natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Läheistä huomiota ansaitsevassa arvokkaassa kertomuksessaan Etyj/ODIHR esitti lukuisia muussa kuin omassa jäsenvaltiossaan asuvien EU:n kansalaisten valituksia siitä, että he eivät ole voineet käyttää äänioikeuttaan.
In their valuable report, which deserves close attention, the OSCE/ODIHR unearthed numerous complaints from EU citizens allegedly deprived of the franchise when resident in States other than their own.
Asiantuntijat kannattavat komission pyrkimyksiä parantaa sekä äänestäjien että ehdokkaaksi asettuvien tilannetta.
The experts back the Commission's attempt to improve the situation with regard to voting and standing as a candidate.
Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunta on vastaanottanut lukuisia vakavia valituksia lukuisista Euroopan parlamentin vaaleihin liittyvistä ongelmista.
The Petitions Committee of the European Parliament has received a number of serious complaints about one or another aspect of the European elections.
Monet valitukset ovat peräisin Espanjassa ja Maltassa asuvilta EU:n kansalaisilta, jotka ovat valittaneet siitä, että he eivät ole päässeet äänestämään Euroopan parlamentin vaaleissa paikallisten vaaliviranomaisten toimien (useimmissa tapauksissa toimimattomuuden) vuoksi.
Several of those stem from EU citizens now resident in Spain or Malta who object to being disallowed from voting in the European elections by the action (or, more usually, non-action) of the local electoral authorities.
Muita vetoomuksia ovat esittäneet muun kuin asuinmaansa kansalaiset, jotka eivät voi liittyä poliittiseen puolueeseen uudessa asuinjäsenvaltiossaan.
Other complaints have been received about non-nationals being barred from joining a political party in their new State of residence.
Huomattavimmat väitettyä syrjintää koskevat vetoomukset ovat peräisin Latviasta ja Virosta, joista ensiksi mainitussa 20 prosenttia ja viimeksi mainitussa 12 prosenttia venäläisestä vähemmistöstä luokitellaan "kansalaisuutta vailla oleviksi" Euroopan parlamentin vaaleissa ja muissa vaaleissa.
The most glaring cases raised by petitioners of alleged discrimination are found in Latvia and Estonia where as much as 20 per cent and 12 per cent, respectively, of the population which is Russian are regarded as 'non-citizens' for the purposes of the European and other elections.
Useat italialaiset vetoomuksen esittäjät haluavat kieltää tuomittujen rikollisten asettumisen ehdokkaaksi Euroopan parlamentin vaaleissa.
Several petitioners from Italy wish to exclude all convicted criminals from standing as a candidate to the European Parliament.
Yleisenä sääntönä koko EU:ssa on kuitenkin se, että tuomion kärsimisen tai seuraamuksen maksamisen jälkeen ei ole estettä kansalaisluottamuksen palauttamiselle, vaalioikeus mukaan luettuna.
The general rule across the EU, however, is that once a sentence has been served or a penalty paid there is no further bar to rehabilitation, including electoral participation.
Useat jäsenvaltiot jättävät puolueiden – ja viime kädessä äänestäjien – ratkaistavaksi sen, kuka olisi valittava parlamenttiin.
Most States leave it to political parties ‑ and ultimately, the voters ‑ to exercise their discretion as to who should be elected to parliament.
Lisätutkimusten perusteella saattaa kuitenkin olla mahdollista soveltaa oikeutta EP:n jäsenen erottamiseen äänestäjien vetoomuksella tapauksissa, joissa EP:n jäsen tuomitaan rikoksesta sen jälkeen, kun hänet on valittu Euroopan parlamenttiin.
Nevertheless, it may be possible, after further investigation, to introduce the right of recall of MEPs, whereby a Member convicted of a crime after his or her election to the European Parliament could be recalled by a petition of voters.
Tämä olisi asianmukaista erityisesti julkisten varojen törkeän väärinkäytön perusteella.
This would be particularly appropriate in a case of gross misuse of public funds.
Muuan valittaja on esittänyt kysymyksen siitä, miksi Ison-Britannian ylähuoneen perinnölliset päärit eivät voi asettua ehdokkaiksi EP:n vaaleissa.
