natgillin/translations-raw huggingface dataset:
European Commission Directorate-General for Information, Communication, Culture and Audiovisual Media Rue de la Loi/Wetstraat 200 — B-1049 Brussels w
Euroopan komissio Tiedotuksesta, viestinnästä, kulttuurista ja audiovisuaalisesta alasta vastaava pääosasto Rue de la Loi 200, B-1049 Bruxelles
0F THE EUROPEAN
EUROOPAN YHTEISÖJEN
Catalogue number: CC-AI-99-003-EN-C
Luettelonumero: CC-AI-99-003-FI-C
A modern industrial policy for globalisation by Martin Bangemann, Member of the European Commission
Martin Bangemann, Euroopan komission jäsen
Globalisation is much more than economic evolutionism, for it is changing social and political life also.
Globalisaatio ei ole yksinomaan taloudellista kehitystä. Se muuttaa niin yhteiskuntaelämää kuin politiikkaakin.
From a political viewpoint, it is not only the pace at which international markets are merging which appears very significant, but also the fact that traditional structures are crumbling.
Politiikan kannalta ei ole merkittävää ainoastaan kansainvälisten markkinoiden sulautumisen vauhti, vaan myös perinteisten rakenteiden luhistuminen.
A global business dialogue
Yritysten maailmanlaajuinen vuoropuhelu
We must ensure that policy does not lag behind economic change, particularly as regards the information and communication technologies and the entire on-line economy.
Meidän on pidettävä tarkkaan huolta siitä, ettei politiikka jää talouden kehityksestä jälkeen. Tämä koskee ennen kaikkea tieto- ja viestintätekniikoita sekä "onlinetaloutta" kokonaisuudessaan.
Failure to do so would both harm the economy and mean the loss of opportunities to create jobs, which are precisely what the information society offers.
Jälkeenjääminen ei vahingoita yksinomaan taloutta, vaan menetämme samalla mahdollisuuden luoda työpaikkoja, joita tietoyhteiskunta tarjoaa.
This is why our policies must be effective and satisfy the demands of both technology and the markets.
Niinpä politiikan on oltava tehokasta ja vastattava teknologian ja markkinoiden asettamiin haasteisiin.
Hence the need for new forums for global dialogue, at the political level and with industry.
Tämän vuoksi on luotava uusia foorumeita kansainväliselle keskustelulle politiikan tekijöiden ja teollisuuden kanssa.
Last year I took the initiative to launch a global industrial forum, dealing with questions of selfregulation, international coordination and legislative needs for the development of an information society.
Olen ollut viime vuonna käynnistämässä kansainvälistä teollisuusfoorumia, jossa käsitellään tietoyhteiskunnan kehittämiseen tarvittavaa itsesääntelyä, kansainvälistä koordinointia ja lainsäädäntöä.
My initiative was very well received, and led to the creation of a global business dialogue (GBD).
Foorumi on saanut hyvän vastaanoton, ja sen pohjalta on luotu yritysten maailmanlaajuinen vuoropuhelu GBD (Global Business Dialogue).
It has become an important forum.
GBD:stä on muodostunut tärkeä foorumi.
This year it will present concrete proposals on such matters as copyright, liability, data protection, encryption, taxation and customs duties.
Tänä vuonna siellä esitellään konkreettisia ehdotuksia, joiden aiheita ovat muun muassa tekijänoikeus, vastuukysymykset, tietosuoja, tiedonsalaus, verotus ja tullimaksut.
This forum is a model in more than one way. It shows the need, in an age of globalisation, for a dialogue on complex issues between politics and industry.
Se on monella tapaa esimerkillinen foorumi, joka osoittaa, että globalisoituvassa maailmassa on tarvetta poliitikkojen ja teollisuuden väliseen vuoropuheluun monitahoisista kysymyksistä.
It shows that regulatory measures are necessary, but they can no longer be taken in a top-down manner by the political authorities.
GBD osoittaa samoin, että sääntely on tarpeen, mutta päätöksiä ei voida enää sanella ylhäältä käsin.
Market conditions are taken into account more effectively through general principles and codes of conduct on which industrialists have reached agreement.
