natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On myös lisättävä palkkojen joustavuutta, jotta euroalueella voitaisiin palkanmuodostuksen keinoin edistää yksikkötyökustannusten sopeuttamista siten, että palkat mukautetaan kilpailuasemiin, paikallisiin työmarkkinaolosuhteisiin ja tuottavuuden kehitykseen erityisesti laskusuhdanteiden aikana.
Furthermore, there is a need for higher wage flexibility so that wage setting contributes to an adjustment of unit labour costs in the euro area by aligning wages to competitiveness positions, local labour market conditions and productivity developments, in particular in downturns.
Työttömyyden kasvun hillitsemiseksi on hidastettava palkkojen nousua enemmän kuin mitä neuvotteluihin perustuvassa palkkakehityksessä on tähän mennessä saavutettu valtioissa, joiden kilpailukyky on heikentynyt ja aloilla, joita kriisi on koetellut eniten.
In order to avoid a further rise in unemployment, wages need to moderate beyond what has figured so far into negotiated wage developments for those countries marked by past competitiveness losses and for sectors being particularly hard hit by the crisis.
Sisäisen kysynnän elvyttäminen edellyttää nykyisessä hitaan talouskasvun vaiheessa kotitalouksien ja yritysten luottamuksen parantamista erityisesti tuleviin tulovirtoihin.
A revitalisation of internal demand in the current phase of low growth requires an improvement in households’ and business confidence, in particular about future income streams.
Tähän mennessä toteutetuilla lyhyen aikavälin kriisitoimenpiteillä, erityisesti työaikojen mukauttamista tukevilla toimilla, on pystytty joissakin tapauksessa hillitsemään työllisyyden heikkenemistä.
In this respect, short-term crisis support measures taken so far – specifically those supporting an adjustment in hours worked – have been successful in some cases in reducing employment losses.
Talouden rakennemuutoksia hidastavat väliaikaiset toimintamallit aiheuttavat keskipitkällä aikavälillä kuitenkin tarpeettomia kustannuksia julkiselle taloudelle ja heikentävät tehokkuutta, mikä puolestaan vaarantaa kestävän työllisyyden ja reaalitulojen kasvun.
However, in the medium term, temporary policies delaying structural changes in the economies carry unnecessary budgetary costs and create inefficiencies, which undermine sustainable employment and real income growth.
Kysynnän vauhdittamiseksi ja työllisyyden parantamiseksi keskipitkällä aikavälillä tarvitaan siis selkeitä ja uskottavia irtautumisstrategioita.
Therefore, clear and credible exit strategies are necessary to foster demand and employment in the medium term.
Tältä osin pitäisi finanssipoliittisin keinoin parantaa julkisten varojen käytön tehokkuutta ja laatua sekä tukea investointeja ja sitä kautta potentiaalista tuotantoa.
In this respect, fiscal policies should improve the efficiency and quality of public spending and with a view to bolster investment and thereby potential output.
Viimeinen ala, jota pitäisi mielestäni tukea Lissabonin strategialla, on energia-ala.
A final area where I think that the Lisbon strategy should press forward regards the energy sector.
Liiallinen riippuvuus öljystä ja muista uusiutumattomista luonnonvaroista aiheuttaa ilmastonmuutokseen vaikuttavien tekijöiden lisäksi mahdollisesti myös haavoittuvuutta ja makrotaloudellista epävakautta.
Besides issues related to climate change, over dependence on oil and other exhaustible resources constitutes a potential vulnerability and a possible source of macroeconomic instability.
Tässä yhteydessä ei saisi jättää huomiotta öljyn hintavaihteluja ja niiden vaikutusta euroalueeseen viimeaikaisessa kriisissä.
In this respect the role of the gyrations in oil prices and their impact on the euro area in the recent crisis should not be overlooked.
Vaihtoehtoisiin luotettaviin energialähteisiin ja energia-alan tehokkuuteen tähtäävien strategioiden edistämisen pitäisi olla tärkeässä asemassa seuraavassa kasvu- ja työllisyysstrategiassa.
