natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Miksi komissio tarjoaa Keski-Amerikan assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanon valvonnalle järjestelmän, joka on muodollinen rakenne, jossa Euroopan talous‑ ja sosiaalikomiteaa (ETSK) lukuun ottamatta ei ole sijaa muille verkostoille tai yhteiskunnallisille liikkeille, jotka haluavat seurata tilannetta, kun taas talouskumppanuussopimuksessa Caricomin kanssa on olemassa järjestelmä toimijoille, jotka eivät kuulu Euroopan sosiaali‑ ja talouskomiteaan?
Why does the Commission provide a mechanism for monitoring implementation of the Association Agreement with Central America that is a formal structure in which, apart from the European Economic and Social Committee (EESC), there is no place for other networks and social movements that are interested in following what is happening, whereas in the Economic Partnership Agreement (EPA) with Caricom a mechanism is provided for players that are not part of the EESC?
Mikä on perustelu tällaiselle eurooppalaisten verkostojen ja yhteiskunnallisten liikkeiden epätasa-arvoiselle kohtelulle?
What is the justification for this form of unequal treatment of European networks and social movements?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2221/09
WRITTEN QUESTION E-2221/09
Aihe: Komission ja Martin Territtin välinen tapaaminen
Subject: Commission meeting with Mr Martin Territt
Irish Times ‑sanomalehden mukaan komissio ja EU:n Dublinin edustuston päällikkö Martin Territt tapasivat Brysselissä 18.3.2009 keskustellakseen ns. tiedotuskampanjan järjestämisestä ennen ehdotettua toista kansanäänestystä Lissabonin sopimuksesta Irlannissa.
According to the Irish Times, a meeting took place in Brussels on 18 March 2009 between the Commission and Mr Martin Territt, Head of the EU's Representation in Dublin, to plan an ‘information’ campaign ahead of the proposed second Irish referendum on the Lisbon Treaty.
Komissio muistanee, että radio- ja televisiolähetyksistä tehtyjä valituksia käsittelevä Irish Broadcasting Complaints Commission tuli vuonna 2007 siihen tulokseen, että komission ”informatiiviset” radio‑ ja televisiomainokset olivat itse asiassa luonteeltaan poliittisia ja niillä olisi todennäköisesti vaikutusta kansanäänestyksen tulokseen, josta syystä Irish Broadcasting Complaints Commission kielsi ne poliittisena mainontana.
The Commission will recall that in 2007 the Irish Broadcasting Complaints Commission ruled that the Commission's radio and TV ‘information’ commercials were in fact political and likely to influence the outcome of the referendum, and it consequently banned them as political advertising.
Yhtyykö komissio näkemykseeni, että kaikenlaiset ennen Irlannin toista kansanäänestystä järjestettävät EU:n tiedotuskampanjat vaikuttaisivat väistämättä kansanäänestyksen tulokseen ja komissio pyrkisi niiden välityksellä edistämään myönteistä äänestystulosta?
Does the Commission agree that any proposed EU ‘information’ campaign, ahead of the proposed second Irish referendum, would inevitably have the effect of influencing the outcome of the referendum, and would indeed be designed and intended by the Commission to promote a ‘yes’ vote?
Eikö komissio ole yhtä mieltä kanssani siitä, että on skandaalimaista, asiatonta ja epädemokraattista pyrkiä vaikuttamaan kansanäänestyksen tulokseen verovaroja käyttäen?
Does the Commission not agree therefore that the use of taxpayers' money to influence the outcome of a referendum is scandalous, improper and anti-democratic?
Eikö se tarkoita käytännössä samaa, kuin jos kansallinen hallitus käyttäisi veronmaksajien varoja tukeakseen vaaleissa hallituspuoluetta?
Is it not effectively equivalent to a national government using taxpayers' money to support the governing party in a general election?
Aikooko komissio tarkistaa kantaansa tässä asiassa ja pidättyä pyrkimästä vaikuttamaan asiattomasti Irlannin kansanäänestyksen tulokseen?
