natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Maat, joissa pitävät toimipaikkaansa kaikki yritykset, jotka ovat riippuvuussuhteessa emoyhtiöönsä nähden. ja "alkuperämaan"
States in which all the undertakings in a relationship of dependency vis-à-vis the parent companies are based. and ‘countries of origin’
33. kehottaa komissiota tukemaan työelämän normeista ja ympäristönormeista vastuussa olevien monenvälisten tahojen sekä WTO:n välisten uusien suhteiden kehitystä, jotta varmistetaan kauppapoliittisten menettelytapojen ja kestävän kehityksen tavoitteiden suurempi yhdenmukaisuus kansainvälisellä tasolla;
Calls on the Commission to support the development of new relationships between the multilateral agencies responsible for enforcing labour and environmental standards and the WTO with a view to establishing greater consistency at international level between trade policies and the objectives of sustainable development;
Euroopan unionin kokonaistavoitteita tukeva kauppapolitiikka
A common commercial policy in the service of the European Union's global objectives
Ilmasto-, energia- ja elintarvikekriisien jälkeen sosiaalisen kriisin kaikkialla aiheuttanut kansainvälinen rahoituskriisi on pelkästään lisännyt tiukkojen sääntöjen tarvetta, jotta maailmantaloutta voitaisiin valvoa paremmin ja jotta se ei kehittyisi yhteiskuntien tarpeiden kustannuksella.
Following on from the climate, energy and food crises, the international financial crisis, which has engendered a social crisis throughout the world, has merely increased the need for stringent rules to ensure that the world economy is more effectively supervised and that it does not develop to the detriment of our societies.
Tämä vaatimus koskee myös globalisaation näkökulmasta keskeisessä asemassa olevaa kansainvälistä kauppaa.
This requirement applies just as much to international trade, which is at the heart of the globalisation process.
Maailman kaikkien kansalaisten kannalta kansainvälisen kaupan kasvu on perusteltua ainoastaan, jos sillä myötävaikutetaan talouskehitykseen, työllisyyteen ja elintason parantamiseen.
For ordinary people throughout the world, the expansion in international trade is justified only if it contributes to economic development, to job creation and to improved living standards.
Tämä on ainoa tapa varmistaa, että kaupan vapauttaminen koetaan myönteisenä ja hyväksytään.
Only then is trade liberalisation regarded as something positive, and accepted.
Muussa tapauksessa se herättää voimakkaita vastalauseita, jos se toteutetaan työpaikkojen menetyksen kustannuksella tai jos se vaarantaa ihmisten elinoloja, sosiaalisia oikeuksia ja ympäristön.
In contrast, when it destroys jobs or undermines living conditions and social and environmental rights, it gives rise to very vocal opposition.
Tämän vuoksi kauppapolitiikkaa ei pidä tarkastella ainoastaan tiettyjen taloudellisten tekijöiden välittömien etujen näkökulmasta.
The common commercial policy cannot therefore be reduced to a set of measures designed to serve only the immediate interests of a few economic actors.
EU:n kauppapolitiikan on oltava yhdenmukaista kaikkien unionin tavoitteiden ja erityisesti sen ulkopoliittisten tavoitteiden kanssa, sillä ulkopolitiikka on eräs keinoista, joilla EU edistää globalisaatiota koskevaa käsitystään sääntelystä.
In Europe's case, trade policy must be conducted in a manner consistent with all the Union's objectives and, in particular, the objectives of its external policy, since it is one of the levers which the Union can use to promote its concept of regulated globalisation.
On täysin oikeutettua, että Euroopan unionin ensisijaisena huolena on varmistaa, että sen yhteinen kauppapolitiikka ei aiheuta vahinkoa sen sosiaaliselle mallille ja ympäristöpolitiikalle, vaan pikemminkin edistää niiden suojelemista.
It is perfectly legitimate that Europe's primary concern should be to ensure that its common commercial policy does not undermine, but rather helps to safeguard, its social model and its environmental policy.
