natgillin/translations-raw huggingface dataset:
esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle
by Mogens Camre (UEN) to the Commission
(9. syyskuuta 2002)
(9 September 2002)
Aihe: EU:n tuki shariaa noudattaville maille
Subject: EU aid to countries practising sharia
Nigeriassa tuomittiin marraskuussa 2001 nainen kivitettäväksi uskottomuuden takia.
In November 2001 in Nigeria, a woman was sentenced to be stoned for infidelity.
Nainen vapautettiin maaliskuussa 2002 kovan kansainvälisen painostuksen jälkeen.
In March 2002, the woman was freed after immense international pressure.
Nyt olemme jälleen samanlaisessa tilanteessa.
A similar situation has now arisen again.
Amina Lawal tuomittiin 19. elokuuta 2002 kivitettäväksi kuoliaaksi, koska hän oli harjoittanut avioliiton ulkopuolista seksiä.
On 19 August 2002, Amina Lawal was condemned to death by stoning for having engaged in extramarital sex.
Kansainvälinen yhteisö ei voi hyväksyä tällaisia barbaarisia ja keskiaikaisia rangaistuksia.
Such barbaric and medieval methods of punishment are unacceptable to the international community.
Kokemuksesta tiedetään, että ainoastaan kansainvälinen yhteisö voi pelastaa tällaisiin mielettömiin rangaistuksiin tuomitut ihmiset.
Experience shows that people who are condemned to such insane punishments can only be saved by the international community.
Ei kuitenkaan riitä, että kansainvälinen yhteisö aktivoituu tilapäisesti aina kun tällainen tapaus tulee ilmi shariaa noudattavissa maissa.
However, the international community should not have to be mobilised on an ad hoc basis every time such a case occurs in a country which practises sharia.
Kysyjä katsoo, että näihin keskiaikaisiin hallituksiin kohdistetut järjestelmälliset sanktiot ja jatkuva painostus ovat paljon tehokkaampia kuin tähänastinen käytäntö, jossa kansainvälinen yhteisö on reagoinut vasta kun eri etujärjestöt ovat painostaneet sitä.
The author of this question takes the view that systematic sanctions against and constant pressure on such medieval regimes would have a far more beneficial effect than the method used hitherto which has principally consisted in the international community reacting only after extreme pressure from various interest groups.
Komissiota pyydetään siksi esittämään lukuja, joista käy ilmi, miten paljon tukea EU antaa shariaa noudattaville maille.
Will the Commission therefore provide figures to illustrate the extent of EU aid to countries practising sharia?
Mikäli käy ilmi, että EU tukee näitä maita, komissiota pyydetään ilmoittamaan, onko tällainen tuki, jota annetaan ilman ehtoja ja ilman vaatimuksia ihmisoikeuksien noudattamisesta, komission mielestä lain ja oikeuden mukaista ja eikö tuen maksamista pitäisi viipymättä lopettaa.
If the EU does give aid to such countries, will the Commission say whether such aid, which is provided with no human rights conditions attached, is consistent with the Commission's understanding of law and order, and whether it should be withdrawn immediately?
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2496/02
WRITTEN QUESTION E-2496/02
Aihe: Sharia-laki muslimimaissa
Subject: Sharia law in Muslim countries
Nuori nainen nimeltä Amina Lawal tuomittiin Pohjois-Nigeriassa 19. elokuuta 2002 kivitettäväksi kuoliaaksi.
On 19 August 2002, a young woman named Amina Lawal was condemned to death by stoning by a court in northern Nigeria.
Hänen rikoksensa on, että hänellä on ollut suhde mieheen, jonka kanssa hän ei ole naimisissa!
Her crime consists in having had a relationship with a man to whom she is not married!
Tämä ei ole yksittäistapaus, eikä myöskään vain Nigeriaan rajoittuva käytäntö.
This is not an isolated case or a situation confined to Nigeria.
Nuorten naisten tuomitseminen kuolemaan kivittämällä on tavallista muslimimaissa, jotka noudattavat shariaa.
Young women being condemned to death by stoning is a common occurrence in Muslim countries which practise sharia law.