Another petitioner has raised the issue of why in the United Kingdom hereditary peers who sit in the House of Lords are disqualified from standing for election as MEPs.
Vastaus on ironista kyllä se, että jäljellä oleva ylähuoneen aristokraattinen osa on itse asiassa ainoa "vaaleilla" valittu ylähuoneen osa, koska he ovat aatelissukunsa valitsemia.
The answer is because, ironically, the residuary aristocratic element in the House of Lords is the only part of that chamber which is itself elected (by their peers).
"Elinikäisiä päärejä" ei valita eivätkä he sen vuoksi voi erota ylähuoneesta.
'Life peers' are not elected to and cannot resign from the House of Lords.
Vetoomuksia on esitetty myös äänioikeuden menettämisestä (a) sen perusteella, että he ovat tulleet äänestyspaikalle sen jälkeen, kun äänestys on päättynyt heidän alkuperämaassaan ja (b) sen vuoksi, että he eivät voi äänestää uuden asuinmaansa parlamenttivaaleissa.
Petitions have also been received about the disenfranchisement of people (a) from voting after a period of time in elections in their country of origin, and (b) from voting in their new country of residence in national parliamentary elections.
Kuten edellä on mainittu, äänioikeuden laajentaminen koskemaan kansallisia vaaleja vaatisi perussopimuksen muuttamista, minkä vuoksi sitä olisi käsiteltävä valmistelukunnassa, jonka tehtäväksi on asetettu EU:n kansalaisuuden ja vaaliuudistuksen välistä suhdetta.
As discussed previously, the issue of widening the franchise to national elections would require a treaty change and should, therefore, be properly the subject of a Convention charged to consider the relationship between EU citizenship and electoral reform.
Valmistelukuntaa olisi pyydettävä käsittelemään kaikkia muita parlamentille vetoomuksen esittäneiden ja Etyj/ODIHR:n esiin tuomia asioita.
The Convention should be invited to consider all the other issues raised by the Parliament's petitioners and by the OSCE/ODIHR.
Legitimiteetti ja äänestysprosentti
Legitimacy and turnout
Euroopan parlamentti haluaa oikeutetusti parantaa arvostustaan suuren yleisön silmissä, jotta siitä tulee uuden eurooppalaisen poliittisen alueen keskipiste, yhtenäisten poliittisten markkinoiden hyväksytty foorumi, joka osallistuu EU:n lainsäädännön ja talousarvion laatimiseen sekä valvoo komissiota.
The European Parliament is correct to wish to have an enhanced standing in the eye of the public so that it becomes the focus of the new European political space, the accepted forum of the single political market: making European laws and budgets, and holding the executive to account.
Tähän saakka pyrkimystä poliittiseen legitimiteettiin on vesittänyt vaalien äänestysprosentin jatkuva lasku, puutteellinen raportointi tiedotusvälineissä, apaattiset poliittiset puolueet ja jopa joidenkin kansallisten parlamenttien piilokateus Euroopan parlamentin toimivallan vahvistumisesta.
To date, the search for political legitimacy is being undermined by the continuing decline in turnout at elections, by scanty media reportage, by apathetic political parties and, even, by the latent jealousy of some national parliaments about its growing powers.
On oikeutettua tuntea syvää huolta tosiasiasta, että yleinen äänestysaktiivisuus Euroopan parlamentin vaaleissa on laskenut tasaisesti 63,0 prosentista (vuonna 1979) 43,1 prosenttiin (vuonna 2009).
It is hard not to be depressed by the fact that overall turnout in the European Parliamentary elections has fallen steadily from 63.0 per cent in 1979 to 43.1 per cent in 2009.
Minkä tahansa mittapuun perusteella äänestysprosentin laskeminen osoittaa vieraantumista EU:n asialistalla olevista asioista.
On any measure, the falling turnout is evidence of a level of disengagement from European affairs.
Yleiset äänestysprosentit peittävät kuitenkin monia jäsenvaltioiden välisiä eroavuuksia, jotka juontavat juurensa eri jäsenvaltioiden oikeudellisista, historiallisista ja ajankohtaisista olosuhteista.
Nevertheless, the overall turnout figures disguise very large variations between countries stemming from their legal, historical and actual circumstances.
