natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Countries differ, for example, in the opportunities for women to get access to education and to the labour market.
Eri maissa naisilla on esimerkiksi erilaiset mahdollisuudet saada koulutusta ja päästätyömarkkinoille.
The barriers for many women start with their (lack of) political socialization, which may result in a lower level of political interest, political efficacy and political knowledge than men have.
Monille naisille ensimmäinen este on jo se, että he eivät koskaan niin sanotusti "kiinnostu politiikasta" (poliittinen sosiaalistuminen), mikä saattaa johtaa poliittiseen passiivisuuteen ja siihen, että naiset eivät tiedä tai eivät halua tietää mitään politiikasta.
For most women it is also difficult to combine their role as mother of young children with that of being a politician.
Useimmille naisille on myös vaikeaa yhdistää pienten lasten äidin ja poliitikon rooleja.
Politics itself is also not well adjusted to the working hours of mothers with meetings at six and no replacement arrangements for pregnant parliamentarians.
Politiikka työpaikkana ei myöskään erityisen hyvin sovellu pienten lasten äitien aikatauluihin — kokoukset alkavat kuudelta, eikä raskaana oleville kansanedustajille hankita sijaisia.
However, in some European countries recent changes in the gender division of political resources have meant that women have caught up with men since the 1970s with regard to their education and occupational status.
On kuitenkin muistettava, että joissakin Euroopan maissa viimeaikaiset muutokset poliittisten voimavarojen jakautumisessa sukupuolten välillä ovat 1970-luvulta lähtien lyhentäneet miesten etumatkaa koulutuksen ja ammattiaseman suhteen.
But the number of women in party offices and representative bodies has not increased at the same speed.
Toisaalta naisten määrä poliittisissa tehtävissä ei ole kasvanut samaa tahtia.
This reveals the importance of barriers within the selection, such as the selection procedures of political parties and the selection criteria, on women's chances of gaining representation.
Tämä osoittaa, kuinka merkittäviä ovat ehdokasasetteluun (menettelytapoihin ja kriteereihin) liittyvät esteet naisten mahdollisuuksille päästä poliittisiin luottamustehtäviin.
Knowledge of the factors that may help or hinder women to enter high-level political positions makes it possible to develop strategies to overcome these barriers.
Tietoisuus tekijöistä, jotka auttavat ja toisaalta tekijöistä, jotka estävät naisia pääsemästä korkeisiin poliittisiin asemiin, antaa mahdollisuuden sellaisten strategioiden kehittämiseen, jotka edesauttavat naisten etenemistä politiikassa.
Several policy instruments are discussed in the next chapter.
Tällaisiin strategioihin ja välineisiin tutustutaan tarkemmin seuraavassa luvussa.
Conclusions Part I
Päätelmiä, I osa
In Chapter 1 several arguments were presented about why there should be more women participating in political decisionmaking.
Luvussa 1 esitettiin useita perusteluja sille, miksi yhä useampien naisten pitäisi osallistua poliittiseen päätöksentekoon.
As a conclusion to Part 1 of this guide we present one more reason why it is necessary that governments, parties and (women's) organizations involve themselves with strategies for a gender balance in political decision-making: the current crisis of party politics that concerns all the Member States.
Tämän oppaan ensimmäisen osan lopuksi esitetään vielä yksi syy, miksi on tarpeen, että hallitukset, puolueet ja (nais-) järjestöt ottavat asiakseen sukupuolten väliseen tasapainoon poliittisessa päätöksenteossa tähtäävien strategioiden luomisen. Tämä syy on puoluepolitiikkaa koetteleva kriisi, joka koskettaa kaikkia jäsenvaltioita.
Ensuring that women are at the centre of political decisionmaking can be a way to reaffirm political and democratic credentials.
Naisten mukanaolon varmistaminen poliittisen päätöksenteon keskiössä voisi olla yksi keino palauttaa politiikan ja demokratian uskottavuus.
What do we see in most countries these days?
Mikä tilanne nykyään sitten on useimmissa maissa?
