natgillin/translations-raw huggingface dataset:
After the turn of the century, however, the labour supply will gradually start declining for demographic reasons, especially in the 2010s, when the large working age groups now in their 40s and 50s start to retire.
Väestöllisten tekijöiden vaikutuksesta työvoiman tarjonta alkaa kuitenkin vähitellen supistua vuosituhannen vaihteen jälkeen ja selvemmin 2010-luvulla, kun nyt vielä hyvässä 40—50 vuoden työiässä olevat suuret ikäluokat alkavat siirtyä eläkkeelle.
In 1992, about two thirds (66%) of the workforce had some kind of post-comprehensive qualification.
Noin kahdella kolmasosalla (66 %) työvoimaan kuuluvista oli vuonna 1992 jokin perusasteen jälkeinen tutkinto.
About 15% had a qualification in higher education.
Korkean asteen tutkinnon suorittaneiden osuus oli vastaavasti noin 15%.
By international comparison, the young age groups are well educated, but the older ones poorly educated.
Kansainvälisesti vertaillen nuoret ikäluokat ovat hyvin mutta vanhat heikosti koulutettuja. Esim.
Among 25 to 35-year-olds, for instance, 81 % have some qualification, while the figure is only 30 % among 55 to 64-year-olds.
25—35-vuotiaiden ikäryhmässä tutkinnon suorittaneiden osuus vastaavan ikäisestä väestöstä oli 81 %, kun 55—64-vuotiaiden ikäryhmässä osuus oli 30%.
The differential is the highest ¡n the OECD countries.
Näiden ikäryhmien prosenttiosuuksien ero on OECD-maiden suurin.
There are also distinct regional discrepancies in educational standards, in that the metro politan area and other highly populated areas have particularly well-educated people.
Työvoiman koulutustasossa on myös selviä alueellisia eroja; pääkaupunkiseutu ja muut taa jamaseudut ovat hyvin koulutettujen alueita.
There are also differences between the sexes.
Myös sukupuolten välillä on eroja.
Women under 45 are better educated than men.
Suomessa alle 45-vuotiaat naiset ovat koulutetumpia kuin miehet.
Some 48 % of women between 24 and 29 have a matriculation certificate, against only 29 % of men.
24—29-vuotiaiden naisten ikäryhmässä ylioppilastutkinto on 48 %:lla, kun se vastaavan ikäisillä miehillä on 29%:lla.
All ¡n all, the large number of people with a formal education is a true development resource, for economic growth in future will depend increasingly on levels of training, education and know-how.
Kaikki aan muodollisen koulutuksen saaneiden suuri määrä on kehityksen todellinen voimavara kansantalouden kasvun riippuessa tulevaisuudessa yhä enemmän koulutuksen ja osaamisen tasosta.
Labour demand
Työvoiman kysyntä
The recession cut at demand for labour over a period of four years.
Lama supisti voimakkaasti työvoiman kysyntää neljän vuoden ajan.
Labour force sample surveys show that some 475000 jobs were lost between the second quarter of 1990 and the second quarter of 1994, that is, about a fifth of the total.
Työvoimatutkimuksen mukaan kansantaloudessa menetettiin vuoden 1990 toiselta neljännekseltä vuoden 1994 toiselle neljännekselle noin 475000 työpaikkaa eli liki viidennes koko työllisyydestä.
In the construction industry, every second job went, and in industry and trade, which the recession hit second hardest, about every fourth.
Rakennusalalta väheni noin puolet työpaikoista ja teollisuudesta ja kaupasta, joita lama koetteli seuraavaksi pahiten, noin joka neljäs työpaikka.
About 7 to 15 % of jobs in transport, commerce and the services were forfeited.
Liikenteen, kaupan ja palvelujen toimialojen työpaikoista katosi noin 7—15 %.
In primary production, the workforce decreased roughly in line with the long-term trend during the recession years.
Alkutuotannon työvoima supistui lamavuosina suurin piirtein pitemmän aikavälin kehitystrendin mukaisesti.
According to the regional employment statistics, which allow demand for labour to be examined according to the EU regional support breakdown, using register-based figures for individual local authorities, the employment gap was even worse.
Työssäkäyntitilaston mukaan, jonka rekisteripohjaisten kunnittaisten tilastojen mukaan työ voiman kysyntää voidaan tarkastella myös EU-tukialuejaolla, työllisyyden lamakuilu oli vielä kin suurempi.
