natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Parliament has strengthened its role by adopting political resolutions as part of the assent procedure, holding hearings with civil society representatives from non-member countries, sending ad hoc delegations to assess the human rights situation on the ground and last but not least through parliamentary political dialogue, which primarily involves the inter-parliamentary delegations of the EP.
Suhteissa unionin ulkopuolisiin maihin EU:sta tehdyssä sopimuksessa määrätään demokratian ja oikeusvaltion vahvistaminen sekä ihmis- ja perusoikeuksien kunnioittaminen yhdeksi yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan sekä kehitysyhteistyöpolitiikan tärkeimmistä tavoitteista.Tämä tavoite on paljolti Euroopan parlamentin harjoittaman painostuksen tulosta.
At their regular meetings with parliamentarians from partner countries, the EP delegates frequently have discussions on individual cases, which have on occasion produced positive results.
Parlamentti on entistäkin enemmän korostanut ihmisoikeuksia muun muassa EU:n kansalaisten ja unionin ulkopuolisten valtioiden kansalaisten vetoomusten sekä kansalaisjärjestöjen monipuolisen toiminnan johdosta.Neuvosto julkaisee joka vuosi EU:n ihmisoikeusraportin.
The main forum for political dialogue between the EP and parliamentarians from African, Caribbean and Pacific countries isthe EU-ACP Joint Parliamentary Assembly.The Parliamentary Assembly of the Union for the
Parlamentin ulkoasiainvaliokunta laatii samoihin aikoihin maailman ihmisoikeustilannetta ja EU:n ulkosuhteissaan harjoittamaa ihmisoikeuspolitiikkaa käsittelevän mietinnön, josta keskustellaan täysistunnossa.
The European Union is founded on the principles of freedom, democracy, respect for human rights and fundamental freedoms and the rule of law.
Kuudennen vaalikauden alussa uudelleen asetettu ihmisoikeuksien alivaliokunta on käsittelee Euroopan parlamentin alalla tekemiä aloitteita ja tarjoaa jatkuvan mahdollisuuden keskustella ihmisoikeuksien puolustajien kanssa ihmisoikeuksien ja demokratian tilasta unionin ulkopuolisissa maissa.
These principles are common to all Member States and are enshrined in the Treaty on European Union.
Hallitusten reaktiot osoittavat, että Euroopan parlamentin kritiikki pannaan merkille.
The European Union respects the fundamental rights laid down in the European Convention on Human Rights, which was signed by all current EU Member States in Rome in 1950 under the auspices of the Council of Europe.
Parlamentin antamien päätöslauselmien vaikutus näkyy toisinaan välittömästi, ja ne ovat usein pohjana ministerineuvoston toimille.Parlamentti voi lainsäädäntövaltuuksiensa nojalla kieltäytyä hyväksymästä merkittäviä unionin ulkopuolisten maiden kanssa neuvoteltuja sopimuksia, jos maissa on tapahtunut vakavia ihmisoikeuksien tai demokraattisten periaatteiden loukkauksia.
Alongside the United Nations Universal Declaration of Human Rights and the covenants based on it and the Charter of Fundamental Rights of the European Union, the Convention is the most important reference document for the EU and its Member States when dealing with issues of international law in the sphere of human rights.The EU Treaty stipulates that the rights of an EU Member State which is guilty of a serious and persistent breach of the principles referred to above may be suspended and that every new Member State is required to respect those principles unconditionally.
Parlamentti siis vaatii kaikkiin sopimuksiin sisällytettävien ihmisoikeuslausekkeiden ehdotonta noudattamista, ja äärimmäisessä tapauksessa sopimus voidaan lausekkeen perusteella jopa sanoa irti.
Vis-à-vis third countries, the Treaty defines the development and strengthening of democracy and the rule of law and respect for human rights and fundamental freedoms as being amongst the most important objectives of the Common Foreign and Security Policy and development cooperation policy.This objective has been explicitly incorporated into the Treaty largely in response to pressure from the European Parliament, which has been encouraged to give ever greater priority to human rights, not least by the appeals it receives from citizens inside and outside the EU and the many and varied activities of non-governmental organisations.At around the same time as the EU annual human rights report is published by the Council of Ministers, the Committee on Foreign Affairs draws up an annual report on the human rights situation in the world and EU human rights policy.