Therefore, pushing forward strategies aiming at having alternative reliable sources of energy and an efficient energy sector should figure high in the next strategy on growth and employment.
Mitä mieltä olette euroalueen laajentumisen nopeudesta sekä euroalueen valtioiden että ehdokasvaltioiden näkökulmasta?
What is your opinion regarding the pace of euro area enlargement both from the euro area's and the candidate countries point of view?
Miten arvioitte uusien jäsenvaltioiden tähän mennessä onnistuneen euron käyttöönotossa?
How do you evaluate the introduction of the euro by New Member States up to now?
Onko mielestänne tarpeen parantaa tai muuttaa liittymisprosessia ja/tai euron käyttöönottoaikaa?
Do you see a need for improvement or change in the accession process and/or the euro introduction period?
Euron tuomat edut ovatkin yhä enemmän levinneet myös uusiin jäsenvaltioihin, mikä osoittaa, ettei euroalue ole vain omaa etuaan ajava kuppikunta.
The benefits of the euro have thus increasingly spread also to new Member States, which shows that the euro area is not a "closed shop".
Euroalueen laajentumiselle ei ole etukäteen määritelty aikataulua.
There is no predefined timetable for the enlargement of the euro area.
On odotettavissa, että kaikki vuoden 2004 jälkeen EU:hun liittyneet valtiot ottavat euron käyttöön saavutettuaan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa ja sen pöytäkirjassa määrätyn kestävän lähentymisen korkean tason.
All Member States that have joined the EU since 2004 are expected to adopt the euro once they have achieved a high degree of sustainable convergence as prescribed by the Treaty and Protocol.
Tämä vaatii perinpohjaista valmistautumista, eikä siihen pidä suhtautua kevyesti.
This requires thorough preparation and should not be taken lightly.
Euron käyttöön ottaneiden jäsenvaltioiden kokemukset osoittavat, että hyväksyttäessä uusia jäseniä euroalueeseen on kiinnitettävä erityistä huomiota kestävään lähentymiseen.
The experience of Member States that have adopted the euro confirms that, when accepting new members into the euro area, we have to pay close attention to the sustainability of convergence.
Kestävän lähentymisen korkean tason saavuttaminen on välttämätöntä ennen kaikkea valtion itsensä kannalta (jotta se voi hyödyntää euron käyttöönoton edut mahdollisimman tehokkaasti).
Achieving a high degree of sustainable convergence is essential, first and foremost for the country itself (so that it can reap the full benefits of euro adoption).
Lisäksi se on tärkeää myös euroalueen kannalta (koska kestävän lähentymisen saavuttaminen kaikissa euroalueeseen liittyvissä valtioissa on ehdoton edellytys euroalueen yhtenäisyydelle ja yhtenäisen rahapolitiikan tehokkuudelle).
In addition, it is also important for the euro area (as the achievement of the sustainable convergence of all participating countries is key for the coherence of the euro area and the efficient functioning of the single monetary policy).
Euron käyttöönottoon tähtäävän uskottavan strategian laatiminen (yhdistettynä välttämättömän vakaan makrotalouspolitiikan ja rakenneuudistusten täytäntöönpanoon) voisi auttaa edistämään kaikkien osapuolten sitoutumista tähän tavoitteeseen.
Setting out a credible strategy towards euro adoption (accompanied by the implementation of the necessary sound macroeconomic policies and structural reforms) could help to foster the commitment of all relevant parties towards this goal.
Unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen perusajatus on euron käyttöönottoprosessin kannalta edelleen oikea: valtioiden on huolehdittava vakaan makrotalouspolitiikan harjoittamisesta.
As regards the euro adoption process, the fundamental logic of the Treaty remains correct: countries have to make sure that they pursue sound macroeconomic policies.
Unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen ja sen pöytäkirjaan kirjatuissa euron käyttöönottoa koskevissa institutionaalisissa määräyksissä asetetaan edellytykset menestyksekkäälle euroalueeseen osallistumiselle.
