaan politiikan täytäntöönpanossa ja valvonnassa yhtä paljon merkitystä kuin sen suunnittelussakin
• tensions can arise between elected representatives and those involved in partnership structures if the complementary roles of representative and participatory democracy are not fully worked out and understood; • difficulties in ensuring that representatives of all sectors in partnership arrangements link back to a broader constituency and thus ensure maximum transparency, involvement and accountability; • participating in social partnership poses particular problems and challenges for NGOs - especially related to limited access to information and research and insufficient resources to develop effective and participative structures; and • there is relatively limited experience of managing complex partnership structures and relationships so that the different ways of working and different cultures of the different sectors can be accommodated.
• osallistuminen sosiaaliseen yhteistyökumppanuuteen asettaa kansalaisjärjestöille erityisiä ongelmia ja haasteita, jotka liittyvät varsinkin rajoitettuihin tiedonsaanti- ja tutkimusmahdollisuuksiin sekä riittämättömiin resursseihin tehokkaiden ja osallistuvien rakenteiden kehittämistä varten
With regard to partnership at the EU level, Mr Frazer made seven suggestions that the Forum might pursue.
Frazer teki EU:n tasoisista kumppanuusjärjestelyistä seitsemän ehdotusta, joita foorumi voisi käsitellä:
Civil dialogue - covering the making, implementation and monitoring of policy - should be a feature of all EU committees and policy making forums.
Kansalaisjärjestöjen ja EU:n toimielinten vuoropuhelun, johon kuuluu toimintalinjojen laatiminen, täytäntöönpano ja seuranta, pitäisi olla osa kaikkien EU:n komiteoiden ja päätöksentekofoorumeiden toimintaa.
They should also ensure that recognised NGOs adopt high standards in facilitating the participation and representation of those they represent.
Niiden olisi myös varmistettava, että tunnustetut kansalaisjärjestöt omaksuvat korkeat standardit pyrkiessään helpottamaan edustamiensa henkilöiden osallistumista ja edustavuutta.
It should also support the exchange of information and good practice between Member States.
Komission olisi myös tuettava jäsenvaltioiden välistä tiedon-ja kokemustenvaihtoa.
Employers, unions and NGOs should be fully involved in design, planning, implementation and monitoring.
Työnantajien, ammattiliittojen ja kansalaisjärjestöjen olisi oltava täysivaltaisesti mukana suunnittelussa, täytäntöönpanossa ja seurannassa.
Partnership, Mr Frazer told participants, is not an end in itself but a means to the end of building a more inclusive and participatory Europe based on principles of social justice.
Frazer totesi osallistujille, että yhteistyökumppanuus sinänsä ei ole tavoite vaan väline, jolla saavutetaan tavoite eli yhteiskunnalliseen oikeudenmukaisuuteen perustuvan osallisuutta edistävän ja osallistuvan Euroopan rakentaminen.
Developing effective and inclusive partnership arrangements is one of the key ways to enhance democracy and invest in tackling poverty, inequality and exclusion.
Tehokkaiden ja osallisuutta edistävien kumppanuusjärjestelyiden kehittäminen on yksi tärkeimmistä keinoista vahvistaa demokratiaa ja investoida köyhyyden, epätasa-arvon ja syrjäytymisen torjuntaan.
Partnerships can thus be one of several important tools for bringing Europe closer to all its citizens.
Yhteistyökumppanuus voi näin ollen kuulua niiden merkittävien työvälineiden joukkoon, joilla Eurooppa tuodaan lähemmäs kansalaisiaan.
The session examined how to remove obstacles to participation and citizenship for specific groups, with contributions from organisations seeking to represent and fight for young, homeless, poor and vulnerable people, and migrants - all of whom have considerable experience of exclusion and ways of combating it.
Istunnossa tarkasteltiin, miten saataisiin poistettua esteet tiettyjen ryhmien osallistumisen ja aktiivisen kansalaisuuden tieltä niiden organisaatioiden avustuksella, jotka edustavat ja puolustavat nuoria, kodittomia, köyhiä ja heikossa asemassa olevia sekä siirtolaisia ja joilla on paljon kokemusta syrjäytymisestä ja sen torjumisesta.
A variety of suggestions were made as to what the various parties could do to clear the obstacles.
Lukuisia ehdotuksia esitettiin siitä, mitä eri osapuolet voisivat tehdä esteiden poistamiseksi.
At EU level, some contributors stressed the importance of giving NGOs a clear role in the Treaty, while further suggestions included an NGO "think-tank" attached to the Commission.
