natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Treaty of Amsterdam is therefore right in stating that a high level of health protection must be guaranteed when defining and implementing all the Community's policies and actions that are likely to affect health, and in subsequently defining the role of the Member States in organising and supplying health services and medical care.
On siis aivan oikein, että Amsterdamin sopimuksessa määrätään, että kaikkien terveyteen mahdollisesti vaikuttavien yhteisön politiikko­jen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa varmistetaan ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu ja että määritellään erikseen jäsenvaltioiden osuus terveyspalvelujen tarjoamisessa.
This issue is so important that it may even be appropriate to set up a directorategeneral specifically responsible for managing the various aspects of public health policy, including questions relating to resources and health expertise.
Terveys on siinä määrin merkittävä aihe, että voisi jopa tuntua tarkoituksenmukaiselta perustaa pääosasto, jonka tehtävänä olisi hoitaa kansanterveyspolitiikan eri näkökohtia, myös voimavaroihin ja terveyden alan erityisasiantun­tijoihin liittyviä kysymyksiä.
It is also an area in which the principle of subsidiarity must be fully applied.
Myös terveyden alalla on täydellisesti sovellettava toissijaisuusperiaatetta.
There is therefore no question of the Union replacing the Member States in the field of health.
Ei siis tule kysymykseen, että unioni tulisi jäsenvaltioiden tilalle terveyteen liittyvissä asioissa.
Its role must be to support and complement the action of the Member States.
Unionin asemaa on tuettava ja unionin toiminnan on täydennet­tävä jäsenvaltioiden toimintaa.
That is why I am also of the opinion that in addition to the search for greater consistency with socioeconomic policies and programmes, Community action in the field of health must also make it a priority to actively promote real equality between people in terms of free movement.
Näin ollen yhdyn täysin siihen käsitykseen, että sen lisäksi, että on lisättävä yhteenkuuluvuutta sosioekonomisten politiikkojen ja ohjelmien kanssa, yhteisön toimet terveyden alalla on valjastettava ensisijaisesti edistämään todellista tasa­arvoa henkilöiden välille vapaata liikkuvuutta silmällä pitäen.
To achieve this objective it will be necessary to combat inequalities and fight for equal access to health care for all. We will also have to increase the scope for health professionals to improve their knowledge and practical skills, perhaps even by creating priority health areas.
Tuon tavoitteen toteuttamisen on välttämättä tapahduttava siten, että taistellaan eriarvoisuutta vastaan, taistellaan sen puolesta, että kaikilla olisi tasavertaiset mahdollisuudet käyttää terveyspalveluja, laajennetaan terveyden alan ammattilaisille avautuvia mahdollisuuksia parantaa omaa tietämystään ja hoitokäytäntöään, jopa siten, että peruste­taan terveyden painopistealueita.
In addition, we must provide the population with better information on the inherent risks of their lifestyle and diet, while actively preventing the causes of illnesses.
Tavoitteeseen voidaan päästä myös siten, että ihmisille tiedotetaan paremmin hei­dän elämäntapoihinsa ja ruokatottumuksiinsa liittyvistä riskeistä, sekä siten, että ehkäistään ennalta aktiivisesti saira­uksien syitä.
Lindholm (V), in writing. — (SV) With regard to public health, according to Article 152 of the Treaty, Community action should 'complement national policies'.
Lindholm (V), kirjallinen. — (SV) Perustamissopimuksen 152 artiklan mukaan yhteisön politiikan on oltava kansan­terveyden kannalta "kansallista politiikkaa täydentävä".
There clearly seems to be a danger that, in setting its sights so high, the Community believes that it should take over the Member States' responsibility, instead of merely complementing it.
On olemassa ilmeinen vaara siitä, että kunnianhimo kasvaa sellaisiin mittoihin, että yhteisö katsoo tarpeelliseksi ottaa harteilleen jäsenvaltioiden vastuun, sen sijaan että se täy­dentäisi sitä.
A telling example of this is to be found in the proposal to appoint a Commissioner and establish a directorategeneral with responsibility for health, which would encompass all aspects of public health policy.
