natgillin/translations-raw huggingface dataset:
panee merkille, että avoimuus ja vastuullisuus paitsi avunantaja- ja avunsaajamaiden hallitusten välillä myös valtion ja yhteiskunnan välillä ovat avun tuloksellisuuden perusehtoja; panee merkille, että Accran toimintasuunnitelmassa avunantajat ja kumppanimaat sopivat siitä, että ne antavat ajantasaisia ja yksityiskohtaisia tietoja nykyisistä ja tulevista avustuksista, jotta kehitysmaat pystyvät laatimaan tarkemman talousarvion ja parantamaan kirjanpito- ja tilintarkastustoimiaan; ottaa niin ikään huomioon, että avunantajamaille on edelleen ensiarvoisen tärkeää tukea parlamenttilaitoksen vahvistamista sekä paikallisviranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan järjestöjen osallistumista, jotta kehitysyhteistyöpolitiikka kytketään lujasti demokratiakehitykseen;
whereas transparency and accountability – both between the governments of donor and recipient countries and between the state and society – are prerequisites for aid effectiveness; whereas donors and partner countries agreed in the AAA to provide detailed information on current and future aid flows in good time to enable developing countries to draw up their budgets and audit their accounts more accurately; whereas, likewise, it remains crucial for donor countries to support the strengthening of the institution of parliament and the involvement of local authorities and civil society organisations, so as to anchor development policy firmly in the democratic process;
ottaa huomioon, että unioni ja sen jäsenvaltiot lahjoittavat yli puolet maailman julkisesta kehitysavusta ja että niillä on siten tärkeä rooli avun tuloksellisuutta koskevassa ohjelmassa;
whereas the EU and its Member States contribute more than half of global ODA and therefore play an important role in the aid effectiveness programme;
toteaa, että neljännen foorumin edellä on tärkeää muistuttaa avunantajamaita niiden sitoumuksesta käyttää 0,7 prosenttia bruttokansantulostaan kehitysapuun vuoteen 2015 mennessä, kiinnittää paljon huomiota sukupuolten tasa-arvoon kaikissa kehitysmaasuhteita koskevissa politiikoissaan ja käytännöissään, määritellä tiukemmin julkinen kehitysapu ja noudattaa edelleen voimassa olevia Accran toimintasuunnitelman periaatteita, ja katsoo, että on siirryttävä julkisen kehitysavun antamisesta kehityskumppanuuksien rakentamiseen, jotta vahvistetaan kehityksen näkemistä asiana, josta nämä maat itse ottavat vastuun ja jota ne itse ajavat;
whereas it is important, in the run-up to the fourth Forum, to remind donor countries of their commitment to devote 0.7% of their GNP/GNI to development aid by 2015, to include a significant gender equality component in all policies and practices in the context of their relations with developing countries, to define ODA more rigorously and to uphold the principles laid down in the AAA, which remain valid, and whereas there is a need to move beyond ODA in order to build partnerships aimed at supporting the emergence of a vision of development that is owned and driven by the countries themselves;
ottaa huomioon, että kehitysavun kuva muuttuu jatkuvasti ja että uusien avunantajien mukaantulon pitäisi näkyä paremmin avun tuloksellisuutta koskevissa mekanismeissa;
whereas the development aid landscape is constantly evolving, and whereas aid effectiveness mechanisms should better reflect the emergence of new donors;
ottaa huomioon, että kaiken kehitysrahoituksen, mukaan lukien innovatiiviset rahoitusmekanismit kuten pääomasiirtojen transaktiomaksu ja maailmanlaajuiset terveys- ja koulutusrahastot, on sisällettävä ja pantava täytäntöön Pariisin julistuksen periaatteet;
whereas all forms of development funding, including innovative financing mechanisms such as the financial transaction tax and the global funds for health and education, must embody and put into practice the principles of the Paris Declaration;
ottaa huomioon, että Tunisin yhteisymmärryksessä kehitysyhteistyön tuloksellisuutta koskevasta Afrikan toimintaohjelmasta edellytetään huomion siirtämistä avun tuloksellisuudesta kehitysyhteistyön tuloksellisuutta koskevaan laajempaan toimintaohjelmaan; ottaa huomioon, että kehitysyhteistyön tuloksellisuuden kannalta Afrikalle tärkeiksi määritellyt kuusi osatekijää ovat toimintakykyisten valtioiden rakentaminen, demokraattisen vastuun kehittäminen, etelä–etelä-yhteistyön edistäminen, alueellinen ajattelu- ja toimintatapa, uusien kehityskumppanien mukaantulo ja irrottautuminen apuriippuvuudesta;