Markkinaedellytykset voidaan ottaa huomioon paremmin, kun käytössä on yleisperiaatteet ja menettelyohjeet, joista teollisuus päättää keskuudessaan.
The GBD appears on the whole to be a good example of a new political approach, particularly if one looks at the development of the on-line sector.
Yritysten maailmalaajuinen vuoropuhelu on kokonaisuudessaan hyvä esimerkki uudesta poliittisesta lähestymistavasta, erityisesti onlinejärjestelmien kehityksen huomioon ottaen.
In order to spread these experiences on a much wider level, I am proposing a global political dialogue, a forum for cooperation between political leaders.
Jotta näitä kokemuksia voitaisiin levittää laajemminkin, ehdotan maailmanlaajuista poliittista vuoropuhelua (Global Political Dialogue), joka mahdollistaisi poliittisten päättäjien yhteistyön.
It will meet for the first time in the middle of this year.
Ensimmäinen poliittinen vuoropuhelu käydään kesä-heinäkuussa.
Industry thus takes on an active role; the point must be stressed.
Tässä yhteydessä on korostettava teollisuuden aktiivista roolia.
This does not mean, however, that the political authorities give up their responsibilities.
Se ei kuitenkaan tarkoita, että poliitikot vetäytyisivät vastuusta.
On the contrary, the need for legislative solutions is being felt increasingly — to protect consumers on the Internet or in the field of electronic commerce, for example.
Päinvastoin, tarve lainsäädännöllisiin ratkaisuihin kasvaa esimerkiksi verkkokaupan kuluttajansuojassa ja sähköisessä kaupankäynnissä.
This is also true of the fight against criminality in cyberspace.
Sama pätee myös tietorikollisuuden torjuntaan.
In my opinion, regulating the on-line world will require a mixture of selfregulation, technical solutions and legislation.
Mielestäni onlinejärjestelmiä koskeva sääntely tulee olemaan sekoitus itsesääntelyä, teknisiä ratkaisuja ja lainsäädäntöä.
We may not know what the final mixture will look like, but one thing is certain: it will include international agreements.
Vaikka muodosta ei ole vielä täyttä selkoa, yksi on varmaa: alalla tullaan tekemään kansainvälisiä sopimuksia.
Globalisation and developments in the on-line economy are leading to the integration of separate markets, and the appearance of new structures.
Eri politiikkojen tehostettu yhdentäminen voi synnyttää synergiaa, jolla on puolestaan suora myönteinen vaikutus teollisuuden kilpailukykyyn.
International standards are important in nearly all industrial sectors.
Tekniset normit kasvattavat merkitystään kaikkialla maailmassa.
The existence of different standards remains a major obstacle to trade, however.
Kansainväliset normit vaikuttavat merkittävästi miltei koko teollisuuteen.
It is crucial, therefore, to find standards which take global demands into account.
Erilaisten normien rinnakkaiselo asettaa kuitenkin suuria esteitä kaupalle.
Europe, in particular, has a wide experience in matters of supranational standards, which we can offer at the international level, as is clear from the example of mobile telephones and the development of mobile communication services.
Onkin olennaista, että kehitetään normeja, joissa otetaan huomioon maailmanlaajuistumisen vaatimukset. Euroopalla on runsaasti kokemusta ylikansallisista normeista, ja tätä kokemusta voimme hyödyntää kansainvälisesti, kuten ovat jo osoittaneet GSM ja matkaviestinpalveluiden kehittyminen.
Job creation remains the major economic and political challenge.
Uusien työpaikkojen luominen on suuri taloudellinen ja poliittinen haaste.
European competitiveness is an essential condition for maintaining, or improving, it.
Euroopan kilpailukyvyn säilyttäminen - tai parantaminen - on tämän luomisen ehdoton edellytys.
The question, therefore, is one of helping shape global competition, its ground rules and its development.
Maailmanlaajuista kilpailua onkin muokattava sen pelisääntöjen ja kehittämisen kautta.
APRIL 1999 · The text of this issue was completed on 16 March 1999.
HUHTIKUU 1 999 · Tämän numeron teksti valmistui 16. maaliskuuta 1999.
