natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lähes kolmessakymmenessä maassa on puhjennut sen seurauksena sisäisiä levottomuuksia.
Internal unrest has broken out in nearly thirty countries as a result.
Näissä maissa kärsitään usein myös ilmastonmuutoksesta.
These countries are also often suffering from climate change.
Asiantuntijoiden mukaan eräs keskeinen syy elintarvikkeiden dramaattiseen hinnannousuun on maataloustuotantoon tarkoitetun viljelyalan lisääntynyt käyttö biopolttoaineiden tuotannossa.
According to experts, one crucial reason for the dramatic rise in food prices is the increased use for biofuels of arable land intended for agricultural production.
Samaan aikaan kansainvälinen taloudellinen tilanne on synkistynyt useista eri syistä.
At the same time, a gloomy international economic situation has developed for a variety of reasons.
Ilmastonmuutos on johtanut myös suuriin luonnonkatastrofeihin, aseellisiin konflikteihin ja vesipulaan.
Climate change has also led to major natural disasters, regional conflicts and water shortages.
Darfurin konfliktia pidetään osin vesipulasta ja viljelymaan eroosiosta aiheutuneena tragediana.
The Darfur conflict is regarded as a tragedy caused in part by drought and the erosion of arable land.
Syyskuussa YK:n yleiskokouksessa kehitysmaiden valtiojohtajat toivat esille huolensa siitä, että niin sanotut vuosituhannen kehitystavoitteet (Millenium Development Goals) eivät ole toteutumassa.
In September at the UN General Assembly the heads of state of the developing countries expressed their concern that the Millennium Development Goals are not being implemented.
Absoluuttisessa köyhyydessä sinnittelevien ihmisten määrä ei vähene, vaan kasvaa miljardin tasolle.
The number of people striving with absolute poverty is not diminishing but growing towards one billion.
Vaikeutuva ruokapula on tosiasia lukuisissa kehitysmaissa.
A worsening food shortage is a reality in many developing countries.
Euroopan unioni on maailman tärkein kehitysavun antaja.
The European Union is the world’s largest donor of development aid.
Yhtäältä unioni on hyvin riippuvainen sen ulkopuolelta tuotavasta energiasta ja se on suuri oman maataloutensa tukija.
On the one hand, the EU is very dependent on energy imported from abroad and heavily subsidises its own agriculture.
Tämä yhtälö on ongelmallinen ratkottaessa kehitysmaiden ruokapulaa ja taisteltaessa ilmastonmuutosta vastaan.
This equation is problematic when it comes to resolving the food shortage in the developing countries and combating climate change.
Toisaalta unioni on tukenut biopolttoaineiden tuotannon kasvattamista monipuolistaessaan energiastrategiaansa.
On the other hand the EU has supported the growing of biofuels by diversifying its energy strategy.
Siten EU:n maatalouspolitiikka voidaan nähdä kehitysmaiden näkökulmasta jopa protektionistisena ratkaisuna.
Thus the EU’s agricultural policy could even be regarded from the developing countries' point of view as a protectionist solution.
Niiden edun mukaista olisi luoda elinvoimainen oma elintarviketuotanto ja tuotteille vapaa pääsy maailmanmarkkinoille.
It would be in their interests to create a thriving food production sector of their own and have free access to world markets for their products.
Nämä kysymykset ovat olleet esillä Dohan neuvotteluissa.
These issues were discussed at the Doha round.
Lisäksi EU:lla on ollut esimerkiksi kahdenvälisiä kalastussopimuksia, jotka aiheuttavat sopimuskumppaneille selviä ekologisia ja taloudellisia ongelmia.
The EU has also had bilateral fishing agreements which cause evident environmental and economic problems for our partners.
Esimerkiksi Senegalin kanssa vuoteen 2006 voimassa olleiden sopimusten perusteella lähinnä ranskalaiset ja espanjalaiset kalastajat ovat voineet käytännössä usein jopa ryöstökalastaa maan rannikon kalakantaa.
For example, on the basis of the agreements with Senegal in force up to 2006, fishermen mostly from France and Spain were able in practice to overfish the fish stocks along Senegal's coast.