whereas the Tunis Consensus, an African agenda for development, calls for attention to be refocused from aid effectiveness to the broader agenda of development effectiveness; whereas the six elements identified as being crucial for Africa in terms of development effectiveness are: building capable states, developing democratic accountability, promoting South-South cooperation, thinking and acting regionally, embracing new development partners, and outgrowing aid dependence;
korostaa, että unionilla on oltava neljännessä korkean tason foorumissa kunnianhimoinen kanta, jonka avulla avun tuloksellisuuteen liittyviä sitoumuksia voidaan syventää ja ottaa kokonaisuudessaan käyttöön; ottaen huomioon avun tuloksellisuuden merkityksen elämänlaadun parantamisessa ja köyhyyden vähentämisessä avunsaajamaissa sekä vuosituhattavoitteiden saavuttamisessa toivoo, että unionilla olisi Busanissa korkean tason edustus;
Stresses the need for the EU to adopt an ambitious position at HLF-4 with a view to making a substantial contribution to deepening and fully implementing its aid effectiveness commitments; hopes, in view of the importance of aid effectiveness in terms of improving quality of life, reducing poverty in recipient countries and achieving the MDGs, that the EU will send high-level representatives to Busan;
muistuttaa, että avun tuloksellisuutta koskevan toimintaohjelman tavoitteiden toteuttamisen perusehtoihin kuuluu ”demokraattisen omistajuuden” periaatteen täysi hyväksyminen, mikä merkitsee sitä, että kehitysstrategiat ovat maalähtöisiä ja niistä ilmenee kaikkien kansallisten sidosryhmien sitoutuminen;
Points out that one of the prerequisites in order to fulfil the ‘aid effectiveness agenda’ is to embrace fully the principle of ‘democratic ownership’, which means that development strategies must be driven by the countries themselves and reflect a commitment on the part of all national stakeholders;
panee merkille, että kehitysmaiden hallitukset eivät ole antaneet parlamenteilleen ja kansalaisyhteiskunnalleen todellisen omistajuuden mahdollistamiseksi tarvittavaa liikkumavaraa; kehottaa unionia vahvistamaan Pariisin julistuksen ja Accran toimintasuunnitelman sitoumuksia edistämällä kehitysyhteistyöpolitiikan, kehityssuunnittelun ja kehitysyhteistyötoimien demokraattista omistajuutta siten, että toteutetaan kaikkien sidosryhmien kattava osallistuminen sekä täysi vastuuvelvollisuus niitä kohtaan;
Notes that the governments of developing countries have not left their parliaments and civil societies the necessary room for manoeuvre to allow genuine ownership; urges the EU to strengthen the commitments set out in the Paris Declaration and the AAA by promoting democratic ownership of development policies, planning and measures through full engagement with, and accountability to, all development stakeholders;
katsoo, että neljäs korkean tason foorumi on menestyksellinen, jos se johtaa vahvaan sitoumukseen avun tuloksellisuudesta, jolle asetetaan selkeät ja mitattavissa olevat tavoitteet, joiden toteuttamisaikataulu on määritelty tarkasti; on tietoinen Pariisin julistuksen ja Accran toimintasuunnitelman täytäntöönpanon puutteista ja korostaa siksi alhaalta ylös -lähestymistavasta seuraavan kehitykseen liittyvän ”omistajuuden” ja avun yhtenäisyyden merkitystä ja pitää tärkeänä, että otetaan käyttöön vahvat, tehokkaat ja riippumattomat täytäntöönpanon seurantamekanismit, joissa ovat mukana parlamentit ja kansalaisyhteiskunta sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla; katsoo, että jotta apu olisi tuloksellista, sitä olisi tarkasteltava ja arvioitava sen perusteella, miten se konkreettisesti edistää kehitystavoitteiden saavuttamista, eikä pelkästään panosten perusteella;