First, that people turn their backs on politics and political parties: turn-out at elections is diminishing drastically and membership of political parties is declining in most countries.
Ensinnäkin ihmiset näyttävät hylkäävän politiikan ja poliittiset puolueet: vaalien äänestysprosentti on laskenut hälyttävästi, ja puolueiden jäsenmäärät ovat laskussa useimmissa maissa.
Second, it seems that political parties no longer perform as intermediaries between government and citizens.
Toiseksi näyttää siltä, että poliittiset puolueet eivät enää toimi välittäjinä valtionhallinnon ja kansalaisten välillä.
These days mass media inform the public aboutihe" ideas and policies of the politicians, and opinion polls inform the politicians ν about the wishes and demands of the public.
Nykyään tiedotusvälineet pitävät huolen poliitikkojen ajatusten ja toiminnan välittämisestä suuren yleisön tietoisuuteen, ja mielipidetiedustelut antavat poliitikoille tietoa yleisön toiveista ja vaatimuksista.
Third, party choice is highly unpredictable.
Kolmanneksi puolueen valinta on erittäin vaikeasti ennakoitavissa.
Determining factors such as background characteristics (educa­tion, income, socioeconomic status, age), party ideology and party identification no longer seem to structure peoples voting behaviour.
Sellaiset selittävät tekijät kuten henkilön tausta (koulutus, tulotaso, sosio-ekonominen asema, ikä), puolueideologia ja puolueeseen samaistuminen eivät enää näytä määräävän ihmisten äänestyskäyttäytymistä.
Consequently there is a high floating vote, and short-term factors such as the personality of candidates and current issues are becoming more important in determining party choice.
Epävarmoja äänestäjiä on sen vuoksi paljon, ja lyhytkestoiset tekijät, kuten ehdokkaiden persoonallisuus ja ajankohtaiset asiat, ovat saamassa yhä enemmän merkitystä puolueen valinnassa.
Fourth, in many countries we see a high party fragmentation: new, small parties emerge, while the traditional parties are losing their traditional support.
Neljänneksi monissa maissa puoluekenttä on hyvin pirstaleinen: uusia, pieniä puolueita syntyy samaan aikaan kun vanhat puolueet menettävät perinteistä kannatustaan.
A high party fragmentation means a higher chance of unstable governments.
Puoluekentän sirpaleisuus lisää myös hallitusten epävakaisuutta.
Fifth, extreme right-wing and extreme left-wing parties are gaining relatively more votes than before, while in many European countries we see a steadily growing constituency for non-democratic parties.
Viidenneksi äärioikeisto ja äärivasemmisto saavat suhteellisesti enemmän ääniä kuin ennen, ja monissa Euroopan maissa epädemokraattisten puolueiden äänestäjäkunta näyttää kasvavan tasaiseen tahtiin.
Important explanations for these trends are to be found in developments such as the weakening of family, community, school, neighbourhood and religious ties and the diminishing of ideological orientation of citizens and of political parties.
Todennäköisiä selityksiä näille trendeille voidaan etsiä perhe, yhteisö-, koulu-ja naapuruussiteiden sekä uskonnollisen yhteenkuuluvuuden heikkenemisestä sa moin kuin ideologioiden merkityksen vähenemisestä niin kansalaisten keskuudessa kuin poliittisten puolueiden toiminnassa.
To some political analysts these developments have resulted in a transformation of representative democracy into a so-called interest democracy.
Joidenkin politiikan tutkijoiden mielestä tämä kehityskulku johtuu edustuksellisen demokratian muuttumisesta niin kutsutuksi etudemokratiaksi.
Individual interests are the main motivation for political organization.
Yksilölliset intressit ovat tärkein syy poliittiseen järjestäytymiseen.
Citizens can still be mobilized, not in political parties but in interest groups.
Kansalaisia voidaan kyllä edelleen mobilisoida toimimaan ja järjestäytymään, mutta ei enää niinkään poliittisiin puolueisiin vaan intressiryhmiin.
They turn to local, regional and national governments to pursue their own private interests, not because of a general concern with the community.