Parlamentti on tehostanut toimintaansa antamalla hyväksyntämenettelyssä poliittisia päätöslauselmia, järjestämällä kuulemistilaisuuksia, joihin kutsutaan unionin ulkopuolisten maiden kansalaisyhteiskunnan edustajia, lähettämällä valtuuskuntia arvioimaan ihmisoikeustilannetta paikan päällä sekä tietenkin poliittisen parlamenttien vuoropuhelun avulla, johon osallistuvat ennen kaikkea suhteista muihin parlamentteihin vastaavat Euroopan parlamentin valtuuskunnat.
The Subcommittee on Human Rights, which was reconstituted at the start of the 6th legislative term, is the EP body responsible for
Tavatessaan säännöllisesti kumppanimaiden parlamentaarikkoja Euroopan parlamentin valtuuskunnat keskustelevat usein yksittäisistä tapauksista, mikä on usein johtanut myönteisiin tuloksiin.
and the rule of law, the respect of all human rights and fundamental freedoms in third countries worldwide, and includes a special focus on civil society organisations.
Marraskuussa 2006 perustettu EU:n ja Latinalaisen Amerikan parlamentaarinen edustajakokous Eu r o La t on viimeisin alueellinen parlamenttien foorumi.
The European Parliament also attaches great importance to the furtherance of citizens’economic and social rights in the Union, measures to combat racism, religious intolerance and xenophobia and the treatment of asylum seekers and migrant workers.The human rights situation within the EU is dealt with by the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs.
Sen tärkeimpiin tavoitteisiin kuuluvat demokratiaan, ulkopolitiikkaan, hallintotapaan, integraatioon, rauhaan ja ihmisoikeuksiin liittyvät kysymykset.Euroopan parlamentti seuraa tiiviisti myös kesäkuussa 2006 perustetun YK:n ihmisoikeusneuvoston toimintaa.
If EU citizens consider that their fundamental rights have been violated, they can take the matter up with the European Ombudsman or the Petitions Committee of the European Parliament.
Euroopan parlamentti on vaikuttanut ratkaisevasti ihmisoikeuskysymysten ottamiseen esille unionin toiminnassa.
The Ombudsman deals with complaints relating to the activities of EU bodies, whereas the Petitions Committee deals with petitions concerning breaches of their treaty obligations by Member States; Member States are frequently required to modify their legislation to bring it into line with Community law as a result of subsequent treaty infringement proceedings.In 2008 the Sakharov Prize celebrated its 20th anniversary.
Parlamentti on tehnyt lukuisia aloitteita muun muassa kidutuksen kieltämiseksi, vähemmistöjen suojelemiseksi, koniktien ehkäisemiseksi, naisten ja lasten oikeuksien edistämiseksi, ihmisoikeusaktivistien suojelemiseksi sekä alkuperäiskansojen ja vammaisten oikeuksien turvaamiseksi.
In order to mark this event the European Parliament held a conference entitled:“20 years of active support to human rights: Sakharov Laureates tell their story”.All previous laureates as well as Ms Elena Bonner, Andrei Sakharov’s widow, were invited to this event and many of them participated in the conference and had the chance to share their views on global human rights, and the importance of the Sakharov Prize.
Euroopan parlamentti on tukenut aktiivisesti muun muassa YK:n kampanjaa kuolemanrangaistuksen käytönlopettamiseksi,kansallistenjakansainvälistenparlamenttienvälistä kuolemanrangaistuksen vastaista maailmankongressia, sotarikoksia käsittelevän kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista, Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen perustamista (keskuksen korvasi 1. maaliskuuta 2007 toimintansa aloittanut EU:n perusoikeusvirasto) ja naisiin kohdistuvan väkivallan vastaista Euroopan unionin kampanjaa.
This was also the occasion for President Pöttering to officially launch the“Sakharov Network”, allowing laureates to link to one another’s activities and to show solidarity.
Euroopan parlamentti edistää demokratian vahvistamista unionin ulkopuolisissa maissa myös osallistumalla vaalitarkkailuun.Budjettivaltaansa käyttäen Euroopan parlamentti on pystynyt lisäämään demokratia- ja ihmisoikeusohjelmille myönnettäviä määrärahoja huomattavasti.
