natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Strategiassaan ”Eurooppa 2020 – Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia” Euroopan komissio vahvistaa klusterien (tai kilpailukykykeskusten) edistämisen merkityksen eurooppalaisten yritysten toimintaympäristön parantamisessa.
In its Europe 2020 ‘strategy for smart, sustainable and inclusive growth’, the Commission asserts the importance of promoting clusters (or centres of competitiveness) in order to improve the European business environment.
Klusteri voidaan määritellä alueeksi, joka on merkittävä kaiken kokoisten teollisuusyritysten sekä tutkimuselinten ja kolmannen asteen koulutuksen keskittymä, joka toimii erityisellä alalla kansainvälisellä tasolla.
A cluster can be defined as a significant concentration of industrial companies, large and small, and research and higher education establishments, working at an international level in a given sector.
Rohkaisemalla synergioiden luomiseen tutkimuksen, innovoinnin ja tuotannon välillä klusterit edistävät eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä.
By encouraging synergies between research, innovation and production, clusters are breaking new ground in European industrial competitiveness.
Euroopan unionin ei tarvitse kehittää lukuisia klustereita, vaan sen on pikemminkin tuettava niitä, joiden kansainvälinen ulottuvuus on jo voimakkaasti juurtunut.
Rather than developing a large number of clusters, the EU needs to support those that already have a firmly established international dimension.
Onko komissio samaa mieltä tästä lähestymistavasta?
Does the Commission agree with this approach?
Lisäksi klusterit eivät ole pelkästään tutkimus- ja innovointikeskuksia, vaan myös tuotantoteollisuuden keskuksia.
It should also be noted that clusters are sites not just of research and innovation but also of industrial production.
Kuinka komissio aikoo rohkaista valmistusteollisuutta teollisuuspolitiikkansa yhteydessä?
How will the Commission go about encouraging manufacturing activities as part of its industrial policy?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3392/10
WRITTEN QUESTION E-3392/10
Aihe: Yhteisön toimivalta urheilun alalla
Subject: EU responsibility for sport
Euroopan komissio analysoi 11. heinäkuuta 2007 julkaisemassaan urheilun valkoisessa kirjassa (KOM(2007)0391) urheilun asemaa nykymaailmassa.
The White Paper on Sport published by the Commission on 11 July 2007 (COM(2007)0391) analysed the role of sport in today’s world.
Asiakirjassa korostettiin erityisesti kolmea osatekijää: urheilu yhteiskunnallisena ilmiönä, urheilun taloudellinen ulottuvuus ja urheilutoiminnan hallinto.
It focused particularly on three aspects: sport as a social phenomenon, the economics of sport and sports governance.
Voiko Euroopan komissio kertoa näiden ehdotusten edistymisestä käytännössä?
Could the Commission indicate what practical progress has been made on these proposals?
Onko jäsenvaltioiden kanssa jo kehitetty uusia suuntaviivoja liikuntaan kannustamiseksi?
Have the new guidelines for encouraging physical activity been developed with the Member States?
Lisäksi Lissabonin sopimuksella annetaan Euroopan unionille uutta toimivaltaa urheilun alalla.
The Lisbon Treaty gives the EU a new competence in relation to sport.
Kuinka komissio aikoo käyttää tätä toimivaltaa?
How does the Commission intend to exercise that competence?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3393/10
WRITTEN QUESTION E-3393/10
Aihe: EAKR:n rahoittamat kohteet Bretagnessa
Subject: ERDF financing in Brittany
Euroopan komissio hyväksyi joulukuussa 2007 Bretagnen aluetta koskevan toimintaohjelman, joka kattaa kauden 2007–2013.
In December 2007, the Commission approved an operational programme for the region of Brittany covering the period 2007‑13.
Toimintaohjelma liittyy alueellista kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevaan tavoitteeseen, ja sen kokonaistalousarvio on noin 878 miljoonaa euroa.
The programme comes under the Regional Competitiveness and Employment objective and has a total budget of around EUR 878 million.
Euroopan unioni on osoittanut toimintaohjelmaan 302 miljoonaa euroa Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) kehyksessä.
The EU is contributing EUR 302 million of this from the European Regional Development Fund (ERDF).
