natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The United Nations must confront all these threats at once.”The Sakharov Prize honoured the United Nations staff who work tirelessly for world peace, often under difficult conditions.
Yhdistyneiden kansakuntien on kohdattava kaikki nämä uhkatekijät yhtä aikaa.”Saharov-palkinnolla kunnioitetaan Yhdistyneiden kansakuntien henkilöstöä, joka työskentelee maailmanrauhan hyväksi usein vaikeissa oloissa.
They run the risk of losing their lives and many of them have.The Prize was awarded in special memory of SergioVieirade Mello, the United Nations High Commissioner for Human Rights and one of the worthiest representatives of the UN agents who, while serving as Kofi Annan’s special representative in Iraq, was killed in 2003 along with other UN officials in an attack on the UN Headquarters in Baghdad.In view of the forthcoming 60th anniversary of the UN, Kofi Annan launched are ection on the reform of the UN. In 2005, he presented to the UN General Assembly the report “In larger freedom”
He vaarantavat henkensä ja monet ovat myös saaneet surmansa.Palkinto myönnettiin YK:n ihmisoikeusvaltuutetun ja järjestön ansiokkaimpiin virkamiehiin kuuluneen Sergio Vieira de Mellon muistoksi. K o Annanin erikoislähettiläänä Irakissa toiminut Vieira de Mello sai surmansa yhdessä monien muiden virkamiesten kanssa vuonna 2003 YK:n päämajaan tehdyssä iskussa Bagdadissa.YK:n tulevaa 60-vuotispäivää ajatellen Kofi Annan pani alulleYK:n uudistamista koskevat
In 2002 the European Parliament awarded the Sakharov Prize to the founder of the Movimiento Cristiano Liberación (Christian Liberation Movement), Oswaldo José Payá Sardiñas, born in 1952, thus honouring his undeterred commitment to national dialogue and democratic change in Cuba.Despite being persecuted and condemned since his youth for his criticism of Fidel Castro’s policy, his commitment is unwavering.
Euroopan parlamentti myönsi vuonna 2002 Saharovpalkinnon vuonna 1952 syntyneelle, Kristillisen vapautusliikkeen (Movimiento Cristiano Liberación, MCL) perustajalle José Payá Sardiñasille. Perusteena oli hänen rohkea toimintansa kansallisen vuoropuhelun ja demokraattisten muutosten toteuttamisen puolesta Kuubassa.Vaikka Payá Sardiñasin kriittinen suhtautuminen Fidel Castron hallituspolitiikkaan on merkinnyt hänelle nuoruudesta saakka vainoa ja tuomitsemista, hän on jatkanut toimintaansa herkeämättä.
In 1997 Payá Sardiñas drew up the Varela project calling for a national referendum on freedom of expression and assembly, free pluralist elections, the release of all political prisoners, and economic and social reforms.
Vuonna 1997 Payá Sardiñas laati Varela-suunnitelman, jossa vaadittiin kansanäänestystä mielipiteen- ja kokoontumisvapaudesta, vapaita monipuoluevaaleja, kaikkien poliittisten vankien vapauttamista sekä taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia.
In so doing Payá Sardiñas demonstrated his support for the goal of bringing about political change using existing legal means.
Payá Sardiñas edustaa siten tavoitetta, jonka mukaan poliittinen muutos saataisiin aikaan käytettävissä olevilla oikeudellisilla keinoilla.
He and his supporters succeeded in gathering 25000 signatures and presenting the project to the National Assembly of People’s Power in May 2002.
Yhdessä tukijoidensa kanssa hän onnistui keräämään 25 000 allekirjoitusta ja esittämään suunnitelman kansalliskokoukselle toukokuussa 2002.
For the first time, the opposition came together to support the manifesto“Todos Unidos” (All Together).In March 2003, 75 Cubans – two thirds of whom had been active in the campaign for a referendum – were sentenced to long-term prison sentences for offences against national independence and territorial integrity.In his address to the European Parliament, Oswaldo José Payá Sardiñas pledged a commitment that the Cuban Government’s repression would not halt the campaign, as the Cuban people wanted change without violence.In July 2003, 200 Members of the European Parliament put their signatures to the“Sakharov initiative”giving Oswaldo José Payá Sardiñas an assurance of their continuing support.
