toteaa, että sekä Yhdysvallat että EU saattavat Kiinan, Intian ja muiden Aasian nousevien talouksien globaalin ja alueellisen painoarvon kasvaessa kääntää vähitellen päähuomionsa ja keskittää poliittiset investointinsa ja resurssinsa Tyynenmeren alueelle ja alkaa pitää Pohjois-Atlantin ulottuvuutta ja keskinäistä yhteistyötä strategisesti vähemmän tärkeänä; toteaa lisäksi, että Aasian olisi saatava keskeisempi rooli EU:n ja sen jäsenvaltioiden ulkopolitiikassa; kehottaa koordinoimaan tehokkaammin Yhdysvaltojen ja EU:n toimia Kiinan, Intian ja muiden Aasian nousevien talouksien suhteen, jotta vältetään näiden toimien eriytymisen; uskoo vakaasti, että toimiaan koordinoimalla Yhdysvallat ja EU saavuttavat tarvittavat poliittiset synergiat, joilla voidaan aloittaa todellinen myönteinen ja rakentava vuoropuhelu BRICS-maiden ja muiden nousevien talouksien kanssa; katsoo, että G7-kokouksia sivuuttamatta EU:n ja Yhdysvaltojen huippukokoukset ovat tilaisuus määritellä yhteisiä tavoitteita ja koordinoida strategioita globaalisti merkittävissä asioissa, talouden hallinta mukaan lukien, jotta saavutetaan yhteinen lähestymistapa nousevia talouksia kohtaan; muistuttaa, että transatlanttiset suhteet ovat erittäin tärkeät sekä taloudellisesti että poliittisesti ja korostaa Yhdysvaltojen ja EU:n molemminpuolista vahvaa taloussuhdetta; katsoo, että transatlanttinen talousneuvosto ja transatlanttinen lainsäätäjien vuoropuhelu voisivat myös tarjota mahdollisuuden vuoropuheluun ja arviointiin ja siksi niihin olisi sisällytettävä EU:n ja Yhdysvaltojen pohdintaa BRICS-maiden ja muiden keskeisten nousevien talouksien strategisesta osallistumisesta ja siitä, miten näiden maiden kanssa edistetään sääntelyn lähentämistä; palauttaa mieliin tarpeen luoda transatlanttinen poliittinen neuvosto tilapäisenä elimenä, joka vastaisi ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevien asioiden järjestelmällisestä korkean tason neuvonpidosta ja koordinoinnista;
Notes that, given the increasing global and regional relevance of China, India and other emerging countries in Asia, both the United States of America and the EU may progressively shift their primary attention, political investment and resources to the Pacific and perceive the North Atlantic dimension and mutual cooperation as less strategic; further notes that Asia should play a more important role on the foreign agenda of the European Union and EU Member States; calls for more coordination of the US and EU policies towards China, India and other emerging countries in Asia in order to avoid a decoupling of such policies; strongly believes that by coordinating their efforts the USA and the EU will attain the required political synergies to engage in an effective positive and constructive dialogue with the BRICS and other emerging countries; takes the view that, without prejudice to the G-7, regular EU-US summits would provide the opportunity to identify common objectives and coordinate strategies on matters of global relevance, including economic governance, in order to reach a common approach towards the emerging powers; recalls that transatlantic relations are of utmost importance both economically and politically and stresses the mutual strong economic relationship between the United States of America and the EU; considers that the Transatlantic Economic Council and the Transatlantic Legislators' Dialogue could also offer an opportunity for dialogue and stock-taking and should thus include a reflection on strategic engagement by the EU and the US of the BRICS and other relevant emerging countries and on how to foster regulatory convergence with such countries; recalls the need to set up a Transatlantic Political Council as an ad-hoc body for systematic, high-level consultation and coordination on foreign and security policy between the EU and the US;