Believes that HLF-4 will be a success if it results in a strong commitment to aid effectiveness, reflected in clear and measureable objectives with a precise timetable for their realisation; mindful of the implementation deficits of the Paris Declaration and AAA, underlines the importance of development ‘ownership’ following a bottom-up approach, of non-fragmentation of aid and, as well as of setting up strong, effective and independent follow-up enforcement mechanisms, involving parliaments and civil society at both national and international level; takes the view that, if it is to be effective, aid should be considered and evaluated in terms of its concrete contribution towards achieving development goals and not only in term of inputs;
muistuttaa, että avun tuloksellisuuteen kuuluu se, että köyhille maille annetaan mahdollisuudet ottaa käyttöön kotimaisia tuloja; näin ollen kehottaa unionia jälleen kerran asettamaan ehdottomalle etusijalle veroparatiisien ja veronkierron torjumisen sekä edistämään vaihtoehtoisia kehitysrahoituksen lähteitä esimerkiksi ottamalla käyttöön pääomasiirtojen transaktiomaksun; kehottaa niin ikään unionia tarjoamaan lisätukea kehitysmaiden auttamiseksi verouudistuksissa, jotta tuettaisiin tuloksellisia, tehokkaita, oikeudenmukaisia ja kestäviä verojärjestelmiä, joiden olisi johdettava köyhyyden ja apuriippuvuuden vähentymiseen;
Points out that aid effectiveness requires poor countries to be able to mobilise domestic revenues; urges the EU once again, therefore, to make the fight against tax havens and tax evasion its utmost priority, while also promoting alternative sources of development finance, for example through the introduction of a financial transaction tax; likewise, urges the EU to give developing countries more help with tax reforms, thereby supporting the establishment of effective, efficient, fair and sustainable tax systems, which should have the effect of reducing poverty and aid dependency;
muistuttaa avunantaja- ja avunsaajamaita, että niiden tulee ryhtyä välittömästi toimiin Pariisin julistuksen ja Accran toimintasuunnitelman sitoumusten noudattamiseksi, jonka ainoina esteinä ovat puuttuva poliittinen tahto ja byrokratia sekä korkeat transaktiokustannukset, jotka haittaavat esimerkiksi avun sidonnaisuuden purkamista, avun ennustettavuutta, ehdollisuutta ja avoimuutta; korostaa erityisesti tarvetta täyttää Accran toimintasuunnitelman sitoumus, jonka mukaan avunantajat käyttävät kohdemaan järjestelmiä ensimmäisenä vaihtoehtona kahdenvälisessä hallitusten välisessä yhteistyössä ja puuttuvat apuvirtojen huonoon ennustettavuuteen; kehottaa myös avunantajamaita asettamaan etusijalle paikalliset ja alueelliset hankinnat;
Calls on donor and recipient countries to take immediate action to honour their commitments under the Paris Declaration and the AAA, the only obstacles to which are political will, bureaucracy and high transaction costs, for instance as regards the untying of aid, aid predictability, conditionality and transparency; emphasises, in particular, the need to put into practice the commitment made in the AAA whereby, in the context of bilateral cooperation between governments, donors undertake to draw first and foremost on their national systems, and to make aid flows more predictable; also urges donor countries to give priority to local and regional public procurement;
muistuttaa, että avun olisi toimittava köyhyyden ja apuriippuvuuden vähentämiseksi ja työpaikkojen luomisen edistämiseksi osallistavaa ja kestävää kasvua tukevana vipuna, joka ottaa huomioon jokaisen maan erityispiirteet varmistaen samalla, että avusta tehdään tuloksellisempaa sitä eniten tarvitsevissa maissa; toteaa myös, että apua olisi pidettävä väliaikaisena toimenpiteenä, jonka tavoitteena on itseään ylläpitävän kestävän kasvun edistäminen kehitysmaissa, eikä suinkaan pitkän aikavälin ratkaisuna;
Points out that aid should serve as a lever for inclusive, sustainable growth in order to reduce poverty and aid dependency and facilitate job creation, taking into account the individual characteristics of each country while strengthening aid effectiveness in those countries whose need is greatest; also notes that aid should be regarded as a temporary measure aimed at fostering self-sustainable growth in developing countries, rather than as a long-term solution;
8 korostaa, että avunantajien hankintakäytännöt, joissa jätetään huomiotta paikallistalous, haittaavat tällaista kasvua; kehottaa siis avunantajia asettamaan paikalliset ja alueelliset hankinnat etusijalle ja vahvistamaan näin paikallisia taloudellisia voimavaroja; 9.