Oppositio kannatti ensimmäistä kertaa yksimielisesti manifestia ”Todos Unidos”(Kaikki yhdessä).Vuoden 2003 maaliskuussa 75 kuubalaista – heistä kaksi kolmasosaa oli osallistunut aktiivisesti kampanjaan kansanäänestyksen puolesta – tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin ”toiminnasta kansallista riippumattomuutta ja alueellista koskemattomuutta vastaan”.Viestissään Euroopan parlamentille Oswaldo José Payá Sardiñas vakuutti, että hallituksen sortotoimet eivät voi pysäyttää kampanjaa, koska Kuuban kansa toivoo muutosta ilman väkivaltaa.Kaksisataa Euroopan parlamentin jäsentä allekirjoitti heinäkuussa 2003 ”Saharov-aloitteen” ja vakuutti tukevansa edelleen palkinnon saajaa.
In 2003, Payá and other leaders launched a National Dialogue process in which over 12 000 Cubans on and o the island discussed their visions for Cuba’s future.
Vuonna 2003 Payá Sardiñas käynnisti yhdessä muiden johtohahmojen kanssa kansallisen vuoropuhelun, jossa yli 12 000 saarella asuvaa ja sieltä lähtenyttä kuubalaista keskusteli Kuuban tulevaisuutta koskevista näkemyksistään.
Their comments and suggestions were systematically collected and included into the Program for All Cubans presented by Payá to the public in 2006 as a contribution to a peaceful and democratic transition.A resolution adopted on 21 June 2007 by the European Parliament reiterated the need to follow up on the laureate by inviting him to the European Parliament or sending a European
Heidän kommenttinsa ja ehdotuksensa kirjattiin järjestelmällisesti ylös ja sisällytettiin ”Kaikkien kuubalaisten ohjelmaan”, jonka Payá Sardiñas esitteli julkisesti vuonna 2006 panoksena rauhanomaiseen ja demokraattiseen vallansiirtoon.
Journalists are also continuously striving to improve the high, professional standard.An important part of the Association’s work involves increasing public awareness of the constitutional right to freedom of information and of how people can exercise their rights.
Se dokumentoi valtion viranomaisten javaltiosta riippumattomien tiedotusvälineiden välisiä konikteja, neuvoo sanomalehtiä ja kehottaa viranomaisia ryhtymään asianmukaisiin toimiin.
To this end the BAJ is working to prevent the adoption of a new repressive media law.Through its Law Center for Media Protection, the BAJ is working to improve the current regulatory framework.On 3 May 2005, World Press Freedom Day, the Association called for support for the independent press in Belarus as the only source – given the situation in the country – of up-to-date and comprehensive information for the citizens of Belarus on what is happening in the country and the rest of the world.
Sen vuoksi journalistiliitto toimii tiukan tiedotusvälineitä koskevan lain voimaantulon estämiseksi. Järjestön tiedotusvälineiden puolustamiseen keskittyvä oikeudellinen osasto pyrkii parantamaan nykyisiä sääntelypuitteita.Lehdistönvapauden päivänä 3. toukokuuta 2005 järjestö kehotti tukemaan Valko-Venäjän riippumatonta lehdistöä, jota se pitää – maan tilanteen huomioon ottaen – kansalaisten ainoana ajankohtaisena ja kattavana tietolähteenä Valko-Venäjän ja maailman tapahtumista.
The Belarusian Association of Journalists continues, despite the hostility of the regime and harsh conditions it encounters, to work for the promotion of independent journalism and freedom of speech in Belarus.
Huolimatta hallituksen vihamielisyydestä ja vaikeista olosuhteista Valko-Venäjän journalistiliitto jatkaa työtään riippumattoman journalismin ja sananvapauden puolesta Valko-Venäjällä.
where he outlined his vision for a comprehensive and extensive reform of the UN.
keskustelut.Vuonna 2005 hän esitti YK:n yleiskokoukselle raportin ”In larger freedom”, jossa hän hahmotteli näkemyksensä laajasta ja kattavasta YK:n uudistuksesta.
Among other things, he was appointed president of the Global Humanitarian Forum in Geneva and became a member of the Global Elders, a group of leaders “to contribute their wisdom, independent leadership and integrity to tackling some of the world’s toughest problems”.As head of the Panel of Eminent African Personalities, Annan participated in the negotiations to end the civil unrest in Kenya at the beginning of 2008 and successfully achieved a resolution of the crisis whereby President Mwai Kibaki and Raila Odinga signed a coalition government agreement in February 2008.