Euroopan unioni edellyttää jo nyt tiettyjen kolmansia maita koskevien tullietuuksien myöntämiseksi, että ne ratifioivat kansainvälisen työjärjestön (ILO) yleissopimukset ja lukuisia Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeussopimuksia (muun muassa kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus, taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus ja pakkotyön poistamista koskeva yleissopimus).
The European Union already makes the award of certain trade preferences to third countries conditional on the ratification by the latter of the main conventions adopted by the International Labour Organisation (ILO) and a number of United Nations agreements on human rights (International Covenant on Civil and Political Rights, International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights, Convention on the Abolition of Forced Labour, etc.).
EU on myös sitoutunut vuodesta 2006 lähtien edistämään ILO:n ja YK:n tavoitteisiin kuuluvaa "ihmisarvoista työtä" kaikkien sen ulkoisten toimien ja myös kauppapolitiikkansa avulla.
Since 2006 it has also been committed to promoting 'decent work', an ILO and UN objective, through all its external policies, including its common commercial policy.
Lisäksi kaikkiin sen kahdenvälisiin vapaakauppasopimuksiin sisältyy nykyään kestävää kehitystä koskeva luku, joka käsittää lukuisia ympäristötavoitteita ja sosiaalisia tavoitteita.
Finally, its bilateral free trade agreements now incorporate a chapter on sustainable development which sets a number of environmental and social objectives.
EU:n tekemät kauppasopimukset ovat lisäksi yhä useammin kattavampia kumppanuus- tai assosiointisopimuksia, joihin sisältyy poliittista yhteistyötä sekä kestävään kehitykseen ja ihmisoikeuksiin liittyviä sitoumuksia.
What is more, with increasing frequency the trade agreements concluded by the EU represent just one aspect of broader partnership or association agreements encompassing political cooperation and undertakings concerning sustainable development and human rights.
Näin ollen on selvää, että periaatteiden puolesta kauppaa ei voida erottaa Euroopan unionin muista ulko- tai sisäpoliittisista toimintalinjoista.
It is clear, therefore, that in terms of the principles underpinning it trade is inextricably linked to the European Union's other internal or external policies.
Tämä tarkastelutapa, joka ei ole yksinomaan Euroopan unionin, perustuu osaksi siihen tunnustettuun tosiasiaan, että kaupan vapauttamisella on eri maihin hyvin erilaisia taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia, joita on säänneltävä ja toisinaan myös tasapainotettava, koska kaupan vapauttaminen on prosessi, jossa on aina voittajia ja häviäjiä.
The thinking behind this approach, which is not unique to Europe, stems partly from a recognition of the fact that the economic and social impact of trade liberalisation varies very substantially from country to country and that that impact must be managed and sometimes offset, because liberalisation is a process in which there are always winners and losers.
Kansainvälisen kaupan kehityksestä seuraa yleistä etua ainoastaan silloin, kun tietyt ehdot täyttyvät, sillä voitot eivät koskaan jakaannu missään maassa oikeudenmukaisesti yhteiskunnan ja talouden kaikkien alojen kesken.
The expansion in international trade is universally beneficial only if certain conditions are met, since the gains in each country are never distributed fairly among all sectors of society and the economy.
Tästä syystä kaupan vapauttamista, sen käytännön järjestelyt ja kaupan määrä mukaan lukien, on valvottava, mikä on osoittautunut yhä selvemmäksi globalisaation kiihtyessä.
Hence the need to manage the liberalisation of trade, including the practical arrangements for and the volume of trade, a need which has come to be felt even more strongly as the globalisation process has speeded up.
Kansainvälisen kaupan vapautumiseen liittyy lisäksi ulkomaisten sijoittajien houkuttelemiseen tähtäävä maiden välinen ankara kilpailu sekä yritysten välisen kilpailun kiihtyminen.
What is more, the liberalisation of international trade has been accompanied by ferocious competition among countries seeking to attract foreign investors and stiffer competition between undertakings.
