natgillin/translations-raw huggingface dataset:
21. pitää välttämättömänä, että varmistetaan riittävä tasapaino yhtäältä luovuttajien nimettömyyden ja luottamuksellisuuden ja toisaalta sen välillä, että luovutettu elin on jäljitettävissä lääketieteellistä tarkoitusta varten, jotta voidaan estää korvausten maksaminen elinluovutuksista ja elinkauppa;
Believes it is necessary to ensure that a suitable balance is struck between, on the one hand, the protection of the donor in terms of anonymity and confidentiality and, on the other hand, the ability to trace organ donations for medical purposes, in order to prevent the remuneration of organ donation and trading and trafficking in organs;
26. tukee tämän vuoksi voimakkaasti kansallisen ja EU:n tason rekisterien käyttöönottoa sekä sellaisen menettelyn käyttöönottoa, jossa tämänhetkisten elinsiirtojen jälkeisten seurantarekisterien tuloksia voidaan vertailla henkilötietojen suojaa koskevan EU:n oikeuskehyksen puitteissa;
Strongly supports, in consequence, the creation of national and EU-wide registers as well as the establishment of a methodology to compare the results of existing post-transplant follow-up registers of organ recipients in compliance with the existing European legal framework on the protection of personal data;
28. korostaa, että elinsiirtojen tasaveroisen saatavuuden epäävä elinten kaupallinen hyväksikäyttö on epäeettistä, kaiken ihmisarvon vastaista, ihmisoikeuksista ja biolääketieteestä tehdyn yleissopimuksen 21 artiklan vastaista sekä kiellettyä EU:n perusoikeuskirjan 3 artiklan 2 kohdan nojalla;
Emphasises that any commercial exploitation of organs that denies equitable access to transplantation is unethical, is inconsistent with the most basic human values, contravenes Article 21 of the Convention on Human Rights and Biomedicine and is prohibited under Article 3(2) of the EU Charter on Fundamental Rights;
Euroopan parlamentin päätöslauselma 22. huhtikuuta 2008 elinten luovutuksesta ja elinsiirroista: poliittiset toimet EU:n tasolla (Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2008)0130 ) ( 2007/2210(INI) ). antamansa suositukset elinkaupan torjunnasta ja katsoo, että komission olisi otettava ne täysin huomioon toimintaohjelmaa laatiessaan; vaatii, että komissiossa ja Europolissa olisi lisättävä tietoisuutta ongelmasta;
European Parliament resolution of 22 April 2008 on organ donation and transplantation: Policy actions at EU level (Texts adopted of that date, P6_TA(2008)0130 )) (2007/2210 (INI). and takes the view that these should be taken fully into account by the Commission when drafting the action plan; insists that awareness of the problem within the Commission and Europol needs to be increased;
36. korostaa, että laittomissa olosuhteissa elimen saaneita potilaita ei voida jättää terveydenhuollon ulkopuolelle Euroopan unionissa; huomauttaa, että muiden tapausten lailla olisi tehtävä ero laittoman toiminnan rankaisemisen ja hoidontarpeen välillä;
Emphasises that patients who have received an organ under illegal circumstances cannot be excluded from healthcare in the European Union; points out that as in any other case a distinction should be drawn between the punishment for illegal activity and the need for treatment;
Nobel-palkittu Joseph Murray oli ensimmäinen lääkäri, joka suoritti onnistuneen munuaissiirron identtisille kaksosille vuonna 1954.
The Nobel Prize winner Joseph Murray was the first to report a successful kidney transplant between identical twins, performed in 1954.
Sen jälkeen elinsiirroista on vähitellen tullut kiistämättömän tärkeäksi tunnustettu vakiintunut hoitomuoto.
Since then, organ transplantation has progressively become a well established therapy of unequivocal importance.
Munuaissiirto on pitkälle edennyttä munuaistautia sairastaville potilaille paras hoitomuoto, jonka tulokset henkiinjäämisen, elämänlaadun ja kustannustehokkuuden suhteen ovat paremmat kuin muilla munuaisten toimintaa korvaavilla hoidoilla.
