natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This regulation provides a common framework for the collec­tion, preparation, transmission and evaluation of these statis­tics.
Kyseinen asetus luo kehykset näi­den tilastojen keruulle, laatimiselle, toimittamiselle ja arvioinnille.
The internal market in electricity
■ Sähköiset sisämarkkinat
The European Council, which met in Dublin on 13 and 14 December, adopted the principles of the new version of the exchange­rate mechanism (ERM). (') They are based on the proposals drafted by the European Union Council of Ministers and the European Monetary Institute.
Dublinissa 13. ja 14. joulukuuta kokoontunut Eurooppa­neuvosto hyväksyi unionin neuvoston ja Euroopan raha­poliittisen instituutin muotoilemien ehdotusten pohjalta uuden valuuttakurssimekanismin periaatteet (').
The new ERM will be based on central rates, defined in relation to the euro, of the EU currencies not taking part in the European currency from the start.
Tämä mekanismi perustuu suhteessa euroon määriteltyihin kes­kikursseihin valuutoista, jotka eivät osallistu alusta lähtien eurooppalaiseen rahayksikköön.
It will provide for rela­tively large fluctuation margins for these currencies in rela­tion to the euro — as is the case at present regarding all the currencies in the European Monetary System, where the margin of fluctation is 15%.
Se sisältää varsin laajat vaihteluvälit näiden valuuttojen suhteessa euroon. Myös tällä hetkellä vaihteluväli kaikkien Euroopan valuuttajär­jestelmän valuuttojen välillä on 15 prosenttia.
The future European Central Bank and the central banks of the 'non­euro' countries par­ticipating in the new mechanism, will intervene automati­cally, in principle, in order to maintain currency parities within the fluctuation limits.
Tuleva Euroopan keskuspankki ja euroon osallistumattomien maiden keskuspankit, jotka molemmat osallistuvat uuteen mekanismiin, tulevat väliin automaattisesti säi­lyttääkseen valuuttapariteetit vaihteluvälien puitteissa.
But this intervention will be suspended if it hinders price stability.
Väliintuloa ei kuitenkaan tapahdu, jos se haittaa hintojen vakautta.
...AND A STABILITY AND GROWTH PACT
VAKAUTTAJA KASVUA KOSKEVA SOPIMUS
By adopting on 20 December a directive setting out common rules for the production, transport and distribution of elec­tricity, the EU Council of Ministers extended the principle of the internal market to this form of energy.
Neuvosto on saattanut 20. joulukuuta antamallaan direktii­villä, joka koskee sähkön tuotannon, kuljetuksen ja jakelun yhteisiä sääntöjä, myös tämän energiamuodon sisämarkki­noiden piiriin.
The directive aims at ensuring equal access to all the sector's producers and cus­tomers.
Direktiivin tavoitteena on taata kaikille alan tuottajille ja asiakkaille yhtäläinen pääsy markkinoille.
It provides for the gradual introduction of the internal market, in order to take account of differences in the ways in which national electricity systems are organized, even while respecting competition rules.
Tässä kilpailusääntöjen mukaisessa direktiivissä säädetään yhtenäismarkkinoiden asteittaisesta toteuttamisesta alan eri­laisten kansallisten organisaatiomallien huomioon ottami­seksi.
The directive represents a stage on the road to the full liberalization of the electricity sector. Other measures should follow.
Se on askel kohti sähköalan täydellistä vapauttamista, ja sitä tulee seuraamaan myös muita toimenpiteitä.
Under the terms of the stability and growth pact which the Fifteen agreed to in Dublin,' all EU Member States will be subject to two procedures.
H Kuljetuksen Euroopan laajuiset verkot nin jäsenvaltioita tulee koskemaan kaksi menettelyä.
The first covers the watch to be kept on budgetary discipline, the second excessive bud­getary deficits.
Toinen niistä liittyy budjettikurin valvomiseen ja toinen liialliseen alijäämään.
But only States participating in the euro might find themselves subject to sanctions.
Näissä tapauksissa kuitenkin vain euroon kuuluville valtioille voidaan määrätä rangaistus.
According to the agreement, a Member State with a public deficit exceeding 3% of its gross domestic product (GDP) would be regarded as having an excessive deficit, except in cases of force majeure or a severe recession.
