natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Samalla ei voida kiistää sitä, että rahoitusmarkkinoiden kehitys ja niiden yhdentyminen globaalilla tasolla on todennäköisesti tehnyt varallisuushintojen kehityksestä rahapolitiikan kannalta tärkeämpää kuin se oli 30 vuotta sitten.
At the same time, one cannot deny that the development of financial markets and their integration at the global level has probably made asset price dynamics more relevant for monetary policy than 30 years ago.
Paradoksaalista kyllä, voidaan väittää, että se, että rahapolitiikalla on onnistuttu taltuttamaan inflaatiokehitys, saattaa itsessään olla yksi sellainen tekijä, joka rahoitusmarkkinoilla pyydettyjä riskipreemioita alentamalla on saattanut edistää joidenkin varallisuushintojen kestämätöntä kehitystä.
Paradoxically, it can be argued that the success of monetary policy in taming developments in inflation dynamics could itself be one of the factors that, by reducing the risk premium demanded by financial markets, may have contributed to fostering unsustainable developments in some asset prices.
Tulevaisuudessa keskuspankkien haasteena on ottaa asiaankuuluvasti huomioon varallisuushintojen kehityksen vaikutukset keskipitkän ja pitkän aikavälin riskeihin hintavakauden osalta.
Looking forward, the challenge for central banks is to take due account of the implications of asset price developments for medium to longer term risks to price stability.
Rahapolitiikka ei välttämättä ole sopivin väline liiallisen luottokannan kasvun ja varallisuushintojen nousun ratkaisemiseksi.
To be sure, monetary policy is not necessarily the most appropriate instrument to deal with credit/asset price booms.
Makrotason vakauden valvontavälineiden kohdentaminen liiallisen rahoituksen lähteisiin saattaa olla tarkoituksenmukaisempi keino.
The use of macro prudential instruments targeted on the sources of financial exuberance may be more appropriate.
Keskuspankkien on kuitenkin pyrittävä entistä paremmin ymmärtämään rahoitusmarkkinoiden dynamiikkaa sekä reaalitalouden ja finanssisektorin välistä muuttuvaa suhdetta.
However, central banks must invest in their understanding of financial market dynamics and the changing relationships between the real and the financial sector of the economy.
Tällaisia riskejä voi ilmaantua pidemmällä aikavälillä, ja ne edellyttävät usein kipeitä ja äkillisiä muutoksia, jopa varallisuushintakuplien jo muodostuttua ja kasvettua.
The ECB’s strategy is designed to duly incorporate in the routine assessment of the risks to price stability those risks originating in unsustainable monetary, credit and asset price dynamics, that could materialise over a longer horizon and often herald painful and abrupt adjustments, even after some time that asset price bubbles have developed and grown.
Tällainen toimintatapa on tärkeä, sillä näin rahapolitiikalla voidaan puuttua ennakoivasti alkavaan varallisuushintojen epätasapainoon, joka heijastuu rahavarojen ja luottojen aggregaattilukujen muutoksiin.
This approach is important, since it helps monetary policy to adopt a pre-emptive attitude towards incipient asset price imbalances that are reflected in the dynamics of monetary and credit aggregates.
Raha- ja luottotilanteen sekä varallisuushintojen kestämättömään kehitykseen kohdistuvalla, "tuuleen nojaavalla" rahapolitiikalla voidaan paremmin rajoittaa varallisuushintakuplien muodostumista pikemminkin kuin vain puuttua siihen jälkikäteen kuplien puhjetessa, mikä voi makrotalouden epävakaudessa mitattuna käydä erittäin kalliiksi.
By “leaning-against-the-wind” of unsustainable money, credit and asset price dynamics, monetary policy can better limit the build-up of asset price bubbles, rather than simply intervening ex-post, when the bubble bursts, and the costs in terms of macroeconomic instability can be extremely high.
Kuten jo mainitsin, EKP:n harjoittaman rahapolitiikan tavoitteena on ylläpitää hintavakautta keskipitkällä aikavälillä.
As I already indicated, the ECB’s monetary policy is geared to maintain price stability over the medium term.