These show that employ ment declined by about 516000 jobs, or 21.7 %, between the end of 1989 and the end of 1993.
Työllisyys väheni vuoden 1989 lopusta vuoden 1993 loppuun noin 516 000:lla eli 21,7 %.
The job cuts were distributed fairly evenly throughout the country.
Työpaikkojen supistukset kohdistuivat melko tasaisesti kaikkialle maahan.
However, the falloff in public sector jobs, for instance, seems to have been particularly dramatic in develop ing regions.
Kuitenkin esimerkiksi julkisen sektorin työpaikkojen väheneminen näyttää olleen suhteellisesti voimakkainta kehitysalueilla.
The sectoral structure of jobs ¡n 1993 and the overall decline in the recession years throughout the country and ¡n Objective 6 regions are shown by sector in Table 2.
Työpaikkojen toimialarakenne vuonna 1993 ja niiden määrän supistuminen lamavuosina koko maassa ja 6-alueilla näkyy toimialoittain taulukosta 2.
According to the most recent data yielded by labour force sample surveys, demand for labour finally started to rise in the second half of 1994.
Työvoimatutkimuksesta saatujen viimeisimpien tietojen mukaan työvoiman kysyntä kääntyi lopulta kasvuun vuoden 1994 jälkipuoliskolla.
In the last quarter, the number of employed was already 1.4 % up on the previous year.
Vuoden 1994 viimeisellä neljänneksellä työllisten määrä oli jo 1,4 % edellisvuoden tasoa korkeampi.
Jobs increased ¡n export industry sectors and in transport and the services.
Työpaikat ovat lisääntyneet vienti teollisuuden aloilla sekä liikenteessä ja palveluissa.
In contrast, demand for labour continued to fall in home market industry, in construction and in finance and insurance.
Sitä vastoin työvoiman kysyntä on edelleen laskenut mm. kotimarkkinateollisuudessa, rakennustoiminnassa sekä rahoitus- ja vakuutustoiminnassa.
The increase is expected to pick up in 1995 as the production growth base starts to expand into home market sectors.
Työvoiman kysynnän kasvun odotetaan voimistuvan vuonna 1995 tuotannon kasvupohjan laajentuessa myös kotimarkkinatuotantoon.
This year, jobs should increase by about 60000, or 3 %.
Työllisyyden ennuste taan lisääntyvän vuonna 1995 noin 60000:lla eli 3%.
Attempts to make long-term forecasts are made particularly unreliable by the fact that we do not know how far the old laws concerning production, productivity and employment will still hold good after the recent recession.
Pitemmän aikavälin kehitysarvioita laadittaessa erityistä epävarmuutta aiheuttaa se, ettei tiedetä, missä määrin entiset tuotannon, tuottavuuden ja työllisyyden väliset lainalaisuudet enää pätevät koetun ainutlaatuisen laman jälkeen.
There are fears that some of the job losses have been converted into structural unemployment because of the protracted recession, mean ing that the non-accelerating inflation level of unemployment would have risen substantially on the roughly 5 % level during the 1980s.
On pelättävissä, että osa työttömyydestä on pitkään kestäneen laman takia muuttunut rakenteelliseksi työttömyydeksi, jolloin ns. luonnollinen työttömyysaste (the nonaccelerating inflation level of unemployment) olisi tuntuvasti noussut 1980-luvulla vallinneelta noin 5 %:n tasolta.
Improving the employment situation would then call for a better-functioning labour market and intensified job-creation programmes.
Työllisyyden parantaminen edellyttää tällöin erityisesti työmarkkinoiden toimivuuden parantamista ja työvoimapoliittisten toimenpiteiden tehostamista.
The effects of EU membership on employment are particularly hard to predict.
Vaikeasti ennustettavia ovat myös EU-jäsenyyden työllisyys vaikutukset.
On the other hand, high-tech sectors of the metal and engineering industry, pharmaceuticals, tourism, private services and business services should all benefit from membership.
Työministeriön arvion mukaan EU-jäsenyys heikentää työllisyyttä eniten maataloudessa, elintarviketeollisuudessa, julkisissa palveluissa sekä lyhyellä tähtäyksellä kemian
ing group on employment set up by President Martti Ahtisaari stated in its report of 30 September 1994 that this will only be possible if economic growth is fast.