Sopimuksen mukaan jäsenvaltion, jonka julkinen alijäämä ylittää 3 % bruttokansantuotteesta (BKT), katsotaan joutu­neen liialliseen alijäämätilanteeseen, jollei tähän ole vai­kuttanut ylivoimainen este tai vaikea lama.
The Fifteen under­took, in this connection, not to invoke exceptional circum­stances if the recession was between 0 and 0.75% of GDP.
Tällöin ollaan sovittu, että poikkeukseen ei vedota, jos laman vaikutus BKT.hen on 0—0,75 %.
If it was between 0.75 and 2% of GDP, the Commission would report as to whether or not the situation was of an exceptional character.
Jos laman vaikutus BKT:hen on 0,75—2 %, komissio laatii raportin arvioidakseen, onko tilanne poikkeuksellinen vai ei.
From 2% onwards the circum­stances would automatically be considered exceptional.
Jos prosenttimäärä on yli kahden, sovelletaan poikkeusta automaattisesti.
As for sanctions, they would first take the form of an interest­free deposit, made up of a fixed amount, representing 0.2% of GDP, and a variable amount, which would be related to the extent to which the 3% figure had been exceeded.
Rangaistuksena käytetään korotonta talletusta, joka koos­tuu 0,2 prosentista BKT:stä ja vaihtelevasta, ylityksen laa­juudesta riippuvasta määrästä.
The total amount could be as much as 0.5% of GDP in a year.
Nämä voivat nousta yhdessä 0,5 prosenttiin BKT:stä vuodessa.
If the deficit remained excessive, the deposit would become a fine at the end of two years.
Jos ylitys jat­kuu, muuttuu talletus sakoksi kahdessa vuodessa.
In order to formal­ize this pact the European Council plan to adopt a resolu­tion in Amsterdam in June.
Virallistaakseen sopimuksen Eurooppa­neuvoston on annettava asiaa koskeva päätöslauselma kesäkuussa Amsterdamissa.
The European Commission granted ECU 280 million (1 ECU = GBP 0.74 or IEP 0.75) in financial assistance to 107 trans­European transport infrastructure projects.
Euroopan komissio on myöntänyt 280 miljoonan ecun edestä tukea (1 ecu = 5,8 FIM) 107 hankkeelle, jotka liittyvät kuljetuksen Euroopan laajuisiin verkkoihin.
This aid, announced on 19 December, is being provided out of the EU's 1996 budget.
Tämä tuki, josta ilmoitettiin 19. joulukuuta, otetaan yhteisöjen vuoden 1996 budjetista.
The Commission plans to spend ECU 352 million this year; this does not include the ECU 100 million intended for cross­border projects in Central and Eastern Europe.
Vuonna 1997 komissio arvioi käyttävänsä 352 miljoonaa ecua, johon ei ole laskettu Keski­ ja Itä­Euroopan rajat ylittäville hankkeille tarkoitettuja 100 miljoonaa ecua.
Over two thirds of the aid for 1996 will be used to finance studies concerning all the technical phases of the infrastructure projects; it will therefore play a catalytic role.
Vuoden 1996 tuella tullaan rahoittamaan pääasiallisesti (yli kahdella kolmasosalla) tutkimuksia, jotka käsittelevät infra­struktuurihankkeiden teknisiä vaiheita.
Just over a quarter of the aid consists of direct grants to the projects themselves, while the remainder represents interest rebates.
Tuki toimii myös aktivoivasti, sillä hieman yli neljännes siitä kohdistetaan ¡tse hankkeisiin ja loput annetaan korkotuen muodossa.
The 14 major projects, accorded priority by the European Council when it met in Essen in December 1994, will receive the lion's share of the aid.
Etusijalla ovat Essenin Eurooppa­neuvoston joulukuussa 1994 ensisijaisiksi katsomat suuret hankkeet.
As for the modes of transport to be aided, 62% of the funds have been earmarked for rail projects, with European high­speed trains to the fore.
Tällä tavoin tuetuista kuljetusmuodoista leijonanosa, 62 % rahoista, koh­distuu rautateihin, joista tärkeimpinä TGV:n eurooppalaiset linjat.
It must be pointed out that the Member States are respon­sible for the construction of the networks.
