natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komissio katsoo, että Turkissa ei enää ole perusluonteisia ihmisoikeuksiin ja vähemmistöjen oikeuksiin liittyviä ongelmia.
According to the Commission, there is no longer any fundamental problem in Turkey in respect of human and minority rights.
Sen mukaan Turkissa on vain olemassa joitakin perusoikeuksia ja -vapauksia koskevia ”rajoituksia”.
There are only some ‘restrictions’ as regards fundamental rights and freedoms.
Komissio suosittaa siksi, että Turkin kanssa aloitetaan liittymisneuvottelut.
The Commission is therefore recommending that accession negotiations be opened with Turkey.
Samana päivänä, jona komissio luokitteli Turkin oikeusvaltioksi, todettiin arvostetussa itävaltalaisessa Der Standard -päivälehdessä, että 13,78 prosenttia Turkista tulevista turvapaikkahakemuksista hyväksytään.
On the same day that the Commission was assessing Turkey as respecting the rule of law, the Austrian broadsheet Der Standard reported that some 13.78% of asylum applications from asylum seekers from Turkey are approved.
Kuten Reinhard Müller 12. lokakuuta 2004 ilmestyneessä Frankfurter Allgemeine Zeitung -lehdessä olleessa laittomien siirtolaisten palauttamista koskevaa Italian politiikkaa koskevassa kommentissaan huomauttaa, pakolaisia ovat vain sellaiset henkilöt, jotka ovat paenneet kotimaastaan siksi, että he oikeutetusti pelkäävät joutuvansa vainotuiksi rotunsa, uskontonsa, kansallisuutensa tai poliittisten mielipiteidensä takia.
As Reinhard Müller points out in an article in the Frankfurter Allgemeine Zeitung of 12 October 2004 looking at Italian policy on the return of illegal immigrants, refugees are solely persons who have fled their country of origin because of well‑founded fears of persecution on the basis of race, religion, nationality or political conviction.
Vain sellaisten henkilöiden turvapaikkahakemus hyväksytään, jotka pystyvät näyttämään toteen joutuvansa tällaisen vainon kohteeksi.
Only asylum applications from those who are able to demonstrate such persecution are approved.
Jo se tosiasia, että jokin EU:n jäsenvaltio myöntää turvapaikan Turkista peräisin oleville henkilöille, osoittaa, että Turkissa on edelleen perusluonteisia ihmisoikeuksiin ja vähemmistöjen oikeuksiin liittyviä ongelmia.
The mere fact that an EU Member State grants asylum to people from Turkey indicates that there is still a fundamental problem as regards human and minority rights in Turkey.
Ei riitä, että Turkki muodollisesti antaa kansainväliselle oikeudelle etusijan perustuslaissaan ja on erilaisten ihmisoikeussopimusten osapuoli.
It is not enough for Turkey to formally enshrine the supremacy of international law in its Constitution and be a contracting party to various human rights treaties.
Turkin on kunnioitettava ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia myös käytännössä.
Turkey must also respect human and minority rights in practice.
Mitä mieltä komissio on yllä mainitusta Der Standard -lehden artikkelista?
How does the Commission interpret this article in Der Standard?
Eikö tämä artikkeli ole täysin ristiriidassa Kööpenhaminan kriteerien täyttymistä koskevan komission toteamuksen kanssa?
Does this article not discredit the Commission's verdict on respect for the Copenhagen political criteria?
Eikö tämä merkitse, että komissio on 6. lokakuuta 2004 tehnyt puhtaasti poliittisen päätöksen, jolla ei ole mitään tekemistä poliittisten tai taloudellisten Kööpenhaminan kriteerien noudattamisen kanssa?
Does this report not imply that the Commission took a purely political decision on 6 October 2004 which has nothing to do with respect for the Copenhagen political and economic criteria?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2639/04
WRITTEN QUESTION E-2639/04
Aihe: Palestiinalaishallinnon EU-rahoitus
Subject: European funding of the Palestinian Authority
Satakuusikymmentäyhdeksän Euroopan parlamentin jäsentä allekirjoitti tammikuussa 2003 vetoomuksen, jossa he pyysivät tutkimaan palestiinalaishallinnon rahoituksen.
In January 2003, 169 Members of the European Parliament signed a petition calling for a study to be carried out into the way in which the Palestinian Authority (PA) was funded.
Maaliskuussa 2004 valmistui enemmistön tukema mietintö, jossa todettiin että EU-varoja ei käytetä laittomaan toimintaan, kuten terrorismiin.
In March 2004 a majority report was adopted which concluded that EU money was not being used to finance illegal activities, including terrorism.
Vetoomuksen johdosta myös OLAF (Euroopan petostentorjuntavirasto) alkoi kerätä tietoja vuosina 2000–2002 myönnetyistä suorista tuista.
In response to the petition, the European Anti-Fraud Office OLAF also began to gather data on direct assistance provided between 2000 and 2002.
Baijerin yleisradio (Bayrischer Rundfunk) kertoi kesäkuussa 2004, että 246 miljoonaa euroa EU:n palestiinalaishallinnolle myöntämästä tuesta päätyi pankkitileille, joita oli täysin mahdoton valvoa.
In June 2004 Bayerische Rundfunk reported that EUR 246 million of EU aid to the PA found its way into bank accounts which it was completely impossible to monitor.
Funding for Peace Coalition -järjestön elokuussa 2004 julkaiseman selvityksen ”Managing European Taxpayers' Money” mukaan Euroopan unioni on vuodesta 1993 lähtien suoraan tai välillisesti tukenut palestiinalaishallintoa yli 2 miljardilla eurolla.
According to the report ‘Managing European Taxpayers’ Money', published in August 2004 by the Funding for Peace Coalition, since 1993 the European Union has – directly or indirectly – contributed over EUR 2 billion to the PA.
Järjestön mukaan kaikki EU:n myöntämä tuki päätyy yhdelle ainoalle tilille, jolla ne sitten ”sekoitetaan” muista lähteistä peräisin oleviin rahoihin.
According to this organisation, all of the financial assistance ends up in a single bank account, in which, allegedly, the money becomes ‘mingled’ with money from other ‘sources’.
Funding for Peace Coalition -järjestön mukaan näiden rahojen käyttöä ei valvota mitenkään.
The Funding for Peace Coalition comments that there no monitoring at all of the way in which this money is used.
Kaikki korkeat EU-virkamiehet viittaavat Kansainvälisen valuuttarahaston suorittamaan valvontaan.
Many high-ranking EU officials wave the magic wand of monitoring by the IMF.
Komission puheenjohtaja Romano Prodi totesi 19. marraskuuta 2001, että Kansainvälinen valuuttarahasto valvoo tarkasti rahojen käyttöä.
For example, Commission President Romano Prodi expressly stated on 19 November 2001 that the use of EU funds was closely monitored by the IMF.
Kansainvälinen valuuttarahasto ei ole kuitenkaan suorittanut ainoatakaan tarkastusta.
There is, however, no monitoring by the IMF.
Tämän tiedon vahvistaa George T. Abed, joka on sekä Palestiinan että Jordanian kansalainen ja Kansainvälisen valuuttarahaston Lähi-idän osaston johtaja.
This was expressly stated by George T. Abed, a Palestinian and Jordanian national and IMF Middle Eastern Department Director.
Abed toteaa, että rahojen käytön valvonta on palestiinalaishallinnon ja tuen myöntäjän, tässä tapauksessa siis EU:n, tehtävä (IMF Survey, 2. syyskuuta 2002).
Mr Abed noted that the way in which funds were monitored was a matter between the Palestinian Authority and the donors, in this instance the EU (‘IMF Survey’, 2 September 2002).
Kuinka paljon varoja EU on myöntänyt palestiinalaishallinnolle suoraan ja epäsuorasti vuodesta 1993 lähtien?
How high is the sum donated directly or indirectly by the EU to the PA since 1993?
Ovatko nämä varat sidoksissa joihinkin tiettyihin hankkeisiin?
Is this money project-linked?
Miten palestiinalaishallinto saa nämä rahat käyttöönsä?
How does the money reach the PA?
Minkä pankin kautta?
Through what bank?
Eikö ole vaaraa rahojen sekoittumisesta?
Is there no danger of mingling of monies?
Pitäytyykö komissio Romano Prodin ilmoituksessa, jonka mukaan Kansainvälinen valuuttarahasto valvoo varojen käyttöä?
Does the Commission stand by Mr Prodi's statement that the IMF monitors the funding?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2640/04
WRITTEN QUESTION E-2640/04
Aihe: Turvallisten maiden luettelo
Subject: List of safe countries
Ison-Britannian hallitus teki vuonna 2003 joitakin turvapaikka- ja siirtolaispolitiikkaa koskevia aloitteita.
In 2003 the British Government took some striking initiatives at European level on asylum and immigration policy.
Britit halusivat muun muassa vahvistaa alueellista siirtolaispolitiikkaa luomalla niin kutsuttuja alueellisia suojelualueita.
The British wished, inter alia, to strengthen regional immigration management by creating so-called ‘regional protection areas’.
Sellaisten henkilöiden turvapaikkahakemukset, jotka olisivat voineet hakea turvapaikkaa alueella, ja sellaisten henkilöiden turvapaikkahakemukset, jotka tulevat tietyistä maista (safe countries of origin) olisi pitänyt todeta ”ilmeisen perusteettomiksi” ja ”luvattomiksi”.
Asylum applications from those who could have sought protection in the region and applications from those coming from a specific group of ‘safe countries of origin’ would be declared ‘manifestly unfounded’ and ‘inadmissible’.
Scheveningenissä lokakuun alussa 2004 pidetyssä EU:n sisä- ja oikeusasiain ministerien kokouksessa tehtiin useita sopimuksia kauttakulkukeskusten perustamisesta Afrikkaan.
At an informal meeting of EU Ministers of Justice and Home Affairs in Scheveningen at the beginning of October 2004, a number of agreements were reached concerning the setting up of transit centres in Africa.
Kokouksessa puhuttiin tiettävästi uudelleen myös turvallisten maiden luettelosta.
Apparently a list of safe countries was also again discussed.
Kyse lienee kymmenestä maasta, (seitsemän Afrikan ja kolme Latinalaisen Amerikan maata), joissa ihmisoikeuksia kunnioitetaan.
This apparently concerns ten countries - seven African and three Latin American countries - where human rights are respected.
Näistä maista tulevat turvapaikanhakijat torjuttaisiin siten jo ennakolta ja lähetettäisiin takaisin.
Asylum seekers from those countries would consequently be refused asylum outright and sent back.
Erityisesti Ranskan, Ison-Britannian, Italian, Saksan ja Espanjan sanotaan vaativan tällaisen luettelon hyväksymistä.
Above all France, Great Britain, Italy, Germany and Spain are apparently pressing for this list to be approved.
Keskusteltiinko Scheveningenissä tällaisesta luettelosta?
Was such a list discussed at Scheveningen?
Mistä maista oli siinä tapauksessa kyse?
What countries are concerned?
Vallitseeko neuvostossa konsensus tällaisesta luettelosta?
Is there a consensus in the Council surrounding this list?
Hyväksyykö komissio tällaisen luettelon?
Does the Commission agree with this list?
Mikäli luetteloon sisällytettävistä tiedoista (mitkä maat otetaan luetteloon ja mitä maita ei) ei olla yksimielisiä, ollaanko yksimielisiä siitä, että tällainen luettelo pitäisi kuitenkin laatia.
If there is no consensus regarding the content of the list (i.e. which countries should or should not be included), is there a consensus on the concept itself of a safe list?
(29. huhtikuuta 2004)
At its meeting of 29 April 2004 the Council agreed on a general approach to the proposal for a Directive on minimum standards on procedures in Member States for the granting and withdrawal of refugee status.
Samassa yhteydessä neuvosto antoi elimilleen tehtäväksi arvioida perusteellisesti niitä maita, jotka voitaisiin sisällyttää turvallisiksi alkuperämaiksi määriteltyjen kolmansien maiden yhteiseen vähimmäisluetteloon, jotta voitaisiin varmistaa, että ne täyttävät direktiivissä esitetyt vaatimukset.
At the same meeting the Council instructed its bodies to conduct an in-depth assessment of the countries that might be included on a minimum common list of third countries recognised as safe countries of origin to ensure that they fulfilled the criteria of the proposal for a Directive.
Tämän jälkeen neuvoston elimet suorittivat arvioinnin käyttäen lukuisia eri lähteitä, kuten jäsenvaltioilta, YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun virastolta, Euroopan neuvostolta ja muilta kansainvälisiltä järjestöiltä saatuja tietoja.
The assessment subsequently undertaken by the Council bodies drew on a range of sources, including information from the Member States, the UNHCR, the Council of Europe and other international organisations.
Arvioinnin valmistuttua neuvosto päätti 19.11.2004 pidetyssä istunnossaan lykätä yhteisen vähimmäisluettelon hyväksymistä siihen saakka, kunnes direktiivi on annettu.
In the light of that assessment, at its meeting on 19 November 2004 the Council agreed to postpone adopting a common minimum list until after the Directive had been adopted.
Tämän jälkeen neuvosto vahvistaisi luettelon määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan.
At that point the Council would establish such a list, acting by qualified majority on a proposal from the Commission and after consulting the European Parliament.
Koska itse direktiiviin on tehty oleellisia muutoksia sen jälkeen, kun sen teksti alun perin toimitettiin Euroopan parlamentille, neuvosto on päättänyt kuulla Euroopan parlamenttia uudelleen.
As far as the Directive is concerned, in view of the fundamental changes made with respect to the text on which the European Parliament was originally consulted, the Council has decided to consult the European Parliament again.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2641/04
WRITTEN QUESTION E-2641/04
Aihe: Palestiinalaisten koulukirjojen EU-rahoitus
Subject: European funding of Palestinian school books
Palestiinalaiset koulukirjat ostaa Palestiinan opetusministeriö tai UNRWA (Yhdistyneiden Kansakuntien Palestiinan pakolaisten avustus- ja työelin).
Palestinian school books are purchased by the Palestinian Ministry of Education or by UNRWA (United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East).
Palestiinan opetusministeriön rahoituksesta vastaavat pääasiassa Palestiinan valtiovarainministeriö ja Euroopan maat.
The Palestinian Ministry of Education receives its money mainly from the Palestinian Ministry of Finance or from European countries.
Palestiinalaishallinnon varoista noin 25–60 prosenttia saadaan ulkomaisilta lahjoittajilta, joista Euroopan unioni on yksi merkittävimpiä.
Between 25 and 60% of the Palestinian Authority's budget comes from foreign donors, of which the European Union is one of the largest contributors.
Lisäksi EU ja sen jäsenvaltiot ovat vuodesta 1993 lähtien lahjoittaneet UNRWA:lle noin 1,5 miljardia euroa.
In addition, since 1993 the European Union and its Member States have donated some EUR 1.5 billion to UNRWA.
Belgian ja Italian hallitus ovat siirtäneet suoraan varoja koulukirjojen ostoon (Funding for Peace Coalition, Managing European Taxpayers' Money: Supporting the Palestinian Arabs – A Study in Transparency, augustus 2004, s. 25).
The Belgian and Italian governments have directly donated sums for the purchase of such books (Funding for Peace Coalition, Managing European Taxpayers' Money: Supporting the Palestinian Arabs - A Study in Transparency, August 2004, p.
Kannanotossa todettiin, että oppikirjat eivät olleet juutalaisvastaisia ja ettei niissä lietsottu vihaa Israelia vastaan.
This stated that the textbooks were not anti‑Jewish and did not incite hatred against Israel.
Ne ovat päinvastoin ”arvokas lisä” palestiinalaisnuorten kasvatukseen ja opetukseen (Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristö, palestiinalaisia koulukirjoja koskeva kannanotto 15. toukokuuta 2002).
Rather, they constituted a ‘valuable contribution’ to the education of young Palestinians (General Secretariat of the Council of the European Union, Palestinian schoolbooks, 15 May 2002).
Pitäytyykö neuvosto 15. toukokuuta 2002 ilmoittamassaan kannassa?
Does the Council stand by its declaration of 15 May 2002?
Miten neuvosto selittää siinä tapauksessa sen, että sen kanta on täysin päinvastainen kuin yleisesti arvostetun israelilais-palestiinalaisen yhdistyksen kanta?
If so, how does the Council explain its contrary position to that of a joint Israeli-Palestinian association respected on all sides?
Aiotaanko koulukirjoista muussa tapauksessa järjestää uusi tutkimus lähitulevaisuudessa?
If not, are there plans in the near future to re‑examine school books?
Neuvosto on täysin tietoinen siitä, miten suuri merkitys koulutuksella on sovinnon ja rauhan rakentamisessa sekä israelilaisessa että palestiinalaisessa yhteiskunnassa.
The Council is fully aware of the importance of education in the promotion of reconciliation and peace, both in Israeli and Palestinian society.
Koulutus on yksi tulevan demokraattisen ja Israelin kanssa rauhassa elävän Palestiinan valtion kulmakivistä.
It is one of the essential building blocks of a future democratic Palestinian State living in peace with Israel.
Niinpä EU:n Jerusalemin ja Ramallahin edustustojen päälliköt totesivatkin 15. toukokuuta 2002, että Palestiinan koulutusalan aktiivista tukemista on tärkeää jatkaa, koska EU on sitoutunut auttamaan suvereenin, rauhanomaisen, demokraattisen ja elinkelpoisen Palestiinan valtion perustamisessa.
Hence the conclusions of the EU Heads of Mission in Jerusalem and Ramallah of 15 May 2002, which stated that active support for the Palestinian education sector was essential in view of the EU's commitment to help establish a sovereign, peaceful, democratic and viable Palestinian State.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2642/04
WRITTEN QUESTION E-2642/04
Aihe: Turkki ja osallistuva demokratia Euroopan unionissa
Subject: Turkey and participatory democracy in the European Union
Komissio päätti 6. lokakuuta 2004 aloittaa liittymisneuvottelut Turkin kanssa.
On 6 October 2004 the Commission decided to begin accession negotiations with Turkey.
Tämä päätös on olennaisen tärkeä Euroopan tulevaisuudelle ja koskee kaikkia eurooppalaisia.
This decision is a fundamental one for the future of Europe, and concerns all Europeans.
Komission tuleva puheenjohtaja José Manuel Durao Barroso on perustellusti ehdottanut, että kaikkien EU:n jäsenvaltioiden kansalaisten olisi saatava ilmoittaa kantansa Turkin jäsenyyteen.
The President‑designate of the Commission, Mr Barroso, has therefore rightly proposed that citizens in all EU Member States should have an opportunity to give their opinion on Turkey's accession.
Lisäksi todetaan, että ”Unionin toimielimet antavat kansalaisille ja etujärjestöille mahdollisuuden tuoda mielipiteensä julki ja vaihtaa mielipiteitä kaikista unionin toiminta-aloista asianmukaisten kanavien kautta.”(I-46 artiklan 1 kohta).
The Constitution also specifically states that the Union Institutions ‘shall, by appropriate means, give citizens and representative associations the opportunity to make known and publicly exchange their views in all areas of Union action’ (Article I-46 (1)).
Euroopan kansalaisilla on siis oikeus ilmaista mielipiteensä komission päätöksestä liittymisneuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa.
It is the right of Europeans to express their opinion on the Commission's decision to begin accession negotiations with Turkey.
Yhtyykö neuvosto komission tulevan puheenjohtajan Barroson mielipiteeseen?
Does the Council agree with Commission President‑designate Barroso's position?
Eikö neuvostokin ole sitä mieltä, että Euroopan tulevan perustuslain I-46 artiklan sekä kirjainta että henkeä on noudatettava?
Does the Council not also consider that both the letter and the spirit of Article I-46 of the future European Constitution must be respected?
Millä aikavälillä nämä kansanäänestykset olisi neuvoston mielestä pidettävä?
In the Council's view, within what timescale would it be best to hold such referenda?
Mitä oikeudellisia seuraamuksia negatiivisista äänestystuloksista olisi käytännössä?
What would be the legal consequences in practice of negative outcomes to the referenda?
Neuvosto haluaisi muistuttaa kysyjää siitä, että komissio on laatinut kertomuksen ja suosituksen, joiden perusteella Eurooppa-neuvosto päättää liittymisneuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa.
With regard to the opening of accession negotiations with Turkey, the Council would remind the Honourable Member that the Commission has issued a report and a recommendation on the basis of which the European Council will decide on this issue.
Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston joulukuussa 2002 ilmoittama kanta – joka vahvistettiin Brysselin Eurooppa-neuvostossa joulukuussa 2003 – on edelleen kaikilta osin voimassa.
The position as set out at the Copenhagen European Council in December 2002 – confirmed at the Brussels European Council in December 2003 – remains fully valid.
Brysselissä 16. ja 17. joulukuuta 2004 kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi päätelmät liittymisneuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa.
The European Council, meeting in Brussels on 16 and 17 December 2004, adopted conclusions regarding the opening of negotiations with Turkey.
Neuvosto ei voi kommentoida jäsenvaltioiden tai komission poliitikkojen tai johtohenkilöiden julkisia lausuntoja eikä puuttua jäsenvaltioiden toimivaltaan päättää liittymisneuvottelujen tuloksen vahvistamista koskevista kansallisista menettelyistä.
It is not for the Council to comment on public statements made by any political or public figures from the Member States or the Commission, nor to interfere with the competence of Member States to decide on the national procedure to be applied for the ratification of the result of accession negotiations.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2643/04
WRITTEN QUESTION E-2643/04
Aihe: Suomen pakolliset työeläkevakuutukset
Subject: Compulsory occupational pension system in Finland
EU:n jäsenyysneuvotteluissa Suomen hallitus sai varmistetuksi sen, että Suomen lakisääteisen työeläkejärjestelmän perusteet säilyvät eikä alaan sovelleta EU-lainsäädännön määräyksiä henkivakuutustoiminnasta.
During the accession negotiations, the Finnish Government secured an agreement that the basis for Finland's statutory occupational pension system should remain in force, and that EU legislation on life insurance should not apply to this field.
Onko komissiolla edelleen tämä sama kanta ja onko suomalainen työeläkejärjestelmä suojattu ulkomaiselta kilpailulta komission tulkinnan mukaan myös uudessa perustuslaissa?
Does the Commission's position on this remain unaltered, and, in the Commission's opinion, is Finland's occupational pension system still protected against foreign competition under the new Constitution?
Charlie Mc Creevyn Komission puolesta
Answer given by Mr Mc Creevy on behalf of the Commission
Suomen liittymissopimuksen EYVL L 1, 1.1.1995 . mukaan työntekijäin eläkelain (TEL) mukaiset eläketoiminnot, joita eläkevakuutusyhtiöt harjoittavat (TEL-työeläkevakuutukset), eivät kuulu Euroopan parlamentin ja neuvoston 5. marraskuuta 2002 henkivakuutuksesta antaman direktiivin 2002/83/EY EYVL L 345, 19.12.2002 . soveltamisalaan edellyttäen, että Suomen lainsäädäntö noudattaa erityisedellytyksiä.
According to the Accession Treaty of Finland OJ L 1, 1.1.1995 , pension activities prescribed in the Employees’ Pension ACT (TEL) and conducted by pension insurance companies (TEL pension activities) do not fall under the scope of Directive 2002/83/EC of the Parliament and of the Council of 5 November 2002, on life assurance OJ L 345, 19.12.2002 provided that Finnish legislation meets specific conditions.