natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Through our work in committees, plenary sessions, seminars and visits, we endeavour to fulfil this ambition, whether by defending data privacy and civil rights against the over-reach of government; standing up for the consumer against monopolistic utility providers or unsafe industrial practices; or delivering a less toxic future for our children by reducing the number of unlicensed and untested chemicals in use.
Olemme myös voimakkaan Eurooppa-myönteisiä ihmisiä, jotka ovat aina toimineet periaatteellisesti ja johdonmukaisesti laajentumista koskevissa kysymyksissä sekä silloin, kun toivotimme tervetulleiksi 10 uutta jäsenvaltiota vuonna 2004, että silloin, kun tammikuussa 2007 avasimme ovet Bulgarialle ja Romanialle.
As confirmed multilateralists we have also been active in strengthening links with our extended political family; in the Committee of Regions, the Council of Europe and parliamentarians within Europe and further afield.
Talousuudistuksessa olemme kannustaneet jäsenvaltioita rehellisyyteen, avoimuuteen ja vakauteen, sillä tämä ei ole aina ollut ilmeistä.
We have sought to build up our political network in Asian and Latin American countries as well as
Euroopan talouden ja yhteisen valuutan pitkän aikavälin terveys on liian tärkeä asia uhrattavaksi lyhyen aikavälin poliittisten etujen hyväksi.
Since ALDE occupies the centre ground in the European Parliament it frequently holds the balance of power between Right and Left, forging a path of reform and openness. We have come into our
Liberaalit ja demokraatit ovat puolustaneet olemassa olevien sääntöjen ja tehtyjen sitoumusten noudattamista oli sitten kyse vakaus- ja kasvusopimuksen periaatteista, Lissabonin
D own as the voice of progressive European policy-making - a trend which cuts across traditional divisions between right, left and centre.
D prosessista, rajat ylittävistä sulautumisista tai valtiontukisääntöjen noudattamisesta.
As the Buttiglione Affair showed, we have the persuasive power to rally others to our cause and it is my firm hope that, come the next European Elections, we can go even further in turning our vision of a Liberal Democratic society into practice, for the benefit of all of Europe’s citizens.
Vakaina multilateralisteina olemme myös aktiivisesti vahvistaneet yhteyksiä laajempaan poliittiseen perheeseemme, mukaan lukien alueiden komiteassa ja Euroopan neuvostossa, sekä Euroopan ja muiden alueiden parlamenttien jäseniin.
GROUP OF THE GREENS / EUROPEAN FREE ALLIANCE GREENS/EFA 19842008
VIHREÄT / EUROOPAN VAPAA ALLIANSSI -RYHMÄ (VERTS/ALE) – (1984–2008)
The Greens are today an established force in European politics, having been represented in the European Parliament since 1984.
Vihreät ovat nykyisin vakiintunut voima Euroopan politiikassa ja edustettuina Euroopan parlamentissa vuodesta 1984.
The Green group strives to make Europe the global leader in terms of environmental protection, peace and social justice, fair globalisation, and in the fight for human rights.
Vihreiden ryhmä pyrkii saamaan Euroopalle johtavan aseman ympäristönsuojelun, rauhan ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden, oikeudenmukaisen globalisaation ja ihmisoikeuksien puolustamisen aloilla.
This paper traces the development of the group and its political agenda in the European Parliament.
Tässä asiakirjassa kuvataan ryhmän kehitystä ja sen poliittista ohjelmaa Euroopan parlamentissa.
19841989: A NEW POLITICAL FORCE ON THE POLITICAL STAGE
19841989: UUSI POLIITTINEN VOIMA POLITIIKAN NÄYTTÄMÖLLÄ
MONICA FRASSONI AND DANIEL COHNBENDIT
MONICA FRASSONI JA DANIEL COHN-BENDIT
Co-Presidents
Yhteispuheenjohtajat
The Greens, a new political force that emerged in the 70s in several European countries, entered the European political stage for the first time in 1984, when the first Green Members of the European Parliament were elected at the second direct elections to the EP.
Vihreät, uusi poliittinen voima, joka nousi esiin 1970-luvulla useissa Euroopan maissa, astui Euroopan poliittiselle näyttämölle ensimmäistä kertaa vuonna 1984, kun Euroopan parlamenttiin valittiin sen toisissa välittömissä vaaleissa ensimmäiset vihreät jäsenet.
