natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To encourage fuller integration across the continent, the Union has concluded specific association agreements with the countries of Central and Eastern Europe and the Baltic States, extending and broaden ing the PHARE programme.
Euroopan unioni solmi vuonna 1994 kumppanuussopimukset Venäjän ja Ukrainan kanssa.
These 'Europe Agreements' straddle areas of national and Union competence. They are preferential and valid for an indefinite period.
Sopimusten tarkoituksena on perustaa vuosisadan loppuun mennessä vapaa kauppa-alue ja edistää näissä kahdessa suuressa unionin kumppanuusmaassa todellisen markkinatalouden syntyä ja niiden va luuttojen vakauttamista.
THE MEDITERRANEAN COUNTRIES
VÄLIMEREN ALUEEN MAAT
The Community's Mediterranean neighbours were among the first countries to establish special economic and trade relations with it.
Unionin Välimeren alueen naapurit olivat ensimmäisten joukossa, jotka solmivat unio nin kanssa erityiset taloudelliset ja kaupalliset suhteet.
They are very important to the Union, many of them having historical or cultural links with individual Member States.
Ne eivät ole ainoastaan ensimmäisen asteen kauppakumppaneita, vaan sen lisäksi osa niistä liittyy erityisin historiallisin ja kulttuurisitein joihinkin jäsenvaltioihin.
The accession of Spain and Portugal had a considerable impact on these relations, making the Community the major economic partner in the region.
Espanjan ja Portugalin liittyminen unioniin toi mukanaan huomattavia seurauksia yhtei-
TOWARDS A NEW MEDITERRANEAN POLICY
sön tullessa alueen tärkeimmäksi kauppa kumppaniksi.
The Union now has association or cooperation agreements with virtually all the Mediterranean countries.
Unionilla on nykyään assosiointi- tai yhteistyösopimukset lähes kaikkien Välimeren alueen maiden kanssa.
ASSOCIATION
ASSOSIOINTIJÄSENET
Turkey, Cyprus and Malta have Association Agreements with the Union, aimed at the gradual creation of a customs union.
Turkilla, Kyproksella ja Maltalla on unionin kanssa assosiointisopimukset, joiden tarkoituksena on luoda asteittain tulliliitto näiden maiden ja unionin välille.
All three have formally applied for Union membership (Turkey in 1987, Cyprus and Malta in 1990).
Nämä valtiot ovat anoneet unionin jäsenyyttä (Turkki 1987, Kypros ja Malta 1990).
COOPERATION AGREEMENTS
YHTEISTYÖ
While considering it to be relatively successful, the European Parliament recently called for an overhaul of present Union policy.
Maghreb-maat (Algeria, Marokko, Tunisia), Mashreq-maat (Egypti, Jordania, Syyria ja Li banon) sekä Israel ovat solmineet unionin kanssa kauppaa, teollista yhteistyötä sekä
Parliament wants a balanced, com prehensive policy.
Euroopan parlamentti toivoo laaja-alaista ja paremmin tasapainotettua politiikkaa.
There is no denying that a number of challenges lie ahead: potential conflicts and instability, a population explosion, high levels of unemployment (over 20%), balance-of-payments deficits, foreign debt, poor economic growth and massive food imports.
Tulevaisuuden ongelmat ovatkin mittavia: levottomuuksien ja konfliktien riski, nopea väestönkasvu, korkea työttömyys (yli 20 %), maksutaseiden epätasapaino, ulkoinen velka, sisäisen taloudellisen kasvun riittämättömyys ja massiivinen elintarviketuonti.
The Union should do more to promote the development of an enterprise economy.
Unionin on entistä enemmän osallistuttava talouden kehittämiseen.
Areas needing priority attention include the environment, transport, energy and regional cooperation.
Etusija täytyy antaa ympäristölle, liikenteelle, energialle ja alueelliselle yhteistyölle.
And this approach has already been supported by the Com mission.
Euroopan komissio on korostanut toiminnassaan samoja alueita.
THE UNION AND THE WORLD
•Cr w ä iittinen voima vai
A major political power or continents and the responsibilities assumed by the old colonial powers.
T > if ÍÍ ir muuskohtelun. Eurooppa on luonut 70 Afrikan, Karibianmeren ja Tyynenmeren valtion kanssa solidaarisuuteen pohjautuvat suhteet.
a regional economic group ing?
alueellinen taloudellinen ryhmittymä?
An open trading partner or a protectionist bloc?
Avoin kauppa kumppani vai protektionistinen alue?
The European Union means differ ent things to different countries, depending on whether their links with it are econo mic, diplomatic, cultural or strategic.
Kolmannet maat käsittävät Euroopan unionin nykyään eri tavalla riippuen siitä, onko niillä unionin kanssa taloudelliset, diplomaattiset, kulttuuriset vai strategiset suhteet.
Will the Union, the world's leading trade power, develop into a political giant?
Muodostuuko Euroopan unionista poliittinen jättiläinen?
The Maastricht Treaty gives the go-ahead on two requisites for power — a single currency and a common defence policy.
Maastrichtin sopimus mahdollistaa sen, että jäsenvaltiot pystyvät ottamaan käyttöön kaksi niiden merkitystä vahvistavaa keinoa: yhteisen rahan ja puolustuksen.
It remains to be seen whether the Fifteen will have the political will to pool sovereignty in these key areas.
Viidentoista jäsenvaltion on osoitettava riittävää poliittista tahtoa, jotta ne voivat harjoittaa näihin ydinaloihin kohdistuvaa suvereniteettiaan.
The approach advocated by the founding fathers has gone a long way towards establishinga European identity on the international scene.
Yhteisön perustajien valitsema tie on jo vahvistanut eurooppalaista identiteettiä huomattavasti.
In 1968, for example, the Community introduced a Common Customs Tariff, an external corollary to the internal elimination of customs duties and quotas.
Konkreettisesti tämä näkyi yhteisten tullitariffien käyttöönotolla (1968) ulkoisena vastapainona sisäisten tullien ja kiintiöiden poistamiselle.
Since Europe's economy is based primarily on the processing of imported raw materials into manufactured goods with a high valueadded, the Community has worked to promote an open trading system.
Euroopan talous on pääasiallisesti perustunut tuontiraaka-aineiden jalostamiseen lopputuotteiksi. Siksi yhteisö on alkanut kehittää avonaista maailmanlaajuista vaihtosysteemiä.
The United States of America sees Europe as an ally that shares its values but also as a commercial and technological rival.
Yhdysvalloille rakenteilla oleva Eurooppa on sekä samat arvot jakava liittolainen että teknologinen ja kaupallinen kilpailija.
The Transatlantic Declaration, signed in November 1990 between the United States, the European Community and its Member States, con firms the political support that Washington has traditionally given to the development of a stable, democratic European partner.
Yhdysvaltojen, Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välinen transatlanttinen julkilausuma annettiin 20. marraskuuta 1990.
The President of the United States, the President of the Commission and the President of the Council meet regularly for discussions.
Yhdysvallat antoi yhteisölle sen poliittisen tuen, jonka Washington tavallisesti myöntää uudelle demokraattiselle ja vakaalle eurooppalaiselle kumppanille.
The political and strategic alliance between the United Statesand many of the Member States underthe NATO umbrella has helped to take the heat out of trade disputes about steel, agriculture and civil aircraft.
Poliittinen ja strateginen liitto, joka yhdistää useita unionin jäsenvaltioita ja Yhdysvaltoja Naton piirissä, on auttanut asettamaan oikeaan mittasuhteeseen maataloustuotteisiin, teräkseen ja lentokoneteollisuuteen kohdistuneita kaupallisia kiistoja.
The Union's relations with Japan, its other main industrialized partner, are also of major importance.
Suhteet toisen mahtavan teollisuusmaan Ja panin kanssa ovat myös tärkeitä.
For a long time the main con cern has been to persuade Japan to open up its markets to offset the flood of Japanese products into Europe.
Eurooppa laiset ovat jo kauan yrittäneet saada Japania avaamaan mahdollisimman paljon markkinoitaan välttämättömänä vastapainona Japanin tuotteiden näyttävälle tulemiselle Euroopan markkinoille.
Europe has woven a web of solidarity with 70 countries in Africa, the Caribbean and the Pacific, based on historical links between the two
Euroopan unioni on myöntänyt suurimmalle osalle kehitysmaiden teollisuus- tai maataloustuotteista suosituim
achievements of the Marrakesh agreements.
nut siten maailmankaupan vapauttamista.
At Europe's instigation, it will provide a permanent framework for settling multilateral trade disputes.
Rooman sopimus antaa unionin toimielimille yksinomaiset neuvotteluvaltuudet mitä tu lee tulleihin, suojelu-ja polkumyyntitoimiin ja julkisiin hankintoihin.
to which the individual Member States are contracting parties but whose major agreements are signed by the Union in its own right, it has played a leading role in the major rounds of trade negotiations.
Tekeekö sisämarkkinoiden laajuus sitten unionista linnoituksen, joka on altis protektionismin houkutuksille, vai päinvastoin seulan,joka on avoin kaikille kilpailun tuulille ja kykenemätön suojelemaan tuottajiaan? 370 miljoonan hyvätuloisen kuluttajan muodostama alue, jonka normitovat yhdenmukaisia, tekee unionista erityisen houkuttelevan kauppakumppanin kolmansien maiden viejille.
Under the Treaty of Rome, the Union's institutions have sole responsibility for negotiating customs duties, implementing safeguard and anti-dumping measures and drawing up rules on public procurement.
Unioni on saanut kauppakumppaninsa kunnioittamaan pelin sääntöjä, mikä takaa terveen kilpailun ja vastavuoroisen pääsyn markkinoille.
The question now is whether the single market will turn the Union into a protectionist fortress, or whether it will become an open dumping ground, exposed to competition from all sides and unable to protect its own manufacturers.
Talous- ja rahaliiton toteuttamiseen (jäsenvaltioiden Maastrichtin sopimuksessa mää rittelemiä vaiheita noudattaen) liittyvä yhtei sen rahan käyttöönotto kansainvälisessä rahajärjestelmässä on vielä ratkaisematta.
The prospect of a market of 370 million consumers, in which income levels are high and standards harmonized, makes the Union particularly at tractive to the world's exporters.
Eurooppalaisille ja koko maailman sijoittajille yhteistä rahaa käyttävän alueen vakaus tarjoaa merkittäviä etuja. Se poistaa nykyiset unionin eri valuuttoihin liittyvät vaihtomaksut.
But the Union is now capable of persuading its part ners to abide by rules designed to ensure healthy competition and reciprocal market access.
Sekä suurilla yrityksillä että kolmansilla maillakin tulee yhä suurempi osa valuuttavarannosta olemaan ecuina, mikä suojelee niitä dollarin ja jenin vaihteluilta.
The weighted average rate of customs duty applied to industrial goods imported into the Union is now less than 5%.
Unionin alueelle tulevien teollisuustuotteiden tullien keskimääräinen painotettu taso on alle 5 prosenttia.
In 1994 the Union and its partners in the Uruguay Round concluded negotiations for new rules on trade in services and agricultural products.
Unioni päätti 1994 GATTin Uruguayn kierroksen sopimusosapuolten kanssa uusista palvelujen ja maata loustuotteiden vaihtoa koskevista säännöistä.
The debate on agriculture highlighted the differences between farmers on either side of the Atlantic.
Maatalousneuvottelut osoittivat tuottajien näkemyserot Atlantin molemmin puolin.
It is because the Union presented a united front that it was so effective in defending the viewpoints of each of its Member States.
Koska unioni toimi yhtenäisenä rintamana, se pystyi tehokkaasti puolustamaan jäsenvaltioidensa kantaa.
The advent of the single market in 1993 strengthened the common commercial policy still further: the remain ing import restrictions which Member States have been allowed to retain will be removed, as will restrictions on the internal distribution of sensitive products (for example, cars and electronic goods from Japan, textiles and steel). The setting-up of a World Trade Organization is one of the more positive
Sisämarkkinoiden avautumisesta (1993) oli seurauksena yhteisen kauppapolitiikan syventäminen: jäsenvaltioiden sallimat tuontirajoitukset tullaan asteittain poistamaan ja herkiksi luokiteltujen tuotteiden jakelu järjestetään unionin si sällä (Japanista tulevat elektroniset laitteet ja autot, vaatteet, teräs jne.).