Tämä on vaarallisella tavalla vähentänyt pyydystettävän kalan määrää, mutta samalla se on aiheuttanut myös Senegalille itselleen suuria taloudellisia menetyksiä.
This dangerously reduced the allowable catch of fish, but at the same time caused serious economic losses to Senegal itself.
Edellä olevan perusteella tiedustelen, mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä huolehtiakseen siitä, että sen tekemät kauppasopimukset ja biopolttoainetuotantoon tehdyt panostukset eivät lisää ekologisia vahinkoja ja toisaalta osaltaan pahenna maailman ruokakriisiä?
In the light of the above I should like to know what measures the Commission proposes to take to ensure that the trade agreements it concludes, and the investments it has made in biofuels, do not increase environmental damage and do not also worsen the world food crisis?
Vuosina 2007 ja 2008 koetulle ruuan hintojen nousulle on monia syitä.
There are many reasons for the increase of food prices experienced in 2007 and part of 2008.
Yksi niistä on sekä peruselintarvikkeiden että korkeamman lisäarvon elintarvikkeiden kysynnän jatkuva kasvu erityisesti suurissa nousevan talouden maissa yhdistettynä maailman väestömäärän yleiseen kasvuun.
One of these is the steady rise in demand for both staple and higher value-added foodstuffs, particularly in large emerging economies compounded by a general growth in world population.
Myös biopolttoaineiden raaka-aineiden lisääntynyt kysyntä on saattanut vaikuttaa eräiden hyödykkeiden korkeampiin hintoihin joissakin maissa.
Increasing demand for raw materials for bio-fuels in some countries may also have contributed to higher prices of some commodities.
Energiakustannusten nouseminen vaikuttaa niin ikään elintarvikkeiden hintoihin erityisesti nostamalla typpilannoitteiden kaltaisista tuotannontekijöistä aiheutuvia kustannuksia ja kuljetuskustannuksia.
High energy costs are also having a marked effect on food prices, particularly by increasing the cost of inputs like nitrogen fertilisers and through increased transport costs.
Tilapäisiä hinnannousuun vaikuttavia tekijöitä ovat monilla puolilla maailmaa saadut heikot sadot, ennätyksellisen alhaiset varastot, Yhdysvaltain dollarin heikkeneminen, maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden kuohunta ja vientirajoitukset useissa maailmanmarkkinoiden perinteisissä toimittajamaissa.
Temporary contributing factors include poor harvests in a number of regions of the world, a historically low level of stocks, the depreciation of the US dollar, the global financial turmoil, and export restrictions in a number of traditional suppliers to the world market.
Komissio on tässä monimutkaisessa yleistilanteessa pyrkinyt määrätietoisesti löytämään ratkaisuja kyseiseen hälyttävään ongelmaan.
In this overall, complex context, the Commission has already taken a firm stance to devise solutions to this unfolding situation.
Se julkisti yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) terveystarkastuksen aikomuksenaan toteuttaa YMP:n perättäisiä uudistuksia, joiden avulla voidaan paremmin vastata Euroopan maatalouden uusiin haasteisiin muun muassa ilmastonmuutoksen torjunnan, vesihuollon parantamisen, luonnon monimuotoisuuden suojelun ja uusiutuvien energialähteiden alalla.
The Commission unveiled its Health Check of the common agricultural policy (CAP) with the intention to build further on the successive CAP reforms, that will allow a better response to the new challenges and opportunities faced by European agriculture, including climate change, the need for better water management, the protection of biodiversity and renewable energy.
YMP:n uudistukset ovat lähes kahden vuosikymmenen kuluessa lisänneet markkinasuuntautuneisuutta.
In nearly two decades, CAP reforms have increased market orientation.
Tuen ja tuotannon välinen yhteys on katkennut, koska suorat tuet on irrotettu tuotantomääristä.
With ‘decoupling’ of direct payments, the link between support and production has been broken.
Tämän johdosta viljelijät voivat reagoida markkinasignaaleihin ja lisätä tuotantoaan vastauksena korkeampiin hintoihin.
As a result, farmers can respond to market signals and increase production as a reaction to higher prices.
On esitetty myös jäljellä olevien tuotantorajoitteiden, kuten kesannointivelvoitteen ja maitokiintiöiden poistamista.