Hänet muun muassa nimitettiin Genevessä toimivan Global Humanitarian Forum -järjestön puheenjohtajaksi ja hän on mukana Global Elders (Maailman kylänvanhimmat) -ryhmässä, johon kuuluvat johtajat pyrkivät ”joidenkin maailman vaikeimpien ongelmien ratkaisemiseen tietämyksensä, riippumattoman johtajuutensa ja rehellisyytensä avulla”.Merkittävien afrikkalaisten henkilöiden paneelin johtajana Annan osallistui vuoden 2008 alussa neuvotteluihin Kenian levottomuuksien päättämiseksi ja onnistui löytämään kriisiin ratkaisun, jonka nojalla presidentti Mwai Kibaki ja Raila Odinga allekirjoittivat helmikuussa 2008 sopimuksen koalitiohallituksen perustamisesta.
THE BELARUSIAN ASSOCIATION OF JOURNALISTS
VALKOVENÄJÄN JOURNALISTILIITTO
The Ladies in White from Cuba were one of the three laureates of the Sakharov Prize in 2005.
Kuubalainen Ladies in White -ryhmä on yksi kolmesta vuoden 2005 Saharovpalkinnon saajasta.
With the award, the European Parliament recognised their courage and commitment to the cause of human rights in Cuba and drew attention to the continuing detention of the 75 political dissidents imprisoned since March 2003, most for simply criticising the lack of political freedom in the country.
Palkinnolla Euroopan parlamentti antaa tunnustusta ryhmän rohkeudesta ja sitoumuksesta toimia Kuuban ihmisoikeuksien puolesta ja kiinnittää huomiota siihen, että maaliskuussa 2003 pidätetyt 75 poliittista toisinajattelijaa, joista useimmat kritisoivat poliittisen vapauden puuttumista, ovat edelleen vangittuina.
In Cuba, speaking out against the government is a subversive act punished by up to 25 years in prison.Any attempt to forget about the prisoners has failed as their wives, mothers and daughters have brought international attention to their situation through their peaceful protest.
Kuubassa hallituksen vastaiset kannanotot ovat kumouksellista toimintaa, josta voi saada jopa 25 vuoden vankeusrangaistuksen.Yritys haudata asia ei ole kuitenkaan onnistunut, sillä pidätettyjen miesten vaimot, äidit ja tyttäret ovat tuoneet asian kansainväliseen tietoisuuteen rauhanomaisten protestien kautta.
They call themselves the Ladies in White (Damas de Blanco) and were formed as a spontaneous movement in early 2004.They are not a political party or bound to a political organisation of any type.
Ryhmä, joka kutsuu itseään nimellä Ladies in White (Damas de blanco), aloitti toimintansa spontaanisti vuoden 2004 alkupuolella. Ryhmä ei ole poliittinen puolue eikä mitenkään poliittisesti sitoutunut.
By wearing white to symbolise innocence and purity they act like the women who used a similar tactic in the1970s to demand information about their children who went missing during the
Riippumattoman oikeuslaitoksen puuttumisesta huolimatta BAJ:n asianajajat tukevat usein menestyksekkäästi toimittajia ja median edustajia oikeudessa.
2005 military dictatorship in Argentina.
2005 jäljittelevät argentiinalaisia naisia, jotka 1970-luvulla käyttivät samaa taktiikkaa vaatiessaan tietoja sotilasdiktatuurin aikana kadonneista lapsistaan.
These women, the Madres de la Plaza de Mayo, won the Sakharov Prize in 1992. Every Sunday, the Ladies in White attend religious services in the Church of Santa Rita, after which they peacefully walk down Havana’s Fifth Avenue, flowers in hand, calling for the liberation of their loved ones and for all those arbitrarily incarcerated on the island.
Kyseisten naisten ryhmä, Las Madres de la Plaza de Mayo, sai Saharovpalkinnon vuonna 1992.Joka sunnuntai Ladies in White -ryhmä osallistuu Santa Ritan kirkon jumalanpalvelukseen, jonka jälkeen ryhmä kävelee rauhallisesti Havannan Avenida Cinco -katua pitkin, kukkia käsissään, vaatien rakkaidensa ja kaikkien muiden Kuubassa mielivaltaisesti vangittujen vapauttamista.