Tasavallan presidentti Martti Ahtisaaren asettama työllisyystyöryhmä katsoo 30.9.1994 julkaisemassaan raportissa, että tämä on mahdollista vain nopean talouskasvun avulla.
The target proposed in the report is about 5 % a year, and the working group considered this possible if overall economic development ¡s stable and exports and export-driven industries expand rapidly.
Tavoitteeksi työryhmä asetti noin 5 %:n talouskasvun, jota se pitää mahdollisena, jos kokonaistalouden kehitys on vakaata sekä vienti ja sen myötä teollisuus kasvavat nopeasti.
The roughly 5 % economic growth aimed at in the long-term estimates would increase jobs by some 45 000 a year, i.e. a good 2 %.
Pitkän aikavälin kehityksestä tehtyjen estimointien perusteella tavoiteltu noin 5%:n talous kasvu lisäisi työllisyyttä vuosittain noin 45000:lla eli runsaat 2%.
Continuing fast growth up to the year 2000 should increase jobs by about 270 000, but this would still not suffice to attain the employment target.
Vuoteen 2000 mennessä jatkuva nopea kasvu voisi lisätä työllisyyttä tällöin noin 270000:lla, mikä ei vielä riittäisi työllisyystavoitteen saavuttamiseen.
The working group also considered that support for economic growth and a heightened impact on employment also call for the following:
Talouskasvun tukemisen ja sen työllisyysvaikutuksien parantamisen työryhmä katsoi myös edellyttävän mm.
— continuing restructuring of production
— tuotannon rakennemuutoksen jatkumista,
— more flexibility in working life and the labour market
— työelämän ja työmarkkinoiden joustavuuden lisäämistä,
— a higher-quality workforce
— työvoiman laatuun vaikuttamista,
— intensified activating labour policy.
— aktiivisen työvoimapolitiikan tehostamista.
The working group estimated that these measures would create some 330000 new jobs by the year 2000, reducing the number of unemployed to around 200000, and the unemployment rate to 8%.
Näillä keinoin työryhmä arvioi voitavan parantaa työllisyyttä vuoteen 2000 mennessä yhteensä noin 330000:lla, mikä laskisi työttömien määrän noin 200000:een ja työttömyysasteen 8 prosenttiin.
The alternative target forecast in Table 3 is based on the assumption that a start will be made on Implementing this strategy and that it is successful.
Taulukon 3 ennusteen tavoitevaihtoehto perustuu olettamukseen, että laadittua strategiaa aletaan toteuttaa ja siinä onnistutaan.
The average output growth rate used in the basic alternative calculation is 3.3%.
Ennusteen perusvaihtoehdossa tuotannon keskimääräiseksi kasvuksi arvioidaan 3,3%.
Employed workforce by sector according to the regional employment statistics (
Taulukko 2 Työlliset toimialoittain työssäkäyntitilaston (*) mukaan vuonna 1993
Outside Region 6
6­Alueen ulkopuolinen alue
Change 1989-93
Muutos 1989—1993
Jobs 1993
Työpaikat 1993
Jobs 1993 jobs jobs
% työpaikkaa
A. Agriculture, fisheries and game management B. Forestry C. Mining and quarrying D. Industry E. Energy and water supply F. Construction G. Trade H. Hotel and insurance I. Transport and communications J. Telecommunications K. Finance and insurance L. Real estate, cleaning and rental service M, Technical and business services N. Public administration and national defence 0. Education and research P. Health and social services R. Recreational and cultural services S. Organisational and religious activities T. Other services X. Sector unknown
A Maatalous, kala­ ja riistatalous Β Metsätalous C Kaivos­ ja kaivannaistolminta D Teollisuus E Energia­ ja vesihuolto F Rakentaminen G Kauppa H Majoitus­ ja ravitsemistoiminta I Kuljetus J Tietoliikenne K Rahoitus­ ja vakuutustoiminta L Kiinteistö­, puhtaus­, vuokrauspalvelut M Tekn. palvelut, palvelut liike­elämälle N Julkinen hallinto ja maanpuolustus 0 Koulutus ja tutkimus Ρ Terveys­ ja sosiaalipalvelut R Virkistys­ ja kulttuuripalvelut S Järjestö­ ja uskonnollinen toiminta Τ Muut palvelut X Toimiala tuntematon
(') Employment registered in the regional employment statistics refers to persons with a valid employment relationship at the end of the statistical year according to employment pension insurance data.