EU-jäsenyyden pituus vuosissa laskettuna, korruption yleisyys tai kansallisten vaalien läheisyys ovat esimerkkejä tekijöistä, jotka vaikuttavat merkittävästi äänestysprosenttiin.
The length of EU membership, the incidence of corruption, or the imminence of a national general election, for example, make a big difference to turnout.
Belgiassa, Kyproksessa ja Luxemburgissa äänestäminen on pakollista.
In Belgium, Cyprus and Luxembourg voting is compulsory.
Vuonna 2009 Luxemburgin äänestysprosentti oli yli 90, Slovakiassa alle 20 prosenttia.
In 2009 the turnout in Luxembourg was over 90 percent, while in Slovakia it was under 20 per cent.
Erot Euroopan äänestyskäytännöissä ovat merkittävä tekijä: EU:n tasolla keskimääräinen ero oli 25 prosenttia, mikä tarkoittaa sitä, että kolmesta kansallisissa vaaleissa äänestäneistä vain kaksi äänesti Euroopan parlamentin vaaleissa.
The important factor is the gap between national and European voting habits: the EU mean gap in 2009 was 25 per cent, meaning that of every three voters in national elections, only two turned out for the European Parliament.
Alankomaissa vastaava suhde oli kahden suhde yhteen.
In the Netherlands the ratio was two to one.
Katso Richard Rosen ja Gabriela Borzin tutkimus, Variability in European Parliament Turnout: political causes and implications , Studies in Public Policy Number 466, Centre for the Study of Public policy, University of Aberdeen, 2010.
See the study by Richard Rose and Gabriela Borz, Variability in European Parliament Turnout: political causes and implications , Studies in Public Policy Number 466, Centre for the Study of Public policy, University of Aberdeen, 2010.
Voiko vaalimenettelyn virallinen uudistus korjata nämä äänestysprosenttia koskevat ongelmat?
Can a formal reform of the electoral procedure rectify the turnout problem?
Kriteerimme uuden uudistusjakson aloittamiseksi olisi määriteltävä huolella.
Our criteria for initiating a new bout of reform should be carefully defined.
Emme pyri yhdenmukaisuuteen yhdenmukaisuuden vuoksi.
We are not seeking uniformity for uniformity’s sake.
Kansallisella tasolla havaittujen ongelmien huomioon ottamisessa lähestymistapamme pitäisi olla realistinen.
In catering for perceived problems at the national level, our approach should be realistic.
Asteittainen kehitys on pakostakin toiminut vuosien ajan monien unionin perustajien 1950-luvulla ensiksi esittämien monien tavoitteiden viemisessä eteenpäin.
Gradualism, perforce, has worked over the years to bring forth many of the objectives first articulated by the founding fathers of the Union in the 1950s.
Tämä uudistus ei ole todennäköisesti viimeinen, sillä vahvat parlamentit mukautuvat helposti muuttuviin yhteiskunnallisiin ja poliittisiin oloihin.
This reform is unlikely to be the last: strong parliaments adapt readily to changing societal and political circumstances.
EU:n tapauksessa tulevan laajentumisen vauhti ja laajuus ovat iso kysymysmerkki.
In the case of the EU, the pace and scale of future enlargement is a big unknown.
Olisi uhkarohkeaa yrittää määrittää monikansallisen parlamentaarisen demokratian lopullista kohtaloa Euroopassa näissä olosuhteissa unionin tulevaa kokoa ja muotoa tietämättä.
Without knowing the future size and shape of the Union, it would be foolhardy to try to settle today the final destiny of post-national parliamentary democracy in Europe.
Tunnemme kuitenkin vähintään riittävästi Euroopan tulevaisuuden vaihtoehtoisia skenaarioita, joiden perusteella voimme olla varmoja, että vahvan, aktiivisen ja välittömillä vaaleilla valitun parlamentin olisi oltava – ja se on – EU:n hallintojärjestelmän ytimessä.
But we know at least enough about the alternative scenarios for Europe’s future for us to be certain that a strong, vital, directly elected Parliament should be ‑ and will be ‑ at the heart of its system of governance.
Erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa on muutettava merkittävistä syistä.
There is important unfinished business concerning the Protocol on Privileges and Immunities.
