natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Present E 106 to insurance institution in country of employment
Pyydä E 106-lomake vakuuttavalta laitokselta
Worker and accompanying family members qualify for all necessary medical care in country of employment
Esitä E 106-lomake työskentelymaan vakuuttavalle laitokselle
Worker to he posted not covered hy sickness and maternity insurance in own country
Työntekijä ja hänen perheenjäsenensä voivat saada kaiken tarpeellisen lääkinnällisen avun työskentelymaassa
Check with insurance company in own country whether private medical insurance is also valid in country of employment
Ota selvää oman maasi vakuutusyhtiöstä, onko yksityinen sairausvakuutus voimassa myös työskentelymaassa
WORKING IN TWO OR MORE EU COUNTRIES OR NORWAY, ICELAND AND LIECHTENSTEIN
TYÖSKENTELY SAMANAIKAISESTI KAHDESSA TAI USEAMMASSA EUROOPAN UNIONIN JÄSENVALTIOSSA, NORJASSA, ISLANNISSA TAI LIECHTENSTEINISSA
There are, however, exceptions to these rules and it is therefore advisable to obtain more information from the competent institutions (see the list in the annex).
Siksi on suositeltavaa pyytää lisätietoja toimivaltaisten viranomaisten nimeämiltä laitoksilta (liite).
In some cases, workers are employed simultaneously in different countries, such as businessmen working for international companies, persons working for international transport companies or staff who install and maintain equipment delivered to different countries.
On mahdollista, että työntekijät työskentelevät säännöllisesti samanaikaisesti useissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Esimerkkinä voidaan mainita kansainvälisten yritysten palveluksessa olevat liikemiehet, kansainvälisten kuljetusliikkeiden työntekijät tai rajat ylittävien toimitusten parissa työskentelevä huoltohenkilöstö.
The following rules apply to these kinds of workers:
Näihin työntekijöihin sovelletaan seuraavia sääntöjä:
Sometimes, a worker who works simultaneously in two countries receives wages in one country while not being on a payroll in another.
• Mikäli henkilö työskentelee kahdessa tai useammassa maassa, sovelletaan hänen asuinmaansa sosiaaliturvajärjestelmää;
Take, for example, an individual who is simultaneously a wage earner in one country and selfemployed in another.
• Mikäli työntekijä on kansainvälisen kuljetusliikkeen palveluksessa, sovelletaan sen maan sosiaaliturvaa, jossa yritys on rekisteröity.
In such cases, the general rule is that worker is insured only in the country where he is paid a wage.
Yleinen sääntö tällaisissa tapauksissa on, että sovelletaan sen maan sosiaaliturvaa, jossa työntekijä toimii palkattuna työntekijänä.
Again, exceptions are possible and one should seek further information from the competent institutions.
Myös tästä voidaan tehdä poikkeuksia ja on suositeltavaa kääntyä toimivaltaisten viranomaisten nimeämien laitosten puoleen lisätietojen hankkimiseksi.
It can happen that workers are posted to other EU/EEA countries without a valid posting form.
Joskus työntekijät lähetetään johonkin toiseen Euroopan unionin tai Euroopan talousalueen valtioon ilman voimassaolevaa lausuntoa asemapaikasta.
However, working in another country without such a document may have unpleasant consequences.
Työskentelystä ilman tätä lausuntoa voi kuitenkin koitua ikäviä seurauksia.
The country of employment may well presume that the worker is covered by its social security scheme and therefore demand the payment of contributions.
Työskentelymaa voi nimittäin olettaa, että työntekijä on vakuutettu työskentelymaassa ja voi siksi alkaa periä sosiaaliturvamaksuja.
If the worker is also covered for social security in the sending country, this may result in double payment of contributions.
Mikäli työntekijä kuitenkin on vakuutettu myös lähettävässä maassa, hän joutuu maksamaan kaksinkertaiset maksut.
In the absence of a valid posting form the authorities may also raise problems with respect to the payment of benefits.
Voimassaolevan lähettämistä koskevan lomakkeen puuttuminen voi aiheuttaa myös ongelmia etuuksien maksamisessa.