Sen vuoksi on välttämätöntä arvioida, onko hyödykkeiden hintojen nousu tilapäistä vai pysyvää ja voiko sillä olla kerrannaisvaikutuksia.
Therefore, a crucial assessment is whether commodity price increases are of a transitory or a permanent nature and whether they risk triggering second round effects.
Jos hyödykkeiden hintojen muutokset ovat tilapäisiä, lähtökohtaisesti voidaan katsoa niiden välittömien vaikutusten aiheuttamien inflaation vaihtelujen läpi.
In principle, if commodity price changes are of a temporary nature, one can look through the volatility in inflation triggered by their first-round effects.
Kerrannaisvaikutusten riski on kuitenkin otettava huomioon, jotta niillä ei olisi pysyvää vaikutusta keskipitkän aikavälin inflaatio-odotuksiin ja inflaatiokehitykseen.
However, the risk of second round effects must be contrasted, in order to prevent that they have a lasting impact on medium-term inflation expectations and developments.
Etenkin rahapolitiikassa on estettävä inflaation tilapäisen kasvun kerrannaisvaikutukset palkan- ja hinnanmuodostukseen esimerkiksi siitä syystä, että palkat ja hinnat indeksoidaan aiempaan inflaatiovauhtiin, tai yleisemmin estettävä sitä heikentämästä inflaatio-odotuksia.
In particular, monetary policy needs to avoid that temporary increases in inflation lead to the emergence of second-round effects in the wage and price-setting behaviour, for instance due to the indexation of wages and prices to past inflation, or more generally to a worsening of inflation expectations.
Siinä tapauksessa, että hyödykkeiden hintojen pitkään jatkuva noususuuntaus järjestelmällisesti vaikuttaa inflaatioon, on myös entistä välttämättömämpää ennakoivasti puuttua siihen riskiin, että tällainen pitkäaikainen poikkeaminen hintavakauden tavoitteesta vaarantaa inflaatio-odotusten lujan ankkuroinnin.
In addition, in case that a persistent upward trend in commodity prices systematically affects inflation, there is an even more pressing need to pre-emptively contrast the risk that such a sustained upside deviation from the price stability objective undermines the firm anchoring of inflation expectations.
Tällöin rahapolitiikkaa olisi mukautettava, jotta voidaan turvata hintavakaus ja pitää inflaatio-odotukset ankkuroituina.
In such cases, an adjustment of the monetary policy stance would be required to preserve price stability and keep inflation expectations well-anchored.
Nykytilanteessa EKP seuraa hyvin tiiviisti hintavakauteen liittyvien nousuriskien kehitystä.
At the current juncture, the ECB very closely monitors all developments with respect to upside risks to price stability.
Jälkimmäisen kysymyksen osalta sanoisin, että pidemmällä aikavälillä kasvun ja inflaation välillä ei ole ristiriitaa.
As regards the second part of the question, in the longer term there is no trade off between growth and inflation.
Hintavakaus on pikemminkin kestävän kasvun ehdoton edellytys.
Rather, price stability is a necessary condition for sustainable growth.
Sen vuoksi yhdynkin täysin näkemykseen, joka on tähän asti ohjannut EKP:n neuvoston päätöksiä: keskipitkän aikavälin hintavakauden varmistamista koskevan EKP:n ensisijaisen tehtävän toteuttaminen on tärkein keino, jota käyttäen rahapolitiikalla voidaan edistää kestävää talouskasvua ja työpaikkojen luomista euroalueen talouksissa.
Therefore, I full share the view that guided the Governing Council decisions so far: to fulfil the ECB’s primary mandate to ensure price stability in the medium term is the main contribution monetary policy can make to fostering sustainable economic growth and job creation in the euro area economy.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 127 artiklan mukaisten toissijaisten velvoitteiden olemassaolo ei tarkoita, että hintavakauden ylläpitämistä koskevan EKP:n ensisijaisen tavoitteen ja unionin yleisen talouspolitiikan tukemisen välillä olisi ristiriita.