8 Stresses that such growth is being hampered by certain procurement practices on the part of donors, which disregard the local economy; urges donors, therefore, to give preference to local and regional procurement, thereby enhancing local economic performance; 9.
huomauttaa, että kehitysapu ei yksinään riitä poistamaan köyhyyttä ja että avulla olisi puututtava köyhyyden syihin pikemminkin kuin sen oireisiin; korostaa, että tarvitaan tuloksellisempaa apua, joka on osa kehitysprosessia, jolla avunsaajamaihin pyritään luomaan ympäristön huomioon ottavat vahvat kansantaloudet, joissa sosiaalisten peruspalvelujen saanti on taattu kaikille, ja jonka avulla pystytään ajan mittaan vähentämään apuriippuvuutta; korostaa tässä yhteydessä, että on tärkeää luoda ilmapiiri, joka edistää ihmisarvoisten työpaikkojen syntymistä, yrittäjyyttä ja innovointia avunsaajamaissa; kannustaa avunantajia hyödyntämään ensisijaisesti paikallisia taloudellisia voimavaroja ja toimimaan aktiivisesti niiden vahvistamiseksi;
Points out that development aid is not in itself enough to eradicate poverty and that it should address its causes, rather than its symptoms; emphasizes the need for more effective aid as part of a development process which seeks to create, in recipient countries, strong, environmentally friendly economies in which access to basic social services is guaranteed for everyone and, ultimately, to reduce dependence on aid; stresses, in that connection, the importance of creating a climate conducive to decent work creation, entrepreneurship and innovation in recipient countries; encourages donors to exploit local economic capacities as a matter of priority and to take active steps to strengthen them;
kehottaa parantamaan maiden kesken tapahtuvan avun jakamisen kansainvälistä koordinointia, jotta voitaisiin puuttua avun kohdemaiden jakautumista suosikkeihin (”aid darlings”) ja hylkiöihin (”aid orphans”) koskevaan ongelmaan; korostaa, että pyrkimys lisätä avun vaikutusta ja saada lisää tuloksia ja vastinetta rahalle ei saa johtaa riskejä välttävään kehitysyhteistyöpolitiikkaan, jossa keskitytään vain ”helppoihin maihin”; vaatii, että köyhyyden poistamisen ja tarpeiden on jatkossakin oltava ratkaisevia kriteereitä kehitysavun myöntämiselle;
Calls for more effective international coordination of cross-country aid distribution in order to address the problem of ‘aid darlings’ and ‘aid orphans’; stresses that the aim to increase the impact of aid and to get more results/value for money should not lead to a risk-averse development policy which only focuses on ‘easy countries’; insists that poverty eradication and needs must remain the crucial criteria for the allocation of development aid;
korostaa, että avun tuloksellisuutta on tärkeää tarkastella eriytetysti avunsaajamaiden kehitystason (vähiten kehittyneet maat, hauraat valtiot ja keskitulotason maat) ja erityistarpeiden mukaan; korostaa, että tähän kysymykseen on tärkeää kiinnittää erityistä huomiota, kun otetaan huomioon hauraiden valtioiden suuri määrä ja se, että ne ovat kauimpana vuosituhattavoitteiden saavuttamisesta edustaen 75:tä prosenttia vajeesta;
Underlines the importance of a differentiated approach to aid effectiveness, taking into account the level of development of the receiving countries (least developed, fragile and middle-income) and their specific needs; highlights that, given the high number of fragile states and the fact that they are the furthest away from achieving the MDGs, accounting for 75 % of the deficit, it is important that special attention is given to this issue;
