natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Energian saatavuuden merkitys edellyttää entistä suurempaa huomiota kansainväliseltä yhteisöltä.
The importance of energy access demands greater attention from the international community.
Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Ban Ki-moon kiinnitti tähän huomiota syyskuussa 2010 asettamalla tavoitteen energian yleisen saatavuuden toteuttamisesta vuoteen 2030 mennessä.
To begin to address this, in September 2010, the United Nations Secretary General, Ban Ki Moon, launched the target of ‘universal energy access by 2030’.
Hän korosti energian saatavuuden merkitystä köyhyyden torjumisessa ja energiapalvelujen roolia vuosituhattavoitteiden (MDG) saavuttamisessa.
He underlined the importance of energy access in poverty reduction and the role of energy services in meeting the Millennium Development Goals (MDGs).
Tavoite 1: Äärimmäisen köyhyyden ja nälän poistaminen.
Goal 1: Eradicate extreme poverty and hunger.
Nykyaikaisen energian saatavuus helpottaa taloudellista kehitystä mahdollistamalla entistä tehokkaammat ja terveellisemmät tavat tehdä kotitaloustöitä ja suorittaa yleensä tuotantotoimintaa usein halvemmalla kuin tehottomia korvikkeita kuten kynttilöitä ja paristoja käyttämällä.
Access to modern energy facilitates economic development by providing more efficient and healthier means to undertake basic household tasks and means to undertake productive activities more generally, often more cheaply than by using the inefficient substitutes, such as candles and batteries.
Nykyaikaista energiaa voidaan käyttää veden pumppaamiseen juomaveden tuottamista varten ja maatalouden tuottavuuden lisäämiseen koneiden ja kastelun avulla.
Modern energy can power water pumping, providing drinking water and increasing agricultural yields through the use of machinery and irrigation.
Tavoite 2: Peruskoulutuksen ulottaminen kaikkiin.
Goal 2: Achieve universal primary education.
Köyhtyneissä yhteisöissä lapset kuluttavat huomattavasti aikaa polttopuiden keräämiseen, veden hakuun ja ruoanlaittoon.
In impoverished communities children commonly spend significant time gathering fuel wood, fetching water and cooking.
Ruoan valmistukseen tarkoitettujen polttoaineiden saatavuus tai siihen liittyvä tekniikka helpottaa koulunkäyntiä.
Access to improved cooking fuels or technologies facilitates school attendance.
Sähkö on tärkeää koulutuksen kannalta, koska se helpottaa yhteydenpitoa erityisesti tietotekniikan avulla, mutta myös tyydyttämällä esimerkiksi valaistukseen liittyvän perustarpeen.
Electricity is important for education because it facilitates communication, particularly through information technology, but also by the provision of such basic needs as lighting.
Tavoite 3: Sukupuolten tasa-arvon edistäminen ja naisten vaikutusvallan lisääminen.
Goal 3: Promote gender equality and empower women.
Sähkön ja nykyaikaisten polttoaineiden parannettu saatavuus vähentää puiden kantamiseen liittyvää fyysistä rasitetta ja antaa arvokasta aikaa erityisesti naisille sekä parantaa heidän työllistymismahdollisuuksiaan.
Improved access to electricity and modern fuels reduces the physical burden associated with carrying wood and frees up valuable time, especially for women, widening their employment opportunities.
Lisäksi katuvalaistus parantaa naisten ja tyttöjen turvallisuutta yöllä, minkä ansiosta he voivat käydä iltakoulua ja osallistua yhteisön toimintoihin.
In addition, street- lighting improves the safety of women and girls at night, allowing them to attend night schools and participate in community activities.
Tavoitteet 4, 5 ja 6: Lapsikuolleisuuden vähentäminen, äitien terveyden parantaminen sekä HIV/AIDSin, malarian ja muiden tautien torjuminen.
Goal 4, 5; and 6: Reduce child mortality, Improve maternal health; and Combat HIV/AIDS, malaria and other diseases.
Useimmat kiinteät elintarvikkeet on kypsennettävä, ja kotitalouksien ilmansaasteiden vähentäminen ruoan valmistukseen tarkoitettuja polttoaineita ja liesiä parantamalla vähentää hengitystietulehdusten, keuhkoahtaumataudin ja keuhkosyövän riskiä (kun käytetään hiiltä).
Most stable foods require cooking and reducing household air pollution through improved cooking fuels and stoves decreases the risk of respiratory infections, chronic obstructive lung disease and lung cancer (when coal is used).
Tehostettu energian saatavuus mahdollistaa sen, että kotitaloudet voivat keittää vettä, mikä vähentää näin ollen vedestä johtuvien sairauksien ilmenemistä.
Improved access to energy allows households to boil water, thus reducing the incidence of waterborne diseases.
Saatavuuden tehostaminen edistää viestintä- ja kuljetuspalveluja, jotka ovat elintärkeitä kiireellisen terveydenhoidon kannalta.
Improved access advances communication and transport services, which are critical for emergency health care.
Sähkö ja nykyaikaiset energiapalvelut tukevat klinikoiden ja sairaaloiden toimintaa.
Electricity and modern energy services support the functioning of health clinics and hospitals.
Tavoite 7: Ympäristön kestävän kehityksen takaaminen.
Goal 7: Ensure environmental sustainability.
Ruoanvalmistukseen tarkoitetuilla nykyaikaisilla polttoaineilla ja entistä tehokkaammilla liesillä voidaan vähentää biomassan kestämättömästä käytöstä aiheutuvia ympäristöön kohdistuvia paineita.
Modern cooking fuels and more efficient cook stoves can relieve pressures on the environment caused by the unsustainable use of biomass.
Vähähiilisen uusiutuvan energian edistäminen on johdonmukaista paikallisen ja globaalin ympäristönsuojelun kanssa, kun taas kestämätön polttopuun hyödyntäminen aiheuttaa paikallista metsäkatoa, maaperän heikentymistä ja eroosiota.
The promotion of low-carbon renewable energy is congruent with the protection of the environment locally and globally, whereas the unsustainable exploitation of fuel wood causes local deforestation, soil degradation and erosion.
Käyttämällä entistä puhtaampaa energiaa vähennetään myös kasvihuonekaasupäästöjä ja globaalia lämpenemistä.
Using cleaner energy also reduces green house-gas emissions and global warming.
Tavoite 8: Kehitykseen tähtäävän maailmanlaajuisen yhteistyön edistäminen.
Goal 8: Develop a global partnership for development.
Sähköä tarvitaan tieto- ja viestintäteknisiä sovelluksia varten.
Electricity is necessary to power information and communications technology applications.
Kehitysmaiden energiaköyhyys on vakavaa.
Energy poverty in developing countries is severe.
Kansainvälisen energiajärjestön mukaan tällä hetkellä puolitoista miljardia ihmistä elää ilman sähköä ja kolme miljardia ihmistä on riippuvaisia perinteisistä biomassasta (puusta, lannasta ja viljelykasvien jätteistä) ruoanvalmistuksessa.
According to the International Energy Agency (IEA), currently, one and a half billion of the world’s population have no access to electricity and three billion people rely on traditional biomass (wood, dung, crop residues) for cooking.
Ruoanvalmistuksesta muodostuva savu sisätiloissa aiheuttaa sen vuoksi 1,4 miljoonaan kuolemantapausta vuodessa, mikä on yli 50 prosenttia enemmän kuin malarian aiheuttamat kuolemantapaukset maailmanlaajuisesti.
Indoor smoke from cooking in this way causes 1.4 million deaths per year, which equates to 50% more than worldwide deaths from malaria.
Tähän mennessä energian saatavuutta ei ole määritelty painopisteeksi politiikassa tai kehitysyhteistyössä.
To date, energy access has not been positioned as a political or developmental priority.
Nykyisten suuntausten perusteella vuonna 2030 sama määrä naisia, miehiä ja lapsia elää ilman nykyaikaista energiaa kuin tällä hetkellä.
On current trends, by 2030, the same number of women, men and children will be living without modern energy as today.
Vaikka sähkön saatavuudessa on edistytty kahden viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana, huimia eroja on edelleen olemassa.
While gains have been made in access to electricity over the past two decades, huge gaps remain.
Tämä on erityisen ilmeistä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, jossa yli 70 prosenttia väestöstä elää ilman sähköä.
This is particularly apparent in sub-Saharan Africa, where over 70% of the population does not have access to electricity.
Kyseisellä alueella ei ole edistytty energian saatavuuden suhteen viime vuosikymmenen aikana.
In this region there has been no progress on energy access during the last decade.
Vuosituhattavoitteiden mukaisen tavoitteen saavuttamiseksi alueen on puolitettava kyseinen luku.
To reach an MDG-compatible target, the region needs to cut that figure in half.
Ilman merkittäviä toimia tilanteen parantamiseksi noin 67 prosenttia väestöstä on edelleen vailla sähköä vuonna 2015, ja sen seurauksena vuosituhattavoitteita koskeva edistys jää rajoitetuksi.
Without a dramatic intervention to improve the situation, around 67% of the population will still lack access to electricity in 2015 and as a result progress on the MDGs will remain constrained.
Ruoanvalmistukseen tarkoitettujen nykyaikaisten polttoaineiden saatavuus on vielä suurempi ja laajempi haaste.
Access to modern fuels for cooking presents an even greater and more widespread challenge.
Vaikka luvut ovat yleisesti hieman parantuneet, useat miljardit ihmiset eivät saavuta vuosituhattavoitteita siitä yksinkertaisesta syystä, että heillä ei ole riittävästi polttoainetta ruoanvalmistukseen.
While there has been modest improvement in overall numbers, many billions of people will miss the MDG targets simply because they do not have adequate fuels to cook with.
Seuraavan kahden vuosikymmenen aikana on suunnitteilla merkittäviä energia-alan investointeja, joiden kokonaismäärä on suunnitelmien mukaan 26 biljoonaa Yhdysvaltain dollaria – mistä summasta vain 3 prosentilla toteutettaisiin energian yleinen saatavuus vuoteen 2030 mennessä.
Significant global investment is forecast for the energy sector over the next two decades, projected at a total of $26 trillion – just 3% of that sum would achieve universal access to energy by 2030.
Kehitysmaiden tilanne
The context in developing countries
Viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana edistetty strategia, jolla kehitysmaiden köyhien energian saatavuutta on lisätty, on ollut markkinasuuntautunutta.
During the past decade, the strategy promoted to increase energy access for the poor in developing countries has been a market approach.
Tänä aikana on toteutettu merkittäviä ponnisteluita energian saatavuutta koskevien yksityisten investointien edistämiseksi.
During this period substantial efforts were made to foster private investment for energy access.
Siirtymävaiheen talouksia lukuun ottamatta kuitenkin hyvin harvat kehitysmaat voivat osoittaa kehittyneensä köyhien energian saatavuuden parantamisessa.
However, aside from the economies in transition, very few developing countries can demonstrate progress on scaling-up access to energy for the poor.
Kehitysmaissa kotitaloudet käyttävät yleensä suuren osan perheen varoista, joita käytetään heikkolaatuisten energiapolttoaineiden ostamiseen, valaistukseen ja ruoanvalmistukseen verrattuna kotitalouksiin, joiden käytettävissä on sähköä, nestemäisiä polttoaineita ja kaasua.
In developing countries, households generally spend a high percentage of the family budget spent on the purchase of low quality energy fuels for lighting and cooking compared with households with access to electricity and liquid and gas fuels.
Lähes kolmen vuosikymmen ajan (1980-luvun alusta lähtien) useissa kehitysmaissa on toteutettu sähköalan uudistuksia, joiden tarkoituksena on ollut sähköverkon kattavuuden lisääminen ja yksityisten investointien houkutteleminen.
Among other reasons, this is because people without access to commercial fuels and electricity do not benefit from subsidies and other social benefits related to those services.
Yksi tärkeimmistä opituista asioista on ollut se, että kyseiset uudistukset ovat houkutelleet yksityisiä investointeja ja lisänneet sähkön toimittamista tuotantosektoria ja kaupan alaa varten, mutta epäonnistuneet lisäämään köyhien sähkön saantia.
After almost three decades of electricity sector reforms (from early 1980s onwards) in many developing countries, the objective of which was to increase electricity coverage and attract private investment, one of the most important lessons is that such reforms attracted private investment and contributed to increase electricity supply for the productive and commercial sectors, but failed to increase electricity access for poor.
Yhtenä syynä on se, että sähkön toimittaminen köyhimmille ei ole kannattavaa liiketoimintaa ilman tukia.
Among the reasons is that the provision of electricity to the poorest is not a profitable businesses unless subsidies present.
Kehitysmaissa tarvitaan köyhiä suosivia tukipolitiikkoja ja köyhiä suosivia alakohtaisia uudistuksia, mikä edellyttää maiden johtajilta poliittista tahtoa.
Pro-poor policies on subsidies and pro-poor sector reforms are needed in developing countries, requiring political willingness of country leaders.
Biomassa on ruoanvalmistuksessa käytettävä polttoaine suurelle osalle maaseutuväestöä lähitulevaisuudessa, ja parannettujen liesien leviäminen edistää myös merkittävästi köyhyyden vähentämistä ja hyvinvointia.
Biomass will be the cooking fuel for a large part of the rural population for the foreseeable future, the dissemination improved cook stoves will also contribute to poverty reduction and wellbeing
Energian määrä, joka tarvitaan siihen, että köyhät saavuttavat vuosituhattavoitteet, on pieni.
The quantity of energy required for the poor to meet the MDGs is small.
Arviot osoittavat, että tarvittava energia energian tuottamiseen kaikille lisää energian kokonaiskulutusta vain prosentin nykyisestä kaupallisen energian kulutuksesta.
Estimates show that the energy required to provide energy for all will only increase total energy consumption by around 1% of present commercial energy consumption.
Köyhien energian saatavuudessa ei kuitenkaan ole kyse ainoastaan maassa tuotetun energian määrästä.
However, energy access for the poor is not only an issue of the quantity of energy produced in a country.
Energiahuollon kannalta pahimmassa tapauksessa – jos fossiilisia polttoaineita käytetään 100 prosenttia sähköistämiseen ja 100 prosenttia köyhien ruoanvalmistukseen – päästöjen lisäys olisi kokonaisuudessaan vain kaksi prosenttia maailman nykyisistä päästöistä.
In the worst case scenario for energy supply – using fossil fuels for 100% of electrification and 100% of cooking for the poor – the total increase in emissions would be as little as 2% of present world emissions.
Kestävän energian saatavuuden toteuttamiseen köyhiä varten liittyy kehitysmaissa lukuisia esteitä, joista huomattavia ovat etenkin
In developing countries, the implementation of sustainable energy access for the poor is faced by a number of barriers, notably:
– köyhiltä puuttuvat mahdollisuudet palvelujen, investointikustannusten, liittymiskustannusten ja laitteiden ostamiskustannusten maksamiseen sekä erityisesti korkeat maaseutuväestöä koskevat liiketoimintakustannukset, mikä ei houkuttele yksityisiä sijoittajia ellei tukia ole saatavilla
- lack of capacity by the poor to pay for the services, investment costs, connection costs, purchase of appliances high transaction costs especially for rural populations, hence not attractive to private investors unless subsidies are present;
– kehitysmailta puuttuvat kansalliset mahdollisuudet tuottaa energiantuotantolaitteistoja ja varaosia, minkä vuoksi energiajärjestelmien tuonti-, toteuttamis- ja huoltokustannukset ovat korkeita
- lack of national capacity in developing countries to produce energy generation equipment and spare parts, hence the high costs of importation, implementation and maintenance of energy systems.
– puuttuvat lainsäädännölliset puitteet, joilla voidaan edistää hajautettuja energiajärjestelmiä ja yhteisöjen hallintomalleja
- lack of appropriate legal frameworks to promote decentralised energy schemes, and community management models;
– köyhiä suosivia tukia koskevien politiikkojen puuttuminen merkitsee vaikeuksia köyhiä koskevien tehokkaiden tukien soveltamisessa
- lack of pro-poor policies on subsidies means difficulties in applying effective subsidies for the poor;
– sellaisten asianmukaisten rahoitusmekanismien puuttuminen, joiden avulla köyhät voisivat saada lainoja kattamaan toteuttamisesta, liittymisestä, varaosista, korjauksista ja huoltolaitteistoista aiheutuvia kustannuksia
- lack of appropriate financial mechanisms to enable people’s access to credits to cover costs of implementation, connection, spare parts, repairs and services, appliances
– puutteelliset maanvuokraus- ja omistusolot, joiden vuoksi ei voida toteuttaa joitakin energiapalveluja kuten verkon laajentamista.
- lack of secure tenure or land ownership preventing implementation of some energy services, such as grid extension.
Energian yleinen saatavuus on mahdollista vain, jos rahoitusvaje katetaan ja edellä mainitut esteet poistetaan.
Universal energy access will only be possible if the financial gap is covered and the above barriers are eliminated.
Viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana köyhien energian saatavuuden tukeminen on ollut vaatimatonta.
During the last decade financial assistance to energy access for the poor has been modest.
EU on maailman kolmanneksi suurimpana rahoittajana antanut vaatimattomia määriä köyhien energian saatavuuden tukemiseen.
EC aid, the third largest fund in the world, has contributed modest amounts of money for energy access for the poor.
Energiaa koskevassa EU-maiden kahdenvälissä avustusyhteistyössä on keskitytty pikemminkin talouskasvuun ja ympäristötavoitteisiin kuin köyhien energian saatavuuteen, ja tilanne on vastaava muussa merkittävässä kahdenvälisessä avustusyhteistyössä (Yhdysvallat, Kanada jne.).
The bilateral aid cooperation on energy of the EU countries has had its primary focus on economic growth and environmental objectives rather than on energy access for the poor, similar situation has happened with other important bilateral aid cooperation (USA, Canada, etc.)
Ilmastonmuutoksen rahoitusmekanismeilla on myös tähän mennessä avustettu hyvin vähän köyhien energian saatavuutta.
Climate change financial mechanisms have also so far contributed very little to energy access for the poor.
Kaikkia koskevan energian saatavuuden rahoitusvaje on suuri.
The financial gap to provide energy access for all is large.
IEA toteaa, että tarvittavan rahoituksen määrä energian saatavuuden toteuttamiseksi kaikille vuoteen 2030 mennessä on 756 miljardia Yhdysvaltain dollaria (36 miljardia dollaria vuodessa).
The IEA states that the investment necessary to provide universal energy access by 2030 amounts to US$ 756 billion (US$ 36 billion per year).
Vaikka tämä määrä kuulostaa mahdottomalta saavuttaa, se edustaa vain kolmea prosenttia kauden aikana käytettäväksi suunnitellusta kokonaismäärästä, ja sen rahoitus voitaisiin hoitaa kansainvälisten rahastojen, yksityisten/julkisten kumppanuuksien, monenvälisen, kahdenvälisen ja paikallisen tason pankkirahoituksen, mikrorahoituksen, lainojen ja kohdennettujen tukien avulla.
Whilst this figure sounds unachievable it represents just 3% of total projected spend during the period and could be financed through the cooperation of international funds, private/public partnerships, bank finance at multilateral, bilateral and local levels, microfinance, loans and targeted subsidies.
Edellä esitetty YK:n suunnitelma voi olla tapa edetä, mutta se vaatii paljon enemmän sitoutumista kaikilta toimijoilta.
The UN prospective shown above may be the way forward, but this requires much more commitment from all actors.
EU:n yhteistyö ja sen vaikutus köyhien energian saatavuuden rahoittamiseen
EU cooperation and its contribution to funding energy access for the poor
Kaksi tärkeintä energian saatavuutta koskevaa EU:n yhteistyömekanismia ovat Euroopan kehitysrahasto (EKR) ja EU:n energia-alan väline.
The two principal mechanisms for EU cooperation for energy access are the European Development Fund (EDF) and the EU Energy Facility.
On tärkeää huomata, että 90 prosenttia EKR:n varoista jaetaan maa- ja alueohjelmista, joista neuvotellaan edunsaajamaiden (ja alueiden) kanssa.
It is important to note that 90% of EDF funds are allocated through the mechanism of National and Regional Indicative Programmes (NIPs and RIPs) which are negotiated with beneficiary countries (and regions).
Vuonna 2005 perustettu EU:n energia-alan väline on yhteisrahoitusväline, joka pyytää ehdotuksia hallituksilta ja muilta kuin hallituksista riippuvilta toimijoilta.
The EU Energy Facility, established in 2005, is a co-financing instrument that calls for proposals from government and non-government actors.
Maa- ja alueohjelmien mekanismin kautta EKR on perinteisesti myöntänyt yli 50 prosenttia rahoituksesta infrastruktuuria varten, mutta EKR:n rahoitus energiaa varten putosi alle prosenttiin toimista 1990-luvulla.
Through the NIP/RIP mechanism, the EDF has traditionally devoted over 50% of funding to infrastructure, but EDF funding for energy fell to less than 1% of activities during the 1990’s.
Huolimatta energian saatavuutta koskevasta vuodesta 2002 lähtien muuttuneesta EU:n politiikasta on ollut vaikeaa ottaa energiaa uudelleen osaksi EKR:n toimintaa.
Despite the changed EU policy on energy access since 2002, it has been difficult to reintroduce energy into the activities of the EDF.
Kymmenennen EKR:n aikana ainoastaan seitsemän afrikkalaista AKT-maata on sisällyttänyt energian niiden maa- ja alue ohjelmiin yhteensä vain 83 miljoonan euron arvosta.
Under the 10th EDF, only 7 African ACP countries integrated energy into their PINs, for a total of just €83 million.
ECOWASin ja CEMACin alueohjelmaan kuuluu energia, ja AKT:n sisäisiä varoja on hyväksytty neljää alueellista toimea varten (7 miljoonan euron arvosta).
The RIPs of ECOWAS and CEMAC include energy, and Intra-ACP funds were approved for four regional activities (for €7 million).
Prosessi on ollut hyvin hidas ja vaikea lukuisista eri syistä, mukaan luettuna EU:n jäsenvaltioiden keskuudessa vallitseva yksimielisyyden puute siitä, mitä energian suhteen pitäisi tehdä.
The process has been very slow and difficult for a variety of reasons, including lack of consensus among EU Member States on what to do on energy.
AKT-maissa sijaitsevat unionin edustustoilla, jotka neuvottelevat maa- ja alueohjelmista, ei yleensä ole erityisasiantuntemusta suurten muutosten toteuttamiseksi.
The European Delegations in ACP countries who negotiate the NIPs and RIPs do not generally have the specialist expertise to introduce major changes.
EU:n energia-alan väline on tällä hetkellä merkittävin energia-alan yhteistyötä koskeva EU:n rahoitusväline, joka myöntää rahoitusta köyhille syrjäisillä alueilla (maaseutualueilla, kylissä ja hajallaan asuville ihmisille) siten, että merkittävä summa rahaa jaetaan kerralla, vaikka kuitenkin verrattaessa tämän rahaston kokoa energian saatavuutta koskevaan rahoitusvajeeseen tai YK:n mukaan tarvittavaan avustusrahoitukseen EU:n energia-alan väline on hyvin pieni.
The Energy Facility is presently the largest funding mechanism of the EU for cooperation in energy, providing funds for the poor in isolated areas (rural areas, villages, and scattered people), ‘with a substantial amount of money in one pot’, however comparing of size of this fund with the funding gap on energy access or with the aid money required according to UN, the Energy Facility is very small.
EU:n energia-alan välineen puitteissa on joidenkin yksityisten investointien ja (AKT-maiden ja EU-maiden) kansalaisjärjestöjen tärkeällä myötävaikutuksella onnistuttu saavuttamaan eristyksissä olevia yhteisöjä ja hyvin köyhiä väestöryhmiä.
The Energy Facility has managed to bring together some private investment and significant participation of NGOs (from both ACP and EU countries) to reach isolated communities and very poor sectors of the population.
Vaikutusta energian saatavuuteen on kuitenkin vielä arvioitava.
However, impact on energy access has yet to be evaluated.