Mediterranean provides further opportunities for a structured dialogue on issues of human rights and democracy with Mediterranean countries. The Euro-Latin American Parliamentary Assembly, EuroLat, established in November 2006, is the most recently created regional parliamentary forum.
Vuonna 2006 Euroopan parlamentti onnistui turvaamaan sen, että tällaisia toimia rahoitetaan edelleen erillisellä demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevalla eurooppalaisella rahoitusvälineellä.
Among its main objectives are questions relating to democracy, external policy, governance, integration, peace and human rights.The European Parliament also closely monitors the work of the UN Human Rights Council set up in June 2006.
Tällä rahoitus- ja toimintavälineellä edistetään demokratian ja oikeusvaltion kehittämistä ja lujittamista sekä kaikkien ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamista unionin ulkopuolisissa maissa kaikkialla maailmassa, ja sen erityisenä painopisteenä ovat kansalaisyhteiskunnan järjestöt.Taloudellisten ja sosiaalisten kansalaisoikeuksien edistäminen unionissa, rasismin, uskonnollisen suvaitsemattomuuden ja muukalaisvihan vastustaminen sekä turvapaikan hakijoiden ja siirtotyöläisten kohtelu kuuluvat myös Euroopan parlamentin prioriteetteihin.
The European Parliament has played a decisive role in putting human rights issues on the European agenda.
Perusoikeuksien tilaa Euroopan unionissa käsittelee kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta.
The European Parliament has actively supported the campaign for a UN moratorium on the death penalty and the World Congress of national and international parliaments on the abolition of the death penalty, the establishment of the International War CrimesTribunal, the setting-up of the European Monitoring Centre on Racism and Xenophobia, replaced by the European Union Agency for Fundamental Rights inaugurated on 1 March 2007, and the EU campaign to combat violence against women.
Rikkomusmenettelyn johdosta jäsenvaltiot ovat usein joutuneet muuttamaan lainsäädäntöään siten, että se on yhteisön oikeuden mukaista.Saharov-palkinnon perustamisen 20-vuotispäivää vietettiin vuonna 2008.
By participating in election observation missions, the European Parliament makes a further contribution to strengthening democracy in third countries.The European Parliament has been able to use its budgetary powers to substantially increase the resources earmarked for programmes dealing with democracy and human rights.
Tapahtuman juhlistamiseksi Euroopan parlamentti järjesti konferenssin, jonka aiheena oli ihmisoikeuksien aktiivinen tukeminen 20 vuoden ajan ja jossa kuultiin Saharov-palkinnonsaajia.Tilaisuuteen kutsuttiin kaikki aiemmat palkinnonsaajat sekä Andrei Saharovin leski Elena Bonner.
In 2006 the European Parliament successfully fought for the maintenance of a separate instrument to finance such activities, the European Instrument for Democracy and Human Rights.
Monet aiemmat palkinnonsaajat osallistuivat konferenssiin, ja heillä oli mahdollisuus kertoa näkemyksiään ihmisoikeuksista eri puolilla maailmaa sekä Saharovpalkinnon merkityksestä.
This is a nancial and policy instrument contributing to the development and consolidation of democracy
Tässä tilaisuudessa puhemies Pöttering myös käynnisti virallisesti Saharovverkoston, jonka kautta palkinnonsaajat voivat pitää yhteyttä ja osoittaa solidaarisuutta toisilleen.
Since 1988, in the spirit of Andrei Sakharov, the European Parliament has awarded the annual Sakharov Prize for Freedom of Thought in order to honour individuals or organisations for their efforts on behalf of human rights and fundamental freedoms and against oppression and injustice.
Euroopan parlamentti on vuodesta 1988 lähtien myöntänyt vuosittain mielipiteenvapauden Saharov-palkinnon. Sillä palkitaan henkilöitä tai järjestöjä, jotka ovat Andrei Saharovin tavoin edistäneet ihmisoikeuksia ja perusvapauksia sekä vastustaneet sortoa ja epäoikeudenmukaisuutta.