If the worker has paid social security contributions in the sending country he or she may be posted retroactively.
henkilö ei ollut vakuutettu. Lisäksi lähettävä maa voi olla sillä kannalla, että työntekijä on siirtynyt työskentelemään toiseen maahan ilman vaadittua asemapaikkalausuntoa.
In this case special arrangements must be made.
Lyhyesti sanottuna työntekijä ottaa sen riskin, että kummatkin asianomaiset maat kieltäytyvät maksamasta korvauksia.
However, this may cause administrative complications and uncertainties for the worker and the employer.
Mikäli työntekijästä on maksettu sosiaaliturvamaksuja lähettävässä maassa, hänet voidaan ilmoittaa lähetetyksi toiseen maahan takautuvasti.
To avoid such problems it is most important for all those concerned always to apply for a posting form as soon as possible.
Tällöin täytyy suorittaa erityistoimenpiteitä, mikä voi aiheuttaa hallinnollista sotkua ja täten epävarmuutta työntekijälle ja työnantajalle.
In certain cases, a worker may run the risk of an accident which could leave him or her unable to work.
Työntekijää voi aina kohdata onnettomuus, jonka seurauksena hän ei enää pysty työskentelemään.
The country of employment may argue that
Työskentelymaa voi olla sillä kannalla, että kyseinen
Social security for workers posted in the European Union, Norway, Iceland and Liechtenstein — A brochure for employers and employees
Työnantajan tilapäisesti johonkin toiseen Euroopan Unionin jäsenvaltioon, Norjaan, Islantiin tai Liechtensteiniin lähet­tämien työntekijöiden sosiaaliturva — esite työnantajille ja työntekijöille
How to create a gender balance in political decisionmaking y
zGmITzfzWMWTllä tasapaino poliittisessa päätöksenteossa y
Employment & . social affairs Page 2
Työllisyys & sosiaaliasiat Euroopan ko
At the 1996 'Women for the renewal of politics and society'' conference in Rome, women ministers of 13 Member States signed the 'Charter of Rome'.
Vuonna 1996 Roomassa pidetyssä konferenssissa "Naiset politiikan ja yhteiskunnan uudistamisen puolesta" 13 jäsenvaltion naisministerit allekirjoittivat "Rooman peruskirjan ".
The text of the Charter is published in this guide.
Peruskirjan teteti julkaistaan tässä oppaassa.
How to create a gender balance in political decisionmaking
Kuinka saavuttaa sukupuolten välinen tasapaino poliittisessa päätöksenteossa
A guide to implementing policies for increasing the participation of women in political decisionmaking by Monique Leijenaar in collaboration with the European experts network 'Women in decisionmaking'
Yhteistyössä EU:n "Naiset päätöksenteossa" -asiantuntijaverkoston kanssa
Employment & social affairs Equal opportunities
Työllisyys & sosiaaliasiat Naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet
European Commission Directorate-General for Employment, Industrial Relations and Social Affairs Unit V/D.5
Euroopan komissio Työllisyys-, työmarkkinasuhde- ja sosiaaliasiain pääosasto Yksikkö V/D/5
Manuscript finished in March 1996
Käsikirjoitus valmistunut maaliskuussa 1996
Monique Leijenaar is Professor of Political Science at the University of Nijmegen, Netherlands.
Monique Leijenaar (Ph.D.) on politiikan tutkija ja professori Nijmegenin yliopistosta Hollannista.
She specializes in local politics, election studies and women and politics and has published several articles and books on these topics.
Hänen tutkimusalueitaan ovat erityisesti paikallispolitiikka, vaalitutkimus sekä naiset ja politiikka. Näistä teemoista Leijenaar on julkaissut lukuisia artikkeleita ja kirjoja.
She has worked as a consultant for the Dutch government as well as intergovernmental organizations.
Lisäksi hän on toiminut Hollannin hallituksen ja useiden valtioiden välisten järjestöjen asiantuntijana.
From 1992 to 1996 she was the Dutch representative in the European experts network 'Women in decision-making'.
Vuodesta 1992 vuoteen 1996 hän oli Alankomaiden asiantuntijajäsen EU:n "Naiset päätöksenteossa" -asiantuntijaverkostossa. tossa.