■ Putting a stop to VOCs
■ Haihtuvat orgaaniset yhdisteet kuriin
Towards a paperless customs service
I Kohti paperitonta tullijärjestelmää
From the spring of 2001, new industrial and commercial installations likely to emit volatile organic compounds (VOCs) will have to meet the limits set out in a new EU directive.
Uusien teollisten ja kaupallisten laitosten, jotka saattavat päästää ilmaan haihtuvia orgaanisia yhdisteitä (VOC), on noudatettava keväästä 2001 lähtien uudessa eurooppalai­sessa direktiivissä säädettyjä raja­arvoja.
Existing installations will have until 31 October 2007 to comply with the new directive, but will need to be registered or authorised beforehand.
Olemassa olevien laitosten on ryhdyttävä noudattamaan näitä arvoja 31. päivään lokakuuta 2007 mennessä. Sitä ennen niiden on kuitenkin rekisteröidyttävä tai saatava lupa toiminnal­leen.
The directive, which the EU Council adopted on 11 March, concerns a number of activities using organic solvents.
Unionin neuvoston 11. maaliskuuta hyväksymä direk­tiivi koskee kaikenlaisia orgaanisia liuotteita käyttäviä toi­mintoja.
They include, in particular, the manufacture of footwear, varnishes, glues and pharma­ceutical products; the painting of cars, and certain forms of industrial cleaning.
Tällaisia ovat esimerkiksi jalkineiden, maalien, lii­man ja lääkeaineiden valmistus, automaalaus ja tietyt sii­vousalan toimet.
The directive also covers the processing of rubber, purification of vegetable oils and some coating and covering operations.
Se koskee samoin kumin valmistusta, kasviöljyjen puhdistusta ja tiettyjä pinnoituksia.
While the text sets pollution limits for each activity, companies will be able to opt for emission reduction schemes tailor­made to their needs.
Direktiivissä säädetään kunkin toiminnon päästörajoituk­set, mutta yritykset voivat ottaa käyttöön myös henkilö­kohtaisen toimintasuunnitelman päästöjen vähentämiseksi.
Small instal­lations will have to comply with less stringent requirements.
Pienet laitokset voivat soveltaa vähemmän tiukkoja vaati­muksia.
EU Member States will be responsible for monitoring the directive's implementation and for sanctioning non­compli­ance.
EU:n jäsenvaltiot vastaavat soveltamisen valvon­nasta ja rangaistuksista.
A paperless customs service is on the way; it represents greater efficiency and a measure of protection against fraud.
Maaliskuun 31. päivästä sovelletaan uuden tietokoneistetun passitusjärjestelmän (NSTI) oikeusperustaa.
The legal bases of the new computerised transit system (NCTS), which come into effect from 31 March, must ensure on completion that transit formalities are fully electronic within the European Union and the bordering countries associated with it.
Järjestelmällä muutetaan Euroopan unionin ja siihen assosioituneiden raja­naapureiden passitusmuodollisuudet vähitellen täysin sähköisiksi.
The new legal provisions were adopted on 12 February by the European Commission and the joint EU/EFTA commission, which includes the representatives of Norway, Iceland and Switzerland.
Euroopan komissio ja EU—Efta­sekakomitea hyväksyivät tätä koskevat uudet säännökset 12. helmikuuta. Sekakomiteaan kuuluvat Sveitsin, Norjan ja Islannin edusta­jat.
These provisions establish the legal value of the electronic messages exchanged between companies and customs services, and between the customs administrations themselves.
Oikeusperusta antaa juridisen arvon sähköisille viesteille, joita on vaihdettu yritysten ja tullilaitoksen sekä eri tullihal­lintojen välillä.
They also establish the structure, contents and codes of these messages, and insti­tute advanced information procedures for customs offices, and create a new accompanying document, which national administrations can already utilise.
Perustassa säädetään näiden viestien raken­teesta, sisällöstä ja koodeista. Sillä otetaan myös käyttöön tullitoimipaikkojen ennakkoilmoitusjärjestelmä sekä luodaan uusi saateasiakirja, jota kansallinen hallinto voi jo käyttää.
The system will operate initially in five countries: Germany, Italy, the Netherlands, Spain and Switzerland.
Järjestelmä otetaan aluksi käyttöön joulukuusta lähtien vii­dessä maassa: Alankomaissa, Espanjassa, Italiassa, Saksassa ja Sveitsissä.