Will the Commission now reconsider its position in this matter and refrain from improperly seeking to influence the outcome of the Irish referendum?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2222/09
WRITTEN QUESTION E-2222/09
esittäjä(t): Elisabetta Gardini (PPE-DE)
by Elisabetta Gardini (PPE‑DE)
Aihe: Telecomin pyyntö nostaa verkkojen vapauttamismaksua: kilpailukyvyn suojelu kuluttajien etujen turvaamiseksi
Subject: Telecom's unbundling price: safeguarding competition to protect consumers
Entisen monopolioperaattorin verkon avaaminen (toisin sanoen entisellä monopolioperaattorilla on lainsäädännöllinen velvollisuus päästää kilpailijat verkkonsa ”viimeiseen mailiin”) on ollut toistaiseksi televiestintälainsäädännön tehokkaimpia keinoja, joilla on pyritty markkinoiden vapauttamiseen.
Unbundling the former monopoly operator’s network (i.e. statutory requirement that the former monopoly operator allow competitors access to the final mile of its own network) has so far proved to be one of the most effective measures in the current telecommunications regulatory framework for liberalising the market: to date, some 20 million unbundled telephone lines are used across Europe (approx.
Monet hinnoilla ja palveluilla kilpailevat operaattorit käyttävät nykyään noin 20:tä miljoonaa puhelinlinjaa ”eriytettyinä” koko Euroopassa (Italiassa näitä puhelinlinjoja on noin 2,7 miljoonaa).
2.7 million in Italy) by a wide range of operators who compete on the basis of prices and services.
Kilpailun ansiosta televiestintäpalveluiden hinnat Italiassa ovat laskeneet noin 28 prosenttia markkinoiden vapauduttua.
Thanks to this competition, the prices of telecommunications services in Italy have fallen by around 28 % since the start of liberalisation.
Entisen monopolioperaattorin Telecom Italian äskettäinen pyyntö nostaa verkkojen vapauttamismaksua (1,75 eurolla eli 23 prosentilla) uhkaa vahingoittaa kilpailua ja pysäyttää hintojen laskusuuntauksen, mikä nostaisi kuluttajien kustannuksia arvioiden mukaan noin 200 miljoonalla eurolla pelkästään vuonna 2009.
The recent application by Telecom Italia, the former monopoly operator, to raise the unbundling fee (EUR 1.75, +23 %) risks undermining the competitive framework and blocking moves towards lower prices with a consequent rise in consumer bills, estimated to be around EUR 200 million in 2009 alone.
Korotuspyyntöä ei kuitenkaan voitane perustella vakiintuneen operaattorin kustannusten nousulla, eikä pyyntö liity tarjottavien palveluiden laadun parantumiseen tai niiden määrän kasvuun.
Moreover, the application to raise unbundling prices does not appear to be justified by a real increase in the incumbent operator’s underlying costs, or to be linked to a qualitative or quantitative improvement in the services offered.
Italian kuluttajajärjestön (Codacons) arvioiden mukaan vakiintuneen operaattorin tuotantokustannukset (tukkuhinta) eivät olisi nousseet vaan jopa laskeneet.
In fact, according to estimates by the Italian consumer organisation Codacons, the incumbent operator’s (approximate) production costs have fallen rather than risen.
Lisäksi tästä johtuva kilpailukustannusten nousu rajoittaisi uusia investointeja vaihtoehtoisten kiinteiden verkkojen rakentamiseksi, mikä estäisi laajakaistaverkkojen leviämistä Italiassa, jossa laajakaistan käyttö on vähäisempää kuin muualla Euroopassa keskimäärin.
Furthermore, the increased costs suffered by competitors as a result would restrict capacity for new investment in creating alternative fixed networks, thereby hindering the spread of broadband provision, which in Italy is well below the European average.
Euroopan komissio kielsi viime joulukuussa Italian viestintäalan sääntelyviranomaista AGCOMia hyväksymästä Telecomin Italian korotuspyyntöä ennen kuin komissiolle olisi annettu tiedoksi operaattorin kustannuksiin liittyvät kolmannen yrityksen vahvistamat tiedot.
Last December, the Commission blocked moves by the Italian telecoms regulator, AGCOM, to approve Telecom Italia’s application to raise prices before it had supplied the Commission with information, certified by a third-party company, on the incumbent’s real costs.