Initially, they started writing letters to the Cuban authorities but they did not get a single reply.
Aluksi he kirjoittivat kirjeitä Kuuban viranomaisille, mutta eivät saaneet ainuttakaan vastausta.
It was the first time in 47years that women in Cuba have gone out into the street to protest against unjust imprisonment.Despite having been threatened and insulted, the Ladies in White continue to stand up for the rights of Cuban political prisoners and the dignity of all Cuban people.
Ensimmäistä kertaa 47 vuoteen Kuuban naiset protestoivat kaduilla epäoikeudenmukaista vangitsemista vastaan.Ladies in White jatkaa kampanjoimistaan Kuuban poliittisten vankien ja kuubalaisten ihmisarvon puolesta uhkauksista ja loukkauksista huolimatta.
The most serious attack on them was 20 March 2004 – Palm Sunday – when they were assaulted and insulted by members of the pro-government Federation of Cuban Women.
Vakavin heitä vastaan tehty hyökkäys tapahtui palmusunnuntaina 20. maaliskuuta 2004, jolloin Kuuban virallisen naisliiton jäseniä hyökkäsi heidän kimppuunsa ja solvasi heitä.
Their demand for justice and their call for the immediate and unconditional release of all political prisoners is carried forward by a peaceful struggle.
Heidän taistelunsa oikeuden puolustamiseksi ja vaatimuksensa kaikkien poliittisten vankien välittömäksi ja ehdottomaksi vapauttamiseksi on rauhanomaista.
They are united in their anguish in the face of the appalling conditions their loved ones are suffering as prisoners.
Heitä yhdistää halu lievittää rakkaidensa vankiloissa kärsimää järkyttävää kohtelua.
The Ladies in White have called for solidarity amongst all peoples for their cause.Five women: Laura Pollán, the wife of Héctor Maseda, Miriam Leiva, the wife of Oscar Espinosa Chepe, Berta Soler, the wife of Ángel Moya, Loyda Valdés, the wife of Alfredo Felipe Fuente, and Julia Núnez, the wife of Adolfo Fernández Saínz, were selected by the group to receive the Prize on behalf of the Ladies in White at the ceremony of the European Parliament in Strasbourg.The Cuban authorities did not authorise the representatives to leave the country to receive the Prize in Strasbourg.
He pyytävät kaikkien kansojen solidaarisuutta asialleen.Ryhmä valitsi keskuudestaan seuraavat viisi naista vastaanottamaan palkinnon Strasbourgissa Euroopan parlamentissa pidettävässä seremoniassa: Laura Pollán (Héctor Masedan vaimo), Miriam Leiva (Oscar Espinosa Chepen vaimo), Berta Soler (Ángel Moyan vaimo), Loyda Valdés (Alfredo Felipe Fuenten vaimo) sekä Julia Núnez (Adolfo Fernández Saínzin vaimo).Kuuban viranomaiset eivät sallineet edustajien lähtevän maasta ja saavan palkintoaan Strasbourgissa.
The European Parliament continues to insist on their right to receive the Prize in person at a plenary session.
Euroopan parlamentti vaatii edelleen, että palkinto on luovutettava ryhmälle henkilökohtaisesti parlamentin täysistunnossa.
One of the 2005 Sakharov Prize winners was Hauwa Ibrahim, a 37 year-old human rights lawyer from Abuja, Nigeria, and a mother of two sons.
Yksi vuoden 2005 Saharovpalkinnon saajista oli Hauwa Ibrahim, 37-vuotias ihmisoikeusjuristi ja kahden lapsen äiti Abujasta, Nigeriasta.
She was born in a small, poor village, the daughter of a Mullah.
Hän syntyi pienessä, köyhässä kylässä mullahin tyttäreksi.
A career as a lawyer was not supposed to figure in her destiny.
Asianajajan urasta ei ollut tarkoitus tulla hänen tulevaisuutensa.
At the age of 12 she was supposed to get married and her studies ought to have ended at primary school, but she refused this destiny.As one of only a few women lawyers practising in northern Nigeria, her work took her into the rural hinterland, where she had to travel by camel or donkey to get to the villages.
Hänen oli määrä mennä järjestettyyn avioon 12-vuotiaana, ja hänen koulutuksensa oli tarkoitus päättyä alaasteen koulutukseen. Mutta hän kieltäytyi tästä kohtalosta.Yhtenä harvoista Pohjois-Nigerian naisasianajajista hän teki työtään syrjäisillä seuduilla, joilla kyliin pääsi vain kameli- ja aasikyydillä.
