natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1 Saannin vertailuarvot ovat ohjeelliset, ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen vahvistaa niitä koskevat yksityiskohtaiset tiedot.
1 The reference intakes are indicative values; they will be laid down more precisely by the European Food Safety Authority.
Saannin vertailuarvot ovat ohjeelliset, ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen vahvistaa niitä koskevat yksityiskohtaiset tiedot.
The reference intakes are indicative values; they will be laid down more precisely by the European Food Safety Authority.
Liite XI – B osa – taulukko – rivi 1
Annex XI – part B – table – row 1
Proteiini olisi myös ilmoitettava elintärkeänä ravintoaineena, joka lisäksi vaikuttaa osaltaan energian saantiin.
Given that it constitutes an essential nutrient, which also contributes to energy intake, protein must also be indicated.
Sokerien ilmoittaminen erikseen ei ole tarpeen, koska hiilihydraattien kokonaismäärä ilmoitetaan.
A separate indication for sugars is not relevant, as total carbohydrates are indicated.
Energiasisältö olisi ilmoitettava vain kaloreina, koska kuluttajat ymmärtävät tämän yksikön parhaiten ja myös tässä tapauksessa käyttävät sitä.
The energy content should be indicated only in kilo-calories, as this is the information which consumers understand and may use.
Liite XI – B osa – taulukko – 1 a rivi (uusi)
Annex XI – part B – table – row 1 a new
Liite XII – taulukko
Annex XII – table
hiilihydraatti (lukuun ottamatta polyoleja)
carbohydrate (except polyols)
6 kcal/g —0,25 kJ/g
25 kJ/g
orgaaninen happo
organic acid
Kahden eri laskentayksikön käytöllä saadaan epäjohdonmukaisten muuntokertoimien vuoksi ristiriitaisia tuloksia.
The calculation with two different units leads to contradictory results because of inconsistent conversion factors.
Koska "kcal" on kuluttajien paremmin ymmärtämä yksikkö kuin "kJ", tieto olisi annettava vain "kcal"-yksikköinä.
Since 'kcal' is a measurement unit more easily understood by consumers than the 'kJ' unit, the indication should be given solely in 'kcal'.
Liite XIII – C osa – taulukko
Annex XIII – Part C – table
vitamiinit ja kivennäisaineet
vitamins and minerals
liitteessä XI olevan A osan 1 kohdassa annettuina yksikköinä
the units specified in point 1 of Part A of Annex XI
muut aineet
other substances
kyseisten yksittäisten aineiden kannalta tarkoituksenmukai-sina yksikköinä
units as appropriate for the individual substances concerned
Liitteen XIII osien A–C yhdistäminen.
Condensed version of Parts A to C in Annex XIII.
Kuluttajilla on oikeus tietää, mitä heidän elintarvikkeissaan on.
Consumers have a right to know what their food contains.
Siksi elintarvikkeiden koostumusta ja ravintoarvoa koskevat tiedot ovat välttämättömiä, sillä vasta niiden avulla kuluttaja pystyy tekemään harkitun ostopäätöksen.
For that reason, information on the composition and nutritional value of foods is essential, since only on that basis can consumers make selective purchasing decisions.
Yhteisön lainsäädäntö sisältää kyllä useita asetuksia ja direktiivejä, jotka koskevat elintarvikkeiden ainesosia ja merkintöjä, mutta kattavasta pakollisesta merkinnästä ei ole toistaiseksi säädetty.
Although Community law contains a series of regulations and directives dealing with food ingredients and food labelling, as yet it lays down no comprehensive rules on compulsory labelling.
Monet yhteisön yleiset ja erityiset säännökset elintarvikkeita koskevista tiedoista ovat vielä hankalasti hahmotettavissa ja johtavat pikemminkin oikeudelliseen epävarmuuteen, ja kansalliset lisäjärjestelmät aiheuttavat kilpailun vääristymistä ja kaupan esteitä Euroopan unionin sisämarkkinoilla.
Quite apart from the fact that the range of general and specific Community legal provisions on food information has now expanded so much as to become simply confusing, thus giving rise to legal uncertainty, additional national rules are creating distortions of competition and barriers to trade in the European Union's internal market.