Towards the middle of 2002, it will fully cover the entire EU and EFTA, as well as Hungary, Poland, the Czech Republic and Slovakia.
Vuoden 2002 puoleenväliin mennessä se ote­taan käyttöön koko maantieteellisessä laajuudessaan, eli koko EU:ssa ja Eftassa sekä Puolassa, Slovakiassa, Tsekin tasavallassa ja Unkarissa.
A year later the system will be fully operational.
Vuoden kuluttua tästä se myös toi­mii täysmääräisesti.
■ Venture capital for innovative firms
■ Riskipääomaa innovaatioihin
An EU Member State cannot discriminate against one of its nationals, because he or she has worked in one or several other Member States.
EU:n jäsenvaltiot eivät voi syrjiä kansalaistaan, joka on työskennellyt yhdessä tai useammassa toisessa jäsenmaas­sa.
The European Court of Justice remind­ed Member States of this in two separate rulings it handed down on 25 February.
EY:n tuomioistuin on antanut kaksi tällaista kansalaisia puoltavaa tuomiota 25. helmikuuta.
One of the rulings concerned a British subject, who returned to the UK jobless, having worked for a long time in France.
Toisessa oli kyse Espanjan kansalaisesta, jolle kotimaan viranomaiset kiel­täytyivät maksamasta työttömyyskorvausta, kun hän oli yli 52­vuotias palatessaan Yhdistyneestä kuningaskunnasta 25 vuoden työrupeaman jälkeen.
He was refused a minimum income by the relevant authorities because he came 'from abroad'.
Syyksi esitettiin, ettei hän ollut ikinä työskennellyt Espanjassa eikä maksanut sinne sosiaaliturvamaksuja.
The second ruling concerned a Spanish national, who returned home after working in the UK for 25 years.
Toisessa tapauksessa, jota tuo­mioistuin käsitteli, Britannian kansalainen oli palannut kotimaahansa työttömäksi työskenneltyään pitkään Ranskassa.
He was refused unemployment benefits for those over 52 years of age by the Spanish authorities, on the grounds that he had neither worked nor paid social security contributions in Spain.
Viranomaiset kieltäytyivät takaamasta hänelle minimitoimeentuloa, koska hän tuli "ulkomailta".
In both cases the Court held that under the European regula­tion on social security for workers who move within the EU, national authorities cannot make a minimum period of resi­dence in the home country a condition for obtaining bene­fits.
Kummassakin tapauksessa tuomioistuin katsoi, että työn­tekijöitä koskevat eurooppalaiset sosiaaliturvasäännökset, jotka koskevat EU:n sisällä liikkuvia työntekijöitä, estävät kansallisia viranomaisia vahvistamasta maassa oleskelulle vähimmäisaikoja, joita edellytettäisiin tiettyjen etuuksien saamiseen.
The amount of venture capital available in the European Union and associated countries for technologically innova­tive small businesses recently rose by EUR 490 million (EUR 1 = GBP 0.67 or IEP 0.79).
Riskipääoman määrä, joka on käytettävissä Euroopan unio­nissa ja siihen assosioituneissa maissa teknologisesti inno­vatiivisille pk­yrityksille, on kasvanut äskettäin 490 miljoo­nalla eurolla (1 euro = 5,94573 mk).
This is the sum which the 28 ven­ture capital funds, supported by the European Commission in the framework of the innovation and technology equity capital (l­TEC) project, have agreed to invest over the next three years.
Euroopan komission l­TEC­hankkeen (Innovation and Technology Equity Capital) puitteissa tukemat 28 riskipääomarahastoa ovat lupautu­neet tekemään investointeja kyseisellä summalla seuraavien kolmen vuoden aikana.
There are two such funds in Israel, an EU associate country.
Kaksi muuta rahastoa ovat Israelissa, jolla on assosiaatiosopimus EU:n kanssa.
EU aid helps improve the ability of the l­TEC funds to evaluate and man­age this type of investment fund better.
EU:n tuella voidaan parantaa rahastojen kapa­siteettia arvioida ja hallinnoida tämäntyyppisiä investointe­ja.