She describes this time as among the best of her life, because she was able to relate to the grassroots that she came from.She is acutely aware of the importance of education in the empowerment of women and as a defence for those facing the greatest deprivation.
Hän kuvaa tätä aikaa yhdeksi elämänsä parhaista ajanjaksoista, koska hän pääsi silloin lähelle omia juuriaan.Hauwa Ibrahim on erittäin tietoinen siitä, että koulutus on paras keino edistää naisten hyvinvointia ja paras puolustuskeino suurinta riistoa kärsiville.
Poverty and illiteracy go hand in hand – and fundamentalism feeds on ignorance.
Köyhyys ja koulutuksen puute kulkevat käsi kädessä, ja fundamentalismi saa voimaa oppimattomuudesta.
Hauwa Ibrahim, who was brought up as a Muslim herself, works tirelessly to fight against religious fundamentalism.
Ibrahim, joka on itsekin muslimi, työskentelee väsymättä uskonnollista fundamentalismia vastaan.
Hauwa Ibrahim has built up what can only be described as an extraordinary practice: defending people who are condemned under Islamic Sharia law which is applied in 12 northern states of Nigeria.
Hauwa Ibrahim on kehittänyt epätavallisen erikoisalan: hän puolustaa islamilaisen sharia-lain, jota sovelletaan Nigerian kahdessatoista pohjoisessa osavaltiossa, nojalla tuomittuja henkilöitä.
Death sentences, although not carried out for the moment, continue to be handed down.
Kuolemantuomioita annetaan edelleen, vaikka tällä hetkellä niitä ei ole pantu täytäntöön.
Since 1999, Hauwa Ibrahim has worked free-of-charge as defence counsel in 47cases, many of which have involved women accused of adultery and subjected to death by stoning.
Vuodesta 1999 lähtien Hauwa Ibrahim on toiminut puolustusasianajajana korvauksetta 47 tapauksessa, joista useat ovat koskeneet naisia, joita on syytetty aviorikoksesta ja jotka on tuomittu kuolemaan kivittämällä.
It was her ability to arouse international public opinion that made it possible to save the lives of Amina Lawa, Sa ya Hussaini and Hafsatu Abukabar.
Hänen kykynsä herättää kansainvälisen suuren yleisön tietoisuus pelasti Amina Lawalin, Sa ya Hussainin ja Hafsatu Abubakarin hengen.
She was equally heavily involved in other cases of cruel and inhuman punishment, such as women sentenced to flogging or young boys sentenced to amputation for theft.Hauwa Ibrahim has become an iconic figure, but her charisma makes some uncomfortable.
Hän on ollut myös voimakkaasti mukana muissa tapauksissa, joissa rangaistukset ovat olleet julmia ja epäinhimillisiä, kuten naisten ruoskintatuomiot tai poikien raajojen katkaisemistuomiot varkauksien takia.Hauwasta on tullut esikuva.
She is banned from pleading in Islamic courts.
Hänen karismansa kuitenkin häiritsee tiettyjä tahoja.
Hauwa argued successfully that Sharia law requires the Sharia courts to respect the procedural and substantive rights guaranteed by Sharia law as well as the Nigerian Constitution and that the international human rights treaties to which Nigeria is signatory are observed.Today, Hauwa’s cause resonates beyond Nigeria’s borders.
Hauwa Ibrahim on menestyksekkäästi ajanut sitä, että sharia-lakia harjoittavien tuomioistuinten on kunnioitettava menettelyllisiä ja aineellisia oikeuksia, jotka on taattu sekä sharia-laissa että Nigerian perustuslaissa, ja että Nigerian allekirjoittamia kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia on noudatettava.Tähän mennessä Hauwan ajama asia on jo levinnyt Nigerian rajojen ulkopuolelle.
But for her the most difficult task is yet to be achieved, that of making her voice heard in her own country.
Jäljellä on enää vaikein: saada äänensä kuuluviin omassa maassaan.
Reporters Without Borders’trilingual website keeps a daily tally of attacks on press freedom worldwide and offers the opportunity of signing online petitions in support of imprisoned journalists.