Mainittu pöytäkirja on peräsin lähes 50 vuoden takaa ajalta, jolloin Euroopan parlamentin jäsenet olivat myös kansallisen parlamenttinsa jäseniä ja jolloin oli epäilemättä asianmukaista, että kansalliset parlamentit olivat vastuussa sen päättämisestä, missä tapauksissa EP:n jäsenille olisi myönnettävä poikkeus kansallisesta lainsäädännöstä.
This instrument dates back almost fifty years to a time when Members of the European Parliament were also Members of their national parliaments, and when it was no doubt appropriate that national authorities were responsible for deciding when and how MEPs should be exempted from national law.
Parlamentin jäsenten asemaa koskevista säännöistä vuonna 2005 tehdyn päätöksen yhteydessä parlamentti kuitenkin hyväksyi kannan, jonka mukaan mainittua pöytäkirjaa olisi uudistettava siten, että se vastaa parlamentin nykyistä asemaa riippumattomana, suorilla vaaleilla valittuna ja täysin vastuullisena parlamenttina.
At the time of the agreement on the Members' Statute in 2005, however, Parliament took the view that the Protocol should be revamped to accord with the Parliament's contemporary status as an independent, directly elected and fully responsible assembly.
Kansallisten ja EU:n viranomaisten välillä on ollut useita EP:n jäsenten valtakirjojen tarkastamista ja paikkojen täyttämistä koskeneita kiistoja, jotka ovat paljastaneet todellisia eroja EP:n jäsenten oikeudellisesta asemasta 27 eri jäsenvaltiossa.
There have been a number of instances of conflict between the national and EU regimes concerning the verification of the credentials of MEPs and for the filling of vacancies which have exposed real discrepancies over the legal position of MEPs in their 27 different home states.
Parlamentilla olisi nyt oltava mahdollisuus vastustaa tilannetta, jossa jäsenvaltio peruuttaa EP:n jäsenen mandaatin, jos se on ristiriidassa Euroopan unionin säännöksen tai oikeuden kanssa;
Parliament should now be enabled to take action against the withdrawal of a mandate of an MEP by a State where and in so far as national law is in conflict with the Act or the law of the European Union;
Parlamentin jäsenten asemaa koskevista säännöistä tehdyn sopimuksen yhteydessä neuvosto suostui tutkimaan mainittujen sääntöjen mahdollista vaikutusta primaarilainsäädäntöön.
As an integral part of the negotiated agreement on the Members' Statute, Council agreed to review any consequences the Statute might have in terms of primary law.
Parlamentti oli pyytänyt edellä mainittua asiaa kesäkuussa 2003 antamassaan päätöslauselmassa, jossa parlamentti ehdotti, että erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa olisi käytettävä mainitun tarkistamisen perustana.
Parliament has asked that its resolution of June 2003 which proposed new provisions on the privileges and immunities of MEPs should be used as a basis for that review.
Katso EUVL C 68 E, 18.3.2004, s. 115–126 ja EUVL C 303 E, 13.12.2006, s. 830–831.
See OJ C 068E, 18-03-2004, pp. 115-126 and OJ C 303E, 13-12-2006, pp. 830-831.
Tähän mennessä asiassa ei ole tapahtunut minkäänlaista edistymistä.
To date, there has been no progress on this matter.
Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen kaikki mainitut tärkeät asiat on otettava sen valmistelukunnan asialistalle, joka kokoontuu käsittelemään parlamentin uudistamista.
What is needed now, after Lisbon, is for these important questions to be placed on the agenda of a Convention tasked to consider all aspects of parliamentary reform.
Miesten ja naisten sekä etnisten ryhmien välinen epätasapaino
Gender and ethnic imbalance
EP:n naisjäsenten lukumäärä on enemmän kuin kaksinkertaistunut vuonna 1979 pidettyihin ensimmäisiin suoriin vaaleihin verrattuna ja tällä hetkellä naisten osuus on 35,5 prosenttia.
The number of women MEPs has more than doubled since the first elections in 1979, and now stands at 35.5 per cent of the total.
Tässäkin suhteessa jäsenvaltioiden välillä on merkittäviä eroja.
Here again, there are marked variances among States.
Me emme ehdota kiintiöjärjestelmää sukupuolten välisen tasapainon korjaamiseksi.
We do not propose to impose quotas to redress the gender imbalance.