The institutional framework governing the process of euro adoption as enshrined in the Treaty and Protocol is designed to ensure that the preconditions for successful euro area participation are met.
Tämän kehyksen tinkimätön noudattaminen on ensiarvoisen tärkeää.
Strict adherence to this framework is, therefore, crucial.
On myös erittäin tärkeää, että lähentymisen arviointi perustuu laadukkaisiin ja luotettaviin tilastotietoihin.
It is also extremely important that the convergence assessment is based on high quality and trustworthy statistical data.
Mitä mieltä olette viime aikoina vilkasta keskustelua herättäneestä rahasiirtojen verotuksesta?
What do you think about the currently lively debated issue of financial transaction taxes?
Lisäisikö tällainen vero vain rahoitusalalta saatavia tuloja, vai onko todennäköisempää, että sillä vähennettäisiin yhteiskunnallisesti haitallisia rahasiirtoja?
Would such a tax rather merely raise revenues from the financial sector or is it more likely that it would limit socially undesirable transactions?
Mikä olisi EKP:n rooli rahasiirtojen verotuksen täytäntöönpanossa EU:ssa?
What would be the role of the ECB in the implementation of an EU financial transaction tax?
Millainen soveltamisala tällä verotuksella pitäisi olla, jotta se olisi tehokas, kun otetaan huomioon nykyisestä rahasiirtojen verotuksesta (esimerkiksi leimaverosta Yhdistyneessä kuningaskunnassa) saadut kokemukset?
Based on currently existing financial transaction taxes (e.g. stamp duty in the UK ), which could be the scope of such taxes in order to be effective?
Mitkä olisivat tällaisen verotuksen riskit ja haitat?
Which would be the risks and drawbacks of such taxes?
Voitaisiinko tällainen verotus toteuttaa, jos osa valtioista ei noudattaisi sen periaatteita?
Would such a tax be feasible if some countries do not adhere to its principles?
Mitkä voisivat olla, kuten G20-maat asian ilmaisevat, muut vaihtoehdot, joilla rahoitusala voitaisiin velvoittaa oikeudenmukaisesti ja merkittävästi osallistumaan pankkijärjestelmän korjaamiseksi toteutetuista valtion toimista aiheutuneiden rasitteiden maksamiseen?
Which could be, to-put in the G-20 wording, other options “as to how the financial sector could make a fair and substantial contribution” toward paying for any burdens associated with government interventions to repair the banking system?
Haluaisin aluksi ilmaista tukeni sille ajatukselle, että rahoitusala osallistuisi oikeudenmukaisesti ja merkittävästi pankkijärjestelmän korjaamiseksi toteutetuista valtion toimista aiheutuneiden rasitteiden maksamiseen.
Let me start by stating my support to the idea that «the financial sector could make a fair and substantial contribution” toward paying for any burdens associated with government interventions to repair the banking system.»
On kuitenkin arvioitava huolellisesti käsitystä, jonka mukaan paras keino tämän tavoitteen saavuttamiseen olisi yleisen rahasiirtojen verotuksen käyttöönotto.
Nevertheless the notion that this objective would be better served by introducing a general financial transaction tax requires careful assessment.
Ensinnäkin on selvitettävä, olisiko tällaisen verotuksen todellinen tarkoitus pikemminkin lisätä rahoitusalalta saatavia verotuloja kuin lujittaa rahoitusmarkkinoiden vakautta tai vähentää liiallisen riskinoton kannustimia.
First, it needs to be clarified what the actual purpose of introducing such a tax would be to raise revenues from the financial sector and not so much to lower volatility in financial markets or to reduce incentives of excessive risk-taking.
Mahdollisia tuloja ei voida arvioida soveltamalla mekaanisesti rahoitusmarkkinoiden rahasiirtojen kokonaismäärään esimerkiksi 0,01 prosentin veroastetta ottamatta huomioon mahdollisia vaikutuksia (i) rahasiirtojen kokonaismäärään, (ii) hintoihin, joilla rahasiirrot toteutetaan ja (iii) muihin kerrannaisvaikutuksiin.