This guide was financed by and prepared for the use of the European Commission, Directorate-General for Employment, Industrial Relations and Social Affairs.
Kertomuksen on rahoittanut ja laatinut käyttöönsä työllisyydestä, työmarkkinasuhteista ja sosiaaliasioista vastaava Euroopan komission pääosasto.
It does not necessarily represent the Commission's official position.
Kertomus ei välttämättä edusta komission virallista kantaa.
Historical background Objective and contents of this guide
Historiallista taustaa Oppaan tavoite ja sisältö
Part I — Background
I osa — Taustaa
The importance of a gender balance: defining the problem
Luku 1: Sukupuolten välisen tasapainon merkitys: ongelman määrittely
Explaining the underrepresentation of women: relevant factors
Luku 2: Naisten aliedustuksen syitä
Pathways into legislation 2.2.
Miten lainsäätäjäksi pääsee 2.2.
Recruitment 2.3.
Rekrytointi 2.3.
Selection 2.4. Election
Ehdokasasettelu 2.4.
Conclusions
Edustajavalinta
Part I
Päätelmiä, I osa
Part II — Tools
II osa — Välineet
Chapter 3
Luku 3: Kuinka saavuttaa sukupuolten välinen tasapaino: toimintavälineet
Research, statistics and monitoring 3.2.
Tutkimus, tilastointi ja seuranta 3.2.
Awareness raising 3.3.
Tiedotus 3.3.
Enlarging the recruitment pool 3.4.
Rekrytointijoukon laajentaminen 3.4.
Adapting selection procedures within political parties 3.5.
Puolueiden ehdokasasetteluun vaikuttaminen 3.5.
Policy programme of the Netherlands 4.4.
Alankomaiden kansallinen toimintaohjelma 4.4.
Policy programme of Sweden 4.5.
Ruotsin kansallinen toimintaohjelma 4.5.
Activities of the European Commission
Euroopan komission toimet
Concluding remarks
Päätössanat
Appendices
Viitteet
Council Recommendation of 2 December 1996 on the balanced participation of women and men in the decisionmaking process Charter of Rome — Women for the renewal of politics and society List of references to relevant texts List of relevant European publications
I — Neuvoston suositus, annettu 2 päivänä joulukuuta 1996, naisten ja miesten tasapuolisesta osallistumisesta päätöksentekoon II — Rooman sopimus — "Naiset politiikan ja yhteiskunnan uudistajina" III — Lähdeluettelo aiheeseen liittyvistä asiakirjoista IV — Lähdeluettelo aiheeseen liittyvistä EU:n julkaisuista
Historical background
Historiallista taustaa
The problem of ensuring that women are at the centre of political decision making is now very topical in Europe.
Tällä hetkellä hyvin ajankohtainen ongelma Euroopassa on, kuinka varmistaa, että naiset ovat mukana poliittisen päätöksenteon keskiössä.
In the EU countries the average percentage of women in parliament (lower and upper house) is 15% and in cabinet 16%.
Naisten keskimääräinen osuus EU-maiden parlamenteissa (ala-ja ylähuoneissa) on 15 prosenttia ja hallituksissa 16 prosenttia.
However, there is considerable variation between countries in numerical representation as well as in the willingness to improve the political participation of women.
Eri maiden välillä on kuitenkin runsaasti eroja sekä naisten edustuksessa että halukkuudessa lisätä naisten osallistumista politiikkaan.
In Belgium, for example, the government has introduced legislation demanding that political parties nominate 33% women on their list of candidates.
Esimerkiksi Belgiassa hallitus on alkanut soveltaa lainsäädäntöä, joka edellyttää, että poliittisten puolueiden ehdokaslistoilla on vähintään 33 prosenttia naisia.
In Italy comparable legislation for candidates in elections at the local level, which was introduced in 1993, was declared unconstitutional in 1995.
Italiassa vastaavanlainen, paikallisvaalien ehdokasasettelua koskeva laki (1993) julistettiin perustuslain vastaiseksi vuonna 1995.
In Luxembourg, there was, until 1996, not one single policy to address the situation.