Tämä tulee ilmi esimerkiksi siitä ehdotuksesta, että nimitetään yksi komissaari vastaamaan erityisesti terveyden pääosastosta ja että siihen pitää sisällyttää kaikki kansanterveyspolitiikan ulottuvuudet.
It should be made abundantly clear that overall responsibility for people's health, including the political and economic aspects, rests with the various Member States.
On oltava täysin selvää, että kulloisenkin jäsenvaltion pitää kantaa täysi vastuu kansalaisten terveydestä, niin poliitti­sesti kuin taloudellisestikin.
The European Union should perform a complementary role and not try to usurp the Member States' responsibility.
Euroopan unioni voi olla ja sen pitääkin olla täydentävä, eikä se saa, eikä sen pidäkään ottaa kyseistä vastuuta itselleen.
Lindqvist (ELDR), in writing. — (SV) In general terms, social policy should be a national responsibility.
Lindqvist (ELDR), ΗήαΙΙίηεη. — (SV) Sosiaalipolitiikan on pääasiassa oltava kansallinen asia.
However, health is often an aspect of both social and environmental issues.
Terveys hipoo kuiten kin usein sekä sosiaaliasioita että ympäristöasioita.
This makes it hard to distinguish clearly between what constitutes a national question and what should be decided at European level.
Silloin on vaikea erottaa toisistaan se, mitä asioita olisi tarkasteltava kansallisina kysymyksinä ja se, mistä asioista olisi päätettävä Euroopan tasolla.
I support the report in so far as it sets out to improve public health.
Tuen periaatteessa mietintöä, kun kyse on kansanterveyden vahvistamisesta kaikin keinoin.
Cooperation between the Member States, and indeed worldwide, needs to be strengthened in order to improve the health of men, women and children.
Tarvitaan entistä vahvempaa jäsenvaltioiden välistä ja maailmanlaajuista yhteistyötä, jotta miesten, naisten ja lasten terveyttä koskevia eh toja parannetaan.
Never theless, the relevant legislation and its implementation should in the first instance be dealt with at national level.
Tähän asiaan liittyvän lainsäädännön ja sen toteuttamisen on kuitenkin ensi sijassa tapahduttava kansallisella tasolla.
Minimum standards of care can be a way of resolving questions where a clear-cut decision is difficult, but those countries with higher standards should be allowed to keep them.
Vaikeat kysymykset voidaan ratkaista vähimmäissääntöjen avulla, jolloin jokaisella valtiolla on oikeus tiukempiin sääntöihin.
(The sitting was suspended at 12.50 p.m. and resumed at 3 p.m.)
(Istunto keskeytettiin klo 12.50 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)
— A4-0042/99 by Mr Colajanni, on behalf of the Committee on Foreign Affairs, Security and Defence Policy, on the Commission communication: 'The role of the European Union in the peace process and its future assistance to the Middle East' (COM(97)0715 - C4-0114/98);
— Colajannin laatima uiko­ ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (¿4­0042/99) ko­mission tiedonannosta: Euroopan unionin rooli rauhankehityksessä ja sen tuleva apu Lähi­itään (KOM(97)0715 — C4­0114/98),
— A4-0095/99 by Mr Sakellariou, on behalf of the Committee on Foreign Affairs, Security and Defence Policy, on the proposal for a recommendation to the Council on the European Union's Mediterranean policy.
— Sakellarioun laatima uiko­ ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (è4­0095/99) Eu­roopan unionin Välimeren­politiikasta.
Colajanni (PSE), rapporteur. — (IT) Mr President, this House, which has always followed events in the Middle East with attention, dedication and passion, does not need to be told how critical the present situation is, not just because the peace process has been on hold for 18 months and because the painstakingly achieved Wye Plantation agreement has not been implemented, but also because of the continued building of new settlements and the non-completion of the corridor which is supposed to link the West Bank to Gaza, not to mention the matter of the airport, the port and the prisoners: the causes of contention are legion.