He kääntyvät paikallisen, alueellisen ja kansallisen hallinnon puoleen ajaakseen omia yksityisiä etujaan, eivät siksi, että kantaisivat huolta koko yhteisön hyvinvoinnista.
These shifts and changes in the relations between governments, parties, interest groups and citizens need to be considered our consideration.
Nämä muutokset hallinnon, puolueiden, eturyhmien ja kansalaisten välisissä suhteissa tulee ottaa vakavasti.
reforms are being discussed in order to revive democratic patterns of decision making.
kuilusta politiikan, hallinnon ja kansalaisten välillä, puolueiden rooleista sekä demokratiavajeesta.
The inclusion of many more women in political decisionmaking should also play a role in the debate on political reform.
Useampien naisten saaminen mukaan poliittiseen päätöksentekoon pitäisi ottaa huomioon politiikan uudistuksista käytävässä keskustelussa.
Now that citizens are showing a certain dissatisfaction with the traditional political parties (membership is down whilst political cynicism and distrust is increasing), the campaign to promote a better representation of half of the population can be viewed as a possibility to reaffirm democratic credentials.19Following this line of reasoning there is also the question of legitimacy: the more groups of people directly involved in political decisionmaking, the more legitimate the outcome will be for these groups.
Nyt kun kansalaiset osoittavat jonkinasteista tyytymättömyyttä perinteisiä poliittisia puolueita kohtaan (jäsenyys on alalukemissaan ja kyynisyys ja epäluottamus nousussa), naisten, jotka muodostavat puolet väestöstä, edustuksen lisäämiseen tähtäävä kampanja voitaisiin nähdä mahdollisuutena palauttaa demokratian uskottavuutta.19Tältä pohjalta voidaan myös nostaa esiin kysymys päätöksenteon oikeutuksesta: mitä enemmän erilaisten ihmisryhmien edustajia on poliittisessa päätöksenteossa mukana, sitä legitiimimpiä päätökset ovat näiden ryhmien kannalta.
Then there is the concern of parties for the female vote.
Sitten on tietenkin puolueiden huoli naisten äänistä.
Research on women's voting patterns, for example in Germany, gave cause for worry: young women and women in their 30s and 40s expressed a deep frustration with the large, traditional parties such as the CDU (Christian Democrats) and the SPD (Social Democrats).
Naisten äänestyskäyttäytymisestä tehdyt tutkimukset esimerkiksi Saksassa osoittavat, että nuoret ja kolme-neljäkymmen-vuotiaat naiset ovat ilmaisseet syvän epäluottamuksensa suuriin, perinteisiin puo lueisiin kuten CDU (kristillisdemokraatit) ja SPD (sosiaalidemokraatit).
Electoral considerations are important driving forces behind the current activities of parties to appoint more women.
Mahdollinen vaalimenestys on puolueille tärkeä motiivi nimittää lisää naisia erilaisiin tehtäviin.
The fact that women candidates get relatively more preferential votes than their male colleagues will certainly stimulate this process.
Se tosiasia, että naisehdokkaat saavat suhteellisesti enemmän suosituimmuusääniä kuin heidän mieskollegansa, vauhdittaa varmasti tätä prosessia.
There is some evidence that, when a party starts paying attention to its women, it becomes more attractive to women voters.
On olemassa joitakin todisteita siitä, että kun puolue alkaa kiinnittää enemmän huomiota naisjäseniinsä, se alkaa myös kiinnostaa naisäänestäjiä.
For example after the SPD introduced quotas for women party members, the party gained female members.20Another example is the Italian Communist Party, the PCI, which while going through an identity crisis and a sharp decline in membership, started to promote women and women's issues.
Esimerkiksi sen jälkeen kun Saksan SDP otti käyttöön naiskiintiöt, se sai lisää naisjäseniä.20Toinen esimerkki on Italian kommunistinen puolue, PCI, joka käydessään läpi syvää identiteettikriisiä ja kärsiessään jäsenmääränsä jyrkästä laskusta alkoi kiinnittää enemmän huomiota naisiin ja naisten asioihin.