Se antaa internetin käyttäjille mahdollisuuden tukea vangittujen toimittajien vapauttamista allekirjoittamalla verkossa vetoomuksia. Sensuurin kiertämiseksi sivustossa julkaistaan aika ajoin artikkeleita, joita ei ole saanut julkaista niiden alkuperämaassa.
To circumvent censorship, it occasionally publishes articles which have been banned in their country of origin, hosts newspapers that have been closed down in their homeland and serves as a forum for journalists who have been “silenced” by the authorities of their country.On 10 December every year, the association awards the “The Reporters Without Borders – Foundation of France Prize” to journalists for their outstanding contribution to the cause of press freedom in their country.
Se myös tarjoaa julkaisukanavan sanomalehdille, jotka on kotimaassaan lakkautettu, ja toimii foorumina, jossa viranomaisten vaientamat toimittajat voivat saada äänensä kuuluviin.Järjestö luovuttaa joka vuosi 10. joulukuuta Toimittajat ilman rajoja – Fondation de France -palkinnon toimittajalle, joka on antanut suurimman panoksen lehdistönvapauden edistämiseen omassa maassaan.
REPORTERS WITHOUT
TOIMITTAJAT ILMAN RAJOJA
Aliaksandr Milinkevich, born in 1947 in the city of Hrodna, has served as the leader of the democratic opposition in Belarus.He was chosen to be the joint presidential candidate of the United Democratic Opposition in October 2005, collecting more than 100 000 supporting signatures, and he was able to keep the Belarusian opposition together to form a common front against Aliaksandr Lukashenka throughout the campaign for the presidential elections of 19 March 2006.
Aljaksandr Milinkevitš, joka syntyi vuonna 1947 Hrodnan kaupungissa, on toiminut Valko-Venäjän demokraattisen opposition johtajana.Milinkevitš valittiin lokakuussa 2005 yhdistyneen demokraattisen opposition yhteiseksi presidenttiehdokkaaksi, kun hänen tuekseen oli kerätty yli 100000 allekirjoitusta, ja hän onnistui pitämään Valko-Venäjän opposition Aljaksandr Lukašenkan vastaisena yhtenäisenä rintamana koko 19. maaliskuuta 2006 pidettyjä presidentinvaaleja edeltäneen kampanjan ajan.
Aliaksandr Milinkevich called for a truly democratic future for Belarus and presented himself as a real alternative to the authoritarianism of Lukashenka.His diplomatic approach to negotiation and cautious public appearances helped him to build firm international support for his struggle.
Aljaksandr Milinkevitš vaati Valko-Venäjälle aidosti demokraattista tulevaisuutta ja asettui todelliseksi vaihtoehdoksi Lukašenkan autoritaariselle järjestelmälle.Milinkevitšin diplomaattinen neuvottelutyyli ja varovainen esiintyminen julkisuudessa auttoivat häntä saamaan vankan kansainvälisen tuen kampanjoinnilleen.
The results of the elections were assessed by the European Union as neither free nor fair, and furthermore, subject to fraud.
Euroopan unionin arvion mukaan vaalit eivät olleet vapaat eivätkä oikeudenmukaiset, ja vaalipetoksia saattoi tapahtua.
Reporters Without Borders – one of the three Sakharov Prize laureates in 2005 – campaigns for press freedom around the world, and defends and supports journalists and other media workers who are victims of persecution and censorship.According to Reporters Without Borders, more than a third of the world’s population live in countries where they do not enjoy press freedom.
Yksi vuoden 2005 kolmesta Saharovpalkinnon saajasta on Toimittajat ilman rajoja -järjestö, joka kampanjoi ympäri maailmaa lehdistönvapauden puolesta ja puolustaa ja tukee toimittajia ja muita mediassa työskenteleviä vainolta ja sensuurilta.Järjestön mukaan yli kolmasosa maailman ihmisistä elää maissa, joissa ei ole lehdistönvapautta.
As of 18 October 2007, 77 journalists have been killed worldwide while carrying out their work. Today, around 130 journalists around the world are in prison and sometimes spend years in jail simply for doing their job.
Vuoden 2007 lokakuun 18. päivään mennessä 77 toimittajaa eri puolilla maailmaa on menettänyt henkensä töitä tehdessään.Tällä hetkellä noin 130 toimittajaa ympäri maailmaa on vankilassa yksinkertaisesti ammattinsa harjoittamisen vuoksi, ja joissakin tapauksissa vankeus saattaa kestää vuosia.