Colajanni (PSE), esittelijä. — (ΓΓ) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minun ei tarvitse kertoa par­lamentille, joka on aina seurannut Lähi­idän tilannetta tarkkaavaisesti, vakaasti ja myötätuntoisesti, että tämänhetki­nen tilanne on kriittinen, ei ainoastaan pitkittyneen, jo kahdeksantoista kuukauden ajan jatkuneen rauhanprosessin pysähtymisen ja vaivalloisesti aikaansaatujen Wye­joen sopimusten soveltamatta jäämisen vuoksi, vaan myös siksi, että uusia siirtokuntia rakennetaan edelleen, toimet ovat puutteellisia sen käytävän osalta, jonka on määrä yhdistää Länsiranta ja Gaza, unohtamatta lentokentän, sataman tai vankien tapauksia: riidan aiheita on hyvin paljon.
I would point out above all that the outcome of the Israeli elections will be crucial.
Tahtoi­sin ennen kaikkea palauttaa mieliin Israelin vaalit, joiden tuloksen merkitys on keskeinen.
It is not up to us to tell that country what type of government to vote in; naturally we hope to see a victory for parties which desire peace or can put together a grand coalition that is not influenced by extremist groups.
Meidän tehtävämme ei ole antaa tuolle valtiolle ohjeita siitä, millaisen hallituksen se muodostaa; luonnollisesti toivomme, että vaaleissa voittaisivat rauhantahtoiset voimat tai voimat, jotka kykenevät yhdessä muodostamaan suuren koalition, jonka toi­mintaa eivät sanelisi sellaiset suurinta mahdollista integraatiota kannattavat tahot.
Circumstances in the region as a whole are worrying: nothing has been settled in Lebanon or Syria, and nor is any headway being made on implementing the Barcelona agreement and process, because it is quite impossible to contemplate a massive programme of investment if there is no security for individuals.
Alueen yleinen tilanne on huolestuttava: Libanonissa ja Syyriassa ei ole ratkaistu mitään, eikä edes sopimuksen ja Barcelonan prosessin toteuttaminen edisty, koska on mahdotonta ajatellakaan valtavia investointeja, kun yksityisille ei voida tarjota turvaa.
The Palestinians are in an untenable situation.
Palestiinalaisten tilanne on kestämätön.
Huge efforts have been made by the EU over the past few years, without which the Palestinian Authority could not have been formed; the Palestinian Authority owes its existence to the European Union.
Näinä vuosina Euroopan unionin toimet ovat osoit­tautuneet keskeisiksi Palestiinan itsehallinnon syntymisen kannalta. Ilman Euroopan unionia Palestiinan itsehallintoa ei olisi koskaan saatu aikaan.
Our assistance has been vital to the survival of the Palestinian Authority and also to the life of the Palestinian people, especially in Gaza, a tiny patch of land where a million people live as if in a sort of concentration camp.
Sen merkitys Palestiinan itsehallinnon säilymiselle ja myös palestiinalaisten elämälle on ollut keskeinen, ennen kaikkea Gazassa, tuossa eräänlaisessa keskitysleirissä, jossa pienellä maatilkulla elää mil­joona ihmistä.
Even though our assistance has been granted under extremely difficult and quite abnormal economic circumstances, it must continue.
Tämä apu on säilytettävä, vaikka toimet olisikin toteutettu erittäin vaikeissa oloissa, jotka eivät muis­tuta mitään normaalia taloudellista tilaa.
Is it fair to demand that the Commission guarantee transparency and combat waste and fraud?
Onko oikein vaatia komissiolta avoimuutta, väärinkäytösten ja petosten vastaista taistelua?
Much has been done in this regard, but it is unfair to ignore the fact that any action carried out in that region is hampered by security measures and other constraints which defy economic reason.
Tässä asiassa on tehty paljon, mutta ei ole kohtuullista jättää huomiotta sitä, että kaikkia tällai­sella alueella tehtyjä toimia ovat säädelleet turvatoimet ja seikat, jotka eivät noudata mitään rationaalista ajattelua tai taloudellista laskelmaa.
Unless we understand this, we cannot understand what has been achieved there.
Mikäli tätä ei ymmärretä, ei voida ymmärtää sitä, mitä olemme tehneet tuolla alueella.
I shall now turn to a particularly sensitive matter.