The increasing support for women's causes can be seen as 'an attempt to capture women's electoral support and membership, which for many years belonged to conservative groups'.21
Naiskysymysten tukeminen voidaan nähdä puolueiden yrityksenä saada lisää naisjäseniä ja naisten ääniä, jotka useiden vuosien ajan menivät konservatiivisille ryhmille.21
Finally, we mentioned empirical evidence that women politicians are more sensitive to their constituents and seem to be closer to the electorate, spending more time in answering correspondence and in participating in meetings with different groups in society.22All of this can be helpful in restoring the relation ships between parliament and citizens.
Lopuksi tuotiin esille empiirisiä todisteita siitä, että naispoliitikot näyttäisivät olevan lähempänä äänestäjäkuntaansa ja että he ovat herkempiä vaalipiirinsä mielialoille ja käyttävät enemmän aikaa kirjeenvaihtoon ja eri yhteiskuntaryhmiä edustavien delegaatioiden tapaamiseen.22Kaikki tämä voi olla hyödyksi parlamentin ja kansalaisten väliltä kadonneen yhteyden palauttamiseksi.
To conclude, engaging more women in political decisionmaking can help restore some of the belief in politics and democracy: it will increase the democratic character of parliament and the legitimacy of decisionmaking; it can help parties to regain their importance as an intermediary between government and citizens and having more women politicians can help make politics more acceptable and attractive to citizens.
Yhteenvetona voidaan todeta, että naisten määrän lisääminen poliittisessa päätöksenteossa saattaisi auttaa lisäämään politiikan ja demokratian uskottavuutta: se lisäisi kansanedustuslaitoksen demokraattista luonnetta ja päätöksen teon legitimiteettiä, se saattaisi myös auttaa puolueita saamaan uudelleen välittäjän roolinsa valtionhallinnon ja kansalaisten välillä ja naispoliitikkojen määrän kasvu voisi tehdä politiikasta hyväksyttävämpää ja mielenkiintoisempaa kansalaisten silmissä.
Now it is time to take action and get more women into political decisionmaking.
Nyt on aika ryhtyä tuumasta toimeen ja saada lisää naisia poliittiseen päätök sentekoon.
The tools with which this can be done are described in the second part of this guide.
Välineitä, joiden avulla tähän päämäärään voidaan päästä, esitellään oppaan toisessa osassa.
Part II — Tools
Il osa — Välineet
Chapter 3 How to create a gender balance: policy instruments
Luku 3 Kuinka saavuttaa sukupuolten välinen tasapaino: toimintavälineet
So far we have covered the first two steps in our analysis of the problem of the underrepresentation of women in politics.
Tähän mennessä olemme käsitelleet kaksi ensimmäistä vaihetta naisten po liittista aliedustusta koskevassa analyysissämme.
In Chapter 1 we defined the problem: how many women participate in political decisionmaking and why is the limited representation of women a public concern?
Luvussa 1 määriteltiin ongelma: kuinka paljon poliittiseen päätöksentekoon osallistuu naisia ja miksi naisten vähäinen osallistuminen on huolestuttavaa?
In Chapter 2 we discussed a framework explaining the persistent underrepresentation of women in political leadership.
Luvussa 2 käsiteltiin mallia, jolla pyrittiin selittämään naisten jatkuvaa aliedustusta poliittisessa johdossa.
Now it is time to review the various solutions that have been.offered to the problem.
Nyt on aika tarkastella erilaisia ratkaisuvaihtoehtoja, joita ongelmaan on esitetty.
In this chapter we focus on several policy instruments for increasing the political participation of women.
Tässä luvussa tutustutaan erilaisiin toimintavälineisiin, joita on kehitetty naisten poliittisen osallistumisen lisäämiseksi.
In the first place these*policy instruments are meant to be used by the national governments of the Member States, since they are, in many respects, the primary movers in the process of empowering women.