(") Työssäkäyntitilaston rekisteröity työllisyys tarkoittaa henkilöitä, joilla oli laskentavuoden lopussa työeläkevakuutustietojen mukaan voimassa oleva työsuhde.
Labour balance in 1990-94 according to labour force surveys, forecast for 1995 and trend up to 2000 per the alternative target and according to the basic calculation (1000 persons)
Taulukko 3 Työvoimatase työvoimatutkimuksen mukaan vuosina 1990—1994, ennuste vuodelle 1995 ja kehitys vuoteen 2000 tavoitevaihtoehdon ja peruslaskelman mukaan, 1000 henkeä
Alternative target Change 1994-2000
Tavoitevaihtoehto Muutos 1994—2000
Basic calculation Change 994-2000
Peruslaskelma Muutos 1994—2000 Henk. %/v
People of working age (15 to 74) Non-members of the workforce
Työikäinen väestö (15—74 v.)
Workforce Unemployed Employed
Työvoima Työttömät Työlliset
- Agriculture and forestry - Industry - Construction - Trade - Transport - Finance and insurance and business services - Public services - Private services
— Maa- ja metsätalous — Teollisuus — Rakennustoiminta — Kauppa — Liikenne — Rahoitus- ja vakuutusja liike-elämän palvelut — Julkiset palvelut — Yksityiset palvelut
The declared employment target ¡s difficult to achieve and we must also be prepared for a more pessimistic alternative.
Asetettua työllisyystavoitetta on vaikea saavuttaa, ja on varauduttava myös pessimistisempään vaihtoehtoon.
If the global economy does not develop as hoped or we fall in our national goals for competitiveness, cost restraint and public debt, a fast increase in pro duction will be impossible to sustain.
Mikäli kansainvälinen talous ei kehity suotuisasti tai kansallisissa kilpailukykyä, kustannusten nousun hillintää ja julkista velkaantumista koskevissa tavoitteissa ei onnistuta, tuotannon nopeaa kasvua ei kyetä ylläpitämään.
We will then fall far short of our employment target.
Tällöin työttömyyden alentamisen tavoitteesta jäädään kauaksi.
Following the basic alternative calculation based on only 3.3 % growth, and including no special labour policy or other action to boost the economy and employment, the number of new jobs created would be less than half the more optimistic target.
Vaihtoehtoisen, 3,3 prosentin kasvuun pohjautuvan peruslaskelman mukaan, joka ei sisällä työvoimapoliittisia tai muita erityistoimia talouden ja työllisyyden tehostamiseksi, uusien työpaikkojen määrä jää alle puoleen tavoitteen mukaisesta kehityksestä.
The unemployment rate would then remain well over 14 % in the year 2000.
Työttömyysaste olisi tällöin vuonna 2000 vielä runsaat 14%.
In both alternative forecasts, the new jobs will be mainly in SMEs with less than 500 employees, a category which already employs nearly two thirds of staff working ¡n private enterprise.
Molemmissa ennustevaihtoehdoissa uudet työpaikat syntyvät valtaosin pieniin ja keskisuuriin, alle 500 työntekijän yrityksiin, joissa työskentelee jo nyt lähes kaksi kolmasosaa yritys ten henkilöstöstä.
Jobs in SMEs vary, depending on the sector.
Pkyritysten työllistävyys vaihtelee toimialoittain.
In industry, SMEs employ well over half of the total Industrial workforce.
Teollisuudessa pk-yrityk-set työllistävät selvästi yli puolet koko teollisuuden työvoimasta.
Other Important sectors are construction, trade and private services.
Muita merkittäviä toimialoja pk-yritystoiminnassa ovat lisäksi rakentaminen, kauppa ja yksityiset palvelut.
A large number of SMEs operate on the domestic market, and the demand for industrial products made by SMEs is largely from Finland.
Suuri osa pkyrityksistä toimii kotimarkkinoilla, ja myös teollisuuden pkyritysten kysyntä on suurelta osin kotimaista.
On the other hand, fast export growth is increasing the demand for sub-contracting, augmenting the job-creation potential of SMEs.