Nämä epäkohdat voidaan oikaista ainoastaan koko EU:n kattavilla yhtenäisillä elintarvikkeiden merkinnöillä.
Only uniform EU rules on food labelling can remedy these problems.
Menettelyn vaiheet
Procedural stages
Komissio esitti tammikuun 2008 lopulla parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen elintarvikkeiden merkintöjä koskevien EU-säännösten uudistamisesta.
In late January 2008 the Commission submitted to Parliament and the Council a proposal for a revision of the EU rules on food labelling.
Euroopan parlamentti nimitti esittelijän elokuun 2008 lopussa.
Towards the end of August 2008 the European Parliament appointed its rapporteur.
Esittelijän komission ehdotuksesta laatima mietintö esiteltiin, ja siitä keskusteltiin Euroopan parlamentissa asiasta vastaavassa ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa (ENVI) joulukuun 2008 alussa.
Her report on the Commission proposal was presented and debated in the committee responsible, the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety, at the beginning of December 2008.
Kun tarkistusten jättämisen määräaika oli kulunut umpeen, asiasta vastaava valiokunta käsitteli mietintöä uudestaan helmikuun 2009 puolivälissä; tarkistuksia oli jätetty kaikkiaan 1 332 kappaletta.
After the deadline for tabling amendments had expired, the committee responsible again considered the report in mid-February 2009, giving particular consideration to the fact that 1332 amendments had now been tabled.
Tarkistusten suuren määrän ja lähestyvien Euroopan parlamentin vaalien takia asiasta vastaava valiokunta päätti 16. maaliskuuta 2009 siirtää asian käsittelyn seuraavalle lainsäädäntökaudelle Euroopan parlamentin työjärjestyksen 185 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
Because so many amendments had been tabled and in view of the impending European elections, the committee responsible decided on 16 March 2009 to hold consideration of the proposal over until the next parliamentary term, pursuant to Rule 185(5) of the Rules of Procedure of the European Parliament.
Siihen esitettävien tarkistusten jättämiselle vahvistetaan uusi määräaika.
A new deadline will be set for amendments to this draft.
Komission ehdotuksella elintarvikkeiden merkintöjä koskevien EU-säännösten uudistamisesta on tarkoitus parantaa lainsäädäntöä eli yksinkertaistaa elintarvikkeiden merkintöjä koskevaa nykyistä oikeudellista kehystä siten, että yhdistetään ja korvataan seitsemän direktiiviä ja yksi asetus.
The Commission proposal for the reformulation of the EU's provisions on food labelling is intended to meet the requirements of better law-making (in the case of the legal framework on food labelling) by combining and replacing seven directives and a regulation.
Lisäksi sillä on tarkoitus purkaa byrokratiaa, parantaa elintarvikeketjun toimijoiden oikeusvarmuutta, kohentaa Euroopan elintarviketeollisuuden kilpailukykyä, taata elintarvikkeiden turvallisuus ja se, että kuluttajat saavat niistä kattavat tiedot, sekä edistää terveellistä ruokavaliota osana Euroopan unionin toteuttamaa lihavuuden vastaista strategiaa.
In addition, it is designed to reduce red tape, offer stakeholders in the food chain a greater degree of legal certainty, improve the competitiveness of the European food industry, guarantee food safety, ensure that consumers are provided with comprehensive information about foods and promote healthy eating as part of the European Union's strategy against obesity.
Asetusluonnoksessa on seuraavat keskeiset ehdotukset:
The proposal for a regulation contains the following key proposals:
Pakolliset tiedot
Mandatory particulars
Komission luonnoksessa säädetään useamman uuden pakollisen tiedon merkitsemisestä elintarvikkeisiin (9 artikla).
The Commission proposal lays down a series of new mandatory particulars to be included on food labels (Article 9).
Näihin kuuluvat muun muassa allergeenimerkintöjen laajentaminen koskemaan esipakkaamattomia tuotteita (22 artikla) ja kattava ravintoarvoilmoitus.
It extends mandatory allergen labelling to non-prepacked foods (Article 22) and provides for a comprehensive nutrition declaration.