Ensisijaisesti nämä toimenpiteet on tarkoitettu jäsenvaltioiden hallitusten käyttöön, sillä hallitukset ovat monessakin suhteessa ensisijaisia toimijoita naisten vaikutusvallan lisäämisessä.
However, given the influential role of the political parties who select the political personnel for cabinet and parliament, some of the strategies are directed at them.
Koska kuitenkin myös poliittisilla puolueilla on tärkeä rooli hallituksen ja parlamentin jäsenten valinnassa, osa strategioista on suunnattu niille.
In the previous chapter we discussed a framework for explaining women's underrepresentation in politics, distinguishing individual and institutional barriers.
Edellisessä luvussa käsiteltiin naisten aliedustusta politiikassa selittävää mallia, jossa eroteltiin yksilökohtaiset ja institutionaaliset esteet.
Drawing together these various types of explanation we can distinguish two types of strategy to overcome the limited participation of women in decisionmaking.
Yhdistämällä nämä erityyppiset selitykset saamme kahdentyyppisiä strategioita naisten poliittisen osallistumisen lisäämiseksi.
The first is based on the individual barriers.
Ensimmäinen perustuu yksilökohtaisiin esteisiin.
These imply that women do not share power on an equal basis with men, because of a lack of political resources, such as education, professional status and income or because of lack of political socialization and hence a limited sense of political confidence.
Nämä viittaavat siihen, että naisilla ei ole yhtäläisiä mahdollisuuksia käyttää poliittista valtaa, koska heillä ei ole yhtä paljon poliittisia resursseja (esimerkiksi koulutus, ammattiasema tai tulotaso) tai poliittista kokemusta kuin miehillä, mistä johtuen usko omiin poliittisiin mahdollisuuksiin on heikompi.
When women catch up with men on an educational level, and when they enter the labour market in greater numbers, the idea is that in the long run a balance in political power will be reached.
Ajatuksena on, että sukupuolten välinen tasapaino poliittisessa vallankäytössä voidaan pitkällä tähtäimellä saavuttaa, kun naiset ovat yhtä koulutettuja kuin miehet ja kun he tulevat suuremmissa määrin mukaan työmarkkinoille.
The implications of this strategy areto improve access to educational and occupational opportunities for women.
Tämän strategian tavoitteena on parantaa naisten koulutustasoa ja ammatillisia mahdollisuuksia.
The second line of reasoning takes the institutional barriers as a starting point and acknowledges the fact that a redistribution of power is involved.
Toinen strategiatyyppi lähtee liikkeelle institutionaalisista esteistä, joiden purkaminen edellyttää vallan uudelleenjakoa.
In this analysis the main obstacle for women seeking to enter leadership positions is the selection process for each position.
Analyysin mukaan pahimmat esteet johtotehtäviin pyrkiville naisille liittyvät valintamenettelyyn.
Research has shown that these processes remain biased in ways that promote the continued tenure of groups and individuals, predominantly men, who are already in positions of power.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että menettelyt suosivat jo valta-asemissa olevia ryhmiä tai yksilöitä eli etupäässä miehiä.
Strategies and policies should therefore be aimed at changing these selection processes and criteria to allow both women and men equal access.
Strategiat ja toimenpiteet tulisikin kohdistaa ehdokasasettelun ja sen kriteerien muuttamiseen siten, että sekä naisilla että miehillä olisi yhtäläiset mahdollisuudet päästä ehdokkaaksi.
Such a strategy is the setting of a quota for women's participation.
Yksi tällainen strategia on sukupuolikiintiöt.
A specific type of strategy belonging to this category is legislation.
Erityinen tähän kategoriaan kuuluva strategiatyyppi on lainsäädäntö.
By legislative measures governments can demand that parties, for example, nominate a certain percentage women for the parliamentary party.
Lainsäädännön avulla hallitukset voivat esimerkiksi
In Chapter 3 the close interdependency of gender equality in political decision making and gender equality in the economic, social and cultural fields was shown.