The abolition of remaining constraints on production, such as compulsory set-aside and milk quotas, is also tabled.
Yleisesti ottaen terveystarkastukseen liittyvissä ehdotuksissa korostetaan johdonmukaisuuden lisäämistä kehitys‑ ja kauppapolitiikkojen kanssa.
In general, the Health Check proposals pull further to the direction of an increase of the coherence with policies for development and trade.
Komissio haluaa korostaa, ettei EU:n biopolttoaineiden tuotannolla ole ollut merkittävää vaikutusta elintarvikkeiden maailmanlaajuiseen hintojen nousuun.
Regarding the EU biofuel production, the Commission would like to stress that it has not played a large role in the increase of world food prices.
EU käyttää viljantuotannostaan vain noin yhden prosentin etanolin valmistukseen ja kaksi kolmasosaa rapsisadostaan biodieselin valmistukseen, ja kun huomioon otetaan myös kasviöljyn ja öljysiementen tuonti, EU:n biodieselin tuotanto vastaa noin neljää prosenttia maailman kasviöljyn kysynnästä.
The EU uses only about 1 % of its domestic cereal production to make ethanol and two thirds of its rapeseed crop to make biodiesel, when imports of vegetable oil and oilseeds are also taken into account EU biodiesel production represents about 4 % of global vegetable oil demand.
Komissio katsoo, että EU:n biopolttoainepolitiikka on osa paljon laajempaa uusiutuvien energialähteiden politiikkaa, jonka tavoitteena on löytää vaihtoehto liikenteessä käytettäville fossiilisille polttoaineille ja vähentää samalla kasvihuonekaasupäästöjä, tukea teknologian kehittämistä ja luoda mahdollisuuksia alueelliselle kehitykselle.
The Commission considers the EU biofuels policy as a part of a much wider policy of renewable energy, which seeks for an alternative to fossil fuels in transport, while reducing greenhouse gas (GHG) emissions, fostering technology development and representing an opportunity for regional development.
Kestävyys on EU:n biopolttoainepolitiikan ydinperiaatteita.
Sustainability is a core principle of the EU biofuel policy.
Komissio on johdonmukaisesti vaatinut, että kaikkien biopolttoaineiden, jotka otetaan mukaan uusiutuvalle energialle liikenteessä asetettuun 10 prosentin tavoitteeseen, on täytettävä tietyt tarkat ja tiukat kestävyyskriteerit.
The Commission has consistently indicated that all biofuels to be counted towards the 10 % target for renewable energy in transport will have to comply with a number of precise and strict sustainability criteria.
Kriteerien tarkoituksena on varmistaa, että mitkään EU:ssa käytettävät biopolttoaineet, jotka on joko tuotettu EU:n alueella tai tuotu sen ulkopuolelta, eivät aiheuta ympäristöongelmia, luonnon monimuotoisuuden menetyksiä tai hiilivarantojen pienenemistä, ja että niillä saavutetaan tehokkaasti tietty vähimmäissäästö kasvihuonekaasupäästöissä.
These criteria are designed to ensure that all biofuels consumed in the EU, both domestically produced and imported, do not cause environmental damage, biodiversity or carbon stock losses, and effectively deliver a minimum level of greenhouse gas savings.
Komissio on elintarviketurvaan kohdistuvien vaikutusten torjumiseksi sitoutunut valvomaan biopolttoaineiden vaikutusta elintarvikkeiden hintoihin ja elintarviketurvaan ja raportoimaan asiasta säännöllisesti parlamentille ja neuvostolle.
As regards the impact on food security, the Commission has committed itself to monitor the impact of biofuels on food prices and food security and to report regularly to the Parliament and Council.
Komissio uskoo, että nämä toimenpiteet ovat riittäviä kysymyksen esittäjän esille ottamien ympäristö- ja elintarvikekysymysten tehokkaaksi ratkaisemiseksi.
The Commission believes that these measures will be sufficient to effectively address the environmental and food concerns raised by the Honourable Member in his question.
Komissio on myös hyvin tietoinen tarpeesta hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla yhä niukemmiksi käyviä resursseja, kuten maata, maaperän orgaanisia aineksia, vettä ja fosforin kaltaisia välttämättömiä ravintoaineita.