Lukemattomia vastaavia tapauksia on ollut sekä Nigeriassa, Pakistanissa, Saudi-Arabiassa että monissa muissa muslimimaissa.
There have been several similar cases in Nigeria, Pakistan, Saudi Arabia and a number of other Muslim countries.
Nuorten naisten kivittäminen uskottomuuden tai avioliiton ulkopuolisen seksin vuoksi on käytäntö, jota normaalisti ajattelevat ihmiset eivät hyväksy.
Stoning young women for infidelity and extramarital sex is a situation that any normal thinking person condemns.
Naisten oikeuksia ajavat ryhmät, siirtolaisjärjestöt, Amnesty International ja muut tahot ovat tuominneet Nigeriassa annetun tuomion.
Indeed, women's rights groups, immigrant organisations, Amnesty International and others have condemned the verdict handed down in Nigeria.
Kansainvälisen yhteisön on reagoitava, mikäli tällaiset barbaariset julmuudet halutaan estää tulevaisuudessa.
The international community must respond if such barbaric acts of cruelty are to be prevented in the future.
Komissiota pyydetään siksi ilmoittamaan, mitä se aikoo tehdä Amina Lawalin tapauksessa.
Will the Commission, therefore, say what it will do in the specific case of Ms Lawal?
Komissiota pyydetään lisäksi ilmoittamaan, mitkä maat noudattavat shariaa ja kuinka monta naista näissä maissa vuosittain kivitetään.
Will it also say in which countries sharia is practised and how many cases of the stoning of women occur on an annual basis in each of the countries practising sharia?
Poul Nielsonin komission puolesta antama yhteinen vastaus kirjallisiin kysymyksiin E-2495/02 ja E-2496/02
Joint answer to Written Questions E-2495/02 and E-2496/02 given by Mr Nielson on behalf of the Commission
(6. marraskuuta 2002)
(6 November 2002)
Unioni on johdonmukaisesti vastustanut kuolemanrangaistuksen käyttämistä, ja tämä toimintaperiaate on todettu ohjeissa, jotka koskevat unionin suhtautumista kuolemanrangaistuksen käyttöön kolmansissa maissa Nähtävissä Internet-sivulla www.europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights. .
The Union has consistently opposed the imposition of the death penalty and has set out its policy in the Guidelines to EU policy towards third countries on the death penalty Available at www.europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights. .
Ohjeissa todetaan unionin tavoitteena olevan kuolemanrangaistuksen käytön lopettaminen maailmanlaajuisesti, ja niissä korostetaan lisäksi, että kuolemanrangaistuksen käyttöä jatkavien valtioiden on toimittava tavalla, joka rajoittaa rangaistuksesta johtuvan kärsimyksen mahdollisimman vähäiseksi.
These guidelines refer not only to the Union's goal of worldwide abolition of the death penalty they also underline that those States, which persist in applying the penalty must do so in a manner which inflicts the minimum possible suffering.
Kivittämisrangaistus ei selvästikään täytä tätä ehtoa.
Clearly, the practice of stoning does not conform to that condition.
Komissio on tarjonnut konkreettista tukea kuolemanrangaistuksen käytön maailmanlaajuista lopettamista tukeville hankkeille.
The Commission has offered concrete support for projects to support the abolition of the death penalty worldwide.
Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen puitteissa on pyydetty ehdotuksia seitsemällä miljoonalla eurolla rahoitettaviksi hankkeiksi, ja pyynnön tuloksia arvioidaan parhaillaan.
The results of a Call for Proposals for EUR 7 million under the European Initiative for Democracy and Human Rights are currently being evaluated.
Amina Lawalin tapauksessa tehdystä päätöksestä on valitettu Katsinassa sijaitsevaan sharia-oikeuden vetoomustuomioistuimeen.
In the case of Amina Lawal, the decision has been appealed to the Sharia Court of Appeal in Katsina.
Amina voi valittaa edelleen Kadunassa sijaitsevaan liittovaltion vetoomustuomioistuimeen ja Abujassa sijaitsevaan liittovaltion korkeimpaan oikeuteen.
Amina can appeal further to the Federal Court of Appeal in Kaduna and to the Federal Supreme Court in Abuja.