The existence of secondary obligations under Art 127 of the Treaty on the functioning of the EU does not entail the existence of a trade off between the ECB’s primary objective of maintaining price stability and support of the general economic policies in the Union.
Niin yliopistotutkijoiden keskuudessa kuin aiempien kokemustenkin perusteella vallitsee laaja yksimielisyys siitä, ettei keskuspankin ole mahdollista vaikuttaa talouskasvuun kestävällä tavalla rahantarjonnan avulla vaan että se voi myötävaikuttaa kasvuun edistämällä vakaata toimintaympäristöä.
Broad consensus exists, both from academic research as well as from historical experience, on the fact that a central bank cannot influence economic growth in a sustainable manner by changing the money supply, but can instead contribute to growth by fostering an environment of stability.
Kun keskuspankki onnistuu inflaatio-odotusten lujan ankkuroinnin kautta uskottavasti luomaan toimintaympäristön, jossa vallitsee hintavakaus, se edistää näin yleensä makrotalouden vakautta, joka parhaiten suojaa taloutta odottamattomien häiriöiden vaikutuksilta.
By firmly anchoring inflation expectations, the central bank’s credible achievement of a price stability environment fosters overall macroeconomic stability which best insulates the economy from the consequences of unforeseen shocks.
Tältä osin voin todeta, että – nimenomaan uskottavuutensa ansiosta ja hintavakautta vaarantamatta – EKP on todellakin pystynyt myös ratkaisevalla tavalla tukemaan taloutta viimeisimmän finanssikriisin aikana tavanomaisilla koronlaskuilla – tosin korko on laskettu nyt ennätyksellisen alas – ja myös "poikkeustoimilla" rahapolitiikan toimivuuden varmistamiseksi.
In this respect, I observe that – precisely thanks to its credibility and without endangering price stability – the ECB has indeed also been able to provide crucial support to the economy during the latest financial crisis, via conventional interest rate cuts to historically low levels and in addition to “non-standard measures” with a view to ensuring the smooth transmission of monetary policy.
Rahoitusmarkkinoiden epävakaus on vakava uhka myös kasvulle ja työllisyydelle, kuten olemme viime vuosina voineet havaita.
In addition, as we have seen in recent years, financial instability poses a serious threat to growth and employment.
Kestävää kasvua voidaan niin ikään edistää analysoimalla kehittymässä olevia rahoitusvakauteen kohdistuvia riskejä ja osallistumalla sellaisen valvonta-, sääntely- ja muun finanssipolitiikan muotoiluun, jonka avulla voidaan lujittaa rahoitusjärjestelmää ja torjua rahoitusvakauteen kohdistuvia riskejä, suoraan niillä aloilla, joilla EKP:llä on toimivaltaa, tai osallistumalla muiden elinten toimintaan.
The analysis of evolving financial stability risks and participation in framing supervisory, regulatory and other financial policies to strengthen the resilience of financial system and to head off financial stability risks, directly in areas where the ECB has authority or through its participation in other bodies, are also ways to contribute to conditions for sustainable growth.
Mitä mieltä olette EKP:n, neuvoston ja/tai euroryhmän välisestä institutionaalisesta suhteesta?
How do you judge the institutional relation between ECB, Council and/or the Eurogroup?
Olisiko koordinointia ja talouden valvontaa euroryhmän sisällä mielestänne syytä parantaa?
Do you think that the coordination and economic surveillance inside the Eurogroup should be improved?
EKP osallistuu pysyvästi ja asiaa koskevien perussopimusten määräysten mukaisesti talous- ja rahoitusasioiden neuvoston, euroryhmän ja niiden valmistelukomiteoiden kokouksiin.
The ECB participates, on a permanent basis and in line with the relevant Treaty provisions, in the meetings of the ECOFIN Council, the Eurogroup and their preparatory committees.
Lisäksi EKP:n pääjohtaja osallistuu usein Eurooppa-neuvoston kokouksiin, joissa käsitellään EKP:n kannalta tärkeitä asioita.
In addition, the ECB President frequently takes part in sessions of European Council meetings that discuss matters of concern to the ECB.
Ecofin-neuvoston puheenjohtaja – samoin kuin talousasioista vastaava komission jäsen – kutsutaan puolestaan säännöllisesti EKP:n neuvoston kokouksiin.
Symmetrically, the President of the Ecofin Council - as well as the Commissioner for Economic Affairs - is regularly invited at the meetings of the ECB Governing Council.
Tällaisen tiiviin institutionaalisen suhteen ansiosta EKP voi tiedottaa ministereille rahapoliittisista päätöksistään ja talouden ja finanssialan tilannetta koskevista arvioistaan.
Such a close institutional relationship enables the ECB to inform Ministers about its monetary policy decisions and appraisal of economic and financial developments.
Lisäksi EKP keskustelee EU:n jäsenvaltioiden kanssa niiden budjetti-, rakenne- ja muusta makrotalouspolitiikasta (osana EU:n talouden valvontaa), kansainvälisistä finanssiasioista ja finanssisektoria koskevista toimintalinjoista.
In addition, the ECB discusses, with EU Member States, their budgetary, structural and other macroeconomic policies (as part of the EU's economic surveillance), international financial affairs and financial sector policies.
EKP:llä onkin monia mahdollisuuksia olla vuorovaikutuksessa neuvoston ja euroryhmän kanssa niin, että samalla otetaan huomioon eri toimielinten tehtävät ja EKP:n riippumattomuus.
Therefore, there are many opportunities for the ECB to interact with the Council and the Eurogroup, bearing in mind the respective responsibilities of the various institutions and the independence of the ECB.
Edellä sanotusta huolimatta on edelleen parannettava jäsenvaltioiden politiikan koordinointia ja vahvistettava talouden valvontaa.
Notwithstanding the above, there is a need for Member States to further improve policy coordination and for economic surveillance to be reinforced.
Erityisesti euroryhmän on talous- ja rahaliiton toimivuuden varmistamiseksi ja yhteistä rahaa käyttävän alueen jäsenyyden ehtojen noudattamiseksi keskityttävä keskusteluissaan varmistamaan julkisen talouden kestävyys euroalueella, vahvistamaan sen kasvumahdollisuuksia ja yleensäkin estämään kestämätön epätasapaino.
In particular, to ensure a smooth functioning of EMU and to fully abide by what membership of a single currency area means, the Eurogroup must focus its discussions on achieving sustainable fiscal positions in the euro area, enhancing its growth potential and, generally, avoid unsustainable imbalances from arising.
Tämä edellyttää myös jäsenvaltioiden välisen vertaispaineen lisäämistä.
This also requires enhanced peer pressure between Member States.
Mitä mieltä olette talouden ohjauksen ja hallinnan uudistusta koskevista lainsäädäntöehdotuksista, joista parhaillaan keskustellaan?
What do you think of the "economic governance reform" draft legislative proposals currently discussed?
Parhaillaan toteutettavat toimet EU:n ja euroalueen talouden ohjauksen ja hallinnan lujittamiseksi ovat erittäin tärkeitä.
The current efforts to strengthen economic governance in the EU and the euro area are of the utmost importance.
Erityisesti euroalueella valvontaa on syvennettävä ja laajennettava, jotta se vastaa jo saavutettua syvälle menevää taloudellista yhdentymistä ja jotta voidaan tukea talous- ja rahaliiton toimivuutta.
In particular within the euro area, there is a need to deepen and broaden surveillance so as to reflect the deep level of economic integration that has already been achieved and to support the smooth functioning of EMU.
Olemassa olevilla säännöillä ja menettelyillä ei pystytty takaamaan varovaista finanssipolitiikkaa kaikissa maissa: monissa jäsenvaltioissa oli kriisin alkaessa jo liikaa julkista velkaa ja liian vähän liikkumavaraa.
Existing rules and procedures did not guarantee prudent fiscal policies in all countries: many Member States entered the crisis with an already high public debt and insufficient margins of manoeuvre.
Makrotaloudellista epätasapainoa ei myöskään otettu riittävästi huomioon talous- ja rahaliiton ohjauksen ja hallinnan suunnittelussa: valtionvelkaa koskevia jännitteitä esiintyi paitsi maissa, joiden julkisessa taloudessa oli ongelmia, myös maissa, joissa ulkoinen alijäämä oli korkea, kasvu epätasapainoista ja/tai yksityinen sektori voimakkaasti velkaantunutta.
Moreover, macroeconomic imbalances were not given an adequate role in the design of EMU governance: sovereign debt tensions hit not only countries with problems of public finances, but also those with a high external deficit, unbalanced growth and/or a highly indebted private sector.
Asianmukainen kehys euroalueen rahoitusvakauden turvaamiseksi kriisitilanteessa puuttui lisäksi kokonaan.
Finally, an appropriate framework to safeguard the financial stability of the euro area in crisis situations was missing altogether.
Tältä osin uudenlainen painotus, jossa puututaan korkeaan julkiseen velkaan ja hillitään julkisten menojen kasvua, on tärkeä keino julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi.
In this respect, the new focus on correcting high government debt and containing public spending growth are important steps to reinforce fiscal surveillance.
Uuden kehyksen puitteissa on myös vakuuttavasti puututtava pitkäaikaisen makrotaloudellisen epätasapainon muodostumiseen euroalueella.
In addition, the build-up of lasting macroeconomic imbalances within the euro area needs to be addressed convincingly in the new framework.
Kannatan sen vuoksi vahvasti valvonnan laajentamista.
I therefore very much support the broadening of the scope of surveillance.
Jotta uusi makrotalouden valvontakehys olisi tehokas, siinä on keskityttävä kaikkein haitallisimpiin epätasapainotiloihin, erityisesti jatkuvaan kilpailukyvyn heikkenemiseen, ja otettava huomioon euroalueen erityispiirteet.
To be effective, the new macroeconomic surveillance framework must focus on the most harmful imbalances, in particular persistent losses of competitiveness, and take into account the specificities of the euro area.
Ns. EU-ohjausjakson käyttöönotolla olisi varmistettava, että eri valvontaprosesseista saadaan johdonmukaisia tuloksia ja että ne ovat samalla oikeudellisesti ja menettelyllisesti erillisiä.
The introduction of the so-called “European Semester” should ensure that the various surveillance processes lead to consistent results, while remaining legally and procedurally separate.
Suhtaudun erittäin myönteisesti Euroopan parlamentin ehdotuksiin lisätä valvontamenettelyjen automaattisuutta, jotta poikkeamat järkevästä päätöksenteosta voidaan korjata välittömästi.
I very much welcome proposals by the European Parliament to introduce greater automaticity in surveillance procedures so as to immediately correct deviations from sound policy making.
Mielestäni tämä on välttämätöntä, jotta voidaan parantaa toimintasuositusten noudattamista ja valvontakehyksen uskottavuutta.
In my view, this is key in improving compliance with policy recommendations and enhancing the credibility of the surveillance framework.
Tässä vaiheessa on erittäin tärkeää, että tilaisuus uudistukseen todella käytetään hyväksi ja kolmikantavuoropuhelu saadaan onnistuneesti päätökseen kesäkuuhun 2011 eli Eurooppa-neuvoston asettamaan määräaikaan mennessä, jotta neuvoston ja parlamentin välillä saadaan aikaan kunnianhimoinen kompromissi, johon myös komissio osallistuu, perussopimusten tarjoamia mahdollisuuksia täysimääräisesti hyödyntäen.
It is now of the greatest importance that the reform momentum that has been created is used to conclude successfully the ongoing trialogue by the June 2011 deadline set by the European Council, resulting in an ambitious compromise between the Council and the Parliament, also involving the Commission, exploiting fully the possibilities offered by the Treaties.
Millaisena näette EKP:n roolin, suhteet muihin toimijoihin ja haasteet Euroopan tulevan vakausmekanismin yhteydessä?
What roles, relationships and challenges do you see for the ECB and the forthcoming European Stability Mechanism?