Komissio katsoo, että kaikki pakolliset tiedot on esitettävä vähintään 3 mm:n kirjasimia käyttäen.
The Commission proposes a minimum font size of 3 mm for all mandatory labelling elements.
Pakollisista merkinnöistä on suotu poikkeuksia alkoholijuomia eli viinejä, olutta ja tislattuja alkoholijuomia varten.
In the case of alcoholic drinks, particularly wine, beer and spirits, the Commission proposes derogations from the labelling requirements.
Ravintoarvojen ilmoittaminen ja esittäminen
Indication and presentation of nutritional values
Komissio esittää lisäksi kattavaa ravintoaineilmoitusta pakkauksen "pääasiallisesti nähtävissä olevassa kentässä" (29–34 artikla).
In addition, the Commission is proposing the introduction of a comprehensive nutrition declaration which is to be placed in the 'principal field of vision' of the packaging (Articles 29 to 34).
Elintarvikkeen energiapitoisuutta ja ravintoaineita, rasvaa, tyydyttyneitä rasvahappoja, hiilihydraatteja, sokeria ja suolaa koskevat tiedot (29 artiklan 1 kohta) on esitettävä mainitussa järjestyksessä pakkauksen etupuolella osuutena 100 grammaa tai 100 millilitraa tai annosta kohden.
Mandatory particulars relating to the energy value of the food and the nutrients fat, saturates, carbohydrates, sugar and salt (Article 29(1)) must be given in the appropriate order on the front of the package, expressed per 100 g or 100 ml or per portion.
Lisätiedot (29 artiklan 2 kohta) voidaan antaa myös muussa kohden pakkausta, mutta ne on joka tapauksessa esitettävä taulukon (ravintoarvolaatikon) muodossa (34 artiklan 2 kohta).
Details of other particulars (Article 29(2)) may be given elsewhere on the packaging, but must at all events be set out in table format, in a 'nutrition box' (Article 34(2)).
Kaikki tiedot on ilmoitettava 100 g:aa / 100 ml:aa kohti tai – annospakkausten tapauksessa – annosta kohti ja lisäksi on esitettävä kunkin ravintoaineen osuus päivittäisestä saantisuosituksesta (31 artikla).
All particulars must relate to standard amounts of 100 g/100 ml or – in the case of food packaged in portions – to a portion and must be expressed as a percentage of the recommended daily intake of the given nutrient (Article 31).
Kansalliset merkintäjärjestelmät
National labelling systems
Komission luonnoksessa suodaan jäsenvaltioille laajat kansalliset sääntelymahdollisuudet.
The Commission proposal allows the Member States considerable scope to adopt national labelling rules.
Jäsenvaltioiden on VI ja VII luvun nojalla voitava antaa erityistapauksissa tiettyjä elintarvikeluokkia koskevia säännöksiä, ja ne saavat kehittää säädettyä esittämistapaa täydentäviä kansallisia merkintäjärjestelmiä (44 artiklan 3 kohta ja 34 artiklan 5 kohta).
Pursuant to Chapters VI and VII, in exceptional cases Member States would be able to adopt legal provisions governing specific categories of food and, in addition to the mandatory forms of expression, develop national labelling systems (Articles 44(3) and 34(5)).
Lisäksi jäsenvaltioiden on päätettävä kansallisen sääntelyn avulla esipakkaamattomia elintarvikkeita, kuten leipomotuotteita ja makkaroita tai ravintoloista ja suurkeittiöstä saatavia suurtaloustuotteita, koskevien tietojen esittämistavasta taikka myönnettävä poikkeus tietyistä pakollisista tiedoista – allergeenitietoja lukuun ottamatta (41 artikla).
In addition, in the case of non-prepacked food, e.g. bakery and processed meat products, and food prepared in the context of mass catering in restaurants, large-scale kitchens, etc., Member States would be able to lay down national rules governing the manner in which particulars are to be shown or – with the exception of allergen labelling – decide not to require the provision of certain particulars (Article 41).
Esittelijän huomautuksia
Rapporteur’s remarks
Esittelijä pitää periaatteessa komission ehdotusta myönteisenä.
In principle, your rapporteur welcomes the Commission's proposal for a regulation.