Palaan seuraavaksi kestämättömyyteen.
We must realise that we have both asked and obtained a great deal from the Palestinians: free and democratic elections which are a model for many free countries in the region; the nullification of the PLO Charter provision pledging to destroy Israel; an intensification of the fight against terrorism; a curbing of Hamas activity. We are rightly continuing to demand more democracy and lawfulness within the Palestinian Authority.
Meidän on tiedostettava se, että olemme vaatineet palestiinalaisilta paljon ja olemme saavuttaneet paljon: vaadimme ja saimme vapaat ja demokraattiset vaalit, jotka ovat esimerkkinä monille alueen vapaille maille; vaadimme luopumista Palestiinan perustamiskirjaan sisältyneestä Israelin tuhoamisesta; olemme vaatineet terrorismin vastaisen taistelun tehostamista; olemme vaatineet ja aikaansaaneet Hämäsin mahdin pienentämistä ja jatkamme, oikeutetusti, suuremman demokraattisuuden ja laillisuuden vaatimista Palestiinan itse­hallintoalueilla.
Now, however, we must ask one more thing of the Palestinians, and this is the key point of my resolution.
Nyt meidän on kuitenkin pyydettävä palestiinalaisilta vielä jotain, ja tämä on päätöslauselmani kes­keinen seikka.
The date of 4 May is a landmark which could prove disastrous.
Toukokuun 4. päivä on päivämäärä, joka saattaa osoittautua dramaattiseksi.
We must now ask the Palestinians to make one last effort, namely to turn back the clock, to postpone their unilateral declaration of independence.
Meidän on pyydettävä palestiinalaisilta vielä yhtä, viimeistä, uhrausta, kellon siirtämistä taaksepäin ja yksipuolisen itsenäisyysjulistuksen päivämäärän siirtämistä.
But we must give them a good reason to do so, and I believe that a solemn political undertaking must be made by the guarantors, by which I mean the United States, European Union, Russia — in other words, the major Oslo powers.
Tätä varten meidän on kuitenkin tarjottava heille hyvä perustelu ja uskon, että vaaditaan lujaa poliittista sitoutumista takaajilta: Yhdysvalloilta, Euroopan unionilta, Venäjältä, tarkoitan Oslon neuvottelujen tärkeimpiä tahoja.
We must issue a binding political statement confirming the aims of the Oslo accords and, above all, guaranteeing that the Palestinian people will retain their full right to self-determination beyond the deadline of 4 May 1999, which was set five years ago in Oslo.
Meidän on annettava heille poliittinen julistus, johon sitoudumme ja jossa vahvistetaan uudelleen Oslon sopimusten tavoitteet ja ennen kaikkea vakuutetaan, että Palestiinan kansan täysi itsemääräämisoikeus jää en­nalleen myös Oslossa viisi vuotta sitten päätetyn päivämäärän, toukokuun 4. 1999 jälkeen.
I believe that the Palestinians understand the sensitivity of this situation and are awaiting a move from their main partners in dialogue and international guarantors.
Lisäksi uskon heidän ymmärtävän, että yksipuolinen itsenäisyysju­listus 4. toukokuuta saattaa aiheuttaa reaktion, josta Israel on vieläpä ilmoittanut, ja tällainen reaktio olisi rauhanp­rosessin kannalta tuhoisa.
Furthermore, in my opinion they realise that a unilateral declaration of independence on 4 May could provoke a reaction from the Israelis — as already announced — and
Olen esitellyt täällä parlamentissa aiemmin jo kaksi Euro­Välimeri­kumppanuutta koskevaa mietintöä, joi­den johdosta Euroopan parlamentti antoi aikoinaan, 11. lokakuuta 1995, vähän ennen Barcelonan konferenssia, ja 13. maaliskuuta 1997, vähän ennen Maltan konferenssia, asiaa koskevat päätöslauselmansa.
What we have before us this time is a recommendation to the Council, which has deliberately been kept very short so as not to repeat the proposals of the two previous resolutions, which are already known and have been adopted.