Luxemburgissa ei ennen vuotta 1996 ollut kehitetty minkäänlaisia toimintamalleja ongelman ratkaisuun.
However in March 1996 the Luxembourg Parliament adopted a motion which paves the way to introducing quotas in the constitution in order to achieve a gender balance of 40-60%.
Maaliskuussa 1996 Luxemburgin parlamentti kuitenkin hyväksyi esityksen, jonka myötä perustuslakiin voitaisiin sisällyttää kiintiöt, joka mahdollistaisi 40 prosentin sukupuolikiintiöt.
In most European countries women won the right to vote around 1920.
Useimmissa Euroopan maissa naiset saivat äänioikeuden vuoden 1920 tienoilla.
By then the struggle for women's suffrage had taken many years, due to opposition based mainly on the conception that a woman's proper role was in the family.
Siihen mennessä naisten äänioikeudesta oli taisteltu jo useita vuosia. Ajatuksen vastustajat perustelivat kantaansa pääasiassa sillä, että naisen oikea paikka on kotona.
The advent of suffrage for women raised questions about the consequences of doubling the electorate.
Naisten äänioikeus nosti esiin kysymyksen äänestäjäkunnan kaksinkertaistumisen seurauksista.
Since then, there has been an ongoing debate on the role of women in politics.
Siitä lähtien naisten roolista politiikassa on käyty jatkuvaa keskustelua.
Compared to 75 years ago, however, the general attitude towards the political integration of women is much more positive and these days there are few who hold the view that women do not belong in politics.
Yleinen asenne naisten politiikkaan osallistumista kohtaan on kuitenkin nykyisin huomattavasti myönteisempi kuin 75 vuotta sitten, ja vain harvat ovat enää sitä mieltä, että naiset eivät kuulu politiikkaan.
It is even widely admitted that unbalanced representation in political decisionmaking embodies a deficit for democracy.
Yleisesti myönnetään, että poliittisen päätösvallan epätasainen jakautuminen kertoo demokratian puutteellisuudesta eli ns. demokratiavajeesta.
The current debate thus focuses primarily on the question of how, not whether, to increase the participation of women in politics.
Enää ei keskustella siitä pitäisikö naisten osallistumista politiikkaan lisätä, vaan miten sitä voidaan lisätä.
This positive attitude can be found also in official statements and resolutions from international agencies.
Myönteinen asenne näkyy myös kansainvälisten järjestöjen virallisissa lausunnoissa ja päätöslauselmissa.
Already in 1960, the International Covenant on Civil and Political Rights stated: The States party to the present covenant undertake to ensure the equal right of men and women to the enjoyment of all civil and political rights set forth in the present covenant'.
Jo vuonna 1960 kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevassa kansainvälisessä yleissopimuksessa sanottiin: "Tämän yleissopimuksen sopimusvaltiot sitoutuvat takaamaan jokaiselle miehelle ja naiselle yhtäläisen oikeuden päästä osalliseksi kaikista tässä yleissopimuksessa mainituista kansalaisoikeuksista ja poliittisista oikeuksista."
At the European level, the Council of Ministers adopted the following resolution on 27 March 1995: 'The Council affirms that balanced participation in decisionmaking ... in every sphere of life constitutes an important condition for equality between men and women.
Euroopan tasolla ministerineuvosto antoi 27. päivänä maaliskuuta 1995 päätöslauselman, jonka mukaisesti neuvosto vahvistaa, että tavoite naisten ja miesten tasapainoisesta osallistumisesta päätöksentekoon ja vastuun jaosta kaikilla elämänalueilla on tärkeä edellytys naisten ja miesten tasa-arvoisuudelle.
It is necessary to make every effort to bring about the changes in structures and attitudes which are essential for genuine equality of access to decisionmaking posts for men and women in the political, economic, social and cultural fields'.
On tarpeellista pyrkiä kaikin mahdollisin keinoin muuttamaan niitä rakenteita ja asenteita, joilla on ratkaiseva merkitys naisten ja miesten yhtäläiseen pääsyyn erilaisiin päätök-
The most recent worldwide statement can be found in the Platform for Action based on the Fourth World Conference in Beijing organized by the United Nations.
sentekoasemiin niin politiikassa, sosiaalisessa elämässä, talouselämässä kuin kulttuurielämässäkin.