Katsooko komissio, että varsinkin taloudellisesta hyvin vaikeassa tilanteessa kilpailukyvyn suojelu myös sähköisessä viestinnässä ja protektionististen markkina-asemien torjuminen ovat tehokkaimpia keinoja suojella kuluttajien etuja?
Does the Commission feel that, particularly in a period of serious economic difficulty, consumer interests are best defended by safeguarding competition, including competition in the electronic communications sector, rather than by resorting to market protectionism?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2223/09
WRITTEN QUESTION E-2223/09
Aihe: Kesäajan pidennys
Subject: Extending summer time
Yhdysvallat toteutti vuonna 2005 ohjelman, jolla pidennettiin kesäaikaa neljällä viikolla (kolme lisäviikkoa keväällä ja yksi lisäviikko syksyllä).
In 2005 the US implemented a programme of extending Daylight Saving Time (DST) by four weeks (an additional three weeks in the spring and an additional week in the autumn).
Ensimmäisen kokonaisen toimintavuoden (vuodesta 2007 alkaen) jälkeen on jo selviä todisteita siitä, että kyseinen järjestely on auttanut vähentämään energiankulutusta ja hiilidioksidipäästöjä.
After its first full year in operation (since 2007), there is already clear evidence that it has helped reduce energy consumption and CO 2 emissions.
Itse asiassa Yhdysvaltain energiaministeriön raportissa havaittiin, että kesäajan neljän viikon pidennyksen avulla säästettiin tarpeeksi sähköä 100 000 kodin vuoden sähkönkulutusta varten.
In fact, a report by the United States Department of Energy found that extending DST by four weeks saved enough electricity to power 100 000 homes for a year.
Vastaavasti myös Cambridgen yliopistossa äskettäin tehdyssä tutkimuksessa annetaan ymmärtää, että kesäajan pidennys vähentäisi sekä energiankulutusta että hiilidioksidipäästöjä, koska monet kalliimmista ja suurempia hiilidioksidipäästöjä tuottavista apuvoimalaitoksista laitetaan päälle klo 16–21 väliseen aikaan ajoittuvan kysynnän huipun aikana.
Similarly, a recent study by the University of Cambridge also suggests that increasing summer time would lead to a decrease in both energy consumption and carbon emissions as, during the peak-demand period from 4 p.m. to 9 p.m., many of the more expensive and carbon-emitting ancillary stations are switched on.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2224/09
WRITTEN QUESTION E-2224/09
Aihe: Terveys ja turvallisuus vaarallisissa työolosuhteissa
Subject: Health and safety in precarious working conditions
Vastauksessaan kysymykseeni P-5719/08 komissio totesi seuraavaa: ”Direktiivin 91/383/ETY EYVL L 206, 29.7.1991 , s. 19.
In answer to my Question (P‑5719/08), the Commission said: ‘In accordance with Article 10(4) of Directive 91/383/EEC OJ L 206, 29.7.1991, p.
10 artiklan 4 kohdan mukaisesti komissio hyväksyy vuoden 2009 alussa kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja antaa sen tiedoksi Euroopan parlamentille, neuvostolle ja talous‑ ja sosiaalikomitealle.
19. , at the beginning of 2009 the Commission will adopt a report on the implementation of this directive, for the attention of the European Parliament, the Council and the Economic and Social Committee.
Kertomus mahdollistaa direktiivin täytäntöönpanoon mahdollisesti liittyvien ongelmien tunnistamisen, ja tarvittaessa siinä ehdotetaan asianmukaisia seurantatoimenpiteitä.”
The report will make it possible to identify any problems associated with the implementation of the directive and if necessary will propose appropriate follow-up measures.’
Komissio toimitti vastauksensa mukana tilastokatsauksen, josta ilmeni, että erityisesti nuoremmat työntekijät kuuluvat kohonneen riskin ryhmään.
The Commission provided a statistical overview with this reply, which showed that younger employees in particular belong to the group at increased risk.
Lukuja ei ole jaoteltu tarkemmin työsuhdetyypin, liiketoiminta-alan ja sukupuolen mukaan.
The figures do not include a further breakdown according to type of employment, branch of economic activity and gender.
Voiko komissio ilmoittaa parlamentille asian edistymisestä?