Kidney transplantation represents the best therapeutic option for patients with end stage renal disease, providing best outcomes in terms of survival , quality of life and cost-effectiveness than other renal replacement therapies.
20 vuoden aikana tehdyn, munuaisten korvaushoitoa arvioivan lääketieteellisen ja kauppatieteellisen kirjallisuuden meta-analyyttisen arvion pohjalta kirjoittajat päättelivät, että munuaissiirrosta on tullut kustannustehokkaampi vuosien mittaan.
In a meta-analytic review of the medical and economical literature evaluating renal replacement therapies, published during a 20 year period, the authors concluded that renal transplantation has become more cost-effective over time.
Hemodialyysihoito maksoi 55 000–80 000 dollaria pelastettua elinvuotta kohti, kun taas munuaissiirto maksoi noin 10 000 dollaria pelastettua elinvuotta kohti
While centre haemodialysis remained between $55,000 to $80,000 per life-year (LY) saved, kidney transplantation reached values of $10,000/LY saved
Maksan, sydämen ja keuhkon siirrot ovat lähes ainutlaatuinen hoitovaihtoehto potilaille, joilla on pitkälle edennyt maksan, sydämen ja keuhkojen vajaatoiminta, vaikka maksansiirtoa onkin käytetty myös sellaisten tautien hoitoon, jotka eivät ole johtaneet pitkälle edenneeseen maksan vajaatoimintaan.
Liver, heart and lung transplantation represent an almost unique therapeutic alternative for patients with end stage liver, heart and lung failure, although liver transplantation has been also applied for the treatment of specific pathologies not causing end stage liver failure.
Pernansiirrosta eri muodoissaan on tullut ratkaisu tiettyjen diabetes-potilaiden insuliinierityksen uudelleenkäynnistämiseksi pyrittäessä parantamaan potilaan eloonjäämismahdollisuuksia ja elämänlaatua.
Pancreas transplantation, in its different modalities, has become a solution to re-establish insulin secretion in selected diabetic patients aiming to improve patient survival and quality of life.
Ohutsuolen siirto on vielä varsin harvinainen toimenpide, mutta sillä pyritään ratkaisemaan hengenvaarallisia tilanteita yleensä osana useamman elimen yhteissiirtoa.
Small bowel transplantation, usually performed as a part of a multi-organ transplant, is still a relatively rare procedure, but aimed to solve life-threatening conditions.
Elinsiirtojen tulokset ovat parantuneet koko ajan leikkaustekniikan kehittymisen, uusien immunosupressiivisten lääkkeiden saatavuuden sekä elinsiirtokirurgien ja muun henkilöstön pidemmän kokemuksen ansiosta.
Results with organ transplantation have also progressively improved over time, thank to the advance in surgical techniques, availability of new immunosuppressive drugs, and longer experience of the transplant surgical and medical teams.
Elinsiirtorekisteri OPTN/SDRD:n vuosikertomuksessa 2006 todettiin, että Yhdysvalloissa vuosina 1999–2004 munuaissiirron vainajilta saaneiden potilaiden eloonjäämisprosentti 1 vuoden jälkeen oli 91 %, kolmen vuoden jälkeen 80 % ja viiden vuoden jälkeen 70 %.
According to the OPTN/SDRD 2006 Annual report, in the USA, one, three and five-year unadjusted graft survival was 91%, 80%, and 70%, respectively, for kidney recipients of deceased non expanded criteria donors who received their grafts during the period 1999-2004.
Saman seurantajakson aikana laajennetuilla kriteereillä valituilta luovuttajilta munuaisen saaneiden potilaiden eloonjäämisprosentit olivat 82 %, 68 % ja 53 %.
For the same follow-up periods, unadjusted graft survival for kidney recipients of expanded criteria donors was 82%, 68%, and 53%.
Ajan myötä tapahtunut edistys on ilmeinen myös maksansiirtopotilaiden henkiinjäämisen suhteen.