korostaa, että paikallisviranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan järjestöjen osallistuminen kehitysyhteistyöpolitiikkaan on välttämätöntä vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi ja hyvän hallintotavan varmistamiseksi; panee merkille, että vaikka kansalaisyhteiskunnan järjestöt tunnustetaan Accran toimintasuunnitelmassa kehitysalan täysivaltaisiksi toimijoiksi, monet niistä ovat sellaisen politiikan ja sellaisten käytäntöjen kohteena, jotka heikentävät niiden roolia kehitysyhteistyön alan toimijoina; kehottaa lisäksi avunantajia ja kumppanimaita painottamaan parlamenttien, paikallisviranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan osallistumisen suurempaa tunnustamista ja kansallisten järjestelmien avoimempaa käyttöä;
Stresses that the involvement of local authorities and civil society organisations in development policies is essential in order to achieve the MDGs and ensure good governance; notes that, although the AAA recognises them as ‘development actors in their own right’, many civil society organisations are faced with policies and practices that are undermining their role as development actors; calls, more broadly, on donors and partner countries to place the emphasis on greater recognition of the involvement of parliaments, local authorities and civil society, and on more transparent use of national systems;
huomauttaa, ettei taloudellinen apu riitä takaamaan kestävää kehitystä ja että paikallishallinnon ja maan oman yksityisen sektorin on osallistuttava merkittävällä panoksella vuosituhattavoitteiden saavuttamiseen liittyvien hankkeiden toteuttamiseen; painottaa yksityisten yritysten, kuten pienten ja keskisuurten yritysten, osuutta vaurauden luomisessa ja valtioiden vastuuta vakauden ja oikeusvaltion turvaamisessa; korostaa tässä yhteydessä hyvän hallintotavan tärkeyttä avunsaajamaissa;
Points out that financial aid is not in itself enough to guarantee sustainable development and that local government and the domestic private sector must play a major part in implementing MDG-related projects; emphasises the role played by private undertakings, such as small and medium enterprises, in wealth creation and the responsibility of States to guarantee stability and the rule of law; stresses, in that connection, the importance of good governance in recipient countries;
korostaa, että hyvän hallintotavan indikaattoreista, joista eräät ovat edelleen hyvin kiistanalaisia, tulee myös keskustella, koska niiden avulla voidaan määritellä demokraattisen omavastuullisuuden vaatimien osallistumista korostavien toimintatapojen laatu;
Stresses that indicators of good governance – some of which remain highly controversial – should also be the subject of debate, given their value in determining the quality of the participatory approaches necessary for democratic ownership;
kehottaa kumppanihallituksia arvostamaan ja korostamaan (poliittisia, hallinnollisia ja verotuksellisia) hajauttamispyrkimyksiä sekä vahvistamaan kehityssuunnittelua koskevien paikallisten ja kansallisten prosessien koordinointia edistäen täydentävyyttä ja erikoistumista paikallista itsehallintoa kunnioittaen;
Calls on partner governments to value and step up efforts towards decentralisation (political, administrative and fiscal) and to enhance coordination between local and national development planning processes by contributing to complementarity and specialisation, with due regard for local autonomy;
kehottaa avunantajamaita koordinoimaan ja yhteensovittamaan toimintaansa paremmin sekä yksinkertaistamaan menettelyitään ja tiivistämään yhteistyötä yksityisten avunantajien kanssa;
Calls on donor countries to coordinate and harmonise their efforts more effectively, to streamline their procedures and to work towards closer cooperation with private donors;