Tällä kertaa kyseessä on neuvoston suositus, joka on pidetty tarkoituksellisesti hyvin suppeana, jotta kahden edellisen päätöslauselman jo tiedossa olevia ja hyväksyttyjä ehdotuksia ei enää toistettaisi.
I would like to draw your attention to four points, Mr President-in-Office, and I would ask you to comment on these.
Haluaisin kiinnittää siinä huo mionne neljään kohtaan, arvoisa puhemies, ja pyytää niihin teidän kommenttejanne.
Firstly, the deadlock caused by the Netanyahu government in the Middle East peace process has also had a very negative influence on the Barcelona process.
Ensinnäkin: herra Netanjahun hallituksen aiheuttama pysähdystila Lähiidän rauhanprosessissa on vaikuttanut erittäin kielteisesti myös Barcelonan prosessiin.
Mr Colajanni has just spoken about the Middle East peace process, so I do not need to explain this further.
Kollegani Colajanni puhui juuri äsken Lähiidän rauhanprosessista, jo ten minun ei enää tarvitse selvitellä sitä tässä enempää.
If we wish to take the Euro-Mediterranean partnership forward we must also take on a more active role in the Middle East peace process.
Kuitenkin jos haluamme saada viedyksi Euro-Välimeri-kumppanuutta eteenpäin, meidän täytyy omaksua myös Lähiidän rauhanprosessiin nähden paljon aktiivisempi rooli.
I am not referring to our financial role, as in terms of payment we are top of the league.
En tarkoita tällä asian taloudellista puolta, sillä maksamisessahan me olemme maailmanmestareita.
I am referring to the political area of the negotiations, where our envoy. Miguel Angel Moratinos, must finally be allowed to sit at the negotiating table in the peace talks.
Tarkoitan neuvottelujen poliittista puolta, missä lähettiläämme, herra Miguel Angel Moratinosin, on saatava lopultakin oma paikkansa ja puheoikeus neuvottelupöydässä, jossa käydään rauhaa koskevia keskusteluja.
Secondly we must involve the whole of the Mediterranean area in the partnership, leaving no gaps along its shores.
Toiseksi: meidän täytyy sisällyttää tähän kumppanuuteen koko Välimeri eikä jättää sen rannoille minkäänlaisia aukkokohtia.
So I agree with my colleagues from the Euro-Mediterranean Parliamentary Forum that Libya should also be invited to participate.
Tällä tarkoitan sitä, yhteisymmärryksessä parlamentaarisessa Välimeri-foorumissa toimivien kollegojeni kanssa, että myös Libya on kutsuttava osallistumaan siihen.
In my opinion, the recent developments in resolving the Lockerbie problem have created more favourable conditions which might allow Libya to be invited to the next conference.
Viimeaikaiset kehitysvaiheet, jotka ovat yhteydessä Loc-kerbie-tapauksen ratkaisemiseen, ovat nähdäkseni luoneet tälle suotuisat edellytykset, niin että myös tämä valtio voi daan kutsua seuraavaan konferenssiin.
The Balkan states, which were not able to be present from the beginning, should also be invited, at least as observers this first time.
Myös ne Balkanin valtiot, jotka eivät ole voineet olla mukana alusta lähtien, olisi kutsuttava nyt tällä ensimmäisellä kerralla mukaan vähintäänkin tarkkailijoina.
Increasing the number of participants could prove to be a positive development by providing the conference with fresh momentum.
Osanottajapiirin laajentaminen voisi antaa konferenssille arvokkaita uusia virikkeitä.
Thirdly, we need new impetus not only in terms of participants but also in terms of content.
Kolmanneksi: uusia virikkeitä ei tarvita vain osanottajien vaan myös sisältöjen osalta.
In the area of security policy in particular, we could present old proposals in Stuttgart, such as confidence-building measures and a stability pact for the Mediterranean, and new proposals, for example arms limitation and disarmament agreements.
Erityisesti turvallisuuspolitiikassa voisimme ottaa Stuttgartissa esille sekä jo aiemmin tehtyjä ehdotuksia, kuten esimerkiksi luottamusta lisäävät toimet ja vakaussopimuksen, että uusia ehdotuksia, esimerkiksi asevarustelun rajoittamisen ja aseidenriisuntasopimukset.