Governments have approved the following text: 'governments commit themselves to establishing the goal of gender balance in governmental bodies and committees, as well as in public administrative entities, and in the judiciary, including inter alia setting specific targets and implementing measures to substantially increase the number of women with a view to achieving equal representation of women and men' (par.
Viimeisin maailmanlaajuinen kannanotto on kirjattu YK:n Beijingissä järjestämän neljännen naisten maailmankonferenssin laatimaan toimintaohjelmaan.
190a) and 'to take measures, including, where appropriate, in electoral systems that encourage political parties to integrate women in elective and non-elective public positions in the same proportion and at the same levels as men'.
Osallistujamaiden hallitukset ovat hyväksyneet seuraavan tekstin: "hallitusten on sitouduttava ottamaan tavoitteekseen tasapaino sukupuolten kesken hallituksen nimittämissä elimissä ja komiteoissa sekä julkishallinnossa ja oikeuslaitoksessa, mukaan lukien tavoitteiden asettaminen ja toimet naisten määrän lisäämiseksi merkittävästi — tarvittaessa positiivisia erityistoimia käyttäen — niin, että päästään naisten ja miesten tasavertaiseen edustukseen kaikissa hallituksen ja julkisen hallinnon asemissa" (kohta 190a) sekä "ryhdyttävä tarvittaessa myös vaalijärjestelmää koskeviin toimiin, jotka kannustavat poliittisia puolueita ottamaan naisia mukaan vaaleilla valittaviin tehtäviin sekä nimitettyihin julkisiin asemiin samassa suhteessa ja samoilla tasoilla kuin miehiä" (kohta 190b).
Finally, there is a Commission proposal for a Council Recommendation on the balanced participation of women and men in decisionmaking.
Lopuksi mainittakoon myös komission ehdotus neuvoston asetukseksi naisten ja miesten tasapainoisesta osallistumisesta päätöksentekoon.
It proposed that the Council of Ministers recommend that the Member States adopt an integrated strategy and develop or introduce suitable legislative or regulatory measures or incentives for achieving a gender balance in decisionmaking.
Siinä esitetään, että ministerineuvosto suosittaisi jäsenvaltioille, että ne ottaisivat käyttöön yhtenäisen, kokonaisvaltaisen strategianja kehittäisivät tai ottaisivat käyttöön tarkoitukseen soveltuvia lainsäädännöllisiä toimenpiteitä tai kannustimia sukupuolten välisen tasapainon saavuttamiseksi päätöksenteossa.
Such a strategy should cover all spheres of society in partnership with all social actors involved at European national, regional and local levels.
Tällaisen strategian tulisi kattaa kaikki yhteiskunnan osa-alueet, ja se tulisi toteuttaa yhteistyössä Euroopan unionin, kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason keskeisten yhteiskunnallisten toimijoiden kanssa.
Objective and contents of this guide
Oppaan tavoite ja sisältö
This guide is meant to assist governments, political parties and NGOs of the EU countries in putting into action their positive attitude to the empowerment of women into concrete, integrated policies leading to an increase in the number of women in political positions.
Tämän oppaan tarkoituksena on auttaa EU-maiden hallituksia, poliittisia puo lueita ja kansalaisjärjestöjä (NGO) muuttamaan myönteisen asenteensa naisten poliittisen vallan lisäämistä kohtaan konkreettisiksi, integroiduiksi toimenpiteiksi, jotka todella johtaisivat naisten määrän lisääntymiseen poliittisissa tehtävissä.
In many countries governments have undertaken activities, as is described in the next chapters, but in most countries these are ad hoc activities and not part of an integrated overall policy aimed at increasing women's political participation.
Monien maiden hallitukset ovat jo ryhtyneet tällaisiin toimiin, kuten seuraavissa luvuissa kerrotaan, mutta useimmissa maissa nämä toimenpiteet ovat olleet luonteeltaan yksittäisiä ja satunnaisia, eivätkä muodosta yhtenäistä poliittista ohjelmaa, joka tähtäisi naisten osallistumisen lisäämiseen politiikassa.