Aminaa ei voida teloittaa sinä aikana, kun hän imettää lastaan, eli ennen tammikuuta 2004.
Amina cannot be executed while breastfeeding her infant, that is until January 2004.
Unioni on 21. elokuuta 2002 antanut julkilausuman, jossa ilmaistaan unionin tuntema syvä huolestuminen tuomion takia.
The Union issued a declaration on 21 August 2002 expressing its deep concern about the sentence.
Unioni on kehottanut Nigerian hallitusta lopettamaan kuolemanrangaistuksen käytön tai, ensimmäisenä askeleena, lopettamaan rangaistuksen täytäntöönpanon.
The Union has urged the Government of Nigeria to abolish the death penalty, or, as a first step, establish a moratorium.
Lisäksi unioni on ilmaissut huolestumisensa joissakin Nigerian osavaltioissa käytettävistä epäinhimillisistä rangaistuksista.
Furthermore, it expresses its concern at inhuman punishments inflicted in some states in Nigeria.
Komissio seuraa tarkasti Aminan tapauksen etenemistä Abujassa sijaitsevan valtuuskuntansa kautta.
The Commission, through its Delegation in Abuja, will follow the evolution of the Amina case attentively.
Yhtään kuolemantuomiota ei vielä ole pantu täytäntöön kivittämällä Nigeriassa.
No executions by stoning have yet taken place in Nigeria.
Nigerian osalta komissio on ilmoittanut yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston 222 miljoonan euron määrärahasta maaliskuussa 2001.
For Nigeria, the Commission notified a 9th European Development Fund (EDF) allocation of EUR 222 million in March 2001.
Yhdessä aikaisempien kehitysrahastojen käyttämättömien varojen kanssa ohjelman alaisia hankkeita varten on käytettävissä 552 miljoonaa euroa.
Including unspent sums from previous EDFs, the total available for programming is EUR 552 million.
Unionin on omaksunut samanlaisen lähestymistavan suhteessa muihin maihin, joissa käytetään raakoja ja epäinhimillisiä rangaistuksia kuten kivittämistä.
The Union adopts a similar approach for other countries which impose cruel and inhuman sentences such as stoning.
Unioni on esittänyt Yhdistyneiden Kansakuntien 56. yleiskokouksessa päätöslauselmaa, jossa muun muassa paheksutaan tällaisten teloitusten käyttöä, ja asia on otettu esille vuoropuhelussa Iranin viranomaisten kanssa.
The Union tabled a resolution at the 56th United Nations General Assembly which, inter alia, deplored the use of such executions and the issue is raised in dialogue with the Iranian authorities.
Iran ei tässä vaiheessa ole kohdemaana missään komission hankeohjelmassa, mutta komissio on kuitenkin aikaisempina vuosina rahoittanut esimerkiksi huumeiden torjuntaa ja pakolaisia koskevaa toimintaa.
Iran is not at this stage subject to any project programming by the Commission, which, however, over the years has financed a limited number of activities in sectors such as drugs and refugees.
Komissio ei ole siinä asemassa, että se voisi toimittaa yksityiskohtaisia tietoja shariaa noudattavista maista ja kussakin tällaisessa maassa toimeenpantujen kivittämisten määrästä.
The Commission is not in a position to provide detailed information on countries practising sharia and the precise number of stonings in each such country.
Kaikissa yhteisön kolmansien maiden kanssa tekemissä sopimuksissa on lauseke, jonka mukaan ihmisoikeuksien kunnioittaminen on olennainen osa sopimusta.
All Community agreements with third countries include a clause stipulating that respect for human rights is an essential element of the agreement.
Jos sopimuspuoli ei noudata ihmisoikeusvelvoitteitaan, sopimuksen toteuttamisen keskeyttäminen on mahdollista.
In the event that a party fails to fulfil its human rights obligations, suspension of the Agreement is possible.
Maalle annettavan avun keskeyttäminen on kuitenkin yleensä raskaampaa yhteiskunnan köyhemmälle osalle, ja se heikentäisi mahdollisuuksiamme harjoittaa painostusta tämänkaltaisissa tapauksissa.