Luvussa 2 tuotiin esiin se, että sukupuolten välinen tasa-arvo poliittisessa päätöksenteossa on kiinteässä riippuvuussuhteessa muuhun yhteiskuntaelämään eli sukupuolten välisen tasa-arvon toteutumiseen talouselämässä, sosiaalisessa elämässä ja kulttuurissa.
Access to education and to the labour market are necessary conditions for reaching a balanced participation between men and women in political decisionmaking.
Mahdollisuus koulutukseen ja pääsy työmarkkinoille on välttämätön edellytys naisten ja miesten tasapainoiselle osallistumiselle poliittiseen päätöksentekoon.
Despite the importance of these types of policy, we restrict our discussion of the pros and cons of policies to those strategies that are directly related to political participation, especially policies that refer to the political selection process.
Huolimatta tähän ongelmaan liittyvien toimenpiteiden tärkeydestä, tässä yhteydessä käsittelemme ainoastaan niitä strategioita, jotka liittyvät suoranaisesti poliittiseen osallistumiseen, erityisesti rekrytointiin ja ehdokasasetteluun.
In the table below some examples of strategies for increasing the participation of women in politics are presented — they are grouped by type of strategy.
Jäljempänä olevassa taulukossa esitetään joitakin (tyypittäin ryhmiteltyjä) esimerkkejä strategioista naisten osuuden lisäämiseksi poliittisessa päätöksenteossa.
Examples of strategies for governments and parties
Esimerkkejä hallitusten ja puolueiden strategioista
Political party
Poliittinen puolue
Type 1: Strategies referring to individual barriers
Ehdokasasettelu: Koulutus, mukaan lukien puolueen naishenkilöstölle tarkoitetut kurssit
Type 1: Strategies referring to individual barriers recruitment: Campaigns to mobilize women into becoming party members selection: Training including cadre training courses for women recruitment: Awarenessraising campaigns by funding women's organizations (poster campaigns, television spots, advertisements, etc.) recruitment and selection: Training of women by funding special train ing institutes, women's organizations or political parties selection:
Rekrytointi ja ehdokasasettelu: Naisten kouluttaminen rahoittamalla naisjärjestöjen, poliittisten puolueiden tai eri tyisten koulutusyksiköiden järjestämää koulutusta lutusta
Provision of facilities that relieve elected representatives of family responsibilities (allowances to hire child care; maternity leave for women MPs, etc.)
Ehdokasasettelu : Palvelut, jotka helpottavat vaaleilla valittu jen edustajien perhevelvollisuuksien hoitamista (avustukset lapsenhoitajan palkkaamiseen; äitiysloma naiskansanedustajille jne.)
Type 2: Strategies referring to institutional barriers selection: 'Shadow-council members' (women who are still hesitant to be nominated for the council assist the elected members in order to gain experience and confidence) Funds for child care support for party cadre Type 2: Strategies referring to institutional barriers selection:
Ehdokasasettelu: "Varjovaltuutetut" (naiset, jotka eivät vielä ¡tse uskaltaudu ehdokkaaksi, avustavat valtuutettuja saadakseen lisää kokemusta ja itseluottamusta) Varoja puolueen henkilöstön lastenhoidon tukemiseen
Adapting selection criteria, removing exist ing gender biases selection: Data bank with names of potential women candidates for public office recruitment and selection: Financing of political parties (women's wings) selection : Scrutinizing selection procedures and selection criteria of all political positions selection: Data base of names, background character istics and career intentions of women party members selection: Quota setting for both internal party structures and electoral bodies selection: selection: Quota for appointed political positions
Ehdokasasettelu: Naispuolisista asiantuntijoista koottu tietokanta, jota voi käyttää valittaessa ehdokkaita julkisiin virkoihin Rekrytointi ja ehdokasasettelu: Riittävä taloudellinen tuki poliittisille puo lueille (niiden naisjärjestöille) Ehdokasasettelu:
Alternating men and women on the list of candidates or submitting all-women lists selection and election: Legislation (changing electoral laws to prescribe that parties nominate a certain percentage of women)
Ehdokasasettelu : Kiintiöiden asettaminen sekä puolueiden sisäisiin tehtäviin että edustuselimiin