Moreover, in general terms, the Commission is well aware of the need to make the best use of resources that tend to be increasingly scarce, such as land, soil organic matter, water and essential nutrients like Phosphorous.
EU:n kalastuskumppanuussopimuksista aiheutuvien ympäristö- ja talousvaikutusten suhteen olisi muistettava, että uusilla, vuodesta 2004 alkaen tehdyillä kalastuskumppanuussopimuksilla lisätään yhteisen kalastuspolitiikan ja kehityspolitiikan johdonmukaisuutta, kuten kehitykseen vaikuttavien politiikkojen johdonmukaisuudesta annetussa komission tiedonannossa edellytetään.
In relation to concerns on the environmental and economic impact of the EU's fisheries partnership agreements (FPAs) it should be recalled that the new FPAs concluded since 2004 allow for greater coherence between the common fisheries policy and the development policy in accordance with the Policy Coherence for Development (PCD).
Tarkoitus on auttaa EU:n ulkopuolisia maita harjoittamaan sellaista kalastuspolitiikkaa, joka edistää talouskasvun ohella myös kalavarojen suojelua.
The idea is to help the third countries put in place their own fisheries policies that can help them meet their aim of economic development while protecting fish resources.
Senegalin tapauksessa EU:n alukset, joilla oli lupa kalastaa Senegalin vesillä (kunnes viimeinen kahdenvälinen kalastussopimus lakkasi olemasta voimasta vuonna 2006), kalastivat vain noin 2–3 prosenttia kaikista Senegalin vesillä pyydetyistä kaloista.
In the case of Senegal, European vessels that were allowed to fish in Senegalese waters (until the expiry of the last bilateral fisheries agreement in 2006) fished only around 2-3 % of all fish caught in Senegalese waters.
Kyseiset alukset toimittivat lisäksi Senegalin kalanjalostuslaitoksille raaka-ainetta naapurimaiden kalastusalueilta, mikä johti liike-elämän kehittymiseen ja uusien työpaikkojen luomiseen.
Furthermore, these vessels provided Senegalese fish factories with raw material from neighbouring fishing areas resulting in business development and creation of new jobs.
Vaikka tiedetään, että tietyt kalakannat ovat liikakalastettuja niin Senegalissa kuin monissa muissakin osissa maailmaa, tämä johtuu lähinnä kalavarojen puutteellisesta hoidosta.
Although it is recognised that in Senegal, like in many other parts of the world, a number of fish stocks are overfished, this is essentially the consequence of a lack of management of fisheries resources.
Ei pidä unohtaa, että yksi kalastusalan puutteellisen hallinnon negatiivisista vaikutuksista on pienten kalastusalusten määrän sääntelemätön ja merkittävä kasvu sekä käytettävissä olevien resurssien ja kalastuskapasiteetin välinen epätasapaino.
Indeed, it must not be forgotten that one of the negative effects of the lack of governance in the sector is an unregulated important upsurge of the small fishing boats, and an imbalance between the available resources and the fishing capacity.
Senegalin kanssa neuvoteltavassa uudessa kalastuskumppanuussopimuksessa EU:n aluksille annettaisiin lupa hyödyntää ainoastaan ylijäämäkantoja eli kalavaroja, joita paikalliset alukset eivät pysty itse hyödyntämään ja joiden käytettävissä oleva biomassa mahdollistaa kestävän kalastuksen.
Any new Fisheries Partnership Agreement that would be negotiated with Senegal would give European vessels access only to surplus stocks, i.e. only fisheries resources which local fleets are unable to exploit themselves and which available biomass allows for sustainable fishing.
Tämän lisäksi merkittävä osa kalastuskumppanuussopimuksen mukaisesta taloudellisesta korvauksesta olisi varattava sellaisen kansallisen kalastuspolitiikan kehittämiseen, joka edistää kalavarojen kestävää hoitoa sekä vahvistaa sääntöjen mukaista (verkkojen, kalastusalueiden, kalojen lisääntymisen mahdollistavien elpymisaikojen jne.) valvontaa ja seurantaa, jotta voidaan välttää paikallisten kalakantojen ehtyminen.