Jotkut osallistujat pitivät tärkeänä, että EU:n tasolla kansalaisjärjestöille olisi annettava selkeä asema perustamissopimuksessa.
• continue its efforts to give a clearer content to the notion of European citizenship and better inform people of the rights and responsibilities they have at EU level.
Istunnolle esiteltiin kaksi esimerkkiä käytännön yhteistyökumppanuudesta: Irlannin kansallinen kumppanuusjärjestelmä (katso s.
Two concrete examples of partnership in action were presented to the session - Ireland's national system of partnerships (see p.25) and Italy's territorial employment pacts (see below).
27) ja Italian paikalliset työllisyyssuunnitelmat (katso s. 29).
Many were of the opinion that participation is a means and not an end in itself - the end being the construction of a more inclusive and participatory Europe, based on principles of social justice.
Monet olivat sitä mieltä, että osallistuminen on väline eikä tavoite; tavoitteena on rakentaa osallisuutta ja osallistumista edistävämpää Eurooppaa, joka perustuu yhteiskunnalliseen oikeudenmukaisuuteen.
The difficulties in managing partnerships stem from the existence of different methods of governance which points up the need to exchange information, best practice and tangible experiences.
Kumppanuusjärjestelyiden hallintoon liittyvät vaikeudet johtuvat erilaisista hallintojärjestelmistä, mikä korostaa tarvetta vaihtaa tietoja, hyviä toimintatapoja ja konkreettisia kokemuksia.
NGOs often find that the civil dialogue is not recognised as it should be, which leads to a certain slowness and lack of progress in institutionalising dialogue.
Kansalaisjärjestöjen mukaan niiden ja EU:n toimielinten välistä vuoropuhelua ei useinkaan tunnusteta niin kuin se pitäisi, mikä hidastaa vuoropuhelun virallistamista ja estää sen kehitystä.
What is therefore required is action to make civil and social dialogue complementary.
Tämän vuoksi tarvitaan toimia, joilla saadaan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta sekä kansalaisjärjestöjen ja toimielinten vuoropuhelusta toisiaan täydentävät.
The rapporteur called for everyone to participate in the revision of the Treaty by making representations to their local and national governments as well as to relevant organisations.
Esittelijä kehotti kaikkia osallistumaan perustamissopimuksen tarkistamiseen tekemällä ehdotuksia paikallishallinnolle ja hallitukselle sekä asianmukaisille organisaatioille.
Territorial pacts - an example of local partnership from Italy
Paikalliset sopimukset - esimerkki paikallisesta kumppanuusjärjestelystä Italiassa
Renzo Brunoldi of the CGIL trade union confederation outlined the Italian experience with "territorial pacts" to the Promoting participation and citizenship workshop, providing a concrete example of social partnership at local level.
Renzo Brunoldi ammattiliittojen yhteisjärjestöstä CGIL:stä kertoi istunnolle Italian kokemuksia paikallisista sopimuksista ja antoi konkreettisen esimerkin sosiaalialan yhteistyökumppanuudesta paikallistasolla.
At the beginning of the 1990s, there was a radical change of policy on helping the deprived areas of southern Italy (or Mezzogiorno).
1990-luvun alussa Etelä-Italian (Mezzogiorno) köyhien alueiden tukipolitiikkaa muutettiin radikaalisti.
From the previous very centralised approach, which over the years had run out of steam, there was a gradual move towards a form of intervention based on principle of subsidiarity, with greater involvement of regional and local authorities.
Aikaisemmasta varsin keskitetystä lähestymistavasta, joka vuosien mittaan oli menettänyt tehoaan, siirryttiin vähitellen toissijaisuusperiaatteen mukaiseen toimintamalliin, jossa alue- ja paikallisviranomaiset olivat tiiviimmin mukana.
On the basis of this initial experience of integrated local investment, which started in 1991, and the need to focus on local development which was identified in the 1993 EU White Paper on growth, competitiveness and employment, the social partners reached an agreement with the government in November 1994.
Vuonna 1991 aloitetun integroitujen paikallisinvestointien kokeilun perusteella ja koska oli tarpeen keskittyä paikalliseen kehittämiseen, kuten vuonna 1993 julkaistussa kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevassa vihreässä kirjassa todettiin, työmarkkinaosapuolet pääsivät sopimukseen hallituksen kanssa marraskuussa 1994.
This accord identified the "territorial pact" (porto territoriale) as a way of intervening to improve productivity and infrastructure in depressed areas, starting with southern Italy.
