natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Euroopan parlamentti tarkastaa Euroopan parlamentin jäsenten valtuudet .
The European Parliament shall verify the credentials of members of the European Parliament.
Tätä varten se merkitsee tiedoksi jäsenvaltioiden virallisesti julkistamat tulokset ja ratkaisee tämän säädöksen määräyksistä mahdollisesti johtuvat erimielisyydet, lukuun ottamatta niitä kansallisia määräyksiä, joihin säädöksessä viitataan .
For this purpose it shall take note of the results declared officially by the Member States and shall rule on any disputes which may arise out of the provisions of this Act other than those arising out of the national provisions to which the Act refers .
Euroopan parlamentti tarkastaa parlamentin jäsenten valtuudet 2 b artiklan 2 kohdassa tarkoitetun vaaliviranomaisen ja jäsenvaltioiden virallisesti julkistamien tulosten perusteella .
The European Parliament shall verify the credentials of the Members of Parliament on the basis of the results declared officially by the electoral authority referred to in Article 2b (2) and the Member States .
Euroopan parlamentin jäsenen paikka vapautuu, kun hänen toimikautensa päättyy hänen erottuaan, kuoltuaan tai kun hänen edustajan toimensa päättyy.
A seat shall fall vacant when the mandate of a Member of the European Parliament ends as a result of resignation, death or withdrawal of the mandate.
Jäsenvaltioissa valittujen parlamentin jäsenten tapauksessa, ja jollei tämän säädöksen muista säännöksistä muuta johdu, kukin jäsenvaltio vahvistaa asianmukaiset menettelytavat mahdollisesti vapautuvan jäsenen paikan täyttämiseksi 5 artiklassa tarkoitetun viisivuotiskauden loppuun asti.
In the case of the Members elected in the Member States, and subject to the other provisions of this Act, each State shall lay down appropriate procedures for filling any seat which falls vacant during the five-year term of office referred to in Article 5 for the remainder of that period.
Jos jäsenvaltion lainsäädännössä säädetään äitiyslomalla olevan kansallisen parlamentin jäsenen väliaikaisesta korvaamisesta, jäsenvaltio voi päättää, että näitä säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin tässä jäsenvaltiossa valittuun Euroopan parlamentin jäseneen.
Where the law of a Member State provides for a temporary replacement of a member of its national parliament on maternity leave, that State may decide that such provisions are to apply mutatis mutandis to the Members of the European Parliament elected in that State.
Jos Euroopan parlamentin jäsenen toimikausi päättyy jäsenvaltion lainsäädännön perusteella, noudatetaan kyseisessä jäsenvaltiossa valitun jäsenen toimikauden päättymisessä mainitun lainsäädännön säännöksiä.
Where the law of a Member State makes explicit provision for the withdrawal of the mandate of a Member of the European Parliament elected in that Member State, that mandate shall end pursuant to those legal provisions.
Tällaisia säännöksiä ei voida hyväksyä takautuvasti.
Such legal provisions shall not be adopted with retroactive effect.
Kun jäsenvaltiossa valitun jäsenen paikka vapautuu eroamisen tai kuoleman vuoksi, Euroopan parlamentin puhemies ilmoittaa siitä viipymättä kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
Where a seat of a Member elected in the Member States falls vacant as a result of resignation or death, the President of the European Parliament shall immediately inform the competent authorities of the Member State concerned thereof.
(Tällä tarkistuksella palautetaan osittain vuoden 1976 vaalisäädöksen 13 artiklan 2, 3 ja 4 kohtien sanamuoto.
(This Amendment partly reproduces the wording of paragraphs 2, 3 and 4 of Article 13 of the 1976 Elections Act.
Katso 13 artiklaa koskeva tarkistus.)
See amendment to Article 13.)
Euroopan unionin vaalipiiristä valittujen parlamentin jäsenten tapauksessa, ja jollei tämän säädöksen muista säännöksistä muuta johdu, asianmukaiset menettelytavat mahdollisesti vapautuvan jäsenen paikan täyttämiseksi 5 artiklassa tarkoitetun viisivuotiskauden loppuun asti vahvistetaan 14 artiklan mukaisesti.
In the case of the Members elected for the Europe an Union constituency, and subject to the other provisions of this Act, appropriate procedures for the filling of any vacancy for the remainder of the five-year term of office referred to in Article 5 shall be laid down in implementing measures to be adopted in accordance with Article 14.
Jos Euroopan parlamentin jäsenen toimikausi päättyy unionin lainsäädännön perusteella, noudatetaan Euroopan unionin laajuiselta listalta valitun jäsenen toimikauden päättymisessä mainitun lainsäädännön säännöksiä.
Where the law of the Union makes explicit provision for the withdrawal of the mandate of a Member of the Europe an Parliament elected on the European Union-wide list, that mandate shall end pursuant to those legal provisions.
Vaaliviranomainen ilmoittaa siitä Euroopan parlamentille.
The electoral authority shall inform the Europe an Parliament thereof.
Kun Euroopan unionin vaalipiiristä valitun jäsenen paikka vapautuu eroamisen tai kuoleman vuoksi, Euroopan parlamentin puhemies ilmoittaa siitä viipymättä vaaliviranomaiselle.
Where a seat of a Member elected for the European Union constituency falls vacant as a result of resignation or death, the President of the European Parliament shall immediately inform the electoral authority thereof.
Euroopan parlamentti ratkaisee kaikki kiistat, joita mahdollisesti aiheutuu tämän säädöksen säännöksistä ja jotka kuuluvat unionin oikeuden piiriin.
The European Parliament shall rule on any disputes which may arise out of the provisions of this Act and which involve the law of the Union .
Jos tämän säädöksen soveltamiseksi osoittautuu tarpeelliseksi toteuttaa toimenpiteitä, neuvosto pyrittyään sopimukseen Euroopan parlamentin kanssa neuvottelukomiteassa, johon osallistuu neuvosto ja Euroopan parlamentin jäseniä, vahvistaa nämä toimenpiteet yksimielisesti Euroopan parlamentin ehdotuksesta ja komissiota kuultuaan.
Should it appear necessary to adopt measures to implement this Act , the Council, acting unanimously on a proposal from the European Parliament after consulting the Commission, shall adopt such measures after endeavouring to reach agreement with the European Parliament in a conciliation committee consisting of the Council and representatives of the European Parliament.
Määräenemmistöllä toimiva neuvosto vahvistaa toimenpiteet tämän säädöksen soveltamiseksi Euroopan parlamentin kaikkien jäsentensä ehdottomalla enemmistöllä tekemästä ehdotuksesta , komissiota kuultuaan ja parlamentin hyväksynnän saatuaan .
Measures to implement this Act shall be adopted by the Council, acting by qualified majority, after consulting the Commission , on a proposal from the European Parliament , acting by a majority of its component Members, and with its consent .
15 artikla – 2 a kohta (uusi)
Article 15 – paragraph 2a (new)
Tämä sopimus on liittymissopimusten nojalla todistusvoimainen myös bulgarian, latvian, liettuan, maltan, puolan, romanian, slovakin, sloveenin, tšekin, unkarin ja viron kielellä laadittuina toisintoina.
Pursuant to the Accession Treaties, the Bulgarian, Czech, Estonian, , Latvian, Lithuanian, Hungarian, Maltese, Polish, Romanian, Slovak and Slovenian versions of this Act shall also be authentic.
Yhdistynyt kuningaskunta soveltaa tämän säädöksen määräyksiä vain niiltä osin kuin ne koskevat Yhdistynyttä kuningaskuntaa.
The United Kingdom will apply the provisions of this Act only in respect of the United Kingdom .
On sovittu, että neuvottelukomiteassa noudatettavaan menettelyyn sovelletaan Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 4 päivänä maaliskuuta 1975 antamassa yhteisessä julistuksessa vahvistetun menettelyn 5, 6 ja 7 kohdan määräyksiä.
As regards the procedure to be followed by the Conciliation Committee, it is agreed to have recourse to the provisions of paragraphs 5, 6 and 7 of the procedure laid down in the joint declaration of the European Parliament, the Council and the Commission of 4 March 1975.
EUROOPAN PARLAMENTIN VAALIUUDISTUS
THE ELECTORAL REFORM OF THE EUROPEAN PARLIAMENT
Andrew Duff (Euroopan parlamentin jäsen)
Andrew Duff MEP
Yleisillä välittömillä vaaleilla valittu Euroopan parlamentti on Euroopan unionin perussopimusten määräysten keskeinen piirre.
A European Parliament directly elected by universal suffrage is a key feature of the constitutional order of the European Union.
Jo vuonna 1951 Euroopan hiili- ja teräsyhteisöstä tehdyn Pariisin sopimuksen 20 artiklassa määrättiin edustajakokouksesta, joka koostuu "yhteisöksi yhdistyneiden valtioiden kansojen edustajista".
As long ago as 1951, Article 20 of the Treaty of Paris on the European Coal and Steel Community provided for an Assembly consisting of ‘ representatives of the peoples of the States brought together in the Community ’.
Sen 21 artiklan 3 kohdassa vahvistettiin, että:
Article 21(3) said:
Edustajakokous laatii esityksiä yleisten, välittömien vaalien toimittamisesta yhdenmukaista menettelyä noudattaen kaikissa jäsenvaltioissa.
The Assembly shall draw up proposals for elections by direct universal suffrage in accordance with a uniform procedure in all Member States.
Neuvosto antaa yksimielisesti säännökset, joiden hyväksymistä se suosittaa jäsenvaltioille jäsenvaltioiden valtiosäännön asettamien vaatimusten mukaisesti.
The Council shall, acting unanimously, lay down the appropriate provisions, which it shall recommend to Member States for adoption in accordance with their constitutional requirements.
Vuonna 1957 tehdyn Rooman sopimuksen, jolla perustettiin Euroopan talousyhteisö, 138 artiklan 3 kohdassa
This same provision was adopted by Article 138(3) of the Treaty of Rome (1957) which established the European Economic Community.
Myös Euratom-sopimuksen 108 artiklan 3 kohta. vahvistettiin sama määräys.
Also Article 108 (3) of the Euratom Treaty.
EHTY:n edustajakokous vaati määräyksen täytäntöönpanoa jo vuonna 1954
The Common Assembly of the ECSC urged implementation of the provision as early as 1954.
Euroopan parlamentaarinen edustajakokous laati vuonna 1960 yleissopimuksen välittömien vaalien käyttöönotosta, jonka se välitti neuvoston käsiteltäväksi
In 1960 the European Parliamentary Assembly drafted a Convention on the introduction of direct elections which it submitted to the Council for consideration.
Dehoussen mietintö, virallinen lehti, 2.6.1960. .
Dehousse Report, OJ 37, 2.6.1960.
Asiassa ei kuitenkaan edistytty ennen Haagissa joulukuussa 1969 pidettyä huippukokousta, jossa se palautettiin neuvoston esityslistalle.
No progress was made on the matter, however, until the summit meeting at The Hague in December 1969 re-established the item on the Council’s agenda.
Euroopan komission teettämässä Vedelin raportissa (1972) suositettiin perussopimuksen välittömiä vaaleja koskevan määräyksen pikaista täytäntöönpanoa
The Vedel Report (1972), mandated by the European Commission, recommended early implementation of the Treaty provision with respect to direct elections.
Euroopan parlamentin toimivaltuuksien laajentamista koskevaa ongelmaa tutkivan työryhmän raportti, Bulletin of the European Communities, Supplement 4/72. .
Report of the Working Party examining the problem of the Enlargement of the Powers of the European Parliament , Bulletin of the European Communities, Supplement 4/72.
Vedel esitti, että termiä "yhdenmukainen vaalimenettely" ei pitäisi välttämättä ymmärtää siten, että vaalimenettelyn täyteen yhdenmukaisuuteen olisi päästävä yhdessä vaiheessa, sillä parlamentin vaaleja koskeva laki voitaisiin yhdenmukaistaa sitten, kun se olisi saanut lisää legitimiteettiä ensimmäisten välittömien vaalien perusteella.
Vedel suggested that the term ‘uniform electoral procedure’ should not necessarily be taken to mean that complete uniformity of electoral system had to be achieved at one step: the Parliament could move towards a single electoral law once it had won extra legitimacy on the strength of its first direct election.
Pariisissa joulukuussa 1974 pidetyssä kokouksessa, jonka puheenjohtajana toimi Valéry Giscard d’Estaing, valtioiden päämiehet tekivät periaatepäätöksen järjestää välittömät vaalit mahdollisimman pian vuonna 1978 tai sen jälkeen
In December 1974, meeting in Paris under the chairmanship of Valéry Giscard d’Estaing, the heads of government took the decision in principle to proceed with direct elections ‘as soon as possible … at any time in or after 1978’.
Valtioiden päämiesten julkilausuman 12 kohta, Pariisi 9.–10. joulukuuta 1974.
Paragraph 12 of the Communiqué of the heads of government, Paris, 9-10 December 1974.
Iso-Britannia ja Tanska eivät ilmoittaneet kantaansa.
The UK and Denmark reserved their positions.
Eurooppa-neuvosto vahvisti päätöksen Roomassa seuraavassa joulukuussa. .
The decision was confirmed by the European Council in Rome the following December.
Tämä täydensi heidän päätöstään muuttaa omat ad hoc -huippukokouksensa viralliseksi Eurooppa-neuvostoksi – mikä saattoi olla sovitteluratkaisu.
This complemented their decision to transform their own ad hoc summit meetings into the formal European Council ‑ and may even have been a quid pro quo.
Euroopan parlamentti oli jo alkanut tarkastella uudelleen vuoden 1960 yleissopimusluonnostaan.
The European Parliament had already set to work to revisit its draft Convention of 1960.
Patijnin mietinnössä ehdotettiin välittömillä vaaleilla valittua parlamenttia, jonka toimikausi olisi viisi vuotta
The Patijn Report proposed a directly elected Parliament with a five year mandate.
Patijnin mietintö, 14. tammikuuta 1975, EYVL C 32, 11.2.1975. .
Patijn Report, adopted on 14 January 1975; OJ C 32, 11.2.1975.
Aluksi sovellettaisiin kansallisia vaalijärjestelmiä siirtymäkauden ajan siihen saakka, kunnes otettaisiin käyttöön yhdenmukaisempi vaalijärjestelmä, jonka oletettiin olevan valmis toisiin vaaleihin mennessä.
National electoral systems would apply in the first instance but for a transitional period only, pending the introduction of a more uniform electoral system, presumed to be ready in time for the second elections.
Äänestys järjestettäisiin kaikkialla yhteisössä samojen kolmen päivän aikana.
Polling would take place across the Community within the same three days.
Toimiminen kahden parlamentin jäsenenä olisi sallittua, mutta siihen ei kannustettaisi.
Dual parliamentary mandates would be permitted but not encouraged.
Euroopan parlamentin jäsenyyden kanssa yhteensopimattomista EY-tason viroista laadittiin luettelo.
A list was agreed of the offices at EC level deemed incompatible with a European Parliamentary mandate.
Silloisten yhdeksän jäsenvaltion yhteensä 355 paikkaa jaettaisiin suhteellisuusperiaatteen perusteella seuraavasti: Saksa 71, Iso-Britannia 67, Italia 66, Ranska 65, Alankomaat 27, Belgia 23, Tanska 17, Irlanti 13 ja Luxemburg 6.
355 seats (for the then nine States) would be distributed on a proportional basis, as follows: Germany 71, UK 67, Italy 66, France 65, Netherlands 27, Belgium 23, Denmark 17, Ireland 13, Luxembourg 6.
Välittömillä vaaleilla valittujen Euroopan parlamentin jäsenten erioikeudet ja vapaudet vastaisivat kansallisia erioikeuksia ja vapauksia.
The privileges and immunities of directly-elected MEPs would be those of their national equivalents.
Jäsenvaltiot voisivat myös päättää itse äänestäjien ja ehdokkaiden äänioikeus- ja vaalikelpoisuusiästä, vapaiden toimien täyttämisestä, poliittisia puolueita koskevista säännöistä ja Euroopan parlamentin jäseniä koskevista edellytyksistä ja ehdoista.
National discretion would also apply with respect to the eligible age of electors and candidates, the filling of vacancies, the rules for political parties, and MEPs’ terms and conditions.
Siihen saakka kunnes yhdenmukainen vaalimenettely tulisi voimaan, parlamentti päättäisi jäsenten valtakirjojen tarkastuksesta.
Pending the entry into force of the uniform electoral procedure, Parliament would rule on the verification of the credentials of Members.
Patijnin mietintö osoittautui riittävän käytännölliseksi jäsenvaltioille, ja se otettiin perustaksi neuvostossa käytäville neuvotteluille.
The Patijn Report proved to be sufficiently pragmatic for Member States to take it as the basis for negotiation in the Council.
Sopimuksen suuri kompastuskivi oli edelleen Ison-Britannian hallituksen kieltäytyminen sellaisen suhteellisen vaalijärjestelmän hyväksymisestä, jossa Euroopan parlamentissa saatavat paikat vastaisivat suurin piirtein uurnilla annettuja ääniä.
The big stumbling block to an agreement continued to be the British government’s refusal to adopt an electoral system of a proportional type whereby seats won in the European Parliament would broadly match the votes cast in the ballot box.
Vaikka yhdenmukaisen vaalimenettelyn puute aiheutti tuolloin huomattavaa turhautumista, jälkeenpäin ajatellen parlamentti oli varmasti oikeassa keskittyessään ensin välittömien vaalien käyttöönottoon ja siirtäessään järjestelmän viimeistelyn myöhemmäksi.
Although the lack of a uniform electoral procedure was the cause of great frustration at the time, in retrospect Parliament was surely right to concentrate on getting direct elections introduced in the first place and to postpone the perfection of the system until later.
Lopultakin välittömät vaalit
Direct elections at last
Neuvosto pääsi 20. syyskuuta 1976 sopimukseen säädöksestä, joka koskee edustajien valitsemista Euroopan parlamenttiin yleisillä välittömillä vaaleilla.
On 20 September 1976 the Council reached agreement on an Act concerning the election of the representatives of the European Parliament by direct universal suffrage.
Tämä säädös, jolla on primaarioikeuden status ja joka edellytti jokaisen jäsenvaltion ratifiointia, liitettiin päätökseen
The Act, which has the status of primary law and which required ratification by each Member State, was annexed to a Decision.
Neuvoston päätös 76/787/EHTY, ETY, Euratom; EYVL L 278, 8.10.1976, s. 19. .
Council Decision 76/787/ECSC, EEC, EURATOM; OJ L 278, 8.10.1976.
Neuvosto vahvisti 410 jäsentä käsittävän parlamentin, jossa neljällä suurimmalla jäsenvaltiolla oli yhtä paljon paikkoja (jäsenvaltioita oli tuolloin yhdeksän).
The Council established a chamber of 410 deputies (for the then nine States), with the four largest States enjoying an equal number of seats.
Vaikka tavoite tulevasta yhdenmukaisesta vaalimenettelystä toistettiin, sen luomiselle ei asetettu aikataulua.
While the objective of a future uniform electoral procedure was repeated, no timetable was set for its accomplishment.
Äänestys oli määrä järjestää torstain ja sunnuntain välillä.
Voting was to take place between Thursday and Sunday.
Yhdenmukaista vaalimenettelyä odotettaessa valittujen valtakirjoja tarkastaessaan parlamentti merkitsisi tiedoksi jäsenvaltioiden jäsenvaltioissa virallisesti julkistamat tulokset.
Pending the emergence of a uniform electoral procedure, the verification by Parliament of the credentials of those elected would take note of the official results declared in and by each Member State.
Parlamentin kanssa luotiin sovittelumenettely yksityiskohtien selvittämiseksi
A conciliation procedure was established with the Parliament to iron out the details.
Iso-Britannia ja Tanska liittivät julistukset, jotka koskivat niiden merentakaisia alueita, ja Saksa Berliiniä koskevan julistuksen. .
The UK and Denmark annexed declarations concerning their overseas territories; and Germany another with respect to Berlin.
Pienen viivästyksen jälkeen Euroopan parlamentin ensimmäiset vaalit pidettiin kesäkuussa 1979.
After a certain delay, the first elections to the European Parliament took place in June 1979.
Vastavalittu parlamentti tarttui pian asiaan vuoden 1976 säädöksen muuttamiseksi yhdenmukaisen vaalimenettelyn mukaiseksi.
The newly elected Parliament soon addressed the matter of turning the 1976 Act into a uniform electoral procedure.
Seitlingerin mietinnön laadinnassa keskityttiin suhteellisen edustuksen laajentamista koskevaan kysymykseen
The drafting of the Seitlinger Report focussed on the issue of extending proportional representation.
Seitlingerin mietintö, hyväksytty 10. maaliskuuta 1982 äänin 158 puolesta, 77 vastaan, 27 tyhjää; EYVL C 87, 5.4.1982).
Seitlinger Report, adopted on 10 March 1982 by 158 votes to 77 with 27 abstentions; OJ C 87, 5.4.1982.
Ks. oikeudellisten asioiden valiokunnan kriittinen lausunto (valmistelija D'Angelosante). .
Yet see the critical Opinion of the Legal Affairs Committee (rapporteur D’Angelosante).
Siinä ehdotettiin 3–15 ehdokasta käsittäviä monen ehdokkaan vaalipiirejä ja paikkojen jakamista D'Hondtin järjestelmän mukaisesti sekä sallittiin mahdollisuus äänestää listoilta yksittäisiä ehdokkaita suosituimmuusvaalitavan mukaisesti.
It proposed multi-member constituencies of between three and fifteen MEPs, with seats allocated by the D’Hondt system, and allowed for the possibility of preferential voting for individual candidates within lists.
Siinä huomautettiin, että säännöstä voitaisiin poiketa erityisten maantieteellisten tai etnisten tekijöiden perusteella.
It noted that there could be deviation from the norm on the grounds of ‘special geographical or ethnic factors’.
Seitlinger pyrki myös siihen, että toisessa jäsenvaltiossa yli viisi vuotta asuneilla jäsenvaltioiden kansalaisilla pitäisi olla oikeus äänestää asuinmaassaan.
Seitlinger also sought to insist that nationals of one Member State resident in another for more than five years should be given the right to vote in their country of residence.
Äänestysajan kestoa ehdotettiin lyhennettäväksi kahteen päivään (sunnuntai ja maanantai).
It was proposed that polling be reduced to two days (Sunday and Monday).
Yhteisön yleisen poliittisen tilanteen vuoksi – yhdessä sen kanssa, että Iso-Britannia kieltäytyi edelleen hylkäämästä yksinkertaisen enemmistön järjestelmää yhden ehdokkaan vaalipiirissä – neuvostossa ei pystytty edistymään asiassa.
However, in view of the general political situation in the Community, coupled with continuing British refusal to abandon its simple majority system in single member constituencies, no progress was possible in the Council.
Seuraavalla vaalikaudella 1984–1989 asiaa käsittelemään nimetty esittelijä Reinhold Bocklet koki saman kohtalon.
A similar fate awaited Reinhold Bocklet, appointed rapporteur on the matter in the next mandate, 1984-89.
Hänen ponnistelunsa kariutuivat brittien vastustukseen.
His efforts foundered on the obstacle of the British.
Kekseliäisyydelläkään ei pystytty saattamaan yhteen suhteellisia ja ei-suhteellisia vaalijärjestelmiä sellaisissa puitteissa, joita voitaisiin aidosti kutsua "yhdenmukaisiksi" ja jotka samanaikaisesti saisivat aikaan konsensuksen joko parlamentissa tai neuvostossa.
Ingenuity was not able to marry proportional and non-proportional electoral systems within a framework which could credibly be called ‘uniform’ and which, at the same time, would induce a consensus within either Parliament or Council.
Berliinin muurin kaatuminen ja Itä-Saksan yhdistyminen yhteisöön edellytti saksalaisten Euroopan parlamentin jäsenten määrän tarkistamista.
The fall of the Berlin Wall and the integration of East Germany into the Community necessitated a review of the number of German deputies in the European Parliament.
Vuoden 1989 vaalien (silloisissa 12 jäsenvaltiossa) jälkeen Karel De Gucht nimettiin aiheen esittelijäksi.
After the 1989 elections (in the then 12 states), Karel De Gucht was appointed rapporteur on the dossier.
Hän laati kaksi väliaikaista mietintöä, joiden avulla asioita vietiin eteenpäin.
He successfully produced two ‘interim reports’ which pushed things along.
Ensimmäisessä mietinnössä De Gucht toisti parlamentin aiemman ehdotuksen D'Hondtin menetelmän käytöstä
In the first, De Gucht repeated Parliament’s earlier proposal for the use of D’Hondt.
De Guchtin mietintö, hyväksytty 10. lokakuuta 1991 äänin 150 puolesta, 26 vastaan, 30 tyhjää; EYVL C 280, 28.10.1991. .
De Gucht Report, adopted 10 October 1991 by 150 to 26 with 30 abstentions; OJ C 280, 28.10.1991.
Vuosien 1984 ja 1989 vaalien laskeneesta äänestysprosentista huolestuneena hän otti keskusteluun mukaan kysymyksen, miten Euroopan parlamentin vaalien kampanja olisi toteutettava ja rahoitettava.
Concerned about declining turnout in 1984 and 1989, he introduced to the debate the question of how the campaign for the European Parliamentary elections should be run and financed.