Furthermore, a substantial part of the financial contribution under the FPA would have to be earmarked to support the development of a national fisheries policy that promotes sustainable management of the resources, strengthening of control and surveillance along with rules (on nets, fishing areas, rest periods to let fish reproduce, etc.) to avoid depletion of local fish stocks.
Tämä täydentäisi meneillään olevia yhteisön rahoittamia kehittämishankkeita.
This would be additional to ongoing community funded development projects.
Lopuksi olisi todettava, että EU on Dohan kehitysohjelmaa koskevissa neuvotteluissa ilmoittanut olevansa valmis avaamaan markkinoitaan merkittävästi ja sallimaan enintään 70 prosentin tullinalennuksen tuotteille, joista kannetaan korkeimmat tullit, ja jopa suurempia alennuksia eräiden kehitysmaiden viennin kannalta merkittäville tuotteille (trooppisille tuotteille).
Finally, as far as market access to the EU is concerned, it should be noted that in the Doha Development Agenda (DDA) negotiations the EU is ready to accept a substantial opening of its market, including a tariff cut of up to 70 % for the products subject to the highest tariff and even higher cuts for the products of export interest for certain developing countries (tropical products).
On lisäksi tärkeä muistaa, että EU on suurin markkina-alue vähiten kehittyneiden maiden tuotteille, joiden vienti EU:hun on ”Kaikki paitsi aseet” ‑aloitteen mukaisesti tullitonta ja kiintiövapaata.
Moreover, it is important to recall that the EU is the largest market for exports from Least Developed Countries which enjoy quota-free, duty free access to the EU under the ‘Everything but Arms’ initiative.
Sama pätee AKT-maista talouskumppanuussopimusten mukaisesti vietäviin maataloustuotteisiin, ja tämän lisäksi suuri määrä kehitysmaita saa EU:n yleisen tullietuusjärjestelmän mukaisia tullietuuksia.
The same applies to agricultural exports from ACP countries under the Economic Partnership Agreements (EPAs) while a large number of developing countries benefit from EU preferences under the ‘Generalized System of Preferences’.
KIRJALLINEN KYSYMYS P-5547/08
WRITTEN QUESTION P-5547/08
Aihe: Huelvan alueen saastuminen
Subject: Contamination in the Huelva area
CSN vahvistaa, ettei cesium-137:n saastuttamia tuotteita ole onnistuttu varastoimaan eikä saastuneita alueita ole peitetty kokonaan uudelleen ja että vesi virtaa kipsin ja sääntelymateriaalin ylitse ja tulee kosketuksiin saastuneen materiaalin kanssa.
The CSN maintains that the products contaminated with Cs‑137 have not been duly confined, that the inactivated waste has not been fully covered over and that water is flowing over gypsum and containment materials in contact with the contaminated material.
CSN:n 20. tammikuuta 2008 antamalla päätöslauselmalla Andalusian viranomaiset velvoitettiin rajoittamaan pääsyä cesium-137:n saastuttamalle alueelle.
The CSN decision of 20 January required the Andalucian authorities to restrict access to the zone contaminated with Cs‑137.
Kuitenkin viisi kuukautta myöhemmin esitetyn kirjallisen todistuksen mukaan tilanne on edelleen vaarallinen, koska saastunutta aluetta ei ole asianmukaisesti aidattu ja ihmisillä on sinne esteetön pääsy.
Nonetheless, five months later, it was certified by notarial act that the site still presented a risk, since it was not properly fenced off and could thus be freely accessed by members of the public.
Saastuneet suoalueet sijaitsevat muutaman kilometrin päässä Tinto ja Odiel ‑jokien yhtymäkohdassa sijaitsevasta kosteikosta (Natura 2000 ‑verkostoon kuuluva alue) ja kuuluvat siten luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7 .
The contaminated marshes are only a few kilometres away from the wetland located at the confluence of the Tinto and Odiel rivers (a Natura 2000 area).
6 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan.
Article 6(2) of Directive 92/43/EEC OJ L 206, 22.7.1992, p.
Melkein kymmenen vuoden ajan paikalliset asukkaat ja yhteiskunnalliset toimijat ovat vaatineet kyseisen jätteen siirtämistä sen käsittelyyn soveltuvaan paikkaan ainoana tehokkaana ja lopullisena ratkaisuna ongelmaan.
