natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tässä yhteydessä makrotason vakauden valvontatoimien asianmukainen määrittely ja tehokas ja johdonmukainen toteuttaminen kaikilla lainkäyttöalueilla ovat olennaisen tärkeitä.
In this context, the proper definition and the effective and consistent implementation of macro-prudential measures across jurisdictions are of key importance.
Ensimmäinen todellinen makrotason vakauden valvontaväline on vastasyklinen pääomapuskuri, joka otetaan asteittain käyttöön vuodesta 2016 alkaen ja aktivoidaan tilanteessa, jossa luotonannon kasvu on liiallista ja muodostuu järjestelmäriskejä.
The first truly macro-prudential tool is the counter-cyclical capital buffer (CCB) that will be implemented gradually from 2016 onwards and activated in periods of excessive credit growth which is accompanied by the build up of systemic risks.
Koska luottokannan kasvu on usein peräisin varallisuushintakuplista ja osaltaan paisuttaa niitä, vastasyklisen pääomapuskurin avulla voidaan hillitä varallisuushintojen kasvua, kun kaikilta pankeilta edellytetään omia lisävaroja antolainaukseen tällaisessa tilanteessa.
Since credit booms frequently originate from – and help fuel – asset price bubbles, the CCB may help curb asset booms by requiring all banks to hold additional capital for loans in these periods.
Muilla makrotason vakauden valvontavälineillä voidaan paremmin puuttua kiinteistömarkkinoiden ylikuumenemisen riskiin.
Other macro prudential tools can be more adequate to stem the risk of overheating in the real estate market.
Näistä voidaan mainita enimmäisluototusasteen soveltaminen asuntolainoihin sekä lainan ja tulojen suhteen tai kiinnelainan hoitokulujen ja tulojen suhteen enimmäistason määrittäminen.
These include the application of maximum loan-to-value (LTV) ratios for housing loans as well as defining maximum loan-to-income (LTI) or mortgage debt servicing-to-income (DTI) ratios.
Näiden välineiden toiminta ymmärretään varsin hyvin, ja niitä on jo käytetty joissakin maissa.
These instruments are relatively well understood, and have been already used in some countries.
Varallisuushintojen nousun ja siihen liittyvien järjestelmäriskien torjumiseksi on siis periaatteessa monenlaisia välineitä (myös mikrotason vakauden valvontaan liittyviä tai finanssipoliittisia), joita voidaan käyttää makrotason vakauden valvontaan.
In principle, however, there is a vast array of tools (as microprudential or fiscal ones) that can be used for macroprudential purposes, to counter the insurgence of asset booms and the related systemic risk.
Muita toimia voivat olla valvontaviranomaisten asettamat omia varoja koskevat lisävaatimukset Basel II ‑säännöstön toisessa pilarissa yksittäisille pankeille, joiden viranomaiset katsovat olevan erityisen alttiina tietyntyyppisille riskeille (kuten keskittymäriskille asuntomarkkinoilla).
Other measures may include additional capital requirements by supervisors under Pillar 2 of the Basel II framework for individual banks that are considered by authorities to be particularly exposed to certain types of risks (e.g. concentration risk in housing markets).
Tehostettu valvonta, johon liitetään erityisiä stressitestejä, voi sekin osaltaan edistää pankkien varovaisempaa antolainausta.
Furthermore, intensified supervision, accompanied by specific stress tests, may also contribute to more cautious lending policy by banks.
Myös turhien verokannustimien poistamista kiinnelainoilta voidaan pitää mahdollisena makrotason vakauden valvontavälineenä, joka hillitsisi liiallista luotonannon kasvua tällä markkinalohkolla.
Eliminating undue tax incentives for mortgage loans may also be considered as a potential macro-prudential policy tool to mitigate excessive credit growth in this market segment.
Käsityksemme näiden välineiden toiminnasta makrotason vakauden kannalta on vielä alustava niin teoreettisesti kuin empiirisestikin.
Our understanding of the functioning of these tools from a macroprudential point of view is still at an early stage, both theoretically and from an empirical viewpoint.
Euroopan järjestelmäriskikomitea (EJRK) ja muut makrotason vakautta valvovat viranomaiset ympäri maailman pohtivat parhaillaan näitä kysymyksiä.
The ESRB and other macroprudential authorities worldwide are working on these issues.
Haluaisin lopuksi mainita, että avoimuutta parantamalla ja asiakkaille tarkoitettua riskiviestintää tehostamalla (myös finanssiosaamista lisäämällä) voidaan niin ikään parantaa tietoon perustuvaa päätöksentekoa asuntorahoituksessa ja lisätä asiakkaiden varovaisuutta tässä asiassa.
Finally, let me mention that enhanced transparency and more efficient communication of risks to customers (including increased financial literacy) may also support a better-informed decision making in housing finance and a more cautious behaviour of clients in this field.
Mitkä ovat käsityksenne mukaan työllisyyttä ja kasvua koskevan Eurooppa 2020 ‑strategian tärkeimmät tavoitteet?
What do you think are the most important objectives for the strategy for jobs and growth until 2020?
Miten EKP ja talouspolitiikan koordinointivälineet voivat edistää strategian onnistumista?
How could the ECB and the instruments of economic policy co-ordination contribute to the success of this strategy?
Euroopan on vahvistettava pitkäaikaisen talouskasvun korkean tason saavuttamisen ja ylläpitämisen tärkeimpiä edellytyksiä.
Europe needs to strengthen the key conditions for achieving and maintaining high levels of long-term economic growth.
Tämä edellyttää asianmukaisia olosuhteita innovoinnille ja inhimillisen pääoman muodostumiselle.
This requires appropriate conditions for innovation and the building up of human capital.
Tuottavuutta on parannettava, jotta voidaan kohottaa elintasoa, saada julkinen talous kestävälle pohjalle myös väestön ikääntymisen vaikutuksen huomioon ottaen ja tehostaa luonnonvarojen ja energian käyttöä ympäristöä samalla suojellen.
Higher productivity is needed, not only to raise our standards of living but also to help bring public finances on a sustainable footing, also considering the impact of an ageing population, and to allow for a more efficient use of natural resources and energy while preserving our environment.
Euroopan on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi helpotettava tuottavuuden kasvuun liittyvää kehitystä sekä nopeutettava talouden rakenneuudistuksia ja investointeja.
In order to achieve these objectives, Europe needs to facilitate advances in productivity growth and to speed up economic restructuring and investment.
Mittavilla rakenteellisilla uudistuksilla olisikin pyrittävä palauttamaan kilpailukyky, parantamaan koulutusta, työssä oppimista ja tutkimusta sekä lisäämään työnteon ja työllistämisen kannustimia, ja niitä olisi toteutettava pikaisesti.
Therefore, substantial structural reforms should be aimed at restoring competitiveness, strengthening education, job training and research, increasing incentives to work and employment; they need to be urgently implemented.
Työmarkkinoiden nimellisten ja todellisten jäykkyystekijöiden poistaminen sekä maltillisia palkankorotuksia koskevat toimintalinjat vähentäisivät merkittävästi rakenteellista työttömyyttä tulevina vuosina.
The removal of nominal and real labour market rigidities as well as policies which moderate wage growth would contribute significantly to lower structural unemployment over the coming years.
Näitä toimia on pönkitettävä toimintalinjoilla, jotka lisäävät kotimaista ja rajatylittävää kilpailua tuotemarkkinoilla.
These measures are to be flanked by policies that enhance domestic and cross-border competition in product markets.
Tältä osin palveludirektiivi on pantava täysimääräisesti täytäntöön, jotta voidaan tehostaa rajatylittävää kilpailua palvelualalla ja edistyä lisää sisämarkkinoita koskevan tavoitteen saavuttamisessa.
In this respect, the services directive needs to be fully implemented to enhance cross border competition in services and to make further progress in fulfilling the objective of a Single Market.
Rakenteellisia uudistuksia olisi tuettava myös lujittamalla finanssisektoria.
Structural reforms should also be supported by a consolidation of the financial sector.
Terveellä pohjalla olevat taseet, tehokas riskinhallinta sekä avoimet ja harkitut liiketoimintamallit ovat yhä niitä keskeisiä tekijöitä, joiden avulla pankkien häiriönsietokykyä voidaan parantaa ja joilla voidaan varmistaa riittävä rahoituksen saanti, mihin puolestaan kestävä kehitys ja rahoitusvakaus perustuvat.
In addition, sound balance sheets, effective risk management and transparent, robust business models remain key to strengthening banks' resilience to shocks and to ensuring adequate access to finance, thereby laying the foundations for sustainable growth and financial stability.
Eurooppa 2020 ‑strategian onnistumiselle on olennaista, että jäsenvaltioiden politiikan valvontaa parannetaan ja vahvistetaan, myös ehdotetun uuden makrotalouden valvontamekanismin avulla.
Improved and strengthened surveillance over Member States’ policies, including the new proposed macroeconomic surveillance mechanism, is key to make the EU 2020 strategy a success.
Mielestäni EKP voi parhaiten edistää kasvua tukevan toimintaympäristön luomista siten, että se varmistaa hintavakauden ja vahvistaa osaltaan rahoitusvakauden kehystä Euroopassa.
I believe the ECB contributes best to creating a growth-facilitating environment by ensuring price stability, and by contributing to strengthening the framework for financial stability in Europe.
Kun otetaan huomioon kaikki lähentymisperusteet ja osallistuminen valuuttakurssimekanismiin (ERM II), mikä on näkemyksenne siitä, kuinka nopeasti uudet jäsenvaltiot voisivat liittyä rahaliittoon ja siirtyä euroon?
What is your opinion regarding the pace at which the New Member States should join the monetary union and adopt the Euro, considering all of the convergence criteria and the participation in the exchange rate mechanism (ERM II)?
Millaisena näette rahaliiton tulevaisuuden pitkällä aikavälillä, ja mitkä pääasialliset haasteet sitä odottavat etenkin tämänhetkisiä vaikeuksia ajatellen?
What are your views on the future of the European monetary union in the longer term and what are the main challenges ahead, especially in view of the current difficulties?
Allekirjoittaessaan perussopimukset EU:hun vuodesta 2004 lähtien liittyneet jäsenvaltiot ovat sitoutuneet ottamaan euron käyttöön.
By signing the Treaty, the Member States that have joined the EU since 2004 have committed to adopting the euro.
Perussopimuksiin ja pöytäkirjaan sisältyvän lähentymiskehyksen mukaan jäsenvaltiot voivat ottaa euron käyttöön, kun