Verkkojen tehokas toteuttaminen on kuitenkin kansal­listen viranomaisten käsissä.
■ Employees' social security schemes
H Eurooppalaiset yritykset numeroina
■ Labour cost statistics to become European
■ Ammatinharjoittajien sosiaaliturvajärjestelmät
The Fifteen and the European Commission will shortly finalize a system of Community statistics covering the level and struc­ture of employers' labour costs.
Jäsenvaltiot ja Euroopan komissio tulevat kokoamaan piak­koin yhteisöön liittyvää tilastotietoa työnantajiin kohdistu­vista työvoimakustannuksista.
A regulation adopted by the EU Council of Ministers on 20 December will require the Member States and the Commission to collect data on
Euroopan unionin neuvoston 20. joulukuuta hyväksymän asetuksen mukaan kansallisten viranomaisten on koottava tietoja, jotka koskevat työnteki­jöiden lukumäärää, työaikaa ja työvoiman kokonaiskustan­nuksia. Viimeksi mainitussa tulee ottaa huomioon ammatti­
The supplementary social security schemes introduced by employers in favour of their employees will have to respect fully the principle of equal treatment for men and women, contained in Article 119 of the EC Treaty.
Työnantajien työntekijöidensä hyväksi luomien täydentävien sosiaaliturvajärjestelmien on noudatettava kokonaisuudes­saan EY:n perustamissopimuksen 119 artiklaan sisältyvän naisten ja miesten välisen tasa­arvon periaatteita.
This is because the EU Council of Ministers adopted on 20 December a directive which modifies existing EU legislation: it eliminates deroga­tions from the equality principle, particularly as regards retire­ment age and survivors' benefits.
Hyväksymällä 20. joulukuuta direktiivin, jolla muutetaan olemassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä, Euroopan unionin neuvosto poisti palkansaajilta poikkeukset tasa­arvon pe­riaatteeseen erityisesti eläkeikään ja leskeneläkkeeseen liit­tyen.
The new directive is in line with the interpretation given by the European Court of Justice in its ruling in the 'Barber' case of 1 7 May 1990.
Uusi direktiivi noudattaa Euroopan yhteisöjen tuo­mioistuimen asiassa "Barber" 17. toukokuuta 1990 antamaa tulkintaa 119 artiklasta.
(') See page 1.
(') Katso myös sivu 1.
THE EUROPEAN UNION'S COMMON FOREIGN AND SECURITY POLICY (I)
EUROOPAN UNIONIN YHTEINEN ULKO-JA TURVALLISUUSPOLITIIKKA (I)
EPC did not, however, always run smoothly.
EPY:n kehitys ei kuitenkaan aina sujunut helposti.
Member States' national interests often stood in the way of a common approach.
Jäsenvaltioiden kansalliset edut olivat usein yhteisen kannan esteenä.
Inadequate proce­dures, the need for unanimity and the lack of a legal framework also prevented the Union from reacting swiftly to international events.
Puutteelliset menettelytavat, yksi­mielisten päätösten välttämättömyys ja oikeudellis­ten keinojen puuttuminen estivät nopean reagoinnin kansainvälisiin tapahtumiin.
Reforms were intro­duced at various stages to correct this political co­operation deficit.
Eri uudistusvaiheissa pyrittiin poistamaan poliittisen yhteistyön heikkou­det.
A major step forward was the Single European Act amending the Treaties establishing the then European Community, which came into force in 1987 and, for the first time, incorporated foreign and security policy coopera­tion.
Tärkeä askel tässä oli yhtenäisasiakirja, silloisen EY:n perustamissopimuksen muutos, joka tuli voi­maan vuonna 1987 ja määritti sopimusperusteisesti yhteistyön uiko- ja turvallisuuspolitiikassa.
The European Union is increasingly being called upon to be a political player on the international scene.
Euroopan unionia on yhä useammin vaadittu toimi­maan poliittisena tekijänä kansainvälisellä näyttämöllä.
The need for a common foreign policy for its 15 Member States is dictated not only by the close international trade relationships which now exist.
Jo maailmanlaajuiset kauppapoliittiset nivoutumat tekevät viidentoista jäsenvaltion yhteisen ulkopoliittisen menettelytavan välttämättömäksi.