Toimintaohjelmaan sisältyy neljä laajaa painopistealaa: 1.
The operational programme is centred on four main priorities: 1.
toimien toteuttaminen, jotta Bretagnen alueesta tulee helppopääsyinen ja houkutteleva eurooppalainen alue ja jotta sen tasapainoista ja kestävää kehitystä tuetaan (noin 39 prosenttia kokonaisinvestoinneista), 2.
to ‘make Brittany an accessible and attractive European region in order to foster balanced, sustainable development’ (around 39.0 % of the total investment); 2.
kilpailukyvyn ja alueellisen taloudellisen suorituskyvyn parantaminen innovaation ja osaamisen välityksellä (noin 40,1 prosenttia kokonaisinvestoinneista), 3.
to ‘improve competitiveness and regional economic performance through innovation and knowledge’ (around 40.1 % of the total investment); 3.
Bretagnen alueen poikkeuksellisten mereen ja meren tutkimukseen liittyvien etujen korostaminen rannikon kestävän kehityksen edistämiseksi (noin 8,8 prosenttia kokonaisinvestoinneista), 4.
to ‘optimise the exceptional assets of Brittany in the maritime economy and marine sciences with a view to achieving sustainable coastal development’ (around 8.8 % of the total investment); 4.
ympäristönsuojelu ja luonnonuhkien estäminen (11,8 prosenttia kokonaisinvestoinneista).
to ‘preserve the environment and prevent natural risks’ (11.8 % of the total investment).
Voiko Euroopan komissio antaa tietoja kunkin neljän tavoitteen edistymisestä kauden 2007–2013 edettyä puoleenväliin?
Mid-way through the 2007‑13 programme period, can the Commission provide an update on the progress made towards each of these four aims?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3394/10
WRITTEN QUESTION E-3394/10
Aihe: Paikallisviranomaisten osallistuminen koheesiopolitiikkaan
Subject: Regional authorities' involvement in cohesion policy
Euroopan unionin koheesiopolitiikan päätavoitteena on Euroopan alueiden lähentymisen edistäminen.
The main aim of EU cohesion policy is to promote convergence among Europe’s regions.
Tässä yhteydessä on olennaisen tärkeää yhdistää paikallisviranomaiset tiukasti rakennerahastojen hallintaan päätösten tekemisestä niiden toteuttamiseen paikan päällä.
It is therefore vital that regional authorities should be closely involved in managing the structural funds, from the decision-making stage through to project implementation on the ground.
Miten Euroopan komissio aikoo kehittää toissijaisuusperiaatetta paikallisviranomaisten eduksi?
How does the Commission intend to put the principle of subsidiarity into action in the interests of Europe’s regional authorities?
Miten koheesiopolitiikan hallinnossa voitaisiin saada aikaan todellinen poliittinen kumppanuus eri tasojen (eurooppalainen, kansallinen ja alueellinen) välillä?
How can a genuine political partnership be established among the various levels (EU, national and regional) that have a role in cohesion policy governance?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3397/10
WRITTEN QUESTION E-3397/10
Aihe: Vedentuhlauksen rajoittaminen
Subject: Curtailing water wastage
Tiedotusvälineiden mukaan komissio harkitsee toimia vedentuhlauksen rajoittamiseksi.
According to media reports, the Commission is considering measures to curtail water wastage.
Maataloutta koskevien toimien lisäksi aiotaan lisätä erityisesti rakennusten tehokkuutta.
As well as agriculture, particular attention is to be paid to increasing the efficiency of buildings.
Tässä yhteydessä ei saa sivuuttaa sitä, että osittain kaivoista tai pohjavedestä pumpataan enemmän vettä kuin mitä ekologinen järjestelmä kestää.
One aspect that must not be overlooked is that in some cases more water is being drawn from wells or pumped from groundwater than the ecological system can sustain.
Seurauksia ovat kuolleet puut keskellä tekojärviä tai hedelmällinen viljelysmaa, jota vesi ei läpäise ja joka on kovaa kuin betoni.
The consequences — such as trees dying off in artificial lakes or fertile farmland becoming impervious to water and as hard as concrete — should be well-known.