However, suspending aid to a country would normally be more detrimental to the poorer sections of society and would decrease our possibility to exert pressure in cases such as these.
Avun keskeyttäminen onkin viimeiseksi käytettävä toimenpide.
It is therefore a measure of last resort.
KIRJALLINEN KYSYMYS E-2558/02
WRITTEN QUESTION E-2558/02
(13. syyskuuta 2002)
(13 September 2002)
Aihe: Varainhoidon valvonta 2: komission jäsenten ja virkakoneiston eriävät näkemykset
Subject: Financial control 2: opposing views on the part of members of the Commission and of the administration
Miksi komissio otti, huolimatta ennustettavista kielteisistä seurauksista (katso edelliset kysymykset), riskin vieraannuttaa itsensä entistä selvemmin yleisestä mielipiteestä vapauttamalla tilintarkastusosaston entisen päällikön Marta Andreasenin tehtävistään toukokuussa 2002 sen jälkeen, kun tämä oli ensin toimielimen sisällä ja sitten julkisuudessa varoittanut sisäisen valvonnan riittämättömyydestä?
Why did the Commission take the risk, despite the damage this was likely to cause (see previous series of questions), of further alienating public opinion by removing the former head of the accountancy service Marta Andreasen from office in May 2002, after she warned, first internally and later publicly, about the Commission's poor internal controls?
Muistaako komissio, että kyse ei ole ensimmäisestä kerrasta, jolloin komissio vapauttaa virkamiehen tehtävistään tämän esitettyä kyseisenlaista kritiikkiä?
Does the Commission recall that this is not the first time that an official has been removed from office for voicing criticism in this way?
Mitä komissio on oppinut edellisestä kerrasta (Paul van Buitenen 1999)?
What lessons has it learned from the earlier case of dismissal (Paul van Buitenen, 1999)?
Oliko komissio yllättynyt siitä, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin ja Jules Muis, sisäisen tarkastusosaston päällikkö, yhtyivät myöhemmin Andreasenin esittämään kritiikkiin, jonka mukaan kirjanpitomenettelyt ovat epäluotettavat ja turvattomat, niissä ei oteta huomioon yleisesti sovellettuja kirjanpitomääräyksiä eikä niissä ole käytetty kaksinkertaista kirjanpitoa, jonka uskotaan osaltaan helpottaneen vastaavanlaisissa tapauksissa tulojen ja menojen valvontaa?
Is the Commission surprised that the criticisms made by Mrs Andreasen were later confirmed by Jules Muis, head of the internal audit service, as well as by the European Court of Auditors, which, according to a report in the Financial Times, considers that the Commission's accounting systems are unreliable and insecure and fail to take account of generally accepted accounting standards or to use double-entry bookkeeping methods which, in comparable cases, facilitate control of revenues and expenditure?
Aiotaanko tilintarkastustuomioistuimen ja Jules Muisin laatimat selvitykset julkistaa, jotta kaikki voisivat tutustua tähän mennessä vain lehdistössä käsiteltyyn kritiikkiin?
Have the documents prepared by the Court of Auditors and by Mr Muis been made public, so as to enable anyone wishing to do so to verify the criticisms leaked by the press?
Jos vastaus on kielteinen, miksei asiakirjoja julkisteta?
If not, why not?
Miksi komission jäsen Michaele Schreyer pahentaa EU:n toimivuuden uskottavuuden murenemista vastaamalla Andreasenin 1. elokuuta 2002 Lontoossa antamaan lausuntoon — jonka mukaan EU:n talousarvio on hyvin altis petoksille, järjestelmä on kaatuneiden yhdysvaltalaisten yritysten Enronin ja Worldcomin käyttämää järjestelmää huonompi, ei ole olemassa keinoja lukujen tarkastamiseksi ja petokset on kätketty järjestelmään ilman että kukaan näkee tai löytää niitä — toteamalla, että tilintarkastustuomioistuimen kertomusta ei aiota julkistaa, koska se sisältää epätarkkuuksia ja koska sen sävy ei ole oikea, ja että Andreasenia ei olisi koskaan pitänyt ottaa palvelukseen?