Tämä on johtanut liiankin usein työoloja ja demokraattisia oikeuksia koskeviin rikkomuksiin sekä ympäristövahinkoihin.
All too often this has led to abuses in the areas of working conditions and democratic freedoms and to environmental damage.
Esimerkkejä on lukuisia.
The examples are legion.
Sen vuoksi EU:n sekä kansainvälisen yhteisön on johdonmukaisuuden vuoksi sisällytettävä kansainvälisen kaupan sääntöihin kestävää kehitystä ja työelämän oikeuksia koskevia todellisia takeita.
Europe, and the international community as a whole, are thus faced with an imperative: simple logic, requires them to incorporate into the rules governing international trade genuine guarantees concerning sustainable development and labour rights.
Tämä Yhdistyneiden kansakuntien ja Euroopan unionin tavoitteiden mukainen välttämättömyys noudattaa EU:n kansalaisten odotuksia.
That imperative, which is consistent with the objectives of both the United Nations and the European Union, chimes exactly with public expectations in Europe.
Se myös edellyttää, että yritysten sosiaaliselle ja ympäristöä koskevalle vastuulle on määriteltävä erityinen lähestymistapa.
It also requires a specific approach to be defined to the issue of the social and environmental responsibility of undertakings.
Monikansalliset yritykset kuuluvat juuri niihin yrityksiin, joilla on tärkein asema maailmankaupassa.
Among undertakings, it is the transnational corporations which play the key role in world trade.
Ne ovat voineet hyötyä markkinoiden vapautumisesta siten, että ne ovat ulkoistaneet osan tuotannostaan ja monipuolistaneet hankintaketjuaan maista, joissa tuotantokustannukset ovat matalia ja sääntelykehys on heikompi.
They have taken advantage of market liberalisation to externalise part of their production and to diversify their supply arrangements, drawing on countries where production costs are low and regulatory regimes are less stringent.
Niiltä edellytetty yhteiskuntavastuullinen toiminta koskee siis myös niiden tytäryhtiöitä ja alihankkijoita niissä maissa, joista käsin ne järjestävät suuren osan Euroopan kanssa käymästään kaupasta.
The expectation that such corporations should act in a socially responsible manner thus applies equally to their subsidiaries and their subcontractors in those countries, from which they organise a large proportion of the international trade involving Europe.
Kolme haastetta, yksi tavoite
Three issues, one objective
Yritysten yhteiskunta- ja ympäristövastuun edistämiseen kaupankäynnin yhteydessä liittyy keskeisesti kolme haastetta, joihin EU:n on vastattava:
Fundamentally, measures to promote corporate social and environmental responsibility in the area of trade touch on three issues of major importance to Europe:
Moraalinen haaste: useimmiten kyseessä ovat eurooppalaiset yritykset, joiden on muutettava toimintansa vastuulliseksi sosiaalisten ja ympäristöä koskevien periaatteiden näkökulmasta erityisesti silloin, kun ne toimivat kehitysmaissa.
A moral issue: very often it is our own undertakings whose behaviour needs to change in order to be consistent with the principles underpinning social and environmental responsibility, in particular as regards their actions in developing countries.
Taloudellinen ja sosiaalinen haaste: yritysten yhteiskuntavastuuta koskevien periaatteiden rikkominen on eräänlaista sosiaalista ja ympäristöperusteista polkumyyntiä, joka on haitaksi etenkin Euroopassa sijaitseville yrityksille ja työntekijöille, joiden on noudatettava sosiaalisia ja ympäristöä koskevia tiukempia normeja.
An economic and social issue: non-compliance with the principles underpinning CSR constitutes a form of social and environmental dumping, to the detriment of undertakings and workers in Europe, who are required to meet more stringent social and environmental standards.
Poliittinen haaste: toimintatapojen on oltava johdonmukaisia globalisoituvassa maailmassa ja Euroopan unionin on vastattava tavallisten unionin kansalaisten odotuksiin tarjoamalla heille suojelua maailmassa, jossa sääntely on purettu.