The end of the Cold War and the emergence of new conflicts in Europe and neighbouring regions make it vital for the European Union to develop a foreign and security policy identity.
Kylmän sodan päättymisen jälkeen ja Euroopan ja sen lähialueiden uusien selkkausten vuoksi on erittäin tärkeää, että Euroopan unioni kehittää ulkoja turvallisuuspoliittista identiteettiään.
The political agenda for Europe adopted by the Madrid European Council in December 1995 identifies the foreign policy chal­lenges which the Union will face in the years ahead: enlargement negotiations with Cyprus and the asso­ciated countries of the Mediterranean and Eastern Europe, continuing policy of dialogue, cooperation and partnership with the Union's neighbours, in par­ticular Russia, Ukraine, Turkey and Mediterranean countries, and the establishment of a European-wide security system.
Madridissa vuonna 1995 kokoontuneen Eurooppaneuvoston hyväksymässä Euroopan poliittisessa agendassa lue­tellaan ne ulkopoliittiset haasteet, joita unioni kohtaa seuraavina vuosina: Kyproksen ja Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden kanssa käytävien laajentumisneuvottelujen ohella näitä haasteita ovat vuoropuhelupolitiikan jatkaminen, yhteistyö ja kumppanuus unionin naapureiden, erityisesti Venäjän, Ukrainan, Turkin ja Välimeren alueen mai­den, kanssa sekä yhteiseurooppalaisen turvallisuus­rakenteen määrittäminen.
Other points on the agenda include transatlantic cooperation, cultivation of the Union's traditional relationship with the African, Caribbean and Pacific States and closer relations with Asia and Latin America.
Lisäksi voidaan mainita yhteistyön kehittäminen Atlantin takaisten maiden kanssa, perinteisten suhteiden hoitaminen Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioihin ja suhteiden syventäminen Aasian alueen ja Latinalaisen Amerikan kanssa.
From political cooperation to a common policy
Poliittisesta yhteistyöstä yhteiseen politiikkaan
The Treaty on European Union (TEU), which was approved in Maastricht in December 1991 and came into force on 1 November 1993, establishes three pillars for the European Union: the three exist­ing European Communities Treaties (ECSC, EC and Euratom Treaties) with new provisions on common foreign and security policy (Title V, Articles J to J.11 ) and on cooperation on justice and home affairs.
Maastrichtissa joulukuussa 1991 tehdyn ja 1 päivänä marraskuuta 1993 voimaan tulleen Euroopan unio­nista tehdyn sopimuksen mukaan unioni perustuu kolmelle pilarille: Sen perustan muodostavat edel­leen voimassa olevat Euroopan yhteisöjen perusta­missopimukset (EHTY:n, EY:n ja Euratomin perusta­missopimukset), joita täydennetään sopimuksilla yhteisestä uiko- ja turvallisuuspolitiikasta (Maastrichtin sopimuksen V osaston J—J.11 artikla) sekä yhteistyöstä sisä- ja oikeusasioissa.
Neither justice and home affairs nor common for­eign and security policy fall within the European Communities' jurisdiction.
Samoin kuin sisä- ja oikeusasiat ei yhteinen uiko- ja turvallisuus­politiikkakaan (YUTP) kuulu Euroopan yhteisöjen toi­mivaltaan.
Since they are consid­ered to be key areas of national sovereignty they continue to be organized on the basis of intergov­ernmental cooperation rather than at Community level.
Koska se on tärkeä osa kansallista riippu­mattomuutta, ei sitä ole yhteisöllistetty, vaan se jatkuu valtioiden yhteistyönä.
The objectives of CFSP are laid down in Article J.1 (2) of the Maastricht Treaty, and are:
YUTP:n tavoitteena on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.1 artiklan 2 kohdan mukaisesti
— to safeguard the common values, fundamental interests and independence of the Union;
— puolustaa unionin yhteisiä arvoja, perusluonteisia etuja ja riippumattomuutta
— to strengthen the security of the Union and its Member States in all ways;
— vahvistaa unionin ja sen jäsenvaltioiden turvalli­suutta
— to preserve peace and strengthen international security;
— puolustaa rauhaa ja vahvistaa kansainvälistä tur­vallisuutta
— to promote international cooperation;
— edistää kansainvälistä yhteistyötä
Cooperation on foreign policy matters and coordi­nation of Member States' national foreign policies were organized on the basis of European political cooperation (EPC) in the early 1970s, giving a politi­cal dimension to the European Community's grow­ing economic importance.