Toisaalta kuitenkin viennin nopea kasvu on lisäämässä alihankintakysyntää lisäten pkyritysten työllistämismahdollisuuksia.
A comparison of staffing figures in private enterprises in Finland and other EU countries indicates that improving the growth potential of such businesses can have a major impact on job creation.
Yritystoiminnan henkilöstöosuuksien vertailu Suomessa ja muissa EU-maissa viittaa siihen, että yritystoiminnan kehitysedellytyksiä parantamalla voidaan merkittävästi vaikuttaa uusien työpaikkojen syntymiseen.
In the EU, SMEs account for about 4 percentage points more of employment than ¡n Finland.
EU:ssa pkyritysten osuus työllisyydestä on noin 4 prosenttiyksikköä korkeampi kuin Suomessa.
In the case of small firms with under 10 employees, the differential is even greater.
Pienissä, alle 10 henkilöä työllistävissä yrityksissä ero on vieläkin suurempi.
In EU Member States, small companies account for about 29 % of all jobs, while the Finnish figure is only 23%.
EU:n jäsenmaissa pienyritysten osuus työllisyydestä on noin 29 % ja Suomessa 23 %.
However, prior to Finnish EU membership, ways of defining SMEs differed.
Suomen ja EU:n pk-yri tysten määrittelytavat ovat poikenneet ennen jäsenyyttä.
Secondary industry
Jalostus
Industry is and will continue to be the core of the economy, so how it develops is crucial for the employment target.
Teollinen toiminta on ja tulee olemaan kansantalouden ydin, jolloin sen kehittyminen on työllisyystavoitteen kannalta ratkaisevaa.
New forms of industry and new structural objectives are therefore needed.
Tästä syystä tarvitaan uusteollistamista ja uusia rakenteellisia kehitystavoitteita.
The recession in the early 1990s halted the restructuring that had been gaining momentum the previous decade.
Lama keskeytti teollisuuden viime vuosikymmenellä nopeutuneen rakennemuutoksen 90-luvun alussa.
Difficulties on financial markets, the collapse of Soviet trade, economic decline on Western markets and uncertainty about future economic policy all contributed to slowing down industrial restructuring, and indeed to some extent even produced a relapse.
Rahoitusmarkkinoiden vaikeudet, idänkaupan romahdus, länsimarkkinoiden taantuma sekä talouspolitiikan epävarmuudet ovat kaikki yhdessä hidastaneet teollisten rakenteiden uudistumista ja osin jopa taannuttaneet niitä.
In the second half of the 1990s, the aim of industrial policy must be to accelerate structural adjustment ¡n industry and to boost the number of new jobs created as industry expands by supporting the establishment of new companies and promoting the development of existing SMEs.
Teollisuus poliittisena tavoitteena 1990-luvun jälkipuoliskolla korostuu teollisuuden rakenteellisen mukauttamisen nopeuttaminen ja teollisen kasvun työllisyyssisällön vahvistaminen tukemalla uusien yritysten perustamista ja edistämällä olemassa olevien pienten ja keskisuurten yritysten kehittämistä.
Growth in industrial output is largely founded on a fast increase in aggregate productivity.
Teollisuuden tuotannon kasvu on perustunut pitkälti kokonaistuottavuuden nopeaan kasvuun.
Over the last couple of decades, this has been about 5 % a year in industry, and about 3 % in the economy as a whole.
Viimeisten parinkymmenen vuoden aikana kokonaistuottavuuden kasvu on ollut teollisuudessa noin 5% vuodessa ja vastaavasti koko kansantaloudessa noin 3%.
There have been many industrial mergers, and labour-intensive sectors have gradually lost ground, and as a result there has been a gradual decline in the number of industrial jobs ever since the early 1980s.
Teollisuus yritykset ovat fuusioituneet ja työintensiiviset teollisuuden alat ovat menettäneet vähitellen asemiaan, jolloin teolliset työpaikat alkoivat jo 1980-luvun alusta lähtien vähentyä.
In consequence, industry's contribution to output and employment fell below the average for Industrial countries during the 1980s.
Teollisuuden osuus tuotannosta ja työllisyydestä laski näin Suomessa jo 1980-luvulla pienemmäksi kuin teollisuusmaissa keskimäärin.
At the beginning of the 1990s, Finland had about 11 % less industrial jobs than 10 years earlier.