Improvement over time is apparent also regarding patient survival after liver transplantation.
Vastaavalla tavalla parantuneita lukuja on mitattu myös Euroopan maksansiirtorekisterissä.
Similar improved figures are drawn up by the European Liver Transplant Registry.
Vaikka vuosina 1968–1988 suoritetuissa maksansiirroissa potilaan eloonjäämisprosentti 10 vuoden jälkeen oli 36 % ja siirtoelimen 31 %, vuoden 1988 jälkeen suoritetuissa maksansiirroissa samat prosenttiluvut olivat 60 % ja 51 %.
While 10 year patient and graft survival were 36% and 31%, respectively for liver transplants performed during 1968 to 1988, the corresponding values were 60% and 51% for transplants performed after the year 1988.
Monia ongelmia ei kuitenkaan pitäisi ratkaista elinsiirroilla: siirtoelimet menetetään pitkällä aikavälillä ns. kroonisen hylkimisen tai toimivasta siirtoelimestä johtumattomien sydän- ja verisuonitauteihin liittyvien kuolemantapausten vuoksi.
Many problems though ought to be solved in the field of organ transplantation: grafts are mainly lost in the long-term due to the so called chronic rejection and death with a functioning graft, mainly occurring in the context of cardiovascular pathology.
Sitä paitsi immuunisupression lyhyen ja pitkän aikavälin seuraukset lyhentävät elinsiirtopotilaiden elinikää ja heikentävät heidän elämänlaatuaan.
Besides, short and long-term consequences of immune-suppression decrease longevity and quality of life of organ recipients.
Näistä ongelmista huolimatta elinsiirtojen päällimmäisenä ongelmana on kuitenkin epäsuhta, joka vallitsee elinsiirtoa odottavien potilaiden määrän ja lopulta elinsiirron saavien potilaiden määrän välillä.
Despite these problems, organ transplantation faces an earliest barrier represented by the important gap existing between the number of patients waiting for a transplant and the number of patients who are indeed transplanted.
Se johtuu siirtoelinten tarjonnan vähyydestä niiden kysyntään verrattuna.
This is due to the shortage of organs for transplantation in relation with organ demands.
Odotuslistoille otetaan lisää potilaita, vaikka luovuttajien ja siirtoelinten määrä pysyy ennallaan tai kasvaa vain hitaasti.
While the number of patients being included in the waiting list increases, the rate of donation and the number of organs available for transplantation does not increase or improves at a slower rate.
Odotuslistoille pääsevien potilaiden määrä siis lisääntyy samalla kun elinsiirron saavien potilaiden määrä pysyy lähes ennallaan.
The result of more patients joining the waiting list with a little increase in the number of patients transplanted is a longer time in the waiting list.
Munuaissiirron odottaminen on kallista ja saattaa johtaa kielteisiin seurauksiin siirtoelimen ja potilaan selviämisen kannalta.
Time waiting for a kidney transplant is expensive and may have a negative impact on graft and patient survival.
Lisäksi odotuslistalla olevien potilaiden kuolemantapausten määrät saattavat kasvaa.
Besides, the number of patients who may die while waiting for a transplant may also increase.
Siirtoelinten puutetta saatetaan yhä aliarvioida, koska saatavilla olevien elinten harvinaisuus voi estää lääkäreitä ottamasta lisää potilaita odotuslistalle.
The shortage of organs for transplantation may be still underestimated, since the scarcity of organs may preclude physicians from including more patients into the waiting lists.
Tässä mielessä vakava pula siirtoelimistä on kaikenkattava haaste elinsiirtoalalla, ja siihen olisi puututtava suunnitelmallisella ja kattavalla tavalla.
In this context, severe organ shortage represents a universal challenge in the field of organ transplantation, which should be faced under the scope of a planned and integrated approach.
LUOVUTUSPROSESSI AIVOKUOLEMAN JÄLKEEN
THE PROCESS OF DONATION AFTER BRAIN DEATH
Vainajilta saatavien elinten luovutus perustuu pääasiassa aivokuoleman jälkeen tapahtuvaan luovutukseen.