Vesitalous on kuulunut tähän saakka pääasiassa julkiselle sektorille.
To date, it is primarily up to the public sector to deal with water management.
Aikaisemmin on jo esiintynyt pyrkimyksiä edistää yksityistä sektoria tällä alalla (esimerkiksi palveludirektiivillä).
Attempts have been made in the past to help boost the private sector in this respect — such as with the services directive.
Yksityiset konsernit eivät ole tosiasiassa kiinnostuneita kestävästä vesihuollosta, tyhjiin pumpattu kaivo vain suljetaan ja investointeja vesijohtojärjestelmiin laiminlyödään.
Private companies' interest in sustainable water supplies is de facto non-existent: a well that has been pumped dry is simply left out of service, and investment in water mains is being neglected.
Menneisyys on osoittanut (esimerkiksi Lontoossa), että tarvittaessa verkostoa hoitavat tytäryhtiöt laitetaan konkurssiin.
The past has shown (for instance in London) that, if necessary, subsidiaries operating the network can be made insolvent.
Sen lisäksi vesihuollon yksityistäminen kehitysmaiden suur- ja miljoonakaupungeissa on johtanut siihen, että hyvinvoivissa kaupunginosissa vesihuolto paranee ja hintoja nostetaan kaikille.
In addition, the privatisation of the water supply for cities and towns with over a million inhabitants in developing countries has led to a better supply for prosperous areas of the town and to higher water prices for everyone.
Yritykset haalivat juomavesilähteiden käyttöoikeuksia ja myyvät vettä pulloissa – jopa 40 kertaa kalliimmalla kuin vesijohtovettä.
Companies secure the rights of use for sources of drinking water and sell bottled water for up to forty times the cost of tap water.
Missä määrin direktiivien tarkistuksessa otetaan huomioon kestävä vesihuolto ja yksityisten tarjoajien vesijohtojärjestelmien säännöllinen huolto?
In the revision of the directive, to what extent is consideration given to sustainable water extraction and the regular maintenance of water mains by private providers?
Mikä on komission kanta yksityistämisen jatkamiseen?
What is the Commission's stance on further privatisation given this background?
Keskustellaanko sadeveden käytön lisäämisestä, ja onko sitä varten suunniteltu tukitoimia?
Is the increased use of rain water under discussion and are any support measures being planned for this?
Harkitseeko komissio käyttöä koskevien velvoitteiden tai vesiluvan käyttöönottoa?
Is the Commission considering introducing restrictions on water consumption or a water permit?
Koskevatko määräykset vain uusia rakennuksia vai myös olemassa olevia rakennuksia?
Are such requirements proposed only for new buildings or also for existing buildings?
Onko suunniteltu eroa asuntojen ja talouskäytössä olevien rakennusten välille?
Will there be a difference between private homes and buildings used commercially?
Miten pitkälti tässä yhteydessä arvioidaan myös mahdollisten toimien kustannuksia?
In this respect, to what extent will the subsequent cost of possible measures also be evaluated?
Aikooko komissio nostaa kanteita niitä valtioita vastaan, joissa on liian alhaiset vesimaksut, kuten aikoinaan kerrottiin?
Is the Commission considering, as it once announced, taking action against countries with water charges that are too low?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3398/10
WRITTEN QUESTION E-3398/10
Euroopan komissio suhtautui tavaraliikennettä koskevassa toimintasuunnitelmassa uuteen tilavuudeltaan suurempaan kuorma-autotyyppiin (moduuliyhdistelmät, ylipitkät kuorma-autot, eurocombit jne.) periaatteessa myönteisesti.
In its Action Plan for Freight Transport, the Commission took a broadly positive view of the new type of HGV with a larger capacity (gigaliners, mega trucks, longliners, ecoliners, etc.).
Kansallisten tutkimusten perusteella liikenneministerien kokous käytti vuonna 2007 veto-oikeuttaan, minkä johdosta komissio teetti tutkimuksia, joissa kuulemma kuitenkin on asiavirheitä.
On the basis of national studies, the Council of Transport Ministers used its veto in 2007, whereupon the Commission requested that studies be carried out which, however, are said to contain technical errors.