Why, following a statement by Mrs Andreasen in London on 1 August 2002 claiming that the EU budget was highly susceptible to fraud, that the system was worse than that of the collapsed American companies Enron and WorldCom, that there was no means of verifying figures and that fraud could be concealed in the system without anyone seeing or detecting it, did Commissioner Schreyer help further discredit the way in which the EU operates by responding that the report by the Court of Auditors would not be published because it contained errors and because the tenor of the report was inaccurate and that Mrs Andreasen should never have been recruited?
Pitääkö komissio — ei ainoastaan tässä, vaan muissakin tapauksissa — hyvänä ja tarkoituksenmukaisena hallintona sitä, että eriävät mielipiteet leimataan epätarkoiksi ja että ne suljetaan sen vuoksi keskustelun ulkopuolelle, vai onko komissio valmis vastedes luopumaan kyseisestä lähestymistavasta?
Does the Commission consider — not only in this case but also in other cases — that it is an appropriate and effective administrative response to brand conflicting opinions inaccurate and to use this description as an argument for excluding them from the debate, or is it willing from now on to abandon such an approach?
Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus
Answer given by Mrs Schreyer on behalf of the Commission
(15. tammikuuta 2003)
(15 January 2003)
Komissio ei ota kantaa yhä tutkittavina oleviin yksittäistapauksiin.
It refrains from commenting on individual cases which are under investigation.
Komissio käynnisti jo vuonna 2000 merkittävän ja laajan hallintouudistuksen.
The Commission started an important and extensive administrative reform already in the year 2000.
Komission 1. maaliskuuta 2000 hyväksymä Valkoinen kirja komission uudistamisesta KOM(2000) 200 lopullinen. sisältää useita toimia, joilla tähdätään erityisesti sisäisen valvonnan ja tarkastuksen tehostamiseen, virkamiesten vastuuvelvollisuuden laajentamiseen, sisäisen tarkastuksen yksikön ja komission yhteisen varainhoitoelimen perustamiseen sekä pääosastojen varainhoidon ja sen valvonnan tehostamiseen.
Many measures in the White Paper Reforming the Commission COM(2000) 200 final. , adopted by the Commission on 1 March 2000, are specifically dedicated to enhancing internal control and audit and the accountability of officials, to creating an internal audit service and a central financial service, and to strengthening Financial management and control within the Directorates-General.
Lisäksi komissio on tyytyväinen siitä, että neuvosto on vahvistanut komission antaman ja parlamentin kannattaman uuden varainhoitoasetusehdotuksen.
The Commission has proposed a new Financial Regulation and it is pleased that this change supported by the Parliament has been decided by the Council.
Uudistusta suunniteltiin jo komission kesäkuussa 2001 laatimassa valmisteluasiakirjassa, jonka perusteella tilinpitäjä palkattiin tammikuussa 2002.
This modernisation was already foreseen in the Commission's working document from June 2001, which was the basis for recruiting the Accounting Officer in January 2002.
Koska vakavien rikkomusten ilmoittamiseen tarvittiin yksiselitteiset ja tarkat säännöt, otettiin vuonna 1999 käyttöön tiukka menettely, joka velvoittaa virkamiehet ilmoittamaan vakavista väärinkäytöksistä.
In order to fulfil an obvious need for clear and precise rules on how to report concerns about serious wrongdoings, a strong regime was introduced in 1999, which imposes a duty on officials to report serious irregularities.
Menettely antaa virkamiehille monta turvallista ja tehokasta keinoa ilmoittaa väärinkäytöksistä ja suojelee virkamiehiä, jotka tekevät ilmoituksen vilpittömässä mielessä.
This regime provides for a number of safe and effective reporting channels for officials to raise their concerns, and offers protection to officials who do so in good faith.
Vuonna 2002 otettiin lisäksi käyttöön uudet ilmiantosäännöt, jotka vahvistavat ja laajentavat ilmoitusmenettelyä.
In 2002, new whistleblowing rules were introduced which further strengthen and extend this regime.
Kysyjä varmasti tietää, että uusia sääntöjä sovellettiin Paul van Buiteneniin hänen suostumuksellaan ennen kuin ne oli lopullisesti hyväksytty.