A political issue: our policies in the context of globalisation must be consistent and the European Union must meet public expectations by offering ordinary Europeans protection in a deregulated world.
Yritysten yhteiskuntavastuun ja kansainvälisen kaupan sääntöjen yhdistäminen
Making CSR part of the rules governing international trade
Tähän mennessä kauppa ja yritysten yhteiskuntavastuu eivät ole juurikaan kohdanneet.
Hitherto, the link between trade and CSR has been tenuous at best.
Syy on helppo ymmärtää: kansainvälistä kauppapolitiikkaa säännellään valtioiden välisillä sopimuksilla, joissa vahvistetut lakisäännökset velvoittavat näitä valtioita; yritysten yhteiskuntavastuu perustuu puolestaan sääntöihin, jotka eivät ole sitovia ja joihin yritykset sitoutuvat vapaaehtoisesti.
The reason is obvious: international trade is governed by agreements between States which lay down legal rules binding on those States; CSR is based on non-binding rules which undertakings agree to comply with on a voluntary basis.
Yritysten yhteiskuntavastuuta koskevien periaatteiden sisällyttäminen kansainvälisen kaupan sääntöihin antaisi EU:lle mahdollisuuden painostaa yrityksiä parantamaan toimintaansa ja tehostaa työelämän normien ja ympäristönormien kunnioittamista niissä valtioissa, jotka ovat allekirjoittaneet kauppasopimuksen EU:n kanssa.
Incorporating CSR principles into the rules governing international trade would enable the EU to exert pressure on undertakings to improve their behaviour and on the States which sign trade agreements with it to comply with labour and environmental standards.
Yritysten yhteiskuntavastuu: laajalle levinnyt idea ...
CSR, an idea which is gaining ground ...
Yritysten yhteiskuntavastuulla on jo pitkä taipale takanaan.
CSR already has a long history, starting with the OECD Guidelines issued in 1976 with the support of the trade union movement.
Se esiintyy jo OECD:n vuonna 1976 annetuissa suuntaviivoissa ammattiyhdistysliikkeen tukemana, niitä seuranneessa ILO:n kolmikantaisessa periaatejulistuksessa monikansallisista yrityksistä ja Yhdistyneiden kansakuntien Global Compact -aloitteessa, jonka Kofi Annan käynnisti vuonna 2000.
They were followed by the ILO’s tripartite declaration concerning international undertakings and the United Nations Global Compact launched by Kofi Annan in 2000.
OECD:n suuntaviivoissa vahvistettiin useampia suosituksia, joita hallitukset esittävät monikansallisille yrityksille ja jotka koskevat erityisesti työoloja ja työmarkkinaosapuolten suhteita, ihmisoikeuksia, ympäristöä, korruption torjumista, kuluttajien etuja, kilpailua ja veronkiertoa.
The OECD Guidelines laid down a set of recommendations which governments address to multinational corporations concerning, in particular, employment and relations with the social partners, human rights, the environment, the fight against corruption, consumer interests, competition and tax evasion.
Tämän jälkeen on esitetty lukuisia aloitteita, joilla on pyritty luomaan näiden hyvien toimintatapojen säännöstön valvomiseen tarkoitettuja mekanismeja sekä sertifiointitunnuksia osoituksena yritysten sitoutumisesta noudattamaan yritysten yhteiskuntavastuun periaatteita.
Since then, many proposals have been made to establish mechanisms for monitoring compliance with these codes of good conduct and labels certifying that undertakings have made a commitment to abide by CSR principles.
Monet suuret eurooppalaiset yritykset sitoutuivat Jacques Delorsin aloitteesta vuonna 1995 perustettuun CSR Europe -verkostoon.
Major European undertakings have joined the ‘CSR Europe’ network set up in 1995 at the instigation of Jacques Delors.