Lukemattomat tutkimukset ja kannanotot osoittavat jättiläiskuorma-autojen vaarallisuuden ja epätaloudellisuuden.
Dozens of investigations and opinions have already drawn attention to the danger and non-viability of giant HGVs.
Raskaat kuorma-autot ovat jo tänä päivänä suurin syy kuolemaan johtaviin onnettomuuksiin, yksikään henkilöauto ei voi selvitä törmäysonnettomuudesta uusien kuorma-autojen kanssa, suojakaiteista ja muista vastaavista ei siinä tilanteessa liioin ole apua.
HGVs are already the major cause of fatal accidents; no passenger vehicle can withstand a rear-end collision with the new HGVs, and even check-rails etc. are not designed to do so.
Vaikka ei oteta huomioon moottoriteiden, tunneleiden, risteysten, liikenneympyröiden ja pysäköintialueiden välttämättömiä rakenteellisia muutostöitä – mukauttamiseen tarvittavat lisäkustannukset nousevat Itävallassa jopa nelinkertaisiksi vuosittain tiemaksuista saataviin tuloihin nähden – myös teiden kuluminen on moninkertaista verrattuna perinteisten raskaiden ajoneuvojen aiheuttamaan kulumiseen.
Quite apart from the essential conversion of motorways, bridges, tunnels, junctions, roundabouts and parking spaces — with the necessary extra costs involved expected to be four times higher than the annual revenue from tolls in Austria — the wear and tear on roads is umpteen times greater than with traditional heavy transporters.
Kuitenkin Skandinaviassa nämä hirviömäiset kuorma-autot ovat täysin sallittuja ja muissakin maissa osittain sallittuja, tai meneillään on niiden käyttöön liittyviä testejä.
Yet giant HGVs are fully authorised in Scandinavia and in some parts of other countries, or tests are being carried out.
Esimerkiksi Tanskassa annettiin moottoriteihin rajoitettua kenttäkoetta varten käytettäväksi 85 miljoonaa kruunua pelkästään liikenneympyröiden ja risteysten muutostöitä varten.
For the field test in Denmark, which was limited to the motorways, DKK 85 million was provided solely for the reconstruction of roundabouts and junctions, for example.
Komissio on ainoastaan tehnyt selväksi, että jättimäisten kuorma-autojen kansainvälinen käyttö rikkoo voimassa olevaa Euroopan unionin lainsäädäntöä.
The Commission has merely clarified that the cross-border use of giant HGVs is an infringement of current EC law.
Onko nyt suunnitteilla tarkistaa kuorma-autojen mittoja ja painoa säätävää direktiiviä?
Is a revision of the directive regulating the size and weight of HGVs now being planned?
Onko tutkimuksissa esiintyneet virheet korjattu, ja mistä tarkistetut tutkimukset voi tilata?
Have the errors in the studies that came under criticism been corrected, and where can copies of the revised studies be obtained?
Minkä suuruisiksi Euroopan komissio arvioi mahdollisesti tarpeellisista infrastruktuurin muutostöistä aiheutuvat kustannukset?
What does the Commission estimate will be the cost of any necessary conversion of infrastructure?
Minkälaisilla liitännäistoimenpiteillä muiden tienkäyttäjien turvallisuusuhkia aiotaan pienentää?
What support measures will be used to reduce safety risks for other road users?
Jos moduuliyhdistelmät sallitaan, aikooko komissio ulottaa kuorma-autoja koskevan ohituskiellon kaksikaistaisille moottoriteille?
If gigaliners are approved, is the Commission planning to ban HGVs from overtaking on two-lane motorways?
Ovatko moduuliyhdistelmät komission mielestä ristiriidassa tavarakuljetusten siirtämistä rautatieliikenteeseen koskevan Euroopan unionin tavoitteen kanssa?
Does the Commission not regard mega trucks as contrary to the announced EU aim of transporting goods by rail?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3399/10
WRITTEN QUESTION E-3399/10
Nikkeliä sisältävä housunnappi tai silmälasinkehyksissä, ovenkahvoissa ja ruokailuvälineissä oleva nikkeli voivat aiheuttaa allergista ihottumaa.
A trouser button containing nickel or the metal being used in spectacle frames, door handles or cutlery sets off contact eczema.