These funds, for their part, must undertake to devote at least 25 % of their recently increased capital to the launch of innovative small and medium­sized enterprises (SMEs). At present European venture capital funds tend not to invest in the new tech­nologies, unlike their American counterparts.
Tuettujen rahastojen on puolestaan sitouduttava kohdis­tamaan vähintään 25 prosenttia äskettäin keräämästään pääomasta innovatiivisten pk­yritysten käynnistämisen tukemiseen.
The resignation of the entire Commission fol­lowed the publication of the first report of the Committee of Independent Experts 'on allegations regarding fraud, mismanagement and nepotism in the European Commission'.
Toisin kuin Yhdysvalloissa, eurooppalaista ris­kipääomaa investoidaan tällä hetkellä vain vähän uusiin tek­nologioihin.
■ Preventing fraud in euro coins
■ Petossuojatut eurokolikot
Commission President Jacques Santer noted that the Committee's analysis of 'a small number of specific cases' [...] 'reveal certain malfunctions and one instance of favouritism'.
Tämä oli seurausta ensimmäisestä riippumattoman asiantuntijakomitean raportista, joka koski syytöksiä petoksista, huonosta hallinnosta ja nepotismista Euroopan komissiossa.
He went on to point out that 'there is no sug­gestion that any member of the Commission was involved in fraud or corruption, or stood to gain person­ally'.
Komission puheenjohtaja Santerin mukaan analyysi koski "rajattua joukkoa erity­istapauksia" ja siitä "kävi ilmi hallinnon puutteita ja yksi tapaus, johon liittyi suosimista, mutta petoksista tai kor­ruptiosta taikka komission jäsenten pyrkimyksistä hen­kilökohtaisen edun saavuttamiseen ei löytynyt viitteitä (...).
President Santer described the Commission's deci­sion to resign as a body as 'a political act', adding, 'We have taken our responsibilities, even if we judge the report to be unbalanced...
Komission päätös [erota kokonaisuudessaan — toim.huom.] on poliittinen teko. Kannamme vastuun, vaikka mielestämme raportti on epäsuhtainen. (...)
I am hopeful that this crisis will help to re­establish the smooth functioning of the institu­tions...
Toivon, että tämä kriisi edesauttaa osaltaan toimielinten toiminnan saattamista tasapainoon. (...)
We will continue to perform our functions until our replacement is provided for under the relevant proce­dures'.
Jatkamme tehtäviemme hoitoa, kunnes korvaamisestamme on pää­tetty asianmukaisin menettelyin."
In order to foil consumers tempted to use a 20­cent coin in a vending machine, in place of a 50­cent coin, the EU Council of Ministers decided on 22 February to increase the weight of the latter, by amending the regulation adopted last December.
Jotta kuluttajat eivät epähuomiossa käyttäisi 20 sentin kolikoi­ta 50 sentin kolikoiden sijaan, unionin neuvosto on päättänyt 22. helmikuuta lisätä 50 sentin kolikoiden painoa joulukuussa vahvistetusta.
Following a request from the vending industry, the Council has now fixed the weight of the 50­cent coin at 7.8 grams, instead of 7 grams.
Neuvosto nosti kolikkoautomaattiyrittäjien pyynnön perusteella 50 sentin painoa 7 grammasta 7,8 gram­maan.
The Council also agreed to modify the edge of the 10­ and 50­cent coins, in response to a request from the European Blind Union. The edges will now be scalloped instead of coarse milled, as provided for in the December regulation.
Neuvostoon samoin muuttanut Euroopan sokeainliiton pyynnöstä 10 ja 50 sentin kolikoiden reunojen muotoa ham­maslaitaiseksi joulukuussa annetussa säädöksessä esitetyn rihlatun sijaan.
The aim is to make it easier to dis­tinguish between the two coins by touch.
Näin helpotetaan eri kolikoiden tunnistamista kosketuksen perusteella.
The euro coins will be put into circulation on 1 January 2002; they will replace national coins fully by 1 July 2002 at the latest.
Tässä yhteydessä muistutetaan, että eurokolikot otetaan käyttöön 1. päivästä tammikuuta 2002, ja ne korvaavat kansalliset kolikot täysin viimeistään 1. heinäkuuta 2002.