Would the Commission inform Parliament of progress in this connection?
Milloin parlamentti voi odottaa saavansa luvatun kertomuksen?
When may we expect the promised report?
Onko komissio yhtä mieltä siitä, että yksityiskohtaisemmat tutkimustiedot ovat tarpeen asianmukaisen työturvallisuuspolitiikan kehittämiseksi?
Does the Commission agree that greater detail in the research data is necessary, in order to develop an adequate safety policy?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2225/09
WRITTEN QUESTION E-2225/09
Aihe: Talouskriisi ja pienet yritykset
Subject: The financial crisis and small firms
Keskinäisiä takauksia myöntävät Confidi-takuurahastot saavat julkista rahoitusta takuurahastojen/riskirahastojen vahvistamiseksi ja yritysten auttamiseksi saamaan lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin rahoitusta taloudellisen toimintansa ja tuotantonsa kehittämiseen.
The mutual guarantee funds known as ‘Confidi’ receive public grants intended to boost guarantee funds/venture funds in order to help firms obtain short, medium or long-term financing to develop their economic and business activities.
Tästä syystä takuurahastojen saama rahoitus ei muodosta valtiontukea.
This type of financing is not, therefore, viewed as state aid granted to the ‘Confidi’.
Komission tiedonannossa EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina valtiontueksi katsotaan takauksen oikean markkinahinnan ja yrityksen Confidi-takuurahastolle maksaman hinnan välinen erotus.
14. considers state aid to be the difference between the appropriate market price of the guarantee and the actual price paid by the firm to the ‘Confidi’.
Markkinahinta määritetään ennalta vahvistettujen parametrien perusteella ja lasketaan kultakin yritykseltä saadun luokituksen perusteella.
Market price is determined using predetermined parameters and is calculated on the basis of the individual firm’s rating.
Alhainen luokitus vastaa korkeampaa markkinahintaa.
A low rating equates to a higher market cost.
Confidi-takuurahastosta takauksia saaville italialaisille pk-yrityksille markkinahinta on liian korkea, eivätkä takuurahastot sovella niitä, jos käyttökustannukset nousevat kestämättömän suuriksi yrityksille.
For Italian SMEs given individual guarantees by ‘Confidi’, the market cost is too high and it is not applied by the ‘Confidi’ otherwise individual firms would not be able to support the cost of the operation.
Luokituksettomille yrityksille, joista suurin osa on pieniä yrityksiä tai käsityöläisyrityksiä, ei ole selvää, minkä markkinahinnan perusteella tuen suuruus voidaan laskea.
Furthermore, for firms that do not have a rating, a category which covers most small firms and craft industries, it is not clear what the market cost used to calculate the amount of aid granted can be.
Uusien ilman luokitusta olevien yritysten niin sanottu turvallisuuslisä, joka on vahvistettu 3,8 prosenttiin vuosittain, olisi (jos se otetaan viiteparametriksi) liian suuri yrityksille, koska rahoituskustannukset nousisivat kokonaisuudessaan liian korkeiksi.
If the ‘safe-harbour premium’ of 3.8 % per year for new firms with no rating were used as a possible reference parameter, it would raise the overall financing costs for the operation to a level where the cost to firms would be too high.
Koska Confidi-takuurahastot eivät siis voi soveltaa näitä hintoja, kaikki myönnetyt takaukset muodostaisivat valtiontuen.
However, if the ‘Confidi’ were not able to apply these costs, guarantees given by them would be viewed as state aid.
Onko komissio näin ollen sitä mieltä, että
In the light of the above, does the Commission not feel: —
pienet yritykset ja käsityöläisyritykset ovat epäedullisessa asemassa suhteessa suuriin yrityksiin, joilla on pääsy markkinoille —
that this situation is unjustified and penalises small firms and craft industries? —
tilanne on epäoikeudenmukainen ja rankaisee pieniä yrityksiä ja käsityöläisyrityksiä —
that, in view of the serious financial and economic crisis that has thinned out the market,
pienille yrityksille ja käsityöläisyrityksille epäedullinen asema voi olla objektiivinen näkökohta, joka edistää kilpailun vääristymistä —
that this situation, which places small firms and craft industries at a disadvantage, might be an objective contributing factor in distorting competition? —
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2226/09
WRITTEN QUESTION E-2226/09
(1. huhtikuuta 2009)
(6 April 2009)
Aihe: Satamien valtiontuki
Subject: State aid for ports
On yleisesti tunnettu seikka, että EU:n jäsenvaltioiden välillä on (suuria) eroja (meriliikenteen) satamien rahoitusjärjestelyissä ja kulujen siirtämisessä käyttäjille.
It is common knowledge that there are (major) differences among the EU Member States when it comes to arrangements for funding (maritime) ports and passing on costs to users.
Tämä aiheuttaa vapaan kilpailun vääristymistä satamien välillä ja synnyttää oikeudellista epävarmuutta.
This serves both to distort free competition between ports and to create legal uncertainty.
Komissio on jo tunnustanut nämä ongelmat esimerkiksi seuraavissa asiakirjoissa: —
The Commission has already acknowledged these problems in documents such as: —
satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskeva vihreä kirja —
the Green Paper on ports and maritime infrastructure; —
kaksi satamapakettia ja niihin liittyvät valmisteluasiakirjat ja tiedonannot —
the two ‘port packages’ and the related working documents and communications; —
tiedonanto Euroopan satamapolitiikasta (KOM(2007)0616)
the communication on a European port policy (COM(2007)0616).
Viimeksi mainitussa tiedonannossa komissio ilmaisee aikeensa antaa satamien valtiontukea koskevat suuntaviivat – vuonna 2008!
In the last-named communication the Commission states its intention of laying down guidelines governing the provision of state aid to ports — in 2008!
Komissio vahvisti aikeensa suullisesti useissa virallisissa kokouksissa ja parlamentti kehotti sitä myös toistuvasti määrittämään suuntaviivat vuoden 2008 loppuun mennessä.
The Commission confirmed that intention orally at various official meetings and Parliament also called on it repeatedly to draw up guidelines before the end of 2008.
Tähän saakka kehotukset ovat kuitenkin kaikuneet kuuroille korville.
Thus far, however, those calls have fallen on deaf ears.
Sillä aikaa on hyväksytty useita meriliikennesatamien kehitykseen liittyviä rahoitusjärjestelyjä, vaikka yleistä yhteistä lähestymistapaa ei ole vielä laadittu.
In the meantime, a variety of financing arrangements for maritime port development have been approved, even though no overall policy approach has yet been laid down.
On selvää, että aikana, jolloin julkisiin investointeihin kannustetaan yleisen investointitason ylläpitämiseksi, on kiireellinen tarve selkeämmälle ja virallisesti hyväksytylle tulkinnalle perustamissopimuksen määräyksistä, jotka koskevat satamien valtiontukea.
It is clear that, at a time when public investment is being encouraged as a means of maintaining overall investment levels, there is an urgent need for a clearer, formally agreed interpretation of the Treaty provisions governing the provision of state aid to ports.
Yhtäläisten toimintaedellytysten luominen on ainoa keino pysäyttää suuntaus kohti pelkkään voittoon perustuvaa satamien kehittämistä ja taata satamien tarjoamien palveluiden laatu ja tehokkuus.
The creation of an entirely level playing field is the only way to maintain the trend towards purely profit-driven port development and guarantee the quality and efficiency of the services provided in ports.
Onko komissio kanssamme yhtä mieltä siitä, että aidosti toimiva yhteisön satamapolitiikka ei ole mahdollinen ellei satamien valtiontukeen liittyvää tilannetta selvitetä pian?
Does the Commission share our view that a genuinely successful Community port policy is inconceivable unless the situation regarding the provision of state aid to ports is clarified quickly?
Voiko komissio kertoa tarkalleen, milloin satamien valtiontukea koskevat suuntaviivat, joihin se on toistuvasti viitannut, määritetään ja julkaistaan?