Nikkeliherkkyys syntyy asiantuntijoiden mukaan jo nuorena, minkä vuoksi se on naisilla kymmenen kertaa yleisempää kuin miehillä.
Experts say that sensitivity to nickel begins at a young age, which is why women are affected ten times more than men.
Allergikkojen pitäisi välttää kosketusta allergeeneihin.
In theory, allergy sufferers should avoid contact with the allergen.
Se ei kuitenkaan ole käytännössä juurikaan mahdollista, koska esimerkiksi kellot ja korut sisältävät usein nikkeliä, vaikka sitä ei mainita valmistusaineena, tai koska testien mukaan raja-arvot usein ylitetään.
However, in practice this is almost impossible when nickel is often found in clocks and jewellery etc. without being listed among the substances contained, or when tests show that permissible limits have been exceeded.
Tutkimusten mukaan yhden ja kahden euron kolikoista vapautuu enemmän nikkeliä kuin aiemmin käytössä olleista kolikoista.
Studies have shown that 1- and 2-euro coins contain more nickel than conventional coins.
Tämä voi aiheuttaa allergisia ihoreaktioita jo herkistyneillä ihmisillä, jotka ovat ammattinsa vuoksi kosketuksissa kolikkoihin (esimerkiksi kassatyöntekijöillä).
People who are sensitive and come into contact with the coins in the course of their work (for example till operators) can have an allergic skin reaction as a result.
Asiantuntijoiden mukaan eurokolikkojen koskettamisesta ei ole haittaa kuluttajille.
According to experts, the fact that consumers come into contact with euro coins is not a cause for concern.
Onko nikkelille määritetty EU:n laajuisia raja-arvoja?
Is there an EU‑wide nickel limit value?
Mitä raja-arvon ylittämisestä seuraa ja kuka on vastuussa valvonnasta?
What are the consequences of exceeding the permissible limits, and who is responsible for carrying out checks?
Pyritäänkö nikkeliainesosien ja muiden allergiaa aiheuttavien aineiden merkintää parantamaan?
Is a better system for labelling nickel component parts and other materials that cause allergic reactions in preparation?
Missä määrin kolikkojen valmistuksessa otetaan vastedes huomioon yhden ja kahden euron kolikkojen mahdollisesti allergisoiva vaikutus erityisesti henkilöillä, joilla jo on nikkeliallergia?
To what extent is evidence of 1- and 2-euro coins potentially causing an allergic reaction, especially in people that already have a nickel allergy, being taken into account for the production of coins in the future?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-3400/10
WRITTEN QUESTION E-3400/10
Aihe: Iranin valinta YK:n naisten asemaa käsittelevään toimikuntaan
Subject: Iran elected to UN Commission on women's rights
YK:n talous- ja sosiaalineuvoston organisatorisen istunnon 8. ja 9. kokouksessa Iran valittiin 28. huhtikuuta suurella ääntenenemmistöllä YK:n naisten asemaa käsittelevään toimikuntaan (CSW) nelivuotiseksi kaudeksi, kuten 28. huhtikuuta 2010 päivätyssä YK:n lehdistötiedotteessa todettiin (http://www.un.org/News/Press/docs/2010/ecosoc6419.doc.htm).
On 28 April, during the 8th and 9th Organisational Session of the UN Economic and Social Council, Iran was elected by acclamation to the UN Commission on the Status of Women (CSW) for a 4‑year term, as stated in the UN press release of 28 April 2010 (http://www.un.org/News/Press/docs/2010/ecosoc6419.doc.htm).
Internetsivustonsa mukaan CSW ”käsittelee yksinomaan sukupuolten tasa-arvoon ja naisten aseman edistämiseen liittyviä asioita”, ja sen tehtävänä on ”arvioida kehitystä, yksilöidä haasteita, asettaa maailmanlaajuisia normeja sekä laatia konkreettisia toimia sukupuolten tasa-arvon ja naisten aseman edistämiseksi koko maailmassa”.
The CSW is, according to its website, ‘dedicated exclusively to gender equality and advancement of women’, and its mandate is ‘to evaluate progress, identify challenges, set global standards and formulate concrete policies to promote gender equality and advancement of women worldwide’.
