toteaa myös, että vankien asema EU:ssa on huonontunut joissakin jäsenvaltioissa vuonna 2002, pääasiallisesti siksi, että vankilat ovat liian täynnä (Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Portugalissa, Belgiassa, Italiassa ja Ranskassa), mikä johtaa vankien ja vartijoiden välisten suhteiden jännittymiseen, vankien välisiin väkivaltaisuuksiin ja valvonnan puutteellisuuteen (jolloin itsemurhien tai itsemurhayrityksien määrä kasvaa), ja nämä ovat kaikki yhteiskuntaan sopeuttamista haittaavia tekijöitä; katsoo, että myös kaikille jäsenvaltioille yhteisten ja Euroopan unionin perustana olevien laillisuutta, demokratiaa ja oikeusvaltiota koskevien periaatteiden mukaisesti on kansallisten viranomaisten tehtävä tutkia ja arvioida aikaisempaa perusteellisemmin, onko todella perusteltua säilyttää edelleen rangaistuslaitoksessa sellaisia vankeja, joiden käytös vankilassa sekä yhteiskunnallinen ja sosiaalinen toiminta heille tuomittuun rangaistukseen johtaneiden rikosten tekemisen jälkeen osoittavat, että vankeuden tarkoitus parantamisen ja yhteiskuntaan sopeuttamisen välineenä on saavutettu; pitää tässä suhteessa erityisen merkittävänä esimerkkinä italialaisen Adriano Sofrin tapausta, jonka ovat myöntäneet ja edelleen toteavat myös valtion korkeimmat viranomaiset, parlamentin jäsenten ehdoton enemmistö ja vastakkaista näkemystä edustava arvostetuin lehdistö sekä Euroopan tasolla arvostetut tahot ja henkilöt; panee huolestuneena merkille, että yhteisön ulkopuolisista maista kotoisin olevien ja huumausaineriippuvaisten osuus vangeista on kasvanut, ja ilmaisee pelkonsa, että tämä johtuu osittain myös toisaalta asianmukaisen maahanmuuttajien sopeuttamista koskevan sosiaalipolitiikan ja toisaalta pääasiassa ehkäisevien politiikkojen puutteesta sen sijaan, että sopeutumista tuettaisiin;
Notes also that the situation of prisoners in the EU deteriorated in some Member States in 2002, mainly as a result of overcrowding in prisons (United Kingdom, Portugal, Belgium, Italy and France) which leads to tension between prisoners and prison warders, violence between prisoners, inadequate surveillance (increase in suicide and attempted suicide rates) and a whole range of obstacles to any social reintegration measures; considers in this context that, in view of the principles of legality, democracy and the rule of law which are common to the Member States and fundamental to the EU, national authorities should increase their monitoring and further re-examine the actual legitimacy of prolonging the sentences of prisoners whose behaviour in jail and civil and social activities subsequent to the offences for which they were sentenced are such as to demonstrate that prison has worked as an instrument of correction and positive social reintegration; notes here, in particular, the case in Italy of Adriano Sofri, as recognised by the highest national authorities, by an absolute majority of parliamentarians and by the most prestigious newspapers, whatever their politics, as well as by authoritative institutions and persons at European level; in particular, notes with concern the increase in non-Community citizens and drug addicts among the prison population and fears that this is partly due to, on the one hand, the absence of adequate social policies for integrating immigrants and, on the other, the use of basically repressive policies instead of assistance for social reintegration;