Cedefop: THE EUs GUIDE TO THE CHANGING WORLD OF VOCATIONAL TRAINING by loanna Nezi, Cedefop who most need it: employers, governments, employees, teachers and trainers.
Cedefop: EU:N OPAS AMMATILLISEN KOULUTUKSEN MUUTTUVAAN MAAILMAAN loanna Nezi, Cedefop
Many things have changed since the heady days which saw the establishment of the European Community, but perhaps few so spectacularly as the labour market.
Moni asia on ehtinyt muuttua sitten Euroopan yhteisön perustamisen, mutta työmarkkinoilla muutokset ovat olleet ehkä vielä monta muuta alaa dramaattisempia.
From a booming post-war economy, full employment and life long association with one company or sector, through the oil crisis and instability of the 1970s, to the organisational revolution of the 1980s, we now find ourselves in an exciting but turbulent world of frequent career changes, fewer routine jobs, greater responsibilities in each position, more direct communications — but equal ly, of long-term unemployment and widespread job insecurity.
Sodan jälkeen nopeasti kasvavasta taloudesta, täystyöllisyydestä ja elinikäisestä työpaikasta yhdessä yhtiössä tai yhdellä alalla on siirrytty 70-luvun öljykriisin ja epävakauden sekä 80-luvun organisatorisen mullistuksen kautta tämänhetkiseen tilanteeseen: jännittävään, mutta alati muuttuvaan työmarkkinatilanteeseen. Sille ovat tyypillisiä tiheät ammatinvaihdokset, rutiinitehtävien väheneminen, jokaisen työntekijän vastuun laajentuminen ja suoran viestinnän lisääntyminen, mutta yhtä suuressa määrin pitkäaikaistyöttömyys ja laajalle levinnyt epävarmuus työpaikasta.
Technology is changing the content of job descriptions almost faster than we can keep track: our qualifications in any field are out of date within less than 10 years.
Teknologia muuttaa työn luonnetta vauhdilla, jossa on vaikea pysyä mukana: millä tahansa alalla hankittu pätevyys vanhenee alle kymmenessä vuodessa.
Meanwhile, the trend toward globalisation — assumed to be inimical to small companies — has produced both the consolidation of large companies and the proliferation of subcontracting/outsourcing toward smaller ones.
Lisäksi suuntaus kohti maailmanlaajuistumista, jonka uskottiin olevan pienille yrityksille haitallinen, on tuonut mukanaan sekä suurten yhtiöiden yhdistymisiä että lisää alihankintatehtäviä pienille yhtiöille.
The technological developments which made globalisation possible have also considerably improved the chances for small companies to play on a global field.
Maailmanlaajuistumisen mahdollistanut teknologian kehitys on parantanut huomattavasti myös pienten yritysten mahdollisuuksia toimia maailmanlaajuisesti.
Furthermore, new technologies open up new ways of acquiring training, which are of particular interest to SMEs.
Lisäksi uusien teknologioiden välityksellä avautuu uusia koulutusväyliä, jotka ovat erityisen kiinnostavia pk-yritysten kannalta.
In this landscape, it is obviously vital to keep abreast of the changes occurring in one's field of interest, and therefore to get the right kind of training at the right time.
Tässä tilanteessa on luonnollisestikin elintärkeää pysyä mukana omalla alalla tapahtuvissa muutoksissa ja hankkia oikeanlaista koulutusta oikeaan aikaan.
But how to train, where, and to what end?
Mutta miten, missä ja minkä vuoksi kouluttautua?
How can the 'skills gap' be filled and existing qualifications updated?
Miten puutteellisia taitoja voi täydentää tai saattaa aiemmin hankitun pätevyyden ajan tasalle?
How can the individual or company evaluate training?
Kuinka yksittäinen työntekijä tai yhtiö voi arvioida koulutusta?
And who should pay for it?
Entä kenen pitäisi vastata kustannuksista?
There is an increasing focus on evaluating non-formal learning (learning acquired outside formal educational and training structures — on the job, at home, etc.).
Nykyisin yhä keskeisemmässä asemassa on koulutusjärjestelmän ulkopuolella hankittujen taitojen arviointi (virallisten koulutusrakenteiden ulkopuolella kuten työssä tai kotona hankitut taidot).