Sopimuksessa määriteltiin paikallinen sopimus (patto territoriale) välineeksi, jolla voidaan kehittää tuottavuutta ja infrastruktuuria köyhillä alueilla; sopimusta sovellettiin ensin Etelä-Italiaan.
The social and cultural experiment of the territorial pact, which emerged from proposals drawn up by the economic and social partners, was subsequently sanctioned by national legislation (Law 341/95) and became a model for local economic development.
Taloudellisten toimijoiden ja työmarkkinaosapuolten ehdotusten perusteella tehdyn paikallisen sopimuksen sosiaaliset ja kulttuurilliset kokemukset kirjattiin myöhemmin kansalliseen lainsäädäntöön (laki 341/95), ja siitä tuli malli paikallistalouden kehittämistä varten.
The National Council for Economic Affairs and Labour (CNEL), which brings together representatives of trade unions and employers plus a number of experts, conducted a programme for drawing up and promoting territorial pacts.
Kansallinen talous- ja työllisyysneuvosto (CNEL), jossa on työntekijöiden ja työnantajien edustajia sekä joukko asiantuntijoita, toteutti paikallisten sopimusten laatimiseen ja kehittämiseen tarkoitetun ohjelman.
The Council laid down that these pacts should be
Neuvoston mukaan sopimusten olisi perustuttava paikalliseen yhteistyöhön sekä eri instituutioiden ja talous- ja
CNEL laid down a blueprint for the stages in the realisation of pacts, moving from: identifying driving forces locally; to the holding of round tables to discuss cooperation; to the establishment of the interest forum; and finally to signature of the document which sets out the commitments of each party in concrete form.
CNEL laati suuntaviivat sopimusten eri toteuttamisvaiheille: tunnistetaan paikalliset vaikuttavat voimat; pidetään kokouksia, joissa keskustellaan yhteistyöstä; perustetaan "etufoorumi" ja allekirjoitetaan asiakirja, jossa vahvistetaan kunkin osapuolen sitoumukset konkreettisesti.
The first experiments with territorial pacts took place in 1995 in Sicily (in Enna and Syracuse).
Ensimmäiset kokeilut paikallisilla sopimuksilla tehtiin vuonna 1995 Sisiliassa (Ennassa ja Syracusessa).
On the basis of a new agreement between the government and social partners in September 1996, the Italian parliament adopted another law (662/96) in this area and then, in March 1997, the various regulations implementing the law.
Syyskuussa 1996 hallituksen ja työmarkkinaosapuolten tekemän uuden sopimuksen perusteella Italian parlamentti antoi toisen alaa koskevan lain (662/96) ja maaliskuussa 1997 eri asetuksia lain täytäntöönpanemiseksi.
This meant there was a common structure for action to promote employment throughout Italy.
Tämä tarkoitti sitä, että työllisyyden edistämistoimilla oli sama rakenne kaikkialla Italiassa.
The new provisions added to the territorial pact a new instrument - the "area agreement", which could be used in areas going through dramatic deindustrialisation and with major problems of poverty [http://www.eiro.eurofound.ie/servlet/ptconvert7IT9704203F].
Uusilla säännöksillä lisättiin paikalliseen sopimukseen uusi väline, aluesopimus, jota voitiin käyttää alueilla, joissa oli merkittäviä teollisia muutoksia ja suuria köyhyysongelmia (http://www.eiro.eurofound.ie/servlet/ptconvert?IT9704203F).
Territorial pacts express social partnership.
Paikallisilla sopimuksilla ilmaistaan sosiaalista kumppanuutta.
On the basis of an agreement between pubic, private and social players, they promote a programme of integrated intervention in industry, the agro-industry, services and tourism, and they also aim to improve infrastructure.
Kyseessä on viranomaisten, yksityisten tahojen ja työmarkkinaosapuolten välillä tehty sopimus, jolla pyritään edistämään integroituja toimia teollisuudessa, maatalousalalla sekä palvelu- ja matkailualalla samoin kuin parantamaan infrastruktuuria.
All these initiatives have to be environmentally sustainable.
Kaikkien aloitteiden on tuettava ympäristön kannalta kestävää kehitystä.
There also has to be a clearly defined territorial area in which the pact applies.
Sopimusta on myös sovellettava tarkoin määritellylle alueelle.
The pacts are thus basic measures for local development which can be used throughout Italy and are not restricted to any specific geographic areas.
Sopimukset ovat siis paikalliseen kehittämiseen tarkoitettuja perustoimenpiteitä, joita voidaan hyödyntää kaikkialla Italiassa ja joiden soveltaminen ei ole rajoitettu vain joillekin tietyille maantieteellisille alueille.