Eurooppa-neuvoston 24. ja 25. maaliskuuta 2011 hyväksymien Euroopan vakausmekanismin pääpiirteiden mukaan EKP on osittain mukana Euroopan vakausmekanismin (EVM) prosesseissa.
The Term Sheet on the ESM agreed by the European Council on 24-25 March 2011 foresees the involvement of the ECB in parts of the ESM's processes.
Ensiksi: euroalueen jäsenvaltion esittämän rahoitustukea koskevan pyynnön perusteella EKP arvioi yhdessä komission ja IMF:n kanssa, vaarantuuko koko euroalueen rahoitusvakaus niin, että EVM:n aktivointi on perusteltua, ja suorittaa tässä tapauksessa huolellisen analyysin velan kestävyydestä.
First, following a request for financial assistance from a euro area Member State, the ECB will liaise with the Commission and the IMF in assessing whether there is a risk to the financial stability of the euro area as a whole warranting an activation of the ESM and, if so, in conducting a rigorous debt sustainability analysis.
Toiseksi: jos kestävyysanalyysin perusteella todetaan, että makrotalouden sopeutusohjelmalla on realistiset mahdollisuudet palauttaa julkinen velka kestävälle uralle, EKP arvioi yhdessä komission ja IMF:n kanssa asianomaisen jäsenvaltion todelliset rahoitustarpeet.
Second, if, on the basis of a sustainability analysis, it is concluded that a macroeconomic adjustment programme can realistically restore the public debt to a sustainable path, the ECB will liaise with the Commission and the IMF in assessing the actual financing needs of the Member State concerned.
Kolmanneksi: EKP:n henkilöstö osallistuu tarvittaessa teknisen asiantuntemuksensa avulla makrotalouden sopeutusohjelmaa koskeviin neuvotteluihin ja myöhemmin tällaisen ohjelman täytäntöönpanon valvontaan.
Third, ECB staff will contribute, with its technical expertise where relevant, to the negotiation of a macroeconomic adjustment programme and the subsequent monitoring of the implementation of such programme.
Näin on jo tehty Kreikan lainajärjestelyn sekä Euroopan rahoitusvakausvälineen (ERVV) ja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin (ERVM) tuen kohdalla.
This follows the established practice for the Greek Loan Facility and for assistance under the European Financial Stability Facility (EFSF) and the European Financial Stabilisation Mechanism (EFSM).
Nykyinen institutionaalinen kehys, jossa finanssipolitiikkaa harjoitetaan hajautetusti, ei kuitenkaan ole yhteensopiva edellä kuvatun euro-obligaatioiden käsitteen kanssa.
However, the current institutional framework where fiscal policies are decentralized is not compatible with a concept of Eurobonds as described above.
Aivan erityisesti yksi ainoa euroalueen laajuinen pidemmän aikavälin korko merkitsisi epäsuoraa avustusta jäsenvaltioilta, joissa julkinen talous on terveellä pohjalla, niille jäsenvaltioille, joiden julkinen talous ei sitä ole.
Most importantly, a single euro area-wide longer-term interest rate would introduce an implicit subsidy from fiscally sound to fiscally less sound Member States.
Tämä saattaisi tarpeettomasti palkita epätervettä toimintaa ja vähentää kannustimia maltilliseen finanssipolitiikkaan tulevaisuudessa.
This might unduly reward unsound policies and impair incentives for fiscal prudence in the future.
Samalla ne jäsenvaltiot, joissa julkinen talous on terveellä pohjalla, näkisivät osan maltillisen finanssipolitiikkansa hyödyistä valuvan muihin valtioihin.
At the same time, fiscally sound Member States would see part of the benefits of their prudence transferred to other states.
On tehty monimutkaisempiakin ehdotuksia, joissa euro-obligaatiot eivät täysin korvaa kansallisesti liikkeeseen laskettuja joukkovelkakirjoja, mutta tässä vaiheessa niihinkin näyttää liittyvän teknisiä ja taloudellisia ongelmia.
There are more complex proposals, in which Eurobonds do not fully replace national issuances, but at this stage they also seem to present technical and economic problems.