Tänä päivänä komissio katsoo, kuten se on myös vuonna 2006 annetussa tätä aihetta käsitelleessä tiedonannossaan todennut, että yritysten yhteiskuntavastuu kuuluu osana Euroopan sosiaaliseen malliin, joka on keino puolustaa solidaarisuutta, yhteenkuuluvuutta ja yhtäläisiä mahdollisuuksia lisääntyneessä kansainvälisessä kilpailussa.
Today, as it made clear in its 2006 communication on the subject, the Commission regards CSR as an aspect of the European social model which represents a way of safeguarding solidarity, cohesion and equal opportunities in the context of increased global competition.
Tavoitteena on tehdä EU:sta "esikuva" yhteiskuntavastuun alalla ja varmistaa, että sen toteuttama ulkopolitiikka ja kolmansiin maihin investoivat eurooppalaiset yritykset myötävaikuttavat käytännössä sosiaaliseen kehitykseen.
The stated goal is to make the EU a ‘pole of excellence’ in CSR and to ensure that the external policies it implements and the European undertakings which invest in third countries make a genuine contribution to social development.
Euroopan parlamentti on vuorostaan hyväksynyt lukuisia mietintöjä ja runsaasti ehdotuksia toisaalta yritysten yhteiskuntavastuun (erityisesti vuonna 1999 ja vuonna 2003 annetut päätöslauselmat sekä etenkin Howittin mietintö maaliskuulta 2007) ja toisaalta Euroopan unionin kauppasopimuksiin sisältyvien sosiaalisten normien ja ympäristönormien vahvistamiseksi (erityisesti Désirin mietintö lokakuulta 2001 sekä Désirin ja Panayatopoulosin mietintö toukokuulta 2007).
For its part, Parliament has adopted a number of reports and detailed proposals with the aim of strengthening CSR (for example its 1999 and 2003 resolutions and, in particular, the Howitt report adopted in March 2007) and of making compliance with labour and environmental standards a more significant component of EU trade agreements (in particular the Désir report adopted in October 2001 and the Désir and Panayatopoulos report adopted in May 2007).
... jonka on oltava EU:n kauppasopimusten keskiössä
... and which must be at the heart of the EU’s trade agreements
Kauppasopimuksiin sisältyvällä yritysten yhteiskuntavastuulla sekä sosiaali- ja ympäristölausekkeilla pyritään samaan tavoitteeseen: oikeudenmukaisempaan, sosiaalisempaan ja inhimillisempään globalisaatioon, jolla edistetään kestävää kehitystä.
CSR and the social and environmental clauses in trade agreements pursue the same objective: fairer, more socially just, more human globalisation in the service of sustainable development.
Tähän mennessä ne ovat edenneet samansuuntaisesti mutta toisiaan kohtaamatta
Hitherto, however, they have reflected two parallel, but separate, approaches
Etelä-Korean kanssa tehdyssä vapaakauppasopimuksessa mainitaan tosin yritysten yhteiskuntavastuu, mutta erittäin rajoittavasti, eikä se ole suorassa yhteydessä kauppaa koskeviin määräyksiin. .
The free trade agreement with South Korea does make reference to CSR, but only in a very limited way and without establishing any direct link with the trade provisions. .
Kohdatessaan ne eivät suinkaan vahingoita vaan päinvastoin vahvistavat toisiaan.
If the two approaches can be combined, they will strengthen, and certainly not undermine, one another.
Kauppasopimusten sosiaalilausekkeet vahvistuvat, jos niihin sisällytetään yritysten yhteiskuntavastuun käsite, joka liittyy yritysten toimintaan.
The social clauses in trade agreements will be strengthened by the incorporation of the concept of CSR, which concerns the behaviour of undertakings.
Yritysten yhteiskuntavastuun käsite puolestaan lujittuu etenkin kauppasopimuksiin sisältyvien periaatteiden toteuttamista koskevan valvonnan välityksellä.
The concept of CSR will in turn be consolidated as a result, drawing strength in particular from the arrangements trade agreements lay down for monitoring the implementation of the principles which govern them.