In this guide we present a blueprint for a national policy plan which, with a few adaptations, governments can use to develop such an overall policy on the participation of women in political decisionmaking.
Oppaassa esitetään malli tai luonnos laaja-alaisen kansallisen toimintaohjelman luomiseksi (National Policy Plan), jota hallitukset voivat soveltaa kehittäessään omaa toimintaohjelmaansa naisten osuuden lisäämiseksi poliittisessa päätöksenteossa.
Besides governments, this guide can be helpful to political parties and women's organizations in their efforts to increase the political participation of women.
Paitsi hallituksia, oppaan tarkoitus on tukea myös poliittisia puolueita ja naisjärjestöjä niiden pyrkimyksissä lisätä naisten osallistumista politiikkaan.
The guide consists of two parts.
Opas koostuu kahdesta osasta.
In the first part, in Chapters 1 and 2, we sketch the context for a national policy plan.
Ensimmäisessä osassa, luvuissa 1 ja 2, hahmotellaan kansallisen toimintaohjelmamallin taustaa.
We start in Chapter 1 with an analysis of the problem: an outline of the present numerical situation in EU countries and arguments in favour of women's participation in political decisionmaking.
Luku 1 alkaa ongelman analyysilla, joka sisältää yhteenvedon naisten prosentuaalisista osuuksista EU-maiden poliittisissa päätöksentekoelimissä ja naisten osallistumista puoltavista
country, gender equality, the electoral system and the selection processes and selection criteria used in political parties.
Tällaisia ovat esimerkiksi yhteiskunnallinen ilmapiiri (social climate), poliittinen kulttuuri (political climate), sukupuolten välisen tasa-arvon toteutuminen (tasaarvolainsäädäntö), vaalijärjestelmä sekä poliittisten puolueiden ehdokasasettelumenettelyt ja -perusteet.
We conclude Part 1 by arguing that increasing the number of women in political decisionmaking is also a way to solve the current crisis of (party) politics that concerns all Member States.
Ensimmäisen osan lopuksi esitetään väite, jonka mukaan naisten lukumäärän lisääminen poliittisessa päätöksenteossa voisi olla yksi ratkaisu (puolue)politiikkaa tällä hetkellä koettelevaan kriisiin, joka koskettaa kaikkia jäsenvaltioita.
The second part describe the tools.
Toisessa osassa esitellään välineitä ja keinoja ongelman ratkaisuun.
The main part of a national policy plan is a list of concrete activities and plans that the government should undertake in order to reach a gender balance in political decisionmaking.
Toimintaohjelmaluonnos sisältää luettelon niistä konkreettisista toimista, joihin hallitusten tulisi sitoutua, jotta sukupuolten välinen tasapaino poliittisessa päätöksenteossa toteutuisi.
Since the choice for specific measures is country-specific, we present in Chapter 3 many different instruments a government can introduce.
Koska kansallisen toimintaohjelman yksittäiset toimenpiteet on sovi tettava kunkin maan olosuhteisiin, luvussa 3 esitetään useita mahdollisia keinoja, joita hallitukset voivat käyttää.
To stress the practicality of this guide we discuss the pros and cons of these policies and give many examples of countries where these instruments have actually been introduced.
Koska opas pyrkii olemaan mahdollisimman käytännönläheinen, samassa luvussa käsitellään myös näiden toimenpiteiden etuja ja haittoja sekä annetaan esimerkkejä maista, joissa oppaassa mainittuja keinoja on jo otettu käyttöön.
Although governments are the primary movers in empowering women, political parties also play an important role.
Vaikka naisten poliittisen vallan lisääminen onkin ensisijaisesti hallitusten vastuulla, on poliittisilla puolueilla siinä tärkeä rooli.
This is because in most countries political parties not only select the political personnel for cabinet and parliament, but often also make the selections for elective positions at regional and local level.
Useimmissa maissa poliittiset puolueet eivät ainoastaan valitse ehdokkaita hallitukseen ja parlamenttiin vaan tekevät nämä valinnat myös alueellisella ja paikallisella tasolla.