Can the Commission say precisely when the guidelines governing the provision of state aid to ports, to which it has repeatedly referred, will be drawn up and published?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2227/09
WRITTEN QUESTION E-2227/09
Aihe: Pohjois-Kreikan joissa ja järvissä havaitut myrkyllisten orgaanisten aineiden jäämät
Subject: Residues of toxic organic substances in the lakes and rivers of northern Greece
Tutkittujen alueiden pintavesissä on myös havaittu vähäisempiä DDT-keskittymiä sekä uuden sukupolven rikkaruohomyrkkyjen ja hyönteismyrkkyjen jäämiä, jotka ylittävät joissakin tapauksissa kansainvälisesti tunnustetut vaarallisuusrajat.
Smaller concentrations of DDT and residues of herbicides and insecticides belonging to a more recent group have also been detected in surface water in the regions studied, in some cases exceeding internationally accepted danger levels.
Edellä esitetyt seikat huomioon ottaen pyydän komissiota vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: Tietääkö komissio, mistä kyseiset kielletyt myrkylliset orgaaniset aineet ovat peräisin?
In the light of the above, is the Commission aware of the sources from which the banned toxic organic substances originate and the level of water pollution in the regions concerned?
Onko komissio tietoinen kyseessä olevien alueiden vesien saastumisen asteesta?
What steps will it take to ensure the proper implementation of Directive 2000/60/EC OJ L 327, 22.12.2000, p.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2228/09
WRITTEN QUESTION E-2228/09
Aihe: Kansallisen strategisen viitekehyksen lopullisten edunsaajien varmentaminen
Subject: Certificates for the final beneficiaries of national strategic reference framework (NSRF) provisions
Yhteisön lainsäädännön mukaan kauden 2007–2013 kansallisen strategisen viitekehyksen lopullisten edunsaajien hallinnolliset valmiudet on varmennettava.
Under Community legislation, the final beneficiaries of the NSRF for 2007‑13 are required to obtain a certificate attesting to their management skills.
Valmiustodistuksen antaa Kreikan standardointielin (ELOT).
This certificate is issued by the Greek standards authority (ELOT).
Voiko komissio ilmoittaa, kuinka moni lopullinen edunsaaja on saanut valmiustodistuksen Kreikassa?
Can the Commission indicate how many final beneficiaries in Greece have been issued with certificates attesting to their management skills?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2229/09
WRITTEN QUESTION E-2229/09
Aihe: Mainostaulujen valvomaton sijoittaminen
Subject: Uncontrolled profusion of billboards
Valtavien mainostaulujen sijoittaminen kansallisen ja alueellisen tieverkoston teiden varsille on saavuttanut Kreikassa hallitsemattomat mittasuhteet.
In Greece the profusion of enormous billboards along national and provincial roads is getting totally out of hand.
Toisaalta julkishallinnon tarkastajan Rakintzin mukaan Kreikassa sattuu vuosittain keskimäärin 300 onnettomuutta, jotka johtuvat tieverkoston varrelle lainvastaisesti sijoitetuista mainostauluista; kahdeksan näistä onnettomuuksista johti kuolemaan vuonna 2007.
According to Mr Rakintzis, Inspector General for the Public Service, the illegal erection of billboards along roadsides accounts for on average 300 accidents annually in Greece, eight of which were fatal in 2007.
Kun otetaan huomioon
Having regard to
komission tiedonanto (KOM(2003)0311), jossa jäsenvaltioita kehottamaan puolittamaan kuolemaan johtavien onnettomuuksien määrä vuoteen 2010 mennessä —
Commission communication (COM(2003)0311) calling on the Member States to halve the number of fatal accidents by 2010, —
kuluttajien suojelua koskeva EY:n perustamissopimuksen 153 artikla —
Article 153 of the EU Treaty on consumer protection, —
se, että Kreikka ei ole pannut täytäntöön tuomioita nro 909 ja 910/2007, jotka korkein hallinto-oikeus (Conseil d'État) langetti – Kreikan ratifioiman – liikennemerkkejä ja ‑opasteita koskevan Wienin yleissopimuksen 4 artiklan nojalla Kreikalle ja julkisoikeudellisille oikeushenkilöille (paikallisyhteisöille),
the non-compliance with the judgments of the Council of State (No 909 and 910/2007) against the Greek Government and legal persons governed by public law (local authorities) interpreting the provisions of Article 4 of the Vienna Convention on Road Signs and Signals which has been ratified by Greece.