Germany, the stronghold of the Green movement, elected seven MEPs; two more came from Belgium and two from the Netherlands.
Saksasta, joka on vihreän liikkeen vahva alue, valittiin seitsemän edustajaa Euroopan parlamenttiin, Belgiasta kaksi ja Alankomaista kaksi.
As those nine MEPs did not entitle the Greens to form a parliamentary group on their own, they
Yksitoista Euroopan parlamentin jäsentä ei antanut oikeutta muodostaa omaa ryhmää parlamenttiin. Siksi kyseiset
however failed to gain a seat due to the electoral system - to recognise this, the group gave the UK Greens an observer position in the group.
Tämän tunnustamiseksi ryhmä antoi Yhdistyneen kuningaskunnan vihreille tarkkailijan aseman.
In a move to promote gender equality, the Greens introduced an innovative system for the group’s presidency with two Co-Presidents of which at least one must be a woman.
Sukupuolten välisen tasa-arvon edistämiseksi vihreät ottivat käyttöön uudenlaisen kahden yhteispuheenjohtajan puheenjohtajuuden. Heistä ainakin toisen oli oltava nainen.
Maria Santos (Portugal) and Alexander Langer (Italy) were elected as the first Co-Presidents.
Ensimmäisiksi yhteispuheenjohtajiksi valittiin Maria Santos (Portugali) ja Alexander Langer (Italia).
Half way through the parliamentary term, they were replaced by Adelaide Aglietta (Italy) and Paul Lannoye (Belgium).
Parlamentin vaalikauden puolivälissä heidän tilalleen tulivat Adelaide Aglietta (Italia) ja Paul Lannoye (Belgia).
concluded an alliance with MEPs from Italy, Denmark, and regionalists from Flanders and Ireland to form the GRAEL (Green Alternative European Link) group, also known as the Rainbow group.
jäsenet päättivät liittoutua eräiden italialaisten, tanskalaisten sekä Flanderin ja Irlannin regionalistien kanssa, ja muodostivat GRAEL-ryhmän (Green Alternative European Link), joka tunnettiin myös sateenkaariryhmänä.
Politically they engaged in the fight against environmental pollution, nuclear energy (1986 saw the Chernobyl disaster), the promotion of animal protection and the campaign against the demolition of Brussels by speculation fuelled by the presence of the European institutions.
Poliittisesti ryhmä sitoutui ympäristön pilaantumisen ja ydinenergian (Tšernobylin onnettomuus sattui vuonna 1986) vastustamiseen, eläinsuojelun puolustamiseen ja kampanjaan, jolla vastustettiin Brysselin hävittämistä keinottelulla, jota Euroopan yhteisön toimielinten läsnäolo vauhditti.
With a view to promoting core Green democratic values, most of the members served only a two and a half year term before being succeeded by an alternative Green politician.
Vihreiden demokraattisten arvojen edistämiseksi useimmat jäsenet palvelivat vain kaksi ja puoli vuotta, jolloin heidän seuraajikseen tuli muita vihreitä poliitikkoja.
19891994: THE FIRST GREEN GROUP
19891994: ENSIMMÄINEN VIHREÄ RYHMÄ
Climate change moved to the forefront of Green policy priorities, with the Greens participating in the Earth Summit in Rio in 1992, which laid the foundation for the later Kyoto Protocol.
Ilmastonmuutos siirtyi vihreän ryhmän poliittisten painopisteiden kärkeen vihreiden osallistuessa Rio de Janeirossa vuonna 1992 pidettyyn maailman ympäristökonferenssiin, jossa luotiin perusta myöhemmälle Kioton pöytäkirjalle.
Peace policy also moved to the centre of the Green agenda, with the first Gulf war in 1991.
Vuonna 1991 käydyn Persianlahden sodan johdosta myös rauhanpolitiikka tuli keskeiseksi vihreiden ohjelmassa.
Growing concerns about the environmental and health consequences of genetically modified organisms (GMOs) led the Greens to take up this cause.
Rautaesiripun kaatumisen jälkeen vihreä ryhmä edisti aktiivisesti pikaista suhteiden syventämistä Keski- ja Itä-Euroopan maihin.
The recognition that this and other key social and environmental issues (that were
Kasvava huoli geneettisesti muunneltujen
A breakthrough in the European elections enabled the Greens to form the first Green group, numbering 30 Members.