kehottaa kannustamaan ja edistämään etelä–etelä-yhteistyötä ja kolmenvälistä yhteistyötä laatua ja tuloksellisuutta, tietojen vaihtoa ja valmiuksien kehittämistä parantavina avun muotoina;
Urges that South-South and triangular cooperation be encouraged and promoted as forms of aid that help to improve quality and effectiveness and contribute to the exchange of knowledge and to capacity-building;
muistuttaa, että ihmisoikeusvelvoitteet sitovat kaikkia – sekä avunantaja- että avunsaajamaiden – hallituksia; korostaa, että nämä sitoumukset ja vastuuvelvollisuus suhteessa kansainväliseen ihmisoikeuslainsäädäntöön ovat keskeisiä kehitysyhteistyön tuloksellisuuden aikaansaamisessa; kehottaa näin ollen unionia sitoutumaan Busanissa sitovien toimenpiteiden käyttöönottoon sen varmistamiseksi, että apu on ihmisoikeussopimusten mukaista;
Points out that all governments – donor and recipient – are bound by human rights obligations; stresses that these commitments, along with accountability under international human rights law, are crucial in order to ensure effective development; urges the EU, therefore, to advocate in Busan for the introduction of binding measures which will ensure that aid provision complies with human rights agreements;
korostaa, että tiettyjen poliittisten ja verotuksellisten ehtojen täyttymisen sekä tulosindikaattoreihin perustuvien toimintatapojen välille on tärkeää löytää tasapaino, jotta tiukat poliittiset ja tulosvaatimukset eivät estä kumppanimaiden hallituksia ottamasta käyttöön omia toimintatapoja tai jopa kokeilemasta uusia riskipitoisempia strategioita avunantajamaiden asettamien ehtojen noudattamisen sijaan;
Stresses the importance of striking a balance between the need to meet certain political and tax conditions and approaches based on performance indicators, so as to ensure that strict political and performance requirements do not deter partner country governments from implementing their own policies – and even experimenting with new, more adventurous approaches – rather than simply following donors' prescriptions;
suhtautuu myönteisesti kehitysyhteistyöpolitiikan työnjakoa koskevien Euroopan unionin menettelysääntöjen hyväksymiseen ja korostaa, että niiden periaatteita ei ole tähän mennessä noudatettu täydellisesti poliittisen tahdon puuttumisen vuoksi, joka estää unionin avun optimaalisen käytön ja heikentää unionin mahdollisuuksia toimia työnjaon toimeenpanevana voimana neljännessä foorumissa;
Welcomes the adoption of the EU Code of Conduct on the Division of Labour in Development Policy and stresses that its principles have not been fully implemented to date owing to a lack of political will, which is preventing optimum use of European aid and undermining the EU's ability to be a driving force in the division of labour in the context of the fourth Forum;
kehottaa Euroopan unionia nopeuttamaan työnjakoa koskevaa fast track -aloitetta etenkin keskittämällä tukea valituille aloille, uudelleenjärjestelyllä ja yhteisellä ohjelmasuunnittelulla sekä suosimaan kansallisten järjestelmien käyttöä, jotta voitaisiin täyttää Pariisin julistuksen sitoumus käyttää entistä enemmän omavastuullisuuteen perustuvia avun toimituskeinoja etenkin budjettituen avulla;
Calls on the EU to speed up the Fast Track Initiative on Division of Labour – in particular as regards concentration by sector – by means of reorganisation and joint programming, and to encourage the use of national systems in an effort to fulfil the undertaking given in the Paris Declaration to make greater use of aid delivery mechanisms based on ownership, inter alia through budget support;