pitää myönteisenä aiottua koheesiopolitiikan uudistusta, jonka tarkoituksena on auttaa osaltaan kasvun, työllisyyden ja kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista; katsoo, että unionin aluepolitiikka on välttämätön väline sosiaalisen, taloudellisen ja alueellisen koheesion edistämisessä, että sen avulla unionissa voidaan vähentää alueellisia eroja sopusointuisen kehityksen edistämiseksi koko unionin alueella ja korjata rakenteellisia puutteita (vaikeapääsyisyys, väestökato ja alhainen väestötiheys, syrjäseutuisuus jne.) sekä lisätä alueiden kestävää kehitystä, kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä, korostaen koheesiopolitiikan merkitystä Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa, ja auttaa supistamaan kuilua EU:n eri alueiden välillä siten, että kaikki koheesiopolitiikkaan osoitetut määrärahat olisi käytettävä tähän tarkoitukseen; on vakuuttunut siitä, että Euroopan tasolla toteutettavat yhteistoimet ovat kustannustehokkaita, sillä niiden avulla voidaan hyötyä suurtuotannon eduista, rationalisoida menetelmiä ja yhdistää resursseja, erityisesti rajat ylittävässä yhteistyössä; katsoo, että voimakas ja hyvin rahoitettu unionin aluepolitiikka on ehdoton edellytys sille, että unioni pystyy hoitamaan peräkkäiset laajentumisvaiheet ja vähentämään alueellisia eroja, minkä yhteydessä kolmipilarisen tukijärjestelmän perusrakenne on pidettävä suhteiltaan entisenlaisena; katsoo tämän vuoksi, että 0,41 prosenttia unionin BKTL:stä ja 4 prosenttia uusien jäsenvaltioiden BKTL:stä on asianmukainen osuus edellyttäen, että unionin toimet täydentävät kansallisia ja alueellisia toimia ja että jäsenvaltiot pystyvät varmistamaan vastaavan yhteisrahoituksen (käyttäen julkisia ja yksityisiä varoja); pyrkii määrätietoisesti valvomaan, että komissio noudattaa tiukasti N+2 -sääntöä rakennerahastojen yhteydessä, minkä vuoksi koheesiorahastoa koskevaa nykyistä sääntöä olisi sovellettava edelleen;
Welcomes the proposed reform of cohesion policy with a view to placing it at the service of the objectives of growth, employment and sustainable development; considers that European regional policy is an indispensable tool for promoting social, economic and territorial cohesion, permitting the Union to undertake actions to reduce regional disparities, with a view to fostering the harmonious development of the Union as a whole and addressing structural shortcomings (difficult access, depopulation and low population density, remote location etc.), so as to stimulate the sustainable development of the regions, their growth, competitiveness and employment; underlines the importance of cohesion policy in achieving the Lisbon goals and helping to bridge the gap between the different territories of the European Union; insists that all resources allocated to cohesion policy should be spent for this purpose; is convinced that joint action at European level is cost-effective since it allows for economies of scale, the rationalisation of procedures and the pooling of resources, particularly in the context of cross-border co-operation; considers that the existence of a strong, well-financed European regional policy is a condition sine qua non of the Union's ability to deal with successive enlargements and reduce regional disparities and that, in the process, the basic structure of the system of assistance programmes, with three pillars, must be maintained in terms of the comparative relationship between them; considers, therefore, the amount of 0.41% of the Union's GNI and 4% of national GNI of the new Member States as adequate, provided the Member States can ensure that the actions take place in addition to national and regional measures and that the corresponding co-financing (using public and private funds) is made available; is determined to monitor the strict application by the Commission of the N+2 rule in the Structural Funds and insists, therefore, that the present rules regarding the Cohesion Fund should be further applied;