Euroopan parlamentin vaaleissa saavutetun läpimurron ansiosta vihreät saattoivat muodostaa ensimmäisen vihreiden ryhmän, johon tuli 30 jäsentä.
Greens from France, Italy and Portugal joined the German, Belgian and Dutch MEPs; the group also included some members of the Italian Radical Party.
Euroopan parlamentin saksalaisiin, belgialaisiin ja alankomaalaisiin jäseniin liittyi vihreitä Ranskasta, Italiasta ja Portugalista.
UK Greens achieved the highest overall vote, with 14.9 %,
Ryhmään kuului myös joitakin jäseniä Italian
Green priorities) could best be addressed at European level was a major contributing factor in the movement of the Green group towards a more pro-European outlook at this time, supporting greater European integration.
Muilla julkisilla toimilla vihreät onnistuivat kiinnittämään tiedotusvälineiden huomion taisteluunsa biopiratismia (luonnon geenikoodien patentointi) ja kloonaamista vastaan.
a speech by newly-elected French President Jacques Chirac at a European Parliament plenary session in Strasbourg.
organismien (GMO) ympäristö- ja terveysvaikutuksista sai vihreät ottamaan GMO-asian omakseen.
With other public actions the Greens succeeded in drawing media attention to their fight against bio-piracy (the patenting of natural gene codes) and cloning.
Sen tunnustaminen, että tämä ja muut keskeiset sosiaaliset ja ympäristölliset kysymykset (jotka olivat vihreiden painopistealueita) voidaan parhaiten hoitaa Euroopan tasolla, auttoi merkittävällä tavalla muuttamaan vihreitä Eurooppa myönteisemmiksi ja tuki siten pyrkimyksiä Euroopan yhdentymiseen.
19941999: TUMULTUOUS TIMES
19941999: MYRSKYJEN AIKA
With the atrocious war and genocide in the former Yugoslavia continuing, anti-militarism and pacifism remained central to the Greens’ agenda.
Entisen Jugoslavian hirvittävän sodan ja kansanmurhan jatkuessa militarismin vastustaminen ja pasifismi pysyivät keskeisessä asemassa vihreiden ohjelmassa.
The Greens founded the Verona Forum with the aim of promoting peaceful solutions for the Balkans.
Vihreät perustivat Veronan foorumin rauhanomaisten ratkaisujen edistämiseksi Balkanilla.
The 1994 European elections brought mixed results for the Greens.
Vuoden 1994 Eurooppa-vaalien tulos oli vihreille sekä hyvä että huono.
Whereas the German Greens achieved a record vote, French and Portuguese Greens lost all their seats.
Saksassa vihreät saavuttivat ennätyksellisen tuloksen, mutta Ranskan ja Portugalin vihreät menettivät kaikki edustajanpaikkansa.
For the first time Greens from Luxembourg and from Ireland were elected, but the group as a whole shrank to 23 members.
Vihreitä valittiin ensimmäistä kertaa Luxemburgista ja Irlannista, mutta ryhmän koko supistui 23 jäseneen.
When Austria, Finland and Sweden joined the European Union in 1995 the group gained four more members, raising the total to 27 members.
Kun Itävalta, Suomi ja Ruotsi liittyivät Euroopan unioniin vuonna 1995, ryhmä sai neljä jäsentä lisää, jolloin sen jäsenmääräksi tuli 27.
Alexander Langer was re-elected Co-President together with the German Green Claudia Roth.
Alexander Langer valittiin uudestaan yhteispuheenjohtajaksi yhdessä saksalaisen vihreän Claudia Rothin kanssa.
19992004: THE HEYDAY OF THE EUROPEAN GREENS
19992004: EUROOPAN VIHREIDEN KUKOISTUS
Seven, and focused on the problems of the poorest countries in the world.
Vuonna 1995 tapahtui yhteispuheenjohtaja Alexander Langerin järkyttävä itsemurha.
The P7 held six conferences in total, drawing the participation of high profile activists such as Vandana Shiva from India.
P7 kokouksia pidettiin yhteensä kuusi ja niihin osallistui korkean tason aktivisteja, kuten Vandana Shiva Intiasta.
The last P7 was held in 2003 in Kenya with Green Kenyan environment minister Wangari Mathai.
Vuonna 2003 Keniassa pidettiin viimeinen P7-kokous, johon osallistui Kenian vihreä ympäristöministeri Wangari Mathai.
In 1999, the Greens achieved their best representation ever in the European Parliament, with 38 Green MEPs.
Vuonna 1999 vihreät saavuttivat 38 jäsenellä korkeimman edustajamääränsä Euroopan parlamentissa.
Together with 10 MEPs from the European Free Alliance (regionalists and democratic nationalists) they formed the Greens/EFA group, becoming the fourth largest group in the European Parliament.
Yhdessä Euroopan vapaan allianssin (regionalistit ja demokraattiset nationalistit) 10 jäsenen kanssa vihreät muodostivat Verts/ALE-ryhmän, josta tuli Euroopan parlamentin neljänneksi suurin ryhmä.
Heidi Hautala (Finland) and Paul Lannoye (Belgium) were elected Co-Presidents of the group.
Heidi Hautala (Suomi) ja Paul Lannoye (Belgia) valittiin ryhmän yhteispuheenjohtajiksi.
In the same year, German Michaele Schreyer became the first Green EU Commissioner, with responsibility for budget and anti-fraud.
Samana vuonna Saksan Michaele Schreyeristä tuli ensimmäinen vihreä komission jäsen vastuualueenaan talousarvio ja petosten torjunta.
Another tragic loss for the Greens occurred in May 2000 when former Co-President Adelaide Aglietta died of cancer.
Toukokuussa 2005 vihreät kokivat taas traagisen menetyksen, kun entinen yhteispuheenjohtaja Adelaide Aglietta kuoli syöpään.
The Greens also played an important role in the uncovering of fraud and nepotism in the European Commission.
Vihreillä oli merkittävä rooli myös petoksen ja nepotismin paljastamisessa Euroopan komissiossa.
In December 1998, European Commission official Paul van Buitenen handed over documentation on mismanagement and nepotism in the European Commission, especially targeting French Commissioner Edith Cresson, to the Greens.
Joulukuussa 1998 komission virkamies Paul van Buitenen luovutti vihreille huonoa hallintoa ja nepotismia komissiossa koskevia asiakirjoja, jotka kohdistuivat erityisesti ranskalaiseen komission jäseneen Edith Cressoniin.
The Commission led by Jacques Santer was finally forced to step down in March 1999.
Jacques Santerin johtama komissio joutui lopulta eroamaan maaliskuussa 1999.
Around this time, Green parties were also in government in five EU Member States: Italy, Finland, France, Germany, where the charismatic Joschka Fischer took over as foreign affairs minister, and Belgium.
Siihen aikaan vihreät puolueet olivat myös viiden EU:n jäsenvaltion hallituksessa: Italiassa, Suomessa, Ranskassa, Saksassa, jossa karismaattisesta Joschka Fischeristä tuli ulkoasiainministeri, ja Belgiassa.
This had considerable political consequences, with the five Green environment ministers having a decisive impact on the then ongoing negotiations on the Kyoto protocol. Climate change
Tällä oli huomattavia poliittisia seurauksia, sillä viidellä vihreällä ympäristöministerillä oli ratkaiseva vaikutus Kioton pöytäkirjasta
D stayed at the heart of the Green policies with a campaign against the new Bush-administration in the US and a call to boycott US oil companies that blocked any measures against climate change.
D käytäviin neuvotteluihin. Ilmastonmuutos säilyi vihreän politiikan ytimessä, kun järjestettiin kampanja Yhdysvaltojen presidentin Bushin hallintoa vastaan ja kehotettiin boikotoimaan yhdysvaltalaisia öljy-yhtiöitä, jotka estivät toimenpiteet ilmastonmuutosta vastaan.
The campaign culminated in an event with Bianca Jagger at the Gothenburg EU summit in June 2001.
Göteborgin EU huippukokouksessa kesäkuussa 2001 kampanja huipentui tapahtumaan, johon osallistui Bianca Jagger.
constitution for Europe. The accession of Daniel Cohn-Bendit and Monica Frassoni to the Co-Presidency of the group in 2002 reinforced the pro-European stance of the group.
Daniel Cohn-Benditin ja Monica Frassonin tulo ryhmän yhteispuheenjohtajiksi vuonna 2002 vahvisti ryhmän Eurooppa-myönteistä kantaa.
The two MEPs embodied the trans-national idea with their political careers.
Molempien puheenjohtajien urassa ylikansallisuuden idea näkyy konkreettisella tavalla.
Cohn-Bendit, the German born former leader of the student movement in 1968 in France had been elected as a German citizen on the list of the French Greens, having previously been elected in Germany.