The costs in volved in changing money from one Union currency to another will be a thing of the past.
Maailman kauppa järjestön (WTO) perustaminen on yksi Marrakechin sopimusten myönteisimpiä saavutuksia.
Other countries and major companies will begin to keep a growing proportion of their reserves in ecus, as protection against fluctuations of the dollar and the yen.
WTO on Euroopan aloitteesta mahdollistanut sen, että on pystytty luomaan va kaa alue monenvälisten kauppariitojen ratkaisemiseksi.
The Union has already established itself as an economic and trading power.
Taloudellisena, kaupallisena ja rahapoliittisena mahtina unionista voi tulla poliittinen valta, jos se kehittää kaikkia Euroopan unio nista solmittuun sopimukseen kirjattuja mahdollisuuksiaan.
It now has the potential to become a political power too, if it is prepared to exploit all the opportunities created by the Maastricht Treaty.
Tosin kansainvälisen kaupallisen toiminnan ja diplomaattisen toiminnan erottaminen toisistaan osoittautuu keinotekoiseksi sovellettaessa niitä konkreettisiin tilanteisiin.
By now there is little distinction in practice be tween the Union's economic and diplomatic activities on the world stage.
Hallitustenväliset poliittiset päätökset vaativat onnistuakseen yhteisöllisiä päätöksiä.
It is true that political decisions can be taken using an in tergovernmental procedure, but Community legislation is then needed to implement them.
Pakotteista, joita käytettiin Argentiinaa vastaan Falklandin sodan aikana ja Irakia vastaan vuonna 1990, päätettiin ja päätöksiä sovellettiin yhteisön piirissä.
The decisions to impose sanctions on Argentina during the Falklands War, and again on Iraq in the lead-up to the Gulf War,
Kun unioni ottaa kantaa kansainvälisissä järjestöissä, oli kyseessä sitten ETYJ tai Yhdistyneet kansakunnat, on mahdotonta erottaa toisistaan kaupallista ja diplomaattista näkökulmaa, kun kyseessä on laaja-alainen, vaa tiva ja Euroopan uskottavuuden vaakalaudal-
were taken and implemented in the Community framework.
le asettava toiminta.
The Union enjoys observer status at the United Nations and is represented by a permanent Commission delegation and the Presidency of the Council.
Unionilla onkin YK:ssa tarkkailijan asema, jota hoitavat sekä komission pysyvä edustusto että neuvoston puheenjohtajamaa.
It has signed some 50 UN conventions and agreements in its own right.
Unioni on allekirjoittanut noin 50 yleissopimusta ja sopimusta YK:n piirissä.
At home or abroad the European Union is true to its basic mission: to encourage the for mation of groupings and joint action.
Nykyään 70:11ä Afrikan, Karibianmeren ja Tyynenmeren valtiolla on neljännen Lomen sopimuksen kautta (1990—2000) erityiset suhteet Euroopan unionin kanssa.
The countries of the southern Mediterranean are extremely important partners because of their proximity, their historical and cultural ties with Community countries, and current and potential migration patterns.
Unioni antaa avustuksia ja matalakorkoisia lainoja 12 miljardin ecun edestä. Neon tarkoitettu Euroopan aluekehitysrahaston kautta rahoittamaan taloudellisia ja sosiaalisia sijoitusohjelmia AKT-maissa.
Here the Union has traditionally pursued a policy of regional integration, known as the 'overall Mediterranean approach', and it is taking a keen interestin the development of the Arab Maghreb Union.
Teollisuus-ja maatalousyhteistyö on myös turvattu.
Relations between the Community and subsanaran Africa date back to 1957, when the Treaty of Rome gave the overseas territories of certain Member States associate status.
Toimiessaan monenvälisissä järjestöissä unioni on uskollinen ensimmäiselle tavoitteelleen: edistää yhteisiä toimia sekä unio nin piirissä että muiden maiden kanssa.
The process of decolonization which began in the early 1960s transformed this link into a new form of association between sovereign countries based on Article 238 of the Treaty.
Välimeren eteläiset maat ovat maantieteellisen läheisyytensä, historiallisten ja kulttuuristen tekijöidensä sekä potentiaalisten muuttoiiikkeidensä takia unionin tärkeimpiä kauppa kumppaneita.
Today 70 countries in Africa, the Caribbean and the Pacific enjoy special relations with the Community under the fourth Lomé Con vention (1990-2000).
Unioni on näiden maiden kanssa toimiessaan perinteisesti valinnut alueellisen integraatiopolitiikan ("laaja-alainen lähentyminen Välimeren alueiden kans sa").
It provides ECU 12 billion in subsidies and low-interest loans from the European Development Fund (EDF), which are to be used to finance economic and social investment programmes.
Unioni seuraa tiiviisti ja tukee Magh-reb-maiden yhdistymistä Maghreb-maiden liitoksi (UMA).
Provision is also made for industrial and agricultural cooperation.
Suhteet Euroopan ja Saharan eteläpuolella sijaitsevien Afrikan valtioiden välillä ovat pitkäaikaiset: ne juontuvat Rooman sopimuksen ajalta vuodesta 1957, jolloin joidenkin jäsenmaiden merentakaisista alueista ja
Under the Convention, 99% of the ACP countries' industrial goods have duty-free access to the Community, and there are no reciprocal concessions for Community goods.
Yleissopimus antaa AKT-maille mahdollisuuden tuoda 99 % teollisuustuotteistaan tullittomasti ja ilman vastavuoroisuutta 15 jäsenvaltion alueelle.
The innovative Stabex mechanism, covering 48 agricultural products, helps to stabilize the ACP countries' export earnings.
Stabex-ohjelma antaa tietyn takuun tuloille, jotka AKT-maat saavat 48 maataloustuotteen viennistä.
Sysmin fulfils the same function for mining products.
Unionin sekä Aasian ja Latinalaisen Amerikan maiden välinen yhteistyö ei ole yhtä järjestäytynyttä.
The Lomé Convention also institutionalizes political relations through an ACP-EC Council of Ministers, a Committee of Ambassadors and a Joint ACP-EC Assembly, where the Community is represented by Members of the European Parliament.
Yhteistyön puitesopimukset on solmittu Meksikon, Argentiinan, Brasilian ja Uruguayn kanssa sekä And ien sopimuksen maiden kanssa (Bolivia, Ecuador, Kolumbia, Peru ja Venezuela). Sopimusten tavoitteena on tukea alueellista ja taloudellista integraatiota.
The Union, individually and collectively, is the developing countries' most important partner.
kehitystä tukeviin projekteihin ja yksi kolmasosa ruoka-avustuksiin.
Two thirds of this aid is for development projects, the remaining third for food aid.
Ovatko nämä solidaarisuuteen tähtäävät ponnistukset sitten riittäviä?
But this is not enough. The Union has to find a way of responding to the challenge of the widening prosperity and population gap between itself and the newly independent ex-Soviet republics, the countries of the southern Mediterranean and Africa, areas that are so close geographically yet light-years away in terms of development.
Pitää muistaa, että Euroopan tulee vastata niihin valtaviin haasteisiin, jotka Neuvostoliitosta irtautuneet uudet valtiot ja Välimeren ja Afrikan maat sille asettavat: elintason kasvava ero kahden toisiaan maan tieteellisesti lähekkäin olevan mutta kehitykseltään niin eritasoisen alueen välillä.
Cooperation between the Union and the developing countries of Asia and Latin America is less structured.
Euroopan unioni on kehitysmaiden tärkein kauppakumppani niin toimielintensä välityksellä kuin unionin jäsenvaltioidenkin kautta.
They benefit from the generalized system of preferences (GSP), which gives their exports preferential treatment and provides some financial assistance.
Kehitysmaiden tuonnista 21,5 % suuntautuu unionin maihin.
The Union has concluded framework cooperation agreements with Argentina, Brazil, Mexico, Uruguay and the Andean Pact countries (Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru and Venezuela) with the aim of supporting regional economic integration.
Maailmanlaajuisesta kehitysmaille myönnettävästä avusta unionin osa on 36 % (63 % avusta on suunnattu Saharan eteläpuolella sijaitseville Afrikan maille, 12 % Aasiaan ja 11 % Latinalaiseen Amerikkaan sekä Karibianmeren maihin).
Τ, he integration process set in motion from so many different backgrounds and cultures to develop the will to live together, so that they will be prepared to pool a part of their sovereignty?
Olisi paradoksaalista, että hetkellä, jolloin unioni on osoittanut olevansa tehokas ja yhtenäinen, sen uhkana olisivat uudet jäsenvaltiot. Riskit ovat olemassa, mutta niitä ei pitäisi yliarvioida.
when the Six set up the Community — which grew into a Community of Nine in 1973, Ten in 1981, Twelve in 1986, Fifteen in 1995 — is still a vital force.
Luroopan yhdentymisprosessi on jatkuva: Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden määrä kasvoi 1973 kuudesta yhdeksään, 1981 kymmeneen, 1986 kahteentoista ja 1995 viiteentoista.
The challenges of the postwar period were such that an attempt had to be made to reconcile nations and rebuild the economies of Western Europe.
Sodan jälkeinen sovinto ja Länsi-Euroopan taloudellinen jälleenrakentaminen vaativat suuria ponnisteluja.
Half a century later the challenges facing Europe are no less significant.
Euroopan haasteet puoli vuosisataa tämän jälkeen ovat mittasuhteiltaan samanlaisia.
Neutral coun­tries realize what the Union has to offer and have joined it.
Puolueettomat maat ovat juuri liittyneet Euroopan unioniin.
The new democracies emerg­ing from the ruins of the Communist bloc ex­pect support from their neighbours and a willingness to work with them to create a new Europe.
Uudet kommunistisesta blokista irtautuneet demokratiat odottavat naapureiltaan solidaarisuutta ja uuden, yhteisen tulevaisuuden toteutumista.
Some of them are already ap­plicants for membership of the Union.
Jotkut niistä ovat jo unionin jäsenehdokkaita.
As the 21st century dawns, the European Union may well number more than 25 democratic States.
Seuraavan vuosisadan alussa Euroopan unioni saattaa käsittää 25 valtiota.
It wou Id be ironic indeed if the arrival of new members were to threaten the traditional Community approach to integration just when it has proved its worth by uniting its current members into a strong, homogeneous whole.
Heti kun uudesta Maastrichtin sopimuksella perustetusta Euroopan unionista tulee koko Euroopalle avoin järjestelmä, jäsenvaltioi den ja -ehdokkaiden tulee yhdessä ratkaista seuraavat ongelmat: miten laajentaa Euroopan unionia, jonka toimielimet on luotu rajalliselle määrälle jäsenvaltioita, ilman että päätöksentekomekanismeja ja unionin po liittista omaleimaisuutta heikennetään?
But the danger of this must not be exaggerated.
osallistumista unionin politiikkaan.
No exceptions can be allowed other than those agreed upon for a transi­tional period.
Ainoastaan siirtymävaihetta koskevat poikkeukset tulevat kysymykseen.
The ambitious targets set in Maastricht — namely an economic and monetary union by 1999 at the latest and a political union including a common foreign and security policy — must be accepted by prospective members too.
Maastrichtin kunnianhimoinen tavoite talous- ja rahaliitosta viimeistään vuoteen 1999 mennessä sekä yhteisen uiko-ja turvallisuuspolitiikan sisältävä poliittinen liitto kuuluvat nykyään unionin perussäännöstöön.
There is no room for any ambiguity in the attitude of countries wishing to join the Union now or at a later date.
Mitään epäselvyyksiä ei saisi olla unionin jäsenyyttä tänään tai tule vaisuudessa hakevien valtioiden tiellä.
The Union will continue to draw its strength from adhering to the rules and hon­ ir * ir
Unioni saa tulevaisuudessakin voimansa niistä jokapäiväisistä säännöistä ja toimista, jotka ovat jo alusta asti erottaneet sen perinteisistä kansainvälisistä järjestöistä.
The European Union for which the founda­tions were laid in Maastricht wants its door to be open to the whole of Europe.
Unioni on oma peräinen kokonaisuus, hallitustenvälisen yhteistyöjärjestelmän ja federaation välimuoto.
This means that two problems will have to be tackled by existing and prospective members.
Se perustuu sekä subsidiariteettiperiaatteen kunnioittamiseen että yhteisten toimien järjestämiseen.