We could also breathe new life into the Barcelona process in the area of domestic policy by including immigration issues.
Myös sisäpolitiikan alueella voisimme saada Barcelonan prosessia elvytetyksi ottamalla esiin siirtolaisuuteen liittyviä kysymyksiä.
My final point concerns the indebtedness of the countries concerned.
Päätän puheenvuoroni viimeiseen kohtaan, joka koskee näiden valtioiden velkaantumista.
We were prepared to commit a very considerable sum to this Mediterranean policy, but any investment or efforts here will be fruitless unless we can agree on a reasonable way to write off their debts beforehand.
Olimme varautuneet käyttämään tähän Välimeren-politiikkaan todella huomattavan summan rahaa, mutta mitkään investoinnit eivätkä mitkään ponnistelut tällä alueella johda tuloksiin, ellemme onnistu sitä ennen vähentämään järkevällä tavalla näiden valtioiden velkaantumista.
I am thinking here of Chancellor Schroder's proposal at the G 8 summit that the money repaid as debt write-off could at the same time be used and invested for the devel opment of the countries in question.
Ajattelen tässä liittokansleri Schröderin G-8-maiden kokouksessa tekemää ehdotusta; hän esitti siellä tässä samassa hengessä ehdotuksen, jonka mukaan kaikki se raha, joka maksetaan takaisin velkojen vähentämiseksi, käytettäisiin ja sijoitettaisiin samanaikaisesti näiden valtioiden kehittämiseen.
If we try to take this approach, to give the process new momentum, Stuttgart could actually be a success.
Jos yritämme edetä tähän suuntaan, omaksua uusia virikkeitä ja saada prosessin uudelleen elvytetyksi, Stuttgartin kokouksesta voi tulla todellinen menestys.
Tomlinson, (PSE), draftsman of the opinion of the Committee on Budgetary Control. - Mr President, the politics of the Middle East have long been a matter of prime concern to the Committee on Foreign Affairs, Security and Defence Policy, and I wish to congratulate Mr Colajanni on his excellent report.
Tomlinson, (PSE), talousarvion valvontavaliokunnan lausunnon valmistelija. — (EN) Arvoisa puhemies, Lähiidän politiikka on pitkään ollut uiko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan päähuolenaiheena, ja haluan onnitella herra Colajannia hänen erinomaisesta mietinnöstään.
However, the concern in the House extends far beyond the Foreign Affairs Committee, and during the last year the Committee on Budgets has been heavily involved in the future regulations for financing the Middle East peace process and eventually, when Commissioner Marin himself became involved in this process, we saw the results of excellent cooperation between the Commissioner and the Committee on Budgets.
Uiko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta ei ole kuitenkaan läheskään ainoa huolestunut taho parlamentissa, budjettivaliokunnalla on ollut viime vuonna valtavasti töitä Lähiidän rauhanprosessin rahoituksen järjestelyissä, ja lopulta, kun komissaari Marin puuttui itse tapahtumiin, näimme komissaarin ja budjettivaliokunnan loistavan yhteistyön tulokset.
Equally, the Committee on Budgetary Control has long had a deep interest, a concern that arises from the fact that something in the order of 54 cents in the dollar of the Middle East peace process is financed by the European Union budget.
Talousarvion valvontavaliokunta on vastaavasti ollut pitkään erittäin kiinnostunut asiasta, ja sen huoli johtuu siitä, että suunnilleen 54 senttiä jokaisesta dollarista Lähiidän rauhanprosessissa tulee Euroopan unionin talousarviosta.
In a very difficult political situation it is nevertheless part of our responsibility in the Committee on Budgetary Control to ensure that the European taxpayer gets value for money, as well as the resources put there by the taxpayer having maximum political effect in the peace process.
Talousarvion valvontavaliokunnan vastuulla on erittäin vaikeasta poliittisesta tilanteesta huolimatta varmistaa se, että eurooppalaiset veronmaksajat saavat rahoilleen vastinetta, sekä se, että veronmaksajien tarjoamien resurssien poliittinen vaikutus rauhanprosessiin on mahdollisimman suuri.