Deceased donation activity is primarily based on donation after brain death.
On todettava, tämä koskee enintään 1 prosenttia kaikista kuolleista ja 3 prosenttia sairaalassa kuolevista ihmisistä.
It has to be outlined the fact that no more than 1% of death people and no more than 3% of people who die in the hospital hits this situation.
Mahdollisten aivokuolleiden luovuttajien määrä on siis rajallinen.
Therefore, the number of potential brain dead donors is limited.
Vainajilta saatavien elinten määrän lisääminen on tämän rajoituksen vuoksi hankalaa, sillä elinluovutus ja -hankinta on erittäin hienovarainen ja mutkikas toimenpide, jossa tarvitaan monien toimijoiden apua ja joka saattaa epäonnistua koska tahansa prosessin aikana.
Keeping in mind this limitation, the potential of deceased donation after brain death is difficult to reach, since organ donation and procurement is a very delicate and complex process that needs the cooperation of many actors and that can be broken at any time.
Lisäksi koko prosessin on tapahduttava erittäin nopeasti, mikä lisää epäonnistumisen mahdollisuuksia.
Even more, the whole process should take place in a very short period of time, what enhances the weaknesses of the process itself.
Tämä prosessi voidaan jakaa useisiin vaiheisiin:
Several basic steps may be identified in this process:
· Luovuttajan tunnistetiedot: kaikki mahdolliset luovuttajat olisi löydettävä mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, mikä mahdollistaa luovuttajien tietojen tarkastelun ja ylläpidon.
· Donor identification : All potential donors should be identified at the earliest stage as possible.
Tämä edellyttää eittämättä aktiivisuutta tässä ensimmäisessä ja ratkaisevan tärkeässä vaiheessa.
This early identification will facilitate donor screening and maintenance, but undoubtedly implies a proactive attitude at this first and crucial step.
· L uovuttajien seulonta: Luovuttajalta vastaanottajaan tarttuvan vakavan taudin (neoplasia, infektio) riski elinsiirrossa olisi minimoitava.
· Donor screening : The risk of transmission of a serious disease through organ transplantation (neoplasia, infection) from the donor to the recipient should be minimized.
Elinten haaskaamisen välttämiseksi on kuitenkin varmistettava, että pois heitetään vain elinsiirtoon kelpaamattomia elimiä.
However, it must be ensured that only organs that should be discarded are so, avoiding an unjustified loss of organs.
· Luovuttajien ylläpito: Ennen elinten irrottamista ne on säilytettävä asiaankuuluvissa olosuhteissa.
· Donor maintenance : It is essential that organs procured are kept in adequate conditions prior to retrieval.
Mahdollisen luovuttajan elintoimintojen ylläpidon taso tehostetun hoidon osastolla ennen elinten irrottamista ja sen aikana voi vaikuttaa merkittävästi elinten kuntoon.
The maintenance of the potential donor’s physiological state while on intensive care and of the donor prior to and during retrieval can make a major difference to the condition of the organs.
Luovuttajan ylläpidon huono taso voi tehdä elimistä käyttökelvottomia tai lisätä siirtoelimen hylkimisen mahdollisuutta.
Poor donor maintenance can make organs unusable or increase the incidence of primary graft failure.
· Suostumus/lupa: Asianmukainen suostumus tai lupa on saatava ennen elinten irrottamista.
· Consent/authorisation : Appropriate consent or authorisation has to be obtained before organs can be removed.
Suostumuksen saamista koskevat juridiset vaatimukset poikkeavat toisistaan eri maissa: joissakin maissa sovelletaan oletetun suostumuksen periaatetta (kieltäytyminen on ilmoitettava), kun taas toisissa maissa sovelletaan erillisen suostumuksen periaatetta (suostumus on ilmoitettava).
Countries have different legal requirements to obtain consent: while some countries apply the presumed consent (or opting-out approach), in others specific consent (opting-in approach) has to be expressed.