Puolueita olisi kuitenkin kehotettava pyrkimään tavoitteeseen, jonka mukaan vuonna 2014 valittavassa Euroopan parlamentissa naisjäsenten osuus olisi vähintään 40 prosenttia Euroopan neuvoston parlamentaarisen edustajakokouksen suosituksen mukaisesti.
However, political parties should be urged to aim for a target of there being at least 40 per cent of women in 2014, as recommended by the Parliamentary Assembly of the Council of Europe.
Olisi pantava merkille, että lähes kaikissa jäsenvaltioissa naisten edustus Euroopan parlamentissa on suurempi kuin naisten edustus kansallisessa parlamentissa.
It should be noted that in almost all States, women’s representation is better in the European Parliament than it is in the national parliaments.
Etnisten vähemmistöjen tilanne on paljon huonompi.
The position with regard to ethnic minorities is much worse.
EP:n jäsenten joukossa on hyvin vähän aasialaisia tai afrokaribialaisia jäseniä.
There are very few Asian or Afro-Caribbean MEPs.
EU:n kansalaisuuden todellinen ulottaminen maahanmuuttajayhteisöihin ja niiden jälkeläisiin edellyttää sitä, että puolueet varmistavat etnisten vähemmistöjen kohtuullisen edustuksen (listavaalin) tärkeimpien ehdokkaiden joukossa.
If EU citizenship is to be made a reality for immigrant communities and their descendants, the political parties must ensure a decent mix of ethnicity among their top candidates.
Edellä mainitun perusteella on selvää, että jäljellä on huomattava määrä tärkeitä kysymyksiä, jotka saattaisivat – jos niihin puututaan tehokkaasti – parlamentin vaalit aikaisempaan verrattuna yhdenmukaisemmiksi tulevaisuudessa ja toisivat yhteenkuuluvuuteen, legitimiteettiin, tehokkuuteen ja moniarvoisuuteen liittyviä etuja.
It is clear from this discussion that there remain a significant number of important questions of electoral procedure which, if addressed effectively, would make the elections to the Parliament more uniform in the future than they have been in the past and should bring benefits in terms of cohesion, legitimacy, efficiency and pluralism.
Esittelijä haluaa kiittää Brysselissä 25.–26. maaliskuuta 2008 pidetyn seminaarin Citizenship and Electoral Procedure osanottajia saamistaan virikkeistä.
The rapporteur is grateful for the stimulus provided by the participants in a workshop on Citizenship and Electoral Procedure , held in Brussels on 25-26 March 2008.
Seminaariesitelmänsä pitivät Betty de Hart, Dieter Gosewinkel, Sara Hagemann & Simon Hix, Eva Østergaard-Nielsen, Ken Ritchie ja Jo Shaw.
Papers were contributed by Betty de Hart, Dieter Gosewinkel, Sara Hagemann & Simon Hix, Eva Østergaard-Nielsen, Ken Ritchie and Jo Shaw.
Edellä olemme jo ilmaisset kantamme, jonka mukaan vaaliuudistusta käsittelevä valmistelukunta on sekä välttämätön että tarpeellinen, koska se voi käsitellä demokraattisesti ja kokonaisvaltaisesti äänioikeutta, vaaleihin osallistumista, parlamentin kokoonpanoa, erioikeuksia ja vaalijärjestelmää.
We have already signalled our view that a Convention on electoral reform is both necessary and desirable to consider in a democratic and comprehensive manner the complex set of interrelated issues of franchise, turnout, composition, privileges and voting system.
Olisi joka tapauksissa hyödyllistä – jos muita tavoitteita ei voida toteuttaa – tarkastella uudelleen käytössä olevia erilaisia vaalijärjestelmiä kaikkein ilmeisimpien eroavaisuuksien ja poikkeamien ratkaisemiseksi.
It would be useful in any case ‑ and if nothing else ‑ to review the different national electoral systems in use with a view to ironing out the more obvious dissimilarities and anomalies.
Sen ohella, että vaalijärjestelmän uudistamisen tärkeänä tavoitteena on edistää vaaleihin osallistumista, käsiteltäviksi tulee jotakin – esimerkiksi äänioikeusikärajan alentamista – koskevia ehdotuksia, jotka ehkä eivät edistä nimenomaan mainitun tavoitteen toteutumista, mutta joilla kuitenkin on oheisarvoa.