Cohn Bendit, saksalaissyntyinen vuoden 1968 Ranskan opiskelijaliikkeen johtaja, valittiin Saksan kansalaisena Ranskan vihreiden listalta, oltuaan sitä ennen Euroopan parlamentissa Saksan edustajana.
Monica Frassoni, an Italian citizen, was elected on the list of the Belgian Green party Ecolo.
Monica Frassoni, Italian kansalainen, valittiin Belgian vihreän puolueen Ecolon listalta.
A long-standing priority for the Greens has been increasing protection of human health through better protection of the environment.
Vihreiden pitkäaikaisena painopisteenä on ollut parantaa ihmisten terveyden suojelua paremman ympäristönsuojelun avulla.
This was clear from the early stages of the group, with the fight against GMOs and the promotion of GMO-free zones, together with the promotion of organic farming and food security in general.
Se oli selvää jo ryhmän varhaisissa vaiheissa, kun vastustettiin geneettisesti muunneltuja organismeja, edistettiin GMO-vapaita alueita ja luonnonmukaista viljelyä sekä elintarviketurvaa yleensä.
To this end, the group launched a food campaign in 2003.
Tässä yhteydessä ryhmä käynnisti elintarvikekampanjan vuonna 2003.
A logical next step for this pan-European movement was to form the first European political family with a view to contesting the 2004 European elections with a common campaign.
Looginen seuraava askel tälle yleiseurooppalaiselle liikkeelle oli muodostaa ensimmäinen eurooppalainen poliittinen perhe, joka osallistuisi yhteisellä kampanjalla vuoden 2004 Eurooppa vaaleihin.
Previously, European elections had not had any real pan-European dimension.
Aikaisemmissa Eurooppa-vaaleissa ei ollut mitään todellista yleiseurooppalaista ulottuvuutta.
The European Green Party was founded on 21 February 2004 in Rome.
Euroopan vihreä puolue perustettiin 21. helmikuuta 2004 Roomassa.
In the same room where the Treaty for the European Community was signed in 1957, the Green party leaders signed the foundation document.
Vihreän puolueen johtajat allekirjoittivat perustamissopimuksen samassa huoneessa, jossa vuonna 1957 allekirjoitettiin Euroopan yhteisön perustamissopimus.
The Green movement became very prominent in the debate on European integration, despite differences between different national parties.
Kansallisten puolueiden eroista huolimatta vihreä liike sai näkyvän aseman Euroopan yhdentymisestä käytävässä keskustelussa.
Green members were very active in the Convention, at which the Charter of Fundamental Rights was drafted and then, later, in the European Convention, which led to the draft
Parlamentin vihreät jäsenet olivat hyvin aktiivisia perusoikeuskirjan laatineessa valmistelukunnassa ja myöhemmin Eurooppavalmistelukunnassa, joka johti Euroopan perustuslakiluonnokseen.
Together with a small NGO coalition, the Greens succeeded in having the law rejected by the European Parliament in June 2005, bringing an end to a 3-year legislative process.
20042008: SOPEUTUMINEN UUTEEN TODELLISUUTEEN vihreät onnistuivat saamaan säädöksen torjutuksi Euroopan parlamentissa kesäkuussa 2005 ja lopettamaan kolme vuotta kestäneen lainsäädäntöprosessin.
In the June elections 2004 the Greens won 34 seats but, to their great disappointment, failed to win any seats in the 10 new member states.
Kesäkuun 2004 vaaleissa vihreät saivat 34 edustajanpaikka, mutta suureksi pettymyksekseen jäivät ilman paikkoja kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa.
The Greens renewed their alliance with EFA and, together with some independent MEPs, remained the fourth largest group in the European Parliament with 42 MEPs.
Vihreät uudistivat liittonsa ALE:n kanssa ja yhdessä eräiden riippumattomien jäsenten kanssa säilyivät Euroopan parlamentin neljänneksi suurimpana ryhmänä 42 edustajanpaikalla.
The group fought a vanguard action in the European Parliament against the proposed ‘software patent’: an attempt to introduce US-style software patents to the EU, which would have devastating consequences for smaller, open source software developers.
Vihreät ottivat johtoaseman monissa tärkeissä kamppailuissa EU:n lainsäädännöstä ja päätyivät siten vastakkain eri teollisuusalojen voimakkaiden edunvalvojien kanssa.
The Greens also played a prominent role in fighting for tougher control of chemicals in the EU.
Vihreillä on ollut näkyvä rooli myös taistelussa tiukemman kemikaalivalvonnan puolesta EU:ssa.
An EU legislative proposal, which became known under the acronym REACH (for Registration, Evaluation and Authorisation of Chemicals), had also been proposed in the previous legislature with the aim of regulating chemicals in Europe.
EU:n säädöstä, joka tuli tunnetuksi nimellä REACH (Registration, Evaluation and Authorisation of Chemicals), oli ehdotettu myös edellisellä vaalikaudella tavoitteena kemikaalien sääntely Euroopassa.
In the face of an intensive lobby by the chemical industry to water down the proposed law, the Greens launched a campaign in 2005.
Vastauksena kemianteollisuuden voimakkaaseen edunvalvontaan, jolla säädösehdotus pyrittiin vesittämään, vihreät käynnistivät kampanjan vuonna 2005.
The compromise finally adopted by the Parliament, while falling short of the level of protection sought by the Greens, certainly represented a big step forward in terms of the protection of consumers and the environment from toxic substances.
Parlamentti hyväksyi lopulta kompromissin, joka ei yltänyt vihreiden haluamalle suojelun tasolle, mutta oli epäilemättä merkittävä askel eteenpäin kuluttajien ja ympäristön suojelussa myrkyllisiltä aineilta.
An ongoing conflict between market liberals and those in favour of a more social Europe was encapsulated in and symbolised by
Jatkuva konflikti markkinaliberaalien ja sosiaalisempaa Eurooppaa kannattavien välillä tiivistyi ja symboloitui yhteen ehdotukseen: palveludirektiiviin.
The fight against the efforts of the nuclear industry to relaunch nuclear power has also been an important issue for the Greens over this legislative period.
D vastustamiseksi ehdotuksessa, jonka pelättiin avaavan ovet sosiaaliselle polkumyynnille kaikkialla EU:ssa.
The socalled ‘country of origin’ principle would have allowed serviceproviding companies to operate in Member States with higher standards of social and consumer protection, without respecting these laws.
Niin sanottu ”alkuperämaan” periaate olisi antanut palveluja tarjoaville yrityksille mahdollisuuden toimia korkeamman sosiaalisen suojelun ja kuluttajansuojan jäsenvaltioissa kyseisen valtion lakeja noudattamatta.
The Greens were successful and the ‘country of origin’ principle was removed from the final legislation adopted in November 2006.
Vihreät onnistuivat, ja ”alkuperämaan” periaate poistettiin marraskuussa 2006 annetusta lopullisesta säädöksestä.
Following a mid-term reshuffle in the parliamentary groups in 2006, the right wing UEN group overtook the Greens as the fourth largest group.
Ryhmä järjesti huhtikuussa 2006 Kiovassa konferenssin Tšernobylin onnettomuuden 20. vuosipäivänä ja julkaisi useita tutkimuksia ydinenergian vaaroista ja kannattamattomuudesta.Vuonna 2006 tapahtui parlamenttiryhmien vaalikauden puolenvälin uudelleenjärjestely.
A major silver lining for the Greens, however, came in the European Parliament presidential elections.
Silloin oikeistolainen UEN-ryhmä otti vihreiden paikan neljänneksi suurimpana poliittisena ryhmänä.
The Green candidate, Co-President Monica Frassoni, succeeded in gaining 145 votes, attracting support from deputies across the political divide.
Vihreiden merkittävänä valopilkkuna oli kuitenkin Euroopan parlamentin puhemiehen vaali, jossa vihreiden ehdokas yhteispuheenjohtaja Monica Frassoni sai 145 ääntä ja tukea yli puoluerajojen.
This success, together with the high vote for the Green Vice-President Gérard Onesta, was both an acknowledgement of the high calibre of these candidates and an indication of the growing appeal of the Green agenda.
Tämä menestys yhdessä vihreiden varapuhemiesehdokkaan Gérard Onestan saaman suuren äänimäärän kanssa oli sekä tunnustus näiden ehdokkaiden korkealle osaamiselle että osoitus vihreän ryhmän ohjelman kasvavasta vetovoimasta.
The Greens launched a pan-European climate change campaign in February 2006.
Helmikuussa 2006 vihreät käynnistivät yleiseurooppalaisen ilmastonmuutoskampanjan.