· Elinten irrottaminen: Elinsiirron onnistumisen kannalta avainasemassa ovat elinten irrottamiseen tarvittava leikkaustekniikka sekä elinten käsittely ja säilytys ennen kuljetusta ja sen aikana.
· Organ retrieval : The surgical technique for removing organs from the body and the way those organs are subsequently handled and preserved prior to and during transportation are critical to the successful outcome of the transplant.
Joka vuosi monia elimiä vaurioituu irrottamisen ja/tai kuljetuksen aikana.
Each year a number of organs are damaged during removal and/or transportation.
Jotkut vauriot voidaan korjata, mutta monet elimet on heitettävä pois.
Some can be repaired, but a few will have to be discarded.
Prosessin onnistumisen varmistamiseksi tarvitaan irrottamistoimien koordinoimista.
Coordination of retrieval activities is needed to guarantee the success of the process.
· Elinten vastaanottajan valinta: Etenkin munuaisten, sydänten ja lasten elinten kohdalla elinsiirron onnistuminen pitkällä aikavälillä edellyttää osittain luovuttajan ja vastaanottajan yhteensopivuutta.
· Organ allocation : For some organs, particularly kidneys, hearts and paediatric organs, the successful long-term outcome of the transplant depends partly on ensuring an appropriate matching between donor and recipient.
Hyvin organisoitu järjestelmä vastaanottajan valitsemiseksi ja siirtoelimen kuljettamiseksi parhaalla mahdollisella tavalla on erittäin tärkeä.
A well-organised system for allocating and transporting donated organs in the most adequate way is important.
Joissakin tapauksissa paras mahdollinen yhteensopivuus edellyttää elinten vaihtoa eri elinsiirto-organisaatioiden ja maiden välillä.
In some cases, optimum allocation will require exchange of organs between transplant organisations and countries.
Maiden välinen yhteistyö on koko ajan merkittävämmässä asemassa.
Co-operation between countries is increasingly important.
On helppo ymmärtää, miksi aivokuoleman jälkeinen luovutus- ja siirtoprosessi on arkaluonteinen, monitahoinen ja pitkä prosessi.
It is easy to understand that the process of donation and transplantation after brain death is a delicate, complex and long one.
Se edellyttää hyvin erilaisten ammatti-ihmisten osallistumista, ja prosessin jokaisessa vaiheessa luovuttaja ja/tai elimet voidaan menettää.
On one hand it requires from the participation of very different professionals and at every one of the steps in the process losses of the donor and/or organs may potentially occur.
Jäsenvaltioiden välinen yhteistyö pitäisi suunnata kaikkein tehokkaimpien järjestelmien yksilöimiseen, kokemusten vaihtamiseen ja parhaiden käytäntöjen edistämiseen sekä niiden jäsenvaltioiden tukemiseen, joiden elinsiirtojärjestelmät eivät vielä ole kehittyneet riittävästi.
Cooperation between the Member States should focus on identifying the most efficient systems, sharing experience and promoting best practice as well as supporting Member States whose transplant systems are not yet sufficiently developed
Komission ehdotuksessa elinluovutuksia ja elinsiirtoja koskevan eurooppalaisen toimintasuunnitelman käyttöönottamiseksi vuosiksi 2009–2015 esitetään jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, joka perustuu ensisijaisiin toimiin, yhteisten tavoitteiden, sovittujen määrällisten ja laadullisten indikaattoreiden ja vertailuarvojen sopimiseen ja kehittämiseen, säännölliseen raportointiin ja parhaiden käytäntöjen yksilöimiseen.
The proposal of the Commission to establish a European Action Plan on Organ Donation and Transplantation for the period 2009-2015, sets out a cooperative approach between Member State based on a set of priority actions, the identification and development of common objectives, agreed quantitative and qualitative indicators and benchmarks, regular reporting and identification of best practices.