Uusi kattava elintarvikkeiden merkintöjä koskeva asetus voi auttaa kuluttajaa tekemään harkitun ostopäätöksen ja muokkaamaan siten ruokavaliotaan omien toiveidensa ja tarpeidensa mukaisesti.
A new, comprehensive food labelling regulation of this kind can also help consumers to make selective purchasing decisions and so tailor their own diets to their individual needs and wishes.
Elintarvikemerkintöjen yhdenmukaistaminen on erittäin tärkeää myös yhteisten sisämarkkinoiden kannalta, sillä tähänastiset kansalliset lisäsääntelyt ja erilaiset nykyistä yhteisön elintarvikelainsäädäntöä koskevat kansalliset tulkinnat ovat jo johtaneet kaupan esteisiin ja kilpailuongelmiin.
The harmonisation of food labelling is also of enormous relevance to the internal market, since at present additional national rules and differing Member State interpretations of existing Community food legislation are giving rise to barriers to trade and competition-related problems.
Näiden epäkohtien poistaminen saattaa alentaa elintarvikkeiden valmistajien ja myyjien ja siten lopulta myös kuluttajien kustannuksia.
Remedying this state of affairs can serve to reduce costs for food producers and traders and thus, ultimately, for consumers as well.
Asetusehdotuksessa tarkoitettu koko EU:ssa sovellettava elintarvikkeiden merkintäjärjestelmä ei kuitenkaan sovellu esittelijän mielestä byrokratian purkamiseen tai lainsäädännön yksinkertaistamiseen eikä sen avulla anneta kuluttajille parempia tietoja elintarvikkeista.
However, the EU labelling system outlined in the proposal for a regulation does not strike your rapporteur as one suited either to reducing red tape and simplifying legislation or to helping consumers obtain better food information.
Komissio on mennyt eräissä kohdin yli siitä, missä aita on ollut matalin.
In some areas, the Commission has made it much too easy for itself.
Lisäksi komission ehdotuksessa on kokonaan unohdettu elintarvikkeiden myynnin ja tarjonnan erityismuodot, kuten maatalousyritysten harjoittama suoramarkkinointi, matkustajaliikenteen catering-palvelut, veroton myynti ja myynti automaateista.
Moreover, special ways of marketing or delivering food, such as direct marketing by farmers, catering services to passengers in transit, duty-free sales or sales from vending machines, are simply forgotten.
Ehdotuksessa ei myöskään ole otettu huomioon erityistuotteita, kuten elintarvikelehtikultaa tai värjääviä ja innovatiivisia elintarvikkeita.
Special products, such as culinary gold leaf, and colouring and innovative foods, are likewise disregarded.
Eräät ehdotuksen kohdat ovat epärealistisia ja niistä aiheutuisi muun muassa huomattavia lisäkustannuksia elintarvikkeiden valmistajille ja myyjille, mikä johtaisi siihen, että elintarvikkeiden hintoja olisi nostettava pelkästään uusien merkintäsäännösten takia.
Some of the provisions contained in the proposal are unrealistic and would, in addition to creating other problems, generate substantial additional costs for food manufacturers and traders, so that food prices would have to be raised merely on account of new labelling regulations.
Nämä komission ehdotuksen puutteet vaarantavat monien elintarvikealan pienten ja keskisuurten yritysten olemassaolon.
These shortcomings in the Commission proposal jeopardise the survival of many small and medium-sized enterprises (SMEs) in the food industry.
Kuluttajan näkökulmasta on syytä olettaa, että kaavailtu pakollisten tietojen määrä ja esittämistapa johtaisi pikemminkin sekaannuksiin kuin valistamiseen.
As far as consumers are concerned, they would be more likely to find the proposed plethora of mandatory information, and the forms in which it is to be conveyed, confusing than enlightening.
Komission ehdotus on ristiriidassa sen oman, perustelujen 5 kohdassa esitetyn tavoitteen kanssa, jonka mukaan "Asetuksen käyttö sääntelykeinona tukee yksinkertaistamistavoitetta, sillä sen avulla taataan, että kaikkien toimijoiden on noudatettava samanaikaisesti samoja sääntöjä."
The Commission's proposal contradicts its own stated intention, as indicated in Point 5 in its Explanatory Memorandum, which is worth quoting here: 'The use of a Regulation as the legal instrument supports the objective of simplification because it guarantees that all actors have to follow at the same time the same rules.'
Ei ole myöskään helppo ymmärtää, miksi komissio esittää ehdotuksensa nyt, sillä toistaiseksi ainoa kaikki jäsenvaltiot kattava tieteellinen tutkimus elintarvikkeiden merkintöjen vaikutuksista kuluttajien ostopäätöksiin aloitettiin vasta elokuussa 2008.
What is more, it is mystifying that the Commission should have chosen to submit its proposal now, since the very first EU-wide scientific study into the influence of food labelling on consumers' purchase decisions began only in August 2008.
Tutkimus saa tukea seitsemännestä puiteohjelmasta ja sen olisi oikeastaan toimittava perustana elintarvikkeita koskevista tiedoista annettavalle lainsäädäntöehdotukselle.
This study, which is being funded under the Seventh Framework Research Programme, should ideally form the basis for this legislative proposal concerning food information.
Kokemuksesta kuitenkin tiedetään, että konkreettisia tuloksia voidaan odottaa vasta noin kolmen vuoden kuluttua.
However, experience suggests that it will take three years or so for any real results to emerge.
Tässä vaiheessa merkintälainsäädäntöön vaikuttavat siis korkeintaan asianosaisten toimijoiden olettamukset ja subjektiiviset kokemukset, joten komission luonnoksessa tukeudutaan pelkkiin kuluttajien toiveita ja tarpeita koskeviin olettamuksiin.
As things stand, therefore, the new food labelling legislation can at best draw on conjecture and the subjective experiences of the groups and individuals involved, so that the Commission proposal is likewise based only on assumptions concerning consumers' wishes and needs.
Kukaan ei kykene arvioimaan vastaako lopullinen asetus keskivertokuluttajan odotuksiin koko EU:ssa vai onko sitä muutaman vuoden päästä muutettava tuntuvasti uusien tutkimustulosten perusteella.
No one can say whether the regulation which is ultimately adopted will in fact serve the interests of average consumers throughout the EU, or whether, on the basis of new research findings, it will have to be substantially revised in only a few years' time.
Tämä seikka on ratkaisevan tärkeä erityisesti siksi, että uudesta säädöksestä odotetaan koituvan hyvin mittavia talousvaikutuksia elintarvikkeiden valmistajille ja myyjille.
This point is particularly significant, because it is likely that the new rules will have a very considerable financial impact on food manufacturers and traders.
Komissio ei kuitenkaan anna tästäkään asiasta tietoja, ja ehdotuksessaan se mielenkiintoista kyllä katsoo, että ulkoiseen asiantuntemukseen tukeutuminen ei ollut tarpeen.
Yet the Commission, whose proposal contains the remarkable revelation that it saw no need to consult outside experts when drafting the text, is silent on this issue as well.
Kaikkiin merkintöihin sovellettava 3 mm:n vähimmäiskirjasinkoko ei toimi käytännössä.
An across-the-board requirement that information must be printed with a font size of at least 3 mm is not workable.
Tämä pätee erityisesti, mutta ei pelkästään, tuotteisiin, joiden merkinnät ovat monikielisiä.
This applies in particular, but not exclusively, to products whose packaging carries information in several languages.
Pakollinen 3 mm:n kirjasinkoko johtaisi elintarvikepakkausten suurenemiseen, pakkausjätteen lisääntymiseen ja mahdollisesti jopa suurempiin annoksiin.
A mandatory minimum font size of 3 mm would result in bulkier food packaging, more packaging waste and possibly even larger portions.
Lisäksi kirjasinkoko ei ole ainoa luettavuuden kannalta merkittävä tekijä.
What is more, legibility is not solely contingent on font size.
Siksi esittelijä määrittelee elintarviketietojen luettavuutta koskevan käsitteen ja ehdottaa täytäntöönpano-ohjeiden laatimista kuulemismenettelyä soveltaen.