From Gorky, where he was living in exile, Andrei Sakharov (1921–1989), the renowned physicist, member of the Academy of Sciences, dissident and 1975 Nobel Peace Prize winner, sent a message to the European Parliament saying how moved he was that it intended to create a prize for freedom of thought which would bear his name.
Andrei Saharov (1921–1989), kuuluisa fyysikko, tiedeakatemian jäsen, toisinajattelija ja vuoden 1975 Nobelin rauhanpalkinnon saaja, lähetti karkotuspaikastaan Gorkista Euroopan parlamentille viestin, jossa hän toi julki liikutuksensa siitä, että Euroopan parlamentti halusi perustaa hänen mukaansa nimetyn mielipiteenvapauden palkinnon.
He rightly saw this as an encouragement to all those who, like him, had committed themselves to championing human rights.Coming from a background in nuclear physics and ending as a dissident, he not only sought the release of dissenters in his country but also drew attention to the relationship between science and society and to the issues of peaceful coexistence and intellectual freedom, which he analysed in his writings.
Hän piti tätä rohkaisuna kaikille niille, jotka omistautuvat hänen laillaan taistelulle ihmisoikeuksien kunnioittamisen puolesta.Saharovin toiminta ydinfyysikkona ja myöhemmin toisinajattelijana osoittaa, että hän ei ainoastaan pyrkinyt konkreettisesti maansa toisinajattelijoiden vapauttamiseen, vaan käsitteli kirjoituksissaan myös tieteen ja yhteiskunnan välisen suhteen, rauhanomaisen rinnakkaiselon ja mielipiteenvapauden ongelmia.
In the eyes of the world, Sakharov came to embody the crusade against the denial of fundamental rights.
Saharovissa henkilöityi perusoikeuksien epäämisen vastainen taistelu myös maailmanlaajuisesti.
Neither intimidation nor exile could break his resistance.Like Andrei Sakharov, all the previous winners of the prize which bears his name have demonstrated just how much courage, patience and inner strength is needed to defend human rights and campaign for their universal recognition.
Uhkailu ja karkotus eivät lannistaneet hänen vastarintaansa.Kuten Andrei Saharov, kaikki hänen nimeään kantavan palkinnon saajat ovat osoittaneet, miten paljon rohkeutta, kärsivällisyyttä ja sisäistä voimaa ihmisoikeuksien puolustaminen ja niiden täydellisen noudattamisen vaatiminen edellyttää.
Almost all have paid dearly for their commitment to defending human dignity, and many have faced persecution, loss of personal freedom or exile.
Tämä on osoitus parlamentin vakaumuksesta, että perusvapauksiin kuuluu elämän ja henkilökohtaisen koskemattomuuden suojan lisäksi myös mielipiteen- ja lehdistönvapaus.
In some cases the winners have not been authorised to receive their prize inperson.
Se on yksi tärkeimmistä keinoista vastustaa sortoa ja samalla demokraattisen ja avoimen yhteiskunnan mittari.
On 14 December 2006 European Parliament adopted a resolution deploring this fact and calling for a follow-up mechanism to be set up to respond in such cases. In 2008,
Yhdistyneiden kansakuntien 16. joulukuuta 1966 tekemän kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 19 artiklaan on kirjattu oikeus mielipiteenvapauteen ja vapaaseen mielipiteenilmaisuun, johon kuuluu vapaus ”hankkia, vastaanottaa ja levittää kaikenlaisia tietoja ja ajatuksia riippumatta alueellisista rajoista joko suullisesti, kirjallisesti tai painettuna taiteellisessa muodossa tahi muulla tavalla”.
THE PRIZE WINNERS
PALKINNONSAAJAT
2003 UN SECRETARY GENERAL KOFI ANNAN AND ALL THE STAFF OF THE UNITED NATIONS
2003 YK:N PÄÄSIHTEERI KOFI ANNAN ja YK:N HENKILÖSTÖ
A doctor of psychology, independent journalist and political dissident in Cuba, Guillermo Fariñas has over the years conducted 23 hunger strikes to protest against the Cuban regime, with the aim of achieving peaceful political change, freedom of speech and freedom of expression in his country.A former soldier in the Cuban army, he fought and won medals in Angola during the1980s.