Tässä mietinnössä ei käsitellä kaikkia Euroopan parlamentin ja muiden kansainvälisten tahojen tähän mennessä antamia ehdotuksia, joilla on pyritty edistämään yritysten yhteiskuntavastuuta ja kauppasopimusten työelämän normeja ja ympäristönormeja.
This report does not rehash all the proposals already put forward by Parliament and in other international bodies to promote CSR and labour and environmental standards in trade agreements.
Sen sijaan tässä mietinnössä keskitytään ehdotuksiin, joiden avulla on mahdollista edistää yritysten yhteiskuntavastuuta Euroopan unionin yhteisen kauppapolitiikan yhteydessä.
It focuses instead on proposals specifically designed to foster CSR in the context of the European Union’s common commercial policy.
Ne koskevat erityisesti seuraavia seikkoja:
That is the thinking behind the proposals set out in the motion for a resolution, which concern in particular:
– GSP-järjestelmän tarkistaminen
– the revision of the GSP regime;
– Euroopan unionin kauppasopimusneuvotteluihin ja niiden seurantaan liitettävät vaikutustenarvioinnit
– impact assessments linked to the negotiation of and follow-up to EU trade agreements;
– yritysten yhteiskuntavastuuta koskevien lausekkeiden sisällyttäminen Euroopan unionin vapaakauppasopimuksiin sekä muihin kauppa- ja investointisopimuksiin
– CSR clauses in the EU’s free trade agreements and other trade and investment agreements;
– kutakin vapaakauppasopimusta varten perustettava parlamentaarinen seurantakomitea, jonka tehtävänä on valvoa etenkin sosiaalisia ja ympäristöä koskevia määräyksiä sekä yritysten yhteiskuntavastuuta
– for each free trade agreement a parliamentary monitoring committee to oversee compliance with the social and environmental provisions, including those relating to CSR;
– EU:n ja sen kumppanuusmaiden monikansallisia yrityksiä koskeva velvoite julkaista vuosittain kertomus niiden omien sekä niiden tytäryhtiöiden ja alihankkijoiden toiminnan sosiaalisista ja ympäristöä koskevista vaikutuksista
– the requirement for multinational corporations based in the EU and in the partner countries to publish annual reports on the social and environmental impact of their activities and those of their subsidiaries and subcontractors;
– Euroopan unionin ja sen kumppanuusmaiden välinen oikeudellisen yhteistyön mekanismi, johon sisältyy mahdollisuus haastaa oikeuteen monikansallisia yrityksiä sekä Euroopassa että asianosaisissa kumppanuusmaissa, jos yritys tai sen tytäryhtiö on syyllistynyt vakaviin ympäristöä tai perusoikeuksia koskeviin rikkomuksiin
– mechanisms for judicial cooperation between the EU and partner countries, including arrangements for prosecuting multinational corporations, both in Europe and in the partner countries concerned, if those corporations or their subsidiaries are guilty of serious breaches of environmental rules or fundamental rights;
– julkiset hankinnat
– public procurement;
– yritysten yhteiskuntavastuuta edistävien monenkeskisten foorumien ja WTO:n väliset suhteet
– relations between the multilateral forums which seek to promote CSR and the WTO;
– uusi ehdotus Euroopan komissiolta.
– a new Commission proposal.
A. ottaa huomioon, että yritysten yhteiskuntavastuu on käsite, jonka mukaan yritykset sisällyttävät vapaaehtoisesti yhteiskunnallisia ja ympäristöön liittyviä näkökohtia liiketoimintastrategiaansa sidosryhmien kokonaisvaltaisen hyvinvoinnin vuoksi siten, että ne osallistuvat aktiivisesti julkiseen politiikkaan, mikä on tärkeä osa arvopohjaista yhteiskunnallista muutosta,
A. whereas corporate social responsibility (CSR) is a concept whereby companies voluntarily incorporate social and environmental concerns into their business strategy for the overall wellbeing of stakeholders by actively engaging with public policy as an important aspect of value-driven social change,