Iran valittiin suurella ääntenenemmistöllä, kun muut ehdokkaat eivät hakeneet kahta saatavilla ollutta Aasian valtioiden paikkaa.
Iran was elected by acclamation, after no other candidates applied for the two available Asian block positions.
Iranin islamilainen tasavalta on kuitenkin kieltäytynyt allekirjoittamasta kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan YK:n yleissopimuksen, ja naisia syrjitään sen oikeusjärjestelmässä sekä toimeenpano- ja kulttuurielimissä.
The Islamic Republic of Iran has, however, refused to sign the Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women, and discrimination against women is codified in its legal system, as well as in executive and cultural institutions.
Naiset eivät saa valita aviomiestään, heillä ei ole avioitumisen jälkeen itsenäistä oikeutta koulutukseen, oikeutta erota eikä oikeutta lasten huoltajuuteen, eikä heitä suojella väkivaltaiselta kohtelulta julkisissa paikoissa.
Women lack the ability to choose their husbands, have no independent right to education after marriage, no right to divorce, have no right to child custody and have no protection from violent treatment in public spaces.
Lisäksi naisten oikeudessa antamat todistajanlausunnot ovat vain puoliksi yhtä päteviä kuin miesten, 13‑vuotiaat tytöt voivat avioitua vanhempien miesten kanssa, miehillä voi olla jopa neljä vaimoa, ja avioliiton ulkopuolisesta suhteesta rangaistaan usein kivittämällä kuoliaaksi (http://www.amnesty.org.uk/content.asp?CategoryID=11221).
Moreover, the testimony from women in court counts only for half of that of men, girls aged 13 can marry older men, men can marry up to 4 wives, and punishment for an extramarital affair is often stoning to death (http://www.amnesty.org.uk/content.asp?CategoryID=11221).
Iranin lain mukaan ”siveettöminä” pidettävät naiset ruoskitaan.
According to Iranian law, lashings are required for women judged ‘immodest’.
Päivetys tai ruskettunut iho on riittävä todiste siveettömyydestä.
A suntan or darkened skin is ‘sufficient proof’ of such immodesty.
Vanginvartijat usein lyövät, kiduttavat ja raiskaavat naispuolisia kansalaisoikeusaktivisteja sekä tekevät heille seksuaalista väkivaltaa.
Prison guards regularly beat, torture, rape and sexually assault female civil rights protesters.
CSW:n jäsenet laativat naisten oikeuksista käytävien keskustelujen maailmanlaajuisen asialistan ja voivat estää naisten oikeuksia puolustavien riippumattomien ryhmien osallistumisen YK:n foorumeihin.
Members of the CSW shape the global agenda for discussions on women's rights issues, and can block the participation of independent women's rights groups in UN forums.
Mitä mieltä neuvosto ja korkea edustaja Ashton ovat siitä, että Iran valittiin taannoin CSW:n jäseneksi?
What is the Council's and High Representative Ashton's view on Iran's recent election to the CSW?
Onko neuvosto samaa mieltä siitä, että se oli diplomaattinen voitto Iranille ja että se heikentää YK:n uskottavuutta?
Does the Council agree that this has been a diplomatic victory for Iran, and that it undermines the credibility of the UN?
Onko neuvosto samaa mieltä siitä, että Iranin jäsenyys heikentää naisten oikeuksia sekä aiheuttaa kyynisyyttä ja naisvihaa kansainvälisessä yhteisössä?
Does the Council agree that Iran's membership is detrimental to women's rights and brings cynicism and misogyny to the international community?
Onko CSW:n jäsenyyttä koskevasta Iranin hakemuksesta keskusteltu neuvostossa?
Has Iran's membership application for the CSW been discussed in the Council?
Jos on, otettiinko muihin Aasian valtioihin yhteyttä ja/tai kannustettiinko niitä liittymään?
If so, were other countries from the Asian block approached and/or encouraged to join?
Miten neuvosto ja korkea edustaja Ashton aikovat vastedes estää Iranin vaikutuksen CSW:ssä suojellakseen naisten oikeuksia?
What will the Council and High Representative Ashton do in the future to prevent Iran's influence in the CSW, in order to protect women's rights?