Fariñas lopetti viimeisimmän nälkälakkonsa 8. heinäkuuta 2010 sen jälkeen, kun Kuuban hallitus oli ilmoittanut vapauttavansa 52 poliittista vankia. Tuolloin Fariñas, joka vaati vapauttamaan monen vuoden vankilassaolon jälkeen sairastuneita poliittisia vankeja, oli kieltäytynyt ruoasta ja juomasta yli 130 vuorokauden ajan.
Fariñas then became a non-violent activist and decided to withdraw his aliation from the “Communist Youth” organisation in 1989.
Hän oli aloittanut nälkälakon helmikuussa 2010 mielipidevanki Orlando Zapata Tamayon kiistanalaisen kuoleman jälkeen.
As a journalist, he founded an independent press agency – Cubanacán Press – with the aim of informing the rest of the world of the destiny of political prisoners in Cuba.
Zapata Tamayo kuoli oltuaan 82 vuorokautta nälkälakossa, jonka hän oli aloittanut samoista syistä toivoen saavansa kansainvälistä kannatusta asialleen.
Eventually, he was forced by the authorities to close his press agency.Committed to non-violence and daring to denounce the Cuban regime, Fariñas has become one of the most well-known dissidents in the country.
Fariñasin sanotaan kieltäytyneen Espanjan tarjouksesta viedä hänet ambulanssilennolla Espanjaan saamaan hoitoa ja toipumaan nälkälakosta. Hän totesi saavansa hyvää lääkinnällistä hoitoa Kuubassa ja haluavansa kuolla Fidel ja Raúl Castron ”silmien edessä”.
His bravery was rewarded with a “ReportersWithout Borders”Cyber-freedom Prize in 2006.Fariñas, like so many others before him, courageously risked his own life as a means of pressure to achieve political change in Cuba.
Viime aikoina vankeja on vapautettu Kuubassa enemmän kuin vuosiin, ja tätä pidetään Kuuban hallituksen yrityksenä parantaa suhteitaan Yhdysvaltoihin ja Euroopan unioniin.
Undertaking hunger strikes to protest and to demand freedom of speech in Cuba has brought hope to dozens of imprisoned activists.In a letter sent to Raul Castro in February 2010, Fariñas urged him to demonstrate to his people, and to the world, that his commitments to change addressed to the foreign media were real, and asked him to release the political prisoners held in various Cuban jails.
Parlamentti on toistuvasti ilmaissut solidaarisuuttaan koko Kuuban kansalle ja ilmoittanut tukevansa maan kehitystä kohti demokratiaa, perusoikeuksien kunnioittamista ja edistämistä, viimeksi maaliskuussa 2010.
Cuba, which still has many political prisoners, has always denied their existence, calling them mercenaries or traitors paid by the U.S. to undermine the government and to end communist rule in Cuba.
Parlamentin puhemies Buzek totesi lokakuussa 2010, että Fariñasin protestointi antaa toivoa kaikille, jotka pitävät vapautta, ihmisoikeuksia ja demokratiaa arvossa, ja kehotti vapauttamaan välittömästi kaikki Kuuban poliittiset vangit.Guillermo Fariñasin taistelu on ollut ja on myös tulevaisuudessa esimerkkinä kaikille vapauden ja demokratian puolustajille Kuubassa ja muualla maailmassa.Myöntämällä Saharov-mielipiteenvapauspalkinnon Guillermo Fariñasille Euroopan parlamentti antaa tunnustuksen kaikille kuubalaisille ihmisoikeuspuolustajille, jotka taistelevat sanan- ja ilmaisunvapauden puolesta sekä pyrkivät toteuttamaan poliittisen muutoksen ja vapauden Kuubassa.
On 8 July 2010 Fariñas ended his latest hunger strike after the Cuban government announced it was in the process of freeing 52 political prisoners.
Kuubalainen psykologian tohtori, riippumaton toimittaja ja poliittinen toisinajattelija Guillermo Fariñas on vuosien saatossa ollut 23 kertaa nälkälakossa vastustaakseen Kuuban hallintoa ja pyrkiäkseen rauhanomaisin keinoin toteuttamaan maassaan poliittisen muutoksen, sananvapauden ja ilmaisunvapauden.Entisenä Kuuban armeijan sotilaana hän taisteli 1980-luvulla Angolassa ja ansaitsi kunniamerkkejä.