While it must be a major objective of electoral reform to encourage increased turnout, there will be some proposals ‑ for example, reducing the voting age ‑ which may not be conducive to achieving that goal but which, nevertheless, have some intrinsic merit.
Kriittisenä tavoitteena on Euroopan parlamentin vaalien eurooppalaisen ulottuvuuden tehostaminen, jotta kansalaiset ja tiedotusvälineet voivat tehdä Euroopan unionin tulevaisuutta koskevia poliittisia valintoja.
The critical goal is to enhance the European dimension to these elections so that public opinion and the media engage in making political choices about the future of the European Union.
Euroopan tason poliittisten puolueiden rooli on ratkaisevan tärkeä tässä yhteydessä.
Here the role of the European political parties will be critical.
Toimintakykyiset liittovaltion tason poliittiset puolueet ovat demokratian ensisijaisia tukipylväitä.
Without viable political parties at the federal level, an essential sinew of democracy is missing.
Siitä syystä ehdotetaan, että perinteisesti kansallista ja alueellisista vaalipiireistä valittujen 751 EP:n jäsenen lisäksi vuonna 2014 valitaan 25 EP:n jäsentä yhdestä koko EU:n kattavasta vaalipiiristä.
That is why it is proposed that, in addition to the 751 MEPs elected in the traditional way from national and regional constituencies, a supplement of 25 MEPs is added to the next Parliament in 2014 to be elected from a single, pan-EU constituency.
EU:n tason poliittiset puolueet vastaisivat ehdokkaiden valitsemisesta ja asettamisesta ja kilpailisivat keskenään äänestäjien kannatuksesta.
It is the European political parties which would be responsible for selecting the candidates, ordering their list, and competing with each other for votes.
Mainittu uudistus muuttaisi Euroopan parlamentin vaalien luonnetta ja lisäisi EP:n edustavutta – sen mukaisesti, että Lissabonin sopimuksessa säädetään, että EP:n jäsenten on määrä olla " unionin kansalaisten edustajia jäsenvaltioiden kansojen edustajien sijasta".
Such an innovation would transform the elections to the European Parliament and increase its representative capability – reflecting the Lisbon treaty change that lays down that MEPs are now to be ‘representatives of the Union’s citizens’ rather than ‘representatives of the peoples of the States’.
SEU:n 14 artiklan 3 kohta ja EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan 2 kohta.
Article 14(2) TEU and Article 189 TEC, respectively.
EU:n laajuisen ehdokaslistan äänestäminen on luonnollisesti valinnaista siten, että sen lisäksi äänestyspaikoilla äänestäjille tarjotaan toinen äänestyslippu.
Voting for the EU-wide list will, of course, be optional, with a second ballot paper being offered to each voter in the polling stations.
Voitaisiin olettaa, että toisen vaihtoehdon suosio kasvaa ajan mittaan, että äänestäjäkunta tottuu politiikan uuteen ulottuvuuteen ja että poliittiset ryhmät oppivat kampanjoimaan tehokkaasti myös EU:n tasoiseen vaalikampanjaan.
One might expect the take-up of this option to grow over time as the electorate became accustomed to the new dimension to politics and the political parties became skilled at campaigning on an EU-wide basis.
Euroopan parlamentin ylikansallisen luonteen tehostamisen kannalta olisi tärkeää, että samaa aikaan vältetään äänestäjien vieraannuttamista korostamalla yksinomaan unionin laajuutta ja edistämällä kuvaa, jonka mukaan "Bryssel" on kaukana yksittäisestä kansalaisesta.
If we are to enhance the transnational character of the European Parliament, it would be important at the same time to avoid the alienation of voters by only accentuating the large size of the Union and the perceived distance of ‘Brussels’ from the individual citizen.
Eurobarometritutkimukset ja muut mielipidemittaukset osittavat, että EU:n kansalaisilla on vain hyvin hämärä käsitys EU:n hallintojärjestelmästä.
As persistent Eurobarometer and other opinion polls suggest, the electorate is scarcely well informed about the EU’s system of governance.
Äänestäjät mieltävät parhaiten pienet vaalipiirit.
Voters tend to identify best with smaller electoral districts.