Ulkopoliittinen yhteistyö ja EY:n jäsenvaltioiden kan­sallisten ulkopolitiikkojen yhteensovittaminen aloi­tettiin vakaalta pohjalta jo 1970-luvun alussa Euroopan poliittisella yhteistyöllä (EPY).
Europe gradually began to assume its international responsibilities in certain areas through mutual information and cooperation.
Euroopan yhteisön kasvavaa taloudellista merkitystä vahvistet­tiin poliittisella ulottuvuudella.
Member States' diplomatic efforts to speak with one voice began to bear fruit.
Euroopan maailman­laajuinen vastuu voitiin ottaa huomioon voimak­kaamman molemminpuolisen tiedottamisen avulla vaiheittain, vaikkakaan ei yhteiseltä pohjalta.
Contacts between Member States' foreign ministries and embassies steadily increased.
EY:n jäsenvaltioiden diplomaattiset ponnistelut puhua yhdellä äänellä tuottivat tulosta.
Closer political cooperation fos­tered tolerance and understanding for different viewpoints.
Yhteydenotot jäsen­valtioiden ulkoministeriöiden ja lähetystöjen välillä lisääntyivät jatkuvasti.
The European Community and its Member States took the lead within the CSCE and were instrumental in promoting East-West rap­prochement.
ETYKissä EY:stä ja sen jäsenvaltioista kehittyi idän ja lännen välisen liennytyspolitiikan liik­keellepaneva voima.
The Community expanded and consoli­dated its relations with Asia, Latin America and the Far East.
Aasian, Latinalaisen Amerikan ja
— to develop and consolidate democracy and the rule of law, and respect for human rights and fun­damental freedoms.
— kehittää ja vahvistaa kansanvaltaa ja oikeusvaltio­ta sekä kunnioittaa ihmisoikeuksia ja perusva­pauksia.
COMMON POSITIONS
YHTEISET KANNAT
The Member States of the EU commit themselves to supporting the Union's external and security policy 'actively and unreservedly in the spirit of loyalty and mutual solidarity' and to refraining from any action which is contrary to the interests of the European Union or likely to impair its effectiveness as a cohe­sive force in international relations (Article J.1 (4)).
EU:n jäsenvaltiot ovat sitoutuneet tukemaan unionin uiko- ja turvallisuuspolitiikkaa "aktiivisesti ja varauk­settomasti uskollisuuden ja keskinäisen yhteisvas­tuullisuuden hengessä" ja pidättymään kaikista toi­mista, jotka ovat unionin etujen vastaisia tai jotka ovat omiaan haittaamaan sen tehokkuutta yhtenäi­senä voimana kansainvälisissä suhteissa (J.1 artiklan 4 kohta).
Players and decision-making procedures
Toimijat ja päätöksentekomenettelyt
The Council may define a common position (Article J.2(2) of the Treaty on European Union) laying down guidelines for national policies and a basis for a concerted approach.
Neuvosto voi määritellä yhteisiä kantoja (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.2 artik­lan 2 kohta), jotka ovat ohjenuorana jäsenvaltioille niiden omassa politiikassa ja mahdollistavat yhteensovitetun menettelyn.
Member States support these common positions at international conferences and within international organiza­tions.
Kansainvälisissä konferensseissa ja järjestöissä jäsenvaltiot tukeu­tuvat yhteisiin kantoihin.
A common European voice has become a decisive factor within the UN and the OSCE.
YK:ssa ja ETYKissä Euroopan yhteisestä kannasta on tullut merkittävä osatekijä.
Member States are increasingly aligning their vot­ing strategies and non-Community countries often base their positions on that of the European Union.
EU:n jäsenet äänestävät yhä useammin yksimielisesti, ja kolmannet maat suuntautuvat usein unionin kantojen mukaisesti.
JOINT ACTION
YHTEINEN TOIMINTA
The European Council, in which the Heads of State or Government of the Member States and the President of the Commission meet, defines the prin­ciples of and general guidelines for CFSP.
Eurooppa-neuvosto, jossa jäsenvaltioiden valtion- ja hallitusten päämiehet kokoontuvat, määrittelee YUTP:n periaatteet ja yleiset suuntaviivat.
The Council of Foreign Ministers, which meets at least once a month, adopts the decisions defining and implementing CFSP on the basis of these principles and guidelines.
Tältä poh­jalta vähintään kerran kuussa kokoontuva ulkominis­terien neuvosto tekee YUTP:n määrittämistä ja toi­meenpanoa varten tarpeelliset päätökset.
The Council is assisted by the Political Committee, which comprises the political directors, who are senior officials from Member States' foreign ministries, and the Commission, and by working parties.
Neuvostoa tukevat tässä poliittinen komitea, joka muodostuu poliittisista johtajista — jäsenvaltioiden ulkoministe­riöiden ja komission korkeista virkamiehistä —- sekä eri työryhmät.
The presidency of the Council is held by the Member States in turn on a six-month rotating basis.
Neuvoston puheenjohtajuus vaihtuu jäsenvaltiolta toiselle kuuden kuukauden välein.
The president-in-office together with the preceding and successive presidencies forms the so-called Troika.
Istuva puheenjohtajamaa muodostaa yhdessä edelli­sen ja seuraavan puheenjohtajamaan kanssa ns. troi­kan.
Another decision-making instrument within the Council is joint action (Article J.3 of the Treaty on European Union).
Toinen neuvoston päätöksentekoväline on määri­tellä yhteinen toiminta (Euroopan unionista teh­dyn sopimuksen J.3 artikla).
This differs from a common position in that it forms a basis for a common Union approach at international level rather than simply setting the ground plan for Member States' national foreign policies.
Toisin kuin yhteinen kanta, yhteinen toiminta ei rajoitu muotoilemaan jäsenvaltioiden kansallisia ulkopolitiikkoja, vaan se tähtää unionin yhteiseen toimintaan kansainvä­lisellä tasolla.
Its scope, objectives, resources and procedures have, therefore, to be very carefully defined.
Tällaisen toiminnan laajuus ja tavoit­teet, rahoitus ja menettelytavat on siksi määri­teltävä mahdollisimman tarkasti.
A joint action is binding on the Member States and may only be deviated from under special circumstances.
Yhteinen toiminta sitoo jäsenvaltioita ja poikkeukset siitä ovat mahdollisia vain erityistilanteissa.
The presiden­cy is responsible for implementing joint action.
Yhteisten toimintojen täytäntöönpanosta vastaa puheenjoh­tajisto.
The details of joint action for which the presiden­cy is responsible may be decided by a qualified majority.
Yhteisten toimintojen täytäntöönpanon yksityiskohdista voidaan päättää vain määräenem­mistöllä.
Joint action has been taken on the for­mer Yugoslavia, to support the Middle East peace process and democratic transition in South Africa, on the control of exports of dual-use (civilian and military) goods, arms control and the non-prolif­eration Treaty.
Yhteiset toiminnat ovat tähän mennessä liittyneet muun muassa entiseen Jugoslaviaan, Lähi-idän rauhanprosessin tukemiseen, Etelä-Afrikan kehittämiseen kansanvaltaiseksi, kahden käyttötarkoituksen tavaroiden (siviili- ja sotilaalli­nen tarkoitus) valvontaan, asevarustelun valvon­taan ja sopimukseen ydinaseiden leviämisen estä­misestä (ydinsulkusopimukseen).
COMMON STATEMENTS
YHTEISET JULKILAUSUMAT
The European Union also regularly issues com­mon statements on international developments.
Lisäksi Euroopan unioni ottaa säännöllisesti kan­taa kansainvälisiin tapahtumiin yhteisillä julkilau­sumilla.
The Union can use its political and economic weight to influence political events through such public declarations.
Poliittisen ja taloudellisen painoarvonsa perusteella unioni voi vaikuttaa tällaisilla julkisilla lausunnoilla poliittiseen kehitykseen.
The Union often uses this channel to give its initial reaction to internal politi­cal developments in certain countries, human rights issues and current conflicts.
Tätä kannanottomuotoa unioni käyttää usein ensimmäisenä reaktiona yksittäisten maiden sisäi­siin asioihin, ihmisoikeuskysymyksiin tai ajankoh­taisiin konflikteihin.