For almost 10 years now, local inhabitants and associations have been calling for the waste to be transferred to a site at which it can be properly processed, in the knowledge that this is the only lasting and effective solution to the problem?
Mitä mieltä komissio on siitä, että nykyinen tilanne saa jatkua, vaikka eri kansalliset ja EU:n viranomaiset ovat tietoisia tilanteesta?
What view does the Commission take of the fact that this problem has yet to be solved despite the fact that the relevant national and European authorities are aware of it?
Missä määrin direktiivejä 2006/21/EY ja 92/43/ETY on noudatettu kyseisen jätteen käsittelyssä?
To what extent is the radioactive material being managed in accordance with Directives 2006/21/EC and 92/43/EEC?
Pitääkö komissio tilannetta vesipuitedirektiivin vaatimusten mukaisena, ja onko kyseisen alueen suojelu taattu luontotyyppidirektiivin edellyttämällä tavalla?
Does it consider that this state of affairs is in keeping with the requirements of the Water Framework Directive and that the area is being duly protected in accordance with the Habitats Directive?
KIRJALLINEN KYSYMYS P-5550/08
WRITTEN QUESTION P-5550/08
Aihe: Ruotsin Tanskaan kohdistama valvonta
Subject: Swedish surveillance of Denmark
Ruotsissa harjoitettava valvonta ei vaikuta ainoastaan Ruotsin kansalaisiin vaan myös Ruotsia ympäröivien maiden kansalaisiin, jotka kuuluvat Ruotsin televalvontalain piiriin (vrt. 9. heinäkuuta esitetty kysymys) voimatta itse vaikuttaa siihen.
Surveillance in Sweden does not only have implications for Swedish citizens but also for citizens of the countries around Sweden, who will be subject to the new Swedish surveillance law (see question of 10 July) without having any influence over it themselves.
Kansallisten turvallisuuspalvelujen harjoittama tiedonhankinta kuuluu kuitenkin yksinomaan jäsenvaltioiden toimivallan piiriin.
However, the collection of information by national security services falls within the exclusive competence of Member States.’
Komissio vastaa, että tietojen hankkiminen kuuluu yksinomaan jäsenvaltioiden toimivallan piiriin.
The Commission's answer is that the collection of information falls within the exclusive competence of Member States.
Tässä tilanteessa kuitenkin yksi EU-maa hyväksyy lain, joka on suoraan ristiriidassa toisen EU-maan lakien kanssa, ja samanaikaisesti ympärillä sijaitsevat maat, jotka myös kuuluvat lain piiriin, eivät millään tavalla pysty siihen vaikuttamaan.
However, in this case, one Member State has adopted a law which is directly contrary to the laws applicable in another Member State at the same time as the neighbouring countries, which are also subject to the law, have absolutely no influence over it.
Eikö komission pitäisi ottaa tämä asia käsiteltäväksi jäsenvaltioiden kanssa?
Should the Commission not take this matter up with the Member States?
KIRJALLINEN KYSYMYS P-5551/08
WRITTEN QUESTION P-5551/08
Aihe: FRONTEXin merellä pelastamien ihmisten ja turvapaikkahakemuksen tehneiden ihmisten lukumäärä
Subject: Number of people rescued at sea by Frontex and the number of people having launched an asylum claim
FRONTEX ilmoitti lehdistötiedotteessaan 4. syyskuuta 2008, että kaikki lain noudattamista valvovat viranomaiset, jotka osallistuvat FRONTEXin koordinoimiin toimenpiteisiin, ovat velvollisia pelastamaan hukkuvat ja kunnioittamaan niiden henkilöiden oikeuksia, jotka pysäytetään EU:n jäsenvaltioiden rajoja ylittäessään.
In a press statement on 4 September 2008 Frontex stated; ‘All law enforcement officers participating in operations coordinated by Frontex are bound to rescue those who are drowning and to respect the rights of those who are stopped while crossing the borders of the EU Member States’.
Voiko komissio julkistaa käytössään olevat tilastot niiden ihmisten määrästä, jotka
Could the Commission disclose the statistical information it has available on the number of people: