natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Näitä säännöksiä on tarkasteltava yleisesti vihamielisessä poliittisessa ympäristössä, jossa Turkin hallitus ja pääministeri Erdogan sortavat tiedotusvälineitä (Jan Keetman, Meinungsfreiheit in Gefahr — Strafgesetz mit Fallstricken für Journalisten, Luxemburger Wort, 15. maaliskuuta 2005).
In general, these provisions need to be seen against the background of a generally hostile political climate, in which the Turkish Government and Prime Minister Erdogan are constantly depicting the media adversely (Jan Keetman, Meinungsfreiheit in Gefahr — Strafgesetz mit Fallstricken für Journalisten [Freedom of opinion in danger — criminal law sets traps for journalists], Luxemburger Wort , 15 March 2005).
Onko komissio tietoinen näistä säännöksistä?
Is the Commission aware of these provisions?
Miten komissio arvioi näitä säännöksiä ilmaisunvapauden kannalta?
What is the Commission's assessment of these provisions in the light of the principle of freedom of the press?
Onko komission ja Turkin lehdistöneuvoston välillä rakenteellista vuoropuhelua?
Does a structured dialogue exist between the Turkish Press Council and the Commission?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1283/05
WRITTEN QUESTION E-1283/05
Aihe: Komission tiedotuspolitiikka
Subject: The Commission's information policy
Isossa-Britanniassa ilmestyvän sanomalehden The Sunday Timesin mukaan tiedotuksesta vastaava komission jäsen aikoo perustaa vapaaehtoisjoukon, joka puolustaa eurooppalaista etua (”A volunteer corps for doing ’European good’ … ”), jotta kansalaiset käsittelisivät enemmän eurooppalaisia arvoja koskevia kysymyksiä.
According to the British newspaper The Sunday Times , Mrs Margot Wallström, who is Commissioner for communication, wishes to set up a ‘volunteer corps for doing “European good”’ to encourage people to identify more with the EU.
Hän haluaisi perustaa EU:n eri valtioihin tiedotuskeskuksia, joissa kansalaiset voisivat keskustella EU:n tulevaisuudesta (Nicola Smith, Do‑gooders of Europe unite, The Sunday Times, 27. helmikuuta 2005).
It is also reported that she wishes to establish a series of information centres in various EU countries where people can meet to discuss the future of the EU (Nicola Smith, Do-gooders of Europe unite, Sunday Times , 27 February 2005).
Voiko komissio vahvistaa, pitääkö tieto paikkansa?
Can the Commission confirm whether this is true?
Jos pitää, miten nämä vapaaehtoisjoukot perustetaan?
If so, how will this ‘volunteer corps’ be established?
Mitkä olisivat joukkojen tehtävät?
What would its remit be?
Missä asemassa vapaaehtoisjoukkojen jäsenet ovat?
What would be the status of its '‘members’?
Voiko komissio perustaa tiedotuskeskuksia EU:n jäsenvaltioihin?
Does the Commission indeed intend to set up information centres in EU countries?
Jos voi, niin mihin maihin?
If so, in which?
Mikä on näiden keskusten ja niiden työntekijöiden asema?
What will the status of these centres and of those who work in them be?
Mitkä ovat keskusten kustannukset (perustaminen, infrastruktuuri, henkilöstö)?
How much will the centres cost (establishment, infrastructure, staff)?
Mitkä ovat keskusten tehtävät ja oikeudet?
What will the centres' remit and prerogatives be?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1284/05
WRITTEN QUESTION E-1284/05
Aihe: EU:n virastojen virkamiesten koskemattomuus
Subject: Immunity of staff of EU agencies
Vaikuttaa siltä, että komissio on pyytänyt jäsenvaltioita myöntämään tietyille EU:n virastojen työntekijöille tietynlaisen koskemattomuuden niissä valtioissa, joissa virastot toimivat.
The Commission is said to have asked the EU Member States to grant certain members of staff of the EU agencies a certain form of immunity in the Member States where they are based.
Virastot on perustettu toimittamaan tiettyjä erityisiä teknisiä toimia.
The various EU agencies were set up to perform certain specific technical functions.
EU:n virastot eroavat toisistaan muun muassa kokonsa ja tehtäviensä vuoksi, mutta suurin osa niistä rakentuu kolmiosaiselle perustalle.
Although the EU agencies differ from one another, inter alia , in size and function, most of them are characterised by a common tripartite basic structure.
Jokaisella on hallintoneuvosto, johtaja ja tieteellinen/tekninen komitea (ja joskus useampiakin komiteoita).
They each have a governing board, an executive director and a scientific/technical committee (in some cases several committees).
Jokaisen hallintoneuvoston kokoonpano vahvistetaan viraston perustamissopimuksessa.
The composition of the governing board is laid down for each agency in its founding regulation.
Hallintoneuvostossa on EU:n jäsenvaltioiden ja komission edustajia ja joissakin myös Euroopan parlamentin jäseniä sekä työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen edustajia.
Besides delegates from the EU Member States and the Commission, in some cases Members of the European Parliament and representatives of employers' and employees' organisations also sit on the Board.
Jäsenvaltioiden edustajia on kuitenkin aina enemmän kuin EU:n omia edustajia (Groenleen, Van der Giesen, Van Willegem ja Zwijnenberg, EU:n virastojen itsenäinen toiminta: kehityserot, Leidenin yliopiston tutkimus, helmikuu 2005, s. 7—8).
However, the number of delegates from the Member States always exceeds the number of representatives of the EU itself (Groenleen, Van der Giesen, Van Willegem and Zwijnenberg, De autonomie van EU-agentschappen: verschillen in ontwikkeling [The autonomy of EU agencies: differences in development], research report, University of Leiden, February 2005, pp. 7‑8).
Voiko komissio ilmoittaa, mistä virastoista on kyse?
To which EU agencies does the request for immunity apply?
Voiko se ilmoittaa, mitkä henkilöstön jäsenet kuuluvat koskemattomuuden piiriin ja mitkä ovat heidän työtehtävänsä?
Which members of staff of each agency covered by it are eligible for immunity, and what posts do they hold?
Minkälaisesta koskemattomuudesta on kyse?
What kind of immunity are they to enjoy?
Mikä on sen soveltamisala?
What is the scope of the immunity?
Saavatko myös kyseisten henkilöiden puolisot saman oikeuden?
Will the spouses of the people concerned also enjoy immunity?
Jos saavat, voiko komissio antaa näiden henkilöiden nimet ja tehtävät?
If so, can the Commission provide a list of the names and posts of these people?
Mikä on tämän järjestelmän oikeusperusta?
What is the legal basis for this system?
Miten järjestelmä perustettiin?
How is this system being established?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1285/05
WRITTEN QUESTION E-1285/05
Aihe: Armenian kansanmurha
Subject: Armenian genocide
Alankomaalaisen sanomalehden de Volkskrantin mukaan tunnettu turkkilainen kirjailija Orhan Pamuk asetettiin syytteeseen helmikuussa 2005 lausunnoista, jotka koskivat 30000 kurdin ja miljoonan armenialaisen murhaa, joita kukaan ei uskalla mainita Turkissa (Charlotte Huisman, ”Turkki on huolissaan EU:n tarkkailusta”, de Volkskrant, 18. maaliskuuta 2005).
According to the Dutch newspaper de Volkskrant , the well-known Turkish writer Orhan Pamuk was prosecuted in February 2005 for his statements about ‘the murder of 30000 Kurds and 1 million Armenians, which no one in Turkey dares to mention’ (Charlotte Huisman, Turkse zorg over spierballenvertoon EU [Turks worried by EU flexing its muscles], de Volkskrant , 18 March 2005).
Kansanmurhasta on kulunut 90 vuotta 24. huhtikuuta 2005.
24 April 2005 will be the 90th anniversary of the genocide.
Eli Wiesel piti Armenian kansanmurhaa ”holokaustien holokaustina”.
Eli Wiesel has called the Armenian genocide ‘the holocaust before the holocaust’.
Tunnetun historioitsijan Huberta von Vossin laaja teos ”Porträt einer Hoffnung” (Berliini, Verlag Hans Schiler) ilmestyi vastikään.
Recently the extensive work ‘Porträt einer Hoffnung’ (Berlin, Verlag Hans Schiler), edited by the well-known historian Huberta von Voss, has been published.
Hänellä on kiistämätöntä todistusaineistoa, että 20. vuosisadan alussa tapahtui todellinen kansanmurha.
Huberta von Voss adduces irrefutable evidence that a real genocide was carried out in the early 20th century.
Hän mainitsee myös, että Alankomaiden parlamentti hyväksyi joulukuussa 2004 erityisen Armeniaa koskevan päätöslauselman, sillä ”virallinen Eurooppa” ei puuttunut tähän kysymykseen (Erdogan urges Debré to drop genocide allegations, New Europe, 13.—19. helmikuuta 2005).
She also mentions that in December 2004 the Netherlands Parliament adopted a resolution specifically about Armenia in response to the failure of ‘official Europe’ to tackle this issue (Erdogan urges Debré to drop genocide allegations, New Europe, 13‑19 February 2005).
Armenian kansanmurhaa ei käsitellä olleenkaan komission vuoden 2004 edistymiskertomuksessa.
In its progress report for 2004, the Commission makes no mention of the issue of the Armenian genocide.
Onko komissio tietoinen Orhan Pamukia vastaan nostetusta syytteestä?
Is the Commission aware of the prosecution of Mr Orhan Pamuk?
Miten komissio arvio tätä syytteeseen asettamista ilmaisunvapauden kannalta?
What is the Commission's assessment of this prosecution in the light of the principle of freedom of expression?
Miten komissio aikoo ottaa asian käsiteltäväksi Turkin viranomaisten kanssa?
What steps will the Commission take vis-à-vis the Turkish Government?
Onko komissio tietoinen uusimmasta Armenian kansamurhaa käsittelevästä tutkimuksesta?
Is the Commission aware of the most recent research into the Armenian genocide?
Miksi se, että Turkki ei tunnusta Armenian kansamurhaa, ei ole ongelma komissiolle?
Why is Turkey's reluctance to acknowledge the Armenian genocide not a problem for the Commission?
Aikooko komissio tehdä Turkille selväksi ennen liittymisneuvotteluiden avaamista, että kieltäytyminen tunnustamasta kansanmurhaa heikentää mahdollisuuksia liittyä unioniin?
If accession negotiations are opened, will the Commission make it clear to Turkey that unwillingness to acknowledge this genocide is an obstacle to accession?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1286/05
WRITTEN QUESTION E-1286/05
Aihe: Kurdipoliitikkojen oikeus käyttää kieltään
Subject: Use of language by Kurdish politicians
Esimerkiksi Turkin yleinen syyttäjänvirasto vaatii, että 13 kurdipoliitikolle määrätään 6 kuukauden vankeusrangaistus, sillä he puhuivat turkin sijasta kurdia oman oikeus- ja vapauspuolueensa kokouksessa.
For example, the Turkish Public Prosecutor's Office has applied for 13 Kurdish politicians to be sentenced to six months' imprisonment for speaking Kurdish rather than Turkish at a meeting of their Rights and Freedoms Party.
Turkki on ainoa kieli, jota voidaan käyttää poliittisissa kokouksissa Turkissa.
In Turkey, the only language which it is permitted to speak at political congresses is Turkish.
Lisäksi esitettiin syytös, että kokouksessa ei ollut esillä Turkin lippua ja modernin Turkin valtion perustajan Kemal Atatürkin kuvaa (”kurdipolitiikkoja uhkaa rangaistus väärän kielen käyttämisestä”, de Volkskrant, 17. maaliskuuta 2005 ja ”Politicians face jail for using Kurdish”, The Independent, 17. maaliskuuta 2005).
It is also alleged that the prescribed Turkish flag and portrait of Kemal Atatürk, the founder of the ‘modern’ Turkish State, were not displayed at the meeting (Koerdische politici wacht straf voor fout taalgebruik [Kurdish politicians to be punished for wrong use of language], de Volkskrant , 17 March 2005; Politicians face jail for using Kurdish, The Independent, 17 March 2005).
Onko komissio tietoinen näistä syytöksistä?
Is the Commission aware of this charge?
Katsooko komissio, että ne rikkovat ilmaisu- ja kokoontumisvapautta?
Does it not violate freedom of expression and freedom of association?
Jos katsoo, niin mihin toimiin komissio ryhtyy?
If so, what will the Commission do about it?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1287/05
WRITTEN QUESTION E-1287/05
Aihe: EU:n rahoitus palestiinalaishallinnolle
Subject: EU donations to the Palestinian Authority
Euroopan petostentorjuntavirasto OLAF ilmoitti 17. maaliskuuta, että sillä ei ole pitäviä todisteita EU:n palestiinalaishallinnolle myöntämän rahoituksen käytöstä aseellisiin hyökkäyksiin tai laittomiin toimiin.
On 17 March 2005, the European Anti-Fraud Office (OLAF) announced that it had found no conclusive evidence to show that EU donations to the Palestinian Authority (PA) had been used to finance armed attacks or unlawful activities.
Tässä erittäin tulkinnanvaraisessa selvityksessä tunnustetaan kuitenkin, ”että ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että eräät henkilöt käyttävät jotain palestiinalaishallinnon varoja muihin kuin alkuperäisiin tavoitteisiin”.
On the other hand, the very equivocal report admits ‘consistent indications to support the hypothesis that it cannot be excluded that some of the assets of the PA may have been used by some individuals for other than the intended purposes.’
Euroopan petostentorjuntavirasto katsoo (New Europe, 20.—26. maaliskuuta 2005), että Palestiinan sisäisessä ja ulkoisessa valvontakyvyssä on puutteita.
In the 20‑26 March 2005 edition of New Europe, OLAF notes that the PA's internal and external audit capacity remains underdeveloped.
Lisäksi OLAF ei ole omien sanojensa mukaan koskaan saanut kokonaiskäsitystä palestiinalaishallinnon varoista.
By its own admission, OLAF has never secured a complete overview of the PA's sources of revenue.
Siksi viitataan muun muassa pankkitiliin Tunisissa, jonka haltijan nimestä ei ole vieläkään tietoa.
For example, reference is made to a bank account in Tunis, the holder of which has never been identified.
OLAF korostaa ja valittaa sitä, että vastauksen saaminen moniin kysymyksiin oli riippuvainen Palestiinan valtionvarainministeriöstä (Eva Linsinger, EU-Palästinahilfe: zweispältiger Bericht, Der Standard, 18. maaliskuuta 2005 ja European Voice, 17.—23. maaliskuuta 2005).
OLAF emphasises and regrets that most of the answers to its questions were given by the Palestinian Ministry of Finance (see Eva Linsinger, ‘EU aid for Palestine: equivocal report’, in the 18 March 2005 edition of De Standaard and the 17‑23 March 2005 edition of European Voice ).
Virasto vaatii, että EU:n on valvottava asiaa tulevaisuudessa tarkemmin, ja edellyttää samaa palestiinalaishallinnolta.
OLAF calls on the EU to build in much stricter accounting systems in the future and to require the same from the PA.
Erityisesti OLAF pyytää, että komissio on yhteistyössä muiden kansainvälisten rahoittajien kanssa ja että perustetaan kaikkien tuenantajien kanssa tuen valvontaa koskeva järjestelmä.
More particularly, OLAF calls on the Commission to cooperate with other international aid donors and for the establishment of a single system of monitoring shared by all donors.
OLAF haluaa välttää tulevaisuudessa, että palestiinalaiset käyttäisivät EU:n rahoitusta itsemurhaiskuja tehneiden ”marttyyrien” tai vankien perheiden palkitsemiseen (Euroopan parlamentin jäsenen Koen Dillenin kirjallinen kysymys E‑3366/04).
OLAF wishes to avoid a situation in the future where the Palestinians are able to use EU cash to pay salaries to the families of ‘martyrs’, the name given to the perpetrators of suicide attacks, or to convicted Palestinians (see Written Question E‑3366/04 by Mr Koen Dillen, MEP).
Lisäksi palestiinalaishallinnolla vaikuttaa olevan tili ”arabialaisessa pankissa” Jordaniassa, jota käytetään intifadaa varten.
Furthermore, it is reported that the PA has an account with the ‘Arab Bank’ in Jordan from which it specifically finances the intifada.
On ilmoitettu, että tällä tilillä on miljoona dollaria, ja varat ovat peräisin Saudi-Arabiasta (EU ends probe of Palestinian funds, The Wall Street Journal Europe, 18.—20. maaliskuuta 2005).
It is reported that there are million of dollars in the account, the funds originating in Saudi Arabia (see ‘EU ends probe of Palestinian funds’ in the 18-20 March 2005 edition of The Wall Street Journal Europe ).
OLAFin selvityksessä myönnetään itse asiassa, että epäsäännöllisyyksiä on paljon, mutta niitä ei voida todistaa, sillä minkäänlaista valvontaa ei ole järjestetty.
The OLAF report actually concludes that it has to admit that there are numerous irregularities but that they cannot be proven because no monitoring whatsoever is carried out.
Miksi OLAFin selvitystä ei ole vielä julkaistu?
Why has the OLAF report not yet been published?
Voiko komissio ilmoittaa, mitä EU:n palestiinalaishallinnolle myöntämän tuen valvontajärjestelmiä on olemassa?
Can the Commission indicate what accounting systems currently exist to monitor EU donations to the PA?
Miten komissio toteuttaa OLAFin suosituksia?
How will the Commission implement OLAF's recommendations?
Mitä uusia valvontajärjestelmiä komissio suosittaa?
What new accounting mechanism is it proposing?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1288/05
WRITTEN QUESTION E-1288/05
esittäjä(t): Zbigniew Kuźmiuk (PPE‑DE)
by Zbigniew Kuźmiuk (PPE‑DE)
Aihe: Eräiden EMU-maiden epäonnistuminen budjettialijäämää koskevan kriteerin noudattamisessa ja sen seuraukset
Subject: Failure by certain EMU countries to comply with the budget deficit criterion, and consequences thereof
Eurostatin tietojen mukaan Saksan budjettivaje vuosina 2002, 2003 ja 2004 oli vastaavasti 3,7 prosenttia, 3,8 prosenttia ja 3,7 prosenttia BKT:stä, ja Ranskan 3,2 prosenttia, 4,2 prosenttia ja 3,7 prosenttia.
According to Eurostat data, Germany's budget deficit in the three-year period 2002 to 2004 was 3.7 %, 3.8 %, and 3.7 % of GDP respectively, while that of France was 3.2 %, 4.2 % and 3.7 % of GDP.
Niinpä myös vuonna 2005 näiden maiden budjettivaje on mitä todennäköisemmin yli kolme prosenttia, joka on vakaus- ja kasvusopimuksessa asetettu raja.
In 2005, therefore, the budget deficits of these countries will most probably exceed the 3 % indicator specified in the stability and growth pact.
Kuten tiedetään, sopimuksessa määrätään taloudellisia rajoituksia maille, joiden vaje on toistuvasti määritellyn rajan yläpuolella.
It is well known that this pact stipulates financial restrictions on countries which persistently exceed this level of deficit.
Ellei Saksaa ja Ranskaa kohtaan vuonna 2003 käynnistettyjä kurinpitotoimenpiteitä olisi pysäytetty, niille olisi asetettu taloudellisia pakotteita vuonna 2004.
Had the disciplinary proceedings initiated against Germany and France in 2003, not been suspended, these countries would have had financial sanctions imposed on them in 2004.
Pienin mahdollinen pakote on 0,2 prosenttia kyseisen valtion BKT:stä, ja jos vertailukohdaksi otetaan Ranskan ja Saksan BKT vuonna 2004, summa olisi Saksan tapauksessa 4,3 miljardia euroa ja Ranskan tapauksessa 3,2 miljardia euroa .
The minimum possible sanction is 0.2 % of the GDP of the country in question which, taking as a reference the GDP of France and Germany in 2004, would amount to EUR 4.3 billion in the case of Germany and EUR 3.2 billion in that of France.
Nämä summat olisi talletettu korkoa tuottamattomille tileille.
These sums would have been deposited in non-interest-bearing accounts.
Jos budjettivaje näissä maissa olisi vuonna 2005 yhä yli kolme prosenttia BKT:stä, talletukset muutettaisiin sakoiksi ja rahat jaettaisiin maille, jotka noudattavat sopimuksen sääntöjä.
If the budget deficit in these countries continued to exceed 3 % of GDP in 2005, these deposits would be converted into fines, and the money would be distributed amongst the countries complying with the rules of the pact.
En puolusta kohtuutonta budjettikuria eikä tämän kysymyksen tarkoituksena ole vaatia, että Saksaa ja Ranskaa sakotetaan miljardeilla euroilla, vaan kiinnittää huomiota vaatimuksiin EMU:n uusille ehdokkaille, kuten Puolalle, joiden on noudatettava ehdotonta kolmen prosentin rajaa BKT:n vajeelle ja 60 prosentin rajaa julkiselle velalle BKT:stä kaksi vuotta ennen liittymistään euro-alueeseen.
I am not an advocate of excessive budgetary rigour and the purpose of this question is not to demand that Germany and France be fined billions of euros, but rather to draw attention to the demands imposed on new candidates to the EMU, including Poland, which will have to comply with the absolute limit on budget deficits of 3 % of GDP and that on public debt of 60 % of GDP for two years prior to joining the eurozone.
Niinpä valtioille, jotka ovat mukana euro-alueessa, voidaan sallia budjettivajeen rajan noudattamatta jättäminen neljä vuotta peräkkäin ilman minkäänlaisia taloudellisia seuraamuksia, kun jäsenvaltioiden, jotka haluavat liittyä euro-alueeseen, talousarvioiden ja julkisen rahoituksen on noudatettava sopimuksen vaatimuksia täysimääräisesti kaksi vuotta ennen liittymistä.
Consequently, countries which are already bound to the euro can be allowed not to comply with the budget deficit limit over four years in succession with no financial consequences whatsoever, while the budgets and public finances of Member States wishing to join the eurozone must comply fully with the requirements of the pact for two years prior to joining.
Tässä tilanteessa on ymmärrettävää, että pidän ilahduttavana neuvoston tästä asiasta 22. maaliskuuta tekemää päätöstä, joka viittaa siihen, että vakaus- ja kasvusopimuksen ehtoja höllennetään.
In this situation, it is understandable that I welcome the decision taken on this matter at the Council meeting of 22 March indicating an easing of the stability and growth pact conditions.
On kuitenkin yhä epäselvää, sovelletaanko nykyistä sopimusta Ranskan ja Saksan tapaukseen vuosina 2002—2004.
Nevertheless, the doubt remains as to whether the current agreement is also to be applied to the situation of France and Germany between 2002 and 2004?
Voiko komissio selventää, muodostaako näiden maiden rankaisematta jättämien erityisen ennakkotapauksen, josta voivat jatkossa hyötyä muut euro-alueen maat, joilla on budjettivajeen ja julkisen velan määrään liittyviä ongelmia?
Could the Commission therefore explain whether the failure to penalise these countries sets a specific precedent from which other eurozone countries having problems with the size of their budget deficits and public debt could benefit in future?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-1289/05
WRITTEN QUESTION E-1289/05
Aihe: Itävallan kansalaisten virat yhteisön toimielimissä
Subject: Posts for Austrian nationals in the European institutions
Kun Itävalta liittyi Euroopan unioniin vuonna 1995, sille myönnettiin yhteisön toimielimissä tietty kiintiö virkoja, joihin oli viiden vuoden mittaisen palvelukseenottojakson kuluessa otettava palvelukseen Itävallan kansalaisia.
In connection with EU accession in 1995 the EU granted Austria a specific quota of posts, within the European institutions, to be filled by Austrian nationals within a five-year recruitment period.
Kuinka monta tällaista virkaa Itävallalle luvattiin sen liittyessä unioniin vuonna 1995?
How many such posts was Austria promised in 1995 in connection with accession?
Mitä neuvosto on tehnyt luvattujen virkojen täyttämiseksi?
What action has the Council taken to fill the posts granted?
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä poistaakseen mahdollisen eron alunperin luvattujen virkojen lukumäärän ja niiden virkojen lukumäärän välillä, joihin on todella otettu Itävallan kansalaisia?
What action does the Council intend to take to offset any disparity between the number of posts originally granted and the number posts actually filled by Austrian nationals in the European institutions?
Neuvosto palauttaa mieliin, että se soveltaa virkamiesten palvelukseen otossa henkilöstösääntöjen määräyksiä.
The Council recalls that, in the recruitment of its officials, it applies the provisions of the Staff Regulations.
Henkilöstösääntöjen 27 artiklassa määrätään muun muassa, että ”palvelukseen otettaessa on tarkoitus varmistaa, että toimielin saa palvelukseensa mahdollisimman päteviä, tehokkaita ja ehdottoman luotettavia virkamiehiä, joiden palvelukseen ottaminen tapahtuu yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisten joukosta maantieteellisesti mahdollisimman laajalta alueelta” ja että ”virkaa ei saa varata tietyn jäsenvaltion kansalaisille”.
Article 27 thereof provides, inter alia , that ‘recruitment shall be directed to securing for the institution the services of officials of the highest standard of ability, efficiency and integrity, recruited on the broadest possible geographical basis from among nationals of Member States of the Communities’ and that ‘no posts shall be reserved for nationals of any specific Member State’.