A. ottaa huomioon, että elinsiirtopotilaiden tarpeita ei pystytä täyttämään Euroopassa, koska sekä kuolleilta että eläviltä luovuttajilta pyyteettömästi saatavien elinten määrä on rajallinen,
A. whereas the needs of patients for transplantation in Europe are not being met owing to the limited number of organs available from both deceased and altruistic living donors,
5. pitää välttämättömänä, että varmistetaan riittävä tasapaino yhtäältä luovuttajien nimettömyyden ja luottamuksellisuuden ja toisaalta lääketieteelliseen tarkoitukseen tapahtuvan elinten luovutuksen jäljitettävyyden välillä, jotta voidaan estää palkkioiden maksaminen elinluovutuksista ja laiton elinkauppa;
Believes it is necessary to ensure that a suitable balance is struck between, on the one hand, the protection of the donor in terms of anonymity and confidentiality and, on the other hand, the ability to trace organ donations for medical purposes, in order to prevent the remuneration of organ donation and trading and trafficking in organs;
7. painottaa, että jäsenvaltioiden olisi tiivistettävä yhteistyötään Interpolissa ja Europolissa, jotta laittomaan elinkauppaan voidaan puuttua tehokkaammin;
Stresses that the Member States should intensify their cooperation under the auspices of Interpol and Europol in order to address the problem of trafficking in organs more effectively;
vastuuvapauden myöntämisestä tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2008
on discharge in respect of the implementation of the budget of the European Centre for Disease Prevention and Control for the financial year 2008
– ottaa huomioon tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2008,
– having regard to the final annual accounts of the European Centre for Disease Prevention and Control for the financial year 2008,
– ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2008 sekä keskuksen vastaukset
– having regard to the Court of Auditors’ report on the final annual accounts of the European Centre for Disease Prevention and Control for the financial year 2008, together with the Centre’s replies
– ottaa huomioon neuvoston 16. helmikuuta 2010 antaman suosituksen (5827/2010 – C7- 0061/2010),
– having regard to the Council’s recommendation of 16 February 2010 (5827/2010 – C7‑0061/2010 ),
1. myöntää tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen johtajalle vastuuvapauden keskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2008;
Grants the Director of the European Centre for Disease Prevention and Control discharge in respect of the implementation of the Centre’s budget for the financial year 2008;
tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen varainhoitovuoden 2008 tilien päättämisestä
on the closure of the accounts of the European Centre for Disease Prevention and Control for the financial year 2008
– ottaa huomioon neuvoston 16. helmikuuta 2010 antaman suosituksen (5827/2010 – C7‑0061/2010 ),
– having regard to the Council’s recommendation of 16 February 2010 (5827/2010 – C7-0061/2010 ),
– ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön sekä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan lausunnon ( A7‑0104/2010 ),
– having regard to the report of the Committee on Budgetary Control and the opinion of the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety ( A7-0104/2010 ),
joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2008
with observations forming an integral part of its Decision on discharge in respect of the implementation of the budget of the European Centre for Disease Prevention and Control for the financial year 2008
B. ottaa huomioon, että parlamentti myönsi 23. huhtikuuta 2009 tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen johtajalle vastuuvapauden viraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2007
B. whereas on 23 April 2009 Parliament granted the Director of the European Centre for Disease Prevention and Control discharge in respect of the implementation of the Centre’s budget for the financial year 2007
- pani merkille, että keskuksen talousarvio kasvoi 17 100 000 eurosta (2006) 28 900 000 euroon (2007);
- noted that the Centre’s budget increased from EUR 17 100 000 in 2006 to EUR 28 900 000 in 2007,
- pani merkille, että vuonna 2006 siirtojen osuus oli lähes 45 prosenttia ja että vuonna 2007 ei ollut tapahtunut merkittävää edistymistä, vaan tuolloin niiden osuus oli lähes 43 prosenttia, mikä osoitti, että keskuksella oli vaikeuksia toteuttaa talousarviotaan;
- noted that, in 2006, the carry-over rate was nearly 45 %, and that no major improvement was made in 2007, when it was close to 43 %, which showed the Centre’s difficulties in implementing its budget,