As the Honourable Member will no doubt be aware, these new rules were applied in relation to Mr Van Buitenen, with his agreement, in anticipation of their actual adoption.
On syytä ottaa huomioon, että säännökset koskevat petoksiin, lahjontaan ja muihin vastaaviin rikkomuksiin liittyvän tiedon paljastamista.
The Commission would point out that these provisions are concerned with disclosures of information about fraud, corruption and other comparable serious wrongdoing.
Sitä vastoin lainmukaisia menettelytapoja koskevia erimielisyyksiä ne eivät koske.
They do not extend to disagreements about lawful policies.
Kysyjä tietänee myös Marta Andreasenin väittäneen, että talousarviosta vastaava komissaari kannatti sellaista varainhoitoasetusta, joka lisäisi petosten mahdollisuutta.
The Honourable Member will also know that Mrs Marta Andreasen has claimed that the Commissioner responsible for the Budget was promoting a Financial Regulation which would increase the risk of fraud.
On kuitenkin syytä huomata, että tilintarkastustuomioistuin ja parlamentti kannattivat uutta varainhoitoasetusta ja että neuvosto hyväksyi sen yksimielisesti.
The new version of the Financial Regulation was not only welcomed by the European Court of Auditors but was supported by the Parliament and unanimously adopted by the Council.
Näin ollen Andreasenin väite ei kohdistu pelkästään komissioon vaan myös tilintarkastustuomioistuimeen, parlamenttiin, neuvostoon ja kaikkiin 15 jäsenvaltioon.
Therefore, the claims made by Mrs Andreasen are not only against the Commission; they are also against the European Court of Auditors, the Parliament, the Council and the 15 Member States.
Tilintarkastustuomioistuin on todennut, että varainhoitovuoden 2001 ja sitä aiempienkin varainhoitovuosien tilinpäätökset kuvaavat tarkasti komission vuosittaisia tuloja ja menoja sekä niiden taloudellista asemaa vuoden lopussa.
For the 2001 financial year, the Court, as for earlier financial years, stated that the annual accounts faithfully reflect the Commission revenue and expenditure for the year and their financial position at the year-end.
Tilintarkastustuomioistuin on kuitenkin myös esittänyt neljä yleistä kirjanpitoa koskevaa varausta.
However, it made four reserves concerning the general accounts.
Komission kirjanpito laaditaan varainhoitoasetuksen ja kassaperusteisen talousarviokirjanpidon vaatimusten mukaisesti.
The accounting of the Commission respects the standards of the Financial Regulation and of budgetary accounts on a cash basis.
Kysyjä tietänee, että sen sijaan liikekirjanpito voidaan laatia monien eri vaatimusten mukaisesti.
On the general accounts the Honourable Member will know that there are different standard ways of presenting them.
Komission liikekirjanpito laaditaan uuden varainhoitoasetuksen ja sen suoriteperusteiseen kirjanpitoon perustuvien vaatimusten mukaisesti.
The Commission will observe the new Financial Regulation and its standards based on accrual accounting.
Vaatimuksista tulee sitovia vuodesta 2005 alkaen.
These rules will be binding as of 2005.
Komission vuonna 2000 antaman ehdotuksen johdosta uudelleen laadittu varainhoitoasetus Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta ( EYVL L 248, 16.9.2002 ). sisältää jo vaaditut säännöt eli suoriteperusteisen kirjanpidon yhtenäiset periaatteet.
Furthermore the recasting of the Financial Regulation Council Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002 of 25 June 2002 on the Financial Regulation applicable to the general budget of the European Communities, OJ L 248, 16.9.2002 . , as a result of the Commission's own proposal made in 2000, already contains those rules whose introduction is being called for, namely integrated principles of accrual accounting.
Kysyjän mainitsema komission sisäisen tarkastajan kirje perustui kesken olevan tilintarkastuksen alustaviin havaintoihin, eikä sitä siksi olisi saanut levittää komission ulkopuolelle.
The letter of the Commission's Internal Auditor to which the Honourable Member refers was based on preliminary findings of an on-going audit and, as such, it should not have been circulated outside the Institution.