For that reason, your rapporteur provides a definition of the concept of the 'legibility' of food information and proposes that a consultation process should take place with a view to developing guidelines for implementing the rules relating to legibility.
Komissio perustelee toissijaisuusperiaatteella aiettaan sallia jäsenvaltioille omien merkintäjärjestelmien kehittäminen.
The Commission justifies its proposal to allow Member States to develop their own labelling systems by invoking the subsidiarity principle.
Se muistuttaa lisäksi, että tällä alhaalta ylöspäin lähtevällä lähestymistavalla voidaan kehittää innovoivia merkintäratkaisuja.
It claims that bottom-up mechanisms of this kind may lead to the development of innovative labelling solutions.
Esittelijä on kuitenkin sitä mieltä, että kansalliset merkintäjärjestelmät johtaisivat korkeintaan loputtomiin sekaannuksiin, oikeudelliseen epävarmuuteen ja mittavaan sisämarkkinoilla käytävän kilpailun vääristymiseen entisestään.
Your rapporteur takes the view, however, that national labelling systems would be more likely to confuse consumers once and for all, undermine legal certainty and lead to massive additional distortions of competition on the internal market, since there is every chance that national labelling rules which were not legally binding would in fact have the same impact as mandatory requirements.
Pääosin pk-yrityksistä koostuvan elintarvikealan olisi vaikea selviytyä tästä aiheutuvista usean miljardin euron lisäkustannuksista, ja ne päätyisivät lopulta kuluttajien maksettaviksi.
The additional costs involved, which would run to many billions of euros, would impose a severe burden on the food sector, which consists largely of small- and medium-sized firms, and would ultimately be passed on to consumers.
Hankkeen mielettömyys käy ilmeiseksi kun ajatellaan, että jatkossa otettaisiin vähitellen käyttöön mahdollisesti 27 erilaista täydentävää merkintäjärjestelmää, ja käyttöön ottamisen ajankohdat vielä vaihtelisivat.
The mere idea that in future a possible 27 additional, different labelling systems would be introduced, and what is more at different junctures, is enough to demonstrate the absurdity of this plan.
Siksi esittelijä edellyttää kyseisen artiklan poistamista.
Accordingly, your rapporteur is proposing amendments deleting the articles in question.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että kaupan tai eräiden elintarvikkeiden valmistajien jo soveltamat vapaaehtoiset merkintäjärjestelmät olisivat vastedes kiellettyjä.
This does not mean, however, that existing, voluntary labelling systems introduced by the food sector or by groups of food manufacturers will in future be banned.
Asia on juuri päinvastoin: pakollisten tietojen lisäksi tietoja voidaan antaa muussa kohdin pakkausta mitä esitystapaa tahansa soveltaen, toistaa niitä tai antaa lisätietoja.
Quite the reverse: in addition to indicating the mandatory particulars, it should be perfectly possible to repeat particulars elsewhere on the packaging, in whatever form, or to provide additional particulars.
Tämä ei tietenkään saa haitata pakollisten tietojen havaittavuutta ja luettavuutta.
Of course this should not detract from the visibility and legibility of the mandatory particulars.
On estettävä se, että kuluttajia johdetaan harhaan elintarvikepakkausten tietojen avulla.
The legislation must ensure that consumers are not misled by the presentation of food packagings.
Kuvat ja/tai teksti eivät saa johtaa väärään käsitykseen elintarvikkeen alkuperästä, koostumuksesta tai ravintoainesisällöstä.
Pictorial representations or texts must not mislead the consumer as to the true origin, composition or nutrition content of the food.
Esittelijä ehdottaa siksi vastaavia täydennyksiä komission ehdotukseen.
Accordingly, your rapporteur is proposing amendments which supplement the provisions of the Commission proposal.
Koska julkisessa keskustelussa on viime aikoina korostettu sitä, että saatavilla on halpoja elintarvikejäljitelmiä, joita keskivertokuluttaja ei tunnista sellaisiksi, vaikuttaa järkevältä, että tällaiset tuotteet merkitään selkeästi pakkauksen etupuolella.
As public debate has recently focused on the existence of cheap imitation foods, which the average consumer does not recognise as such, it seems worthwhile to label such products clearly on the front of the packaging.