By then, Fariñas, who called for the liberation of political prisoners who were ill after many years of imprisonment, had been refusing food and liquids for more than 130days.
Sittemmin Fariñasista tuli väkivallaton aktivisti, ja vuonna 1989 hän päätti erota kommunistisesta nuorisojärjestöstä (Unión de Jóvenes Comunistas).
He had begun his strike in February 2010 after the controversial death of Orlando ZapataTamayo, a prisoner of conscience, who himself had died after 82 days of a hunger strike initiated for the same reasons, hoping to rally international support for his cause.
Toimittajana hän perusti riippumattoman Cubanacán Press tietotoimiston, jonka tarkoituksena oli tiedottaa muulle maailmalle poliittisten vankien kohtalosta Kuubassa.
Fariñas reportedly rejected an offer from Spain to be own there by air ambulance for treatment and recovery from the hunger strike, as he maintained that he was getting good medical treatment in Cuba and wanted to die“under the nose”of Fidel and Raul Castro.
Lopulta viranomaiset pakottivat hänet sulkemaan tietotoimiston.Koska Fariñas on sitoutunut väkivallattomuuteen ja uskaltaa tuomita Kuuban hallituksen toimet, hänestä on tullut yksi maan tunnetuimmista toisinajattelijoista.
Recent prisoner releases, which are the largest prisoner releases for years in Cuba, may be seen as an attempt by Cuba’s regime to improve its ties with the U.S. and the European Union.
Toimittajat ilman rajoja järjestö palkitsi hänen rohkeutensa myöntämällä hänelle vuonna 2006 kyber-vapauden palkintonsa Internetin vapaan käytön edistämisestä.Kuten monet muut ennen häntä, Fariñas vaaransi urheasti oman henkensä ja käytti sitä painostuskeinona poliittisen muutoksen aikaan saamiseksi Kuubassa.
Parliament has repeatedly voiced solidarity with the entire Cuban people and its support for progress towards democracy, respect and promotion of fundamental freedoms, most recently in March 2010.
Se, että Fariñas on ryhtynyt nälkälakkoihin vastustaakseen maan hallitusta ja vaatiakseen Kuubaan sananvapautta, on antanut toivoa kymmenille vankiloissa oleville aktivisteille.Raúl Castrolle helmikuussa 2010 lähettämässään kirjeessä Fariñas kehotti Castroa osoittamaan kansalleen ja maailmalle, että hän on todella sitoutunut siihen muutokseen, josta hän on ilmoittanut kansainvälisille tiedotusvälineille, ja pyysi Castroa vapauttamaan monissa Kuuban vankiloissa viruvat poliittiset vangit.
Parliament President Mr Buzek stated in October 2010 that Fariñas’ protest carries the hopes for all of those who care for freedom, human rights and democracy, and further called for the immediate release of all political prisoners in Cuba.The fight of Guillermo Fariñas has been and remains an example to all defenders of freedom and democracy in Cuba and beyond.By awarding the Sakharov Price for Freedom of Thought to Guillermo Fariñas, the European Parliament acknowledges the struggles for freedom of speech and expression of all Cuban defenders of human rights who strive to achieve political change and freedom in Cuba.
Kuubassa on edelleen paljon poliittisia vankeja. Maa on kuitenkin aina kieltänyt näiden vankien olemassaolon ja kutsunut heitä palkkasotureiksi tai pettureiksi, jotka Yhdysvallat on palkannut murentaakseen maan hallitusta ja tehdäkseen lopun Kuuban kommunistisesta hallinnosta.
Anatoli Marchenko (1938–1986), one of the former Soviet Union’s best-known dissidents, died in Chistopol prison in December 1986 as the result of a hunger strike after more than 20years in prison.
Anatoli Martšenko (1938–1986), yksi entisen Neuvostoliiton tunnetuimmista toisinajattelijoista, kuoli nälkälakon seurauksena Tšistopolin vankilassa joulukuussa 1986 oltuaan vankeudessa yli 20 vuotta.