1990-luvun alussa Suomessa oli teollisia työpaikkoja noin 11 % vähemmän kuin kymmenen vuotta aikaisemmin.
During the recession, a further quarter of all industrial jobs (140 000) were lost, as Industry struggled to cut costs by reducing its workforce.
Laman aikana menetettiin lisäksi noin neljännes (140 000) teollisuuden työpaikoista, kun teollisuus karsi voimakkaasti kustannuksiaan työvoiman määrää sopeuttamalla.
In 1992-94, Industrial productivity per hour rose over 10% a year on average.
Vuosina 1992—1994 teollisuuden tuottavuus työtuntia kohti kasvoi keskimäärin yli 10% vuodessa.
In the next few years, this rise in labour productivity is expected to slow down less rapidly than the rise in Industrial productivity, which should Improve the employment prospects.
Lähivuosina työn tuottavuuden kasvun odotetaan hidastuvan teollisuudessa tuo tannon kasvua hitaammaksi, mikä mahdollistaa työllisyyden paranemisen.
For a large pro portion of industry, however, growth without new jobs is a reality, and even if they revive, the old, well-established sectors will not generate much more employment.
Huomattavalle osalle teollisuutta työpaikaton kasvu on kuitenkin todellisuutta, eikä perinteisen teollisuuden vahvistaminen luo paljoakaan uutta työllisyyttä.
If the annual growth rate set for Industrial output in the more optimistic target — about 6 to 7 % — is achieved, employment would grow at about 2.5 % a year.
Teollisuustuotannon vuosikasvun ollessa tavoitevaihtoehdon mukaan noin 6—7% työllisyys kasvaisi vuosittain noin 2,5%.
There would then be a good 70000 more industrial jobs by the end of the decade, meaning that half of those lost during the recession would be restored.
Teollisuuden työpaikat lisääntyisivät tällöin vuosituhannen loppuun mennessä runsaalla 70000:lla, jolloin puolet laman aikana menetetyistä teollisista työpaikoista saataisiin takaisin.
In the basic calculation, output growth is only set at a bare 4 % a year, and new jobs at a mere 0.8%.
Peruslaskelmassa teollisuuden tuotannon sitä vastoin arvioidaan kasvavan vajaat 4 % vuodessa ja
exploiting high technology, but to decline in mass production and in sectors using less sophisticated technology.
työllisyyden vastaavasti vain 0,8%. Ylipäätään työllisyyden odotetaan lisääntyvän huipputekniikkaa hyödyntävässä teollisuudessa mutta laskevan massatuotannossa ja yksinkertaista teknologiaa hyödyntävillä aloilla.
Small enterprises involved in subcontracting are also expected to expand.
Myös alihankintatuotantoon perustuvan pienyrittäjyyden odotetaan lisääntyvän.
The Research Institute of the Finnish Economy (ETLA) estimates that demand for labour will grow fastest in mechanical engineering, which has so far managed to survive without any significant protection from imports and has won a strong footing in certain fields.
Elinkeinoelämän tutkimuslaitos on arvioinut työvoiman kysynnän kasvavan nopeimmin konepajateollisuudessa, joka on tähänkin asti menestynyt ilman merkittävää tuontisuojaa saavuttaen eräillä aloilla vahvan aseman.
Another growth sector is the forest industry, where the number of new jobs will depend on whether certain important decisions are made on new investments.
Toinen kasvava teollisuudenala on metsäteollisuus, jossa uusien työpaikkojen määrä riippuu siitä, tehdäänkö Suomeen merkittäviä metsäteollisuuden investointien laajennuspäätöksiä.
Ultimately, future developments will depend on world market demand.
Kehitys riippuu viime kädessä kysynnästä maailmanmarkkinoilla.
Firms producing electrical and electronic products and instruments — a sector where certain major companies have already gone International — are also likely to take on more workers.
Työvoimaansa lisännee myös sähköteknisiä tuotteita ja instrumentteja valmistava teollisuus, joiden suuryritykset ovat Suomessa jo kansainvälistyneet.
On the other hand, EU membership is expected to reduce the demand for labour in the textile and clothing industry and in the food industry.
Työvoiman kysynnän ennustetaan sitä vastoin integraatiokehityksen myötä laskevan tekstiili- ja vaatetusteollisuudessa sekä elintarviketeollisuudessa.