In particular, one cannot simply mechanically apply a tax rate of, for instance, 0.01 percent to the total amount of financial market transactions in order to estimate potential revenues, without taking into account its potential impact on (i) the overall volume of transactions, (ii) the prices at which transactions are executed, and (iii) other second-round effects.
Koska rahasiirtojen verotuksen tehokkuuteen liittyy monia epävarmuustekijöitä ja verotuksen tulontuottomahdollisuudet ovat epävarmat, olisikin tutkittava perinpohjaisesti tämän verotuksen mahdollisia vaihtoehtoja.
Hence, given the large uncertainty with respect to the effectiveness of a financial transactions tax, and its uncertain revenue generation potential, any financial transactions tax should be carefully assessed against possible alternatives.
Näissä vaihtoehdoissa ei kuitenkaan pitäisi tyytyä yksipuolisiin tulojenkeruujärjestelmiin, vaan niiden olisi tarjottava tehokas väline rahoitusmarkkinoiden vakauden edistämiseen.
Such alternatives, however, in order to provide an efficient tool for promoting financial market stability in the future, would have to go beyond mere fund-raising schemes.
Päinvastoin kuin edellä mainitussa verossa, jota peritään vain rahasiirroista, näissä vaihtoehdoissa keskitytään yksittäisiin laitoksiin ja pyritään vahvistamaan koko rahoitusjärjestelmän selviytymiskykyä ja tappionsietokykyä.
Contrary to the above mentioned tax - which is levied on financial transactions only - these options focus on individual institutions with the purpose of strengthening the resilience and the loss-absorbing capacity of the financial system as a whole.
Tässä yhteydessä analysoidaan parhaillaan esimerkiksi mahdollisuutta uusien toiminnan vakautta koskevien vaatimusten käyttöönottoon rahoituslaitoksille, jotka ovat liian suuria joutuakseen vararikkoon (too big to fail) ja jotka vaikeuksiin joutuessaan saisivat todennäköisesti julkisen talouden tukea.
In this context, for instance, it is currently analysed the possibility to introduce additional prudential requirements on systemic financial institutions that due to their “too big to fail” status would most likely receive government assistance.
Muiden harkittavina olevien toimenpiteiden tavoitteena on saada rahoituslaitoksilta rahoitusosuus, jolla vähennetään valtion toimista aiheutuneita tai aiheutuvia julkisen talouden kustannuksia tai osallistutaan niihin.
Other measures under consideration aim to raise a monetary contribution from financial institutions thereby directly reducing or contributing to the (past or future) costs borne by public finances for government interventions.
Hyvänä esimerkkinä on rahoituslaitosten vastuumaksun, kuten Yhdysvaltojen rahoitusvastuumaksun käyttöönotto.
A prominent example is the introduction of a fee on financial institutions liabilities, as in the US financial responsibility fee.
Yhdysvaltojen aikomukset ottaa käyttöön "vastuumaksu", jonka yleisenä tavoitteena on saada pankkiala osallistumaan rahoituskriisin kustannusten maksamiseen, voivat saada laajan kannatuksen.
With its overarching objective of making the banking sector contribute to cover the costs of a financial crisis, the intention by the US administration to introduce a “responsibility fee” could be broadly shared.
Tässä yhteydessä haluaisin muistuttaa eurojärjestelmän hiljattain esittämästä näkemyksestä, jonka mukaan kriisinhallinnan ja kriisinratkaisukehyksen tavoitteena olisi oltava rahoituslaitosten mahdollisista kriiseistä veronmaksajille aiheutuvien rasitusten minimointi.
In this framework, I would like to recall the position - recently expressed by the Eurosystem - that the crisis management and resolution framework should aim at reducing to the minimum the possible burden for taxpayers arising from any crisis of financial institutions.
Näin ollen suhtaudun myönteisesti komission aikomukseen tutkia sellaisten mekanismien toteutettavuutta, joilla voitaisiin varmistaa, että yksityissektorin varoja on käytettävissä kriisin aikana (katso myös kysymys 38).
In this respect, I welcome the Commission’s intention to further explore the feasibility of mechanisms that could ensure that private sector funds would be available at the time of a crisis (see also Question 38).
Millainen on näkemyksenne Euroopan rahaliiton tulevaisuudesta pitkällä aikavälillä ja mitkä ovat pääasialliset tulevat haasteet?
What are your views on the future of the European monetary union in the longer term and what are the main challenges ahead?
Meidän on Euroopan kansalaisina jatkettava maanosamme yhteisen valuutan käyttöönoton suurta menestystarinaa.
It is crucial that as Europeans, we continue to build on the enormous success of establishing a single currency on our continent.
Tämä Euroopan unionin ja rahaliiton voimannäyte on vertaansa vailla, ja meidän on muistettava, miten paljon olemme jo saavuttaneet.
The feat of European Union and of Monetary Union is unprecedented, and we should not forget how much we have achieved.
Uskon, että Euroopan rahaliitolla on pitkällä aikavälillä valoisa tulevaisuus.
I believe that the future of European monetary union in the longer-term is a bright one.
Lissabonin sopimuksen äskettäinen voimaantulo on antanut uutta pontta Euroopan yhdentymisprosessille, minkä uskotaan vaikuttavan myönteisesti rahaliiton toimintaympäristöön.
The recent coming into force of the Lisbon Treaty has given a new impetus to the process of European integration and this should improve the environment in which monetary union operates.
Euroon liittyneet alkuvaiheen aiheelliset pelot ja epäilykset ovat väistyneet, ja nyt osataan jo arvostaa euroalueen toimintaa ja sen tärkeää merkitystä euroalueen talouden ja yhä enemmän myös maailmantalouden hyvinvoinnille.
Initial legitimate concerns and doubts about the euro have given way to appreciation of how the euro area works and its importance for the well being of the euro area economy and also, more and more, for the global economy.
Silti on vielä paljon haasteita, jotka muuttuvat etenkin viimeaikaisen rahoituskriisin vuoksi ajan myötä entistä vaativammiksi.
That said, there are of course several challenges that are going to become more pressing ahead, not least because of the recent financial crisis.
Ensimmäinen haaste liittyy vakaus- ja kasvusopimukseen.
A first point is related to the Stability and Growth Pact.
Kriisin heikentämän julkisten talouksien tilan korjaamiseen on tarvittu poliittisia toimia, mutta nyt hallitusten on aika palata kestävämmälle finanssipoliittiselle uralle.
After the deterioration of fiscal accounts brought about by the crisis and the necessary policy response to it, governments must again return to a more sustainable fiscal path.
On selvää, että on tehtävä kipeitä mukautuksia, joihin sopeutuminen kestää suhteellisen pitkään.
There is no doubt that this will require painful adjustments that will require a rather prolonged time of adjustment.
Hallitusten on tässä prosessissa säilytettävä vakaa linja, eivätkä ne saa langeta kiusaukseen joustaa vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten noudattamisessa, koska siitä olisi vakavat seuraukset rahaliiton toiminnalle.
In this process it is important that governments maintain a steady path and do not cede to the temptations for relaxing the prescriptions of the Stability and Growth Pact as that would have serious implications for the workings of the monetary union.
Toinen tärkeä haaste on rahoitusvakautta ja järjestelmäriskiä koskevan Euroopan unionin lähestymistavan syventäminen ja lujittaminen.
Another major challenge has to do with the deepening and reinforcing of the European approach to financial stability and systemic risk.
Euroopan järjestelmäriskikomitean perustaminen on tärkeä edistysaskel, mutta sen jälkeenkin on vielä paljon täytäntöönpano- ja koordinointityötä.
The setting up of the European Systemic Risk Board is an important step but much is to be done in the implementation and further co-operation in this field.
Pitkällä aikavälillä tarvitaan rahoitusvakautta ja järjestelmäriskiä koskevaa Euroopan yhdennettyä lähestymistapaa, jolla luodaan edellytykset vakaan ja vankan sekä vähemmän riskialttiin rahoitusjärjestelmän kehittämiselle.
In the long-term a European integrated approach towards financial stability and systemic risk is needed that will create the conditions for the development of a sound and robust financial system that will be less prone to crisis.
Lisäksi on otettava huomioon myös maailmanlaajuista alkuperää olevat riskit yhteistyössä IMF:n ja finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmän (Financial Stability Board, FSB) kanssa.
In addition, it will be necessary also to take into account the risks stemming from global sources, in collaboration with the IMF and the Financial Stability Board.
Meidän on siis vahvistettava tähän mennessä saavutettua menestystä ja jatkettava euron ensimmäisen vuosikymmenen viitoittamalla tiellä.
So we need to consolidate the successes so far and continue on the path of the first decade of existence of the euro.
Tämä tarkoittaa, että kaikkien toimijoiden, kaikkien Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden instituutioiden ja myös kaikkien talouden toimijoiden on noudatettava sitoumuksiaan ja kannettava vastuunsa.
This means for all actors, all institutions at European and national level, but also all economic agents, to live up to their commitments and responsibilities.
Tällä tavoin pystymme entistä paremmin vastaamaan epävarmuustekijöiden koettelemassa maailmassa ilmeneviin pitkän aikavälin haasteisiin, ja yhteiskunnallinen vauraus voi jatkua esteittä.
In this way, we will better be able to meet the longer term challenges that are likely to arise in a world surrounded by uncertainty; so that we may continue to prosper as a society.
Voin vakuuttaa, että pyrin parhaani mukaan varmistamaan valuuttamme ja EKP:n menestyksen jatkumisen tähän mennessä aikaansaadun uskottavuuden pohjalta.
I can assure you that I will continue to do everything in my powers to ensure that our currency and the ECB continue to thrive on the basis of the credibility established so far.
Miten euroalueen ulkoiseen edustukseen liittyvät tehtävät olisi mielestänne jaettava neuvoston, komission, euroryhmän ja EKP:n kesken?
What is your view of the respective roles of the Council, the Commission, the Euro group and the ECB in terms of external representation of the Euro zone?
Euroalueen ulkoinen edustus heijastaa EMUn erityisluonnetta liittona, jolla on keskitetty rahapolitiikka mutta hajautetut talouspolitiikat.
The external representation of the euro area reflects the special nature of EMU as a union with a centralised monetary policy but decentralised economic policies.
Ulkoinen edustus jakautuu neuvoston, komission, euroryhmän, EKP:n ja jäsenvaltioiden kesken unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa määrätyn toimivaltajaon mukaisesti.
Representation is divided between the Council, the Commission, the Eurogroup, the ECB, and the Member States in accordance with the allocation of powers provided for in the Treaty.
EKP edustaa ulkoisesti rahapolitiikkaa ja muita vastuualueitaan.
The ECB represents monetary policy and its other responsibilities externally.
EKP on vastuussa siitä, että eurojärjestelmä saa äänensä kuuluville, ja sillä on edustaja suurimmassa osassa eurojärjestelmän tehtävien kannalta tärkeistä foorumeista.
The ECB acts as the voice of the Eurosystem and is represented in the most important international fora which are relevant to the Eurosystem’s tasks.
Tämä järjestely toimii hyvin.
This arrangement works well.
Euroalueen talouspolitiikan ulkoinen edustus on hajanaisempi, koska se perustuu unionin ja jäsenvaltioiden väliseen sisäisten vastuualueiden jakoon.
The external representation of euro area economic policies is more fragmented due to the division of internal responsibilities between the Union and the Member States.
Talouspolitiikka kuuluu edelleen pääosin jäsenvaltioiden toimivallan piiriin.
Member States remain largely responsible for economic policies.
Ne myös osallistuvat jäseninä IMF:ään ja muihin kansainvälisiin talousfoorumeihin, joissa niillä voi olla taloudellisia vastuualueita.
They are also members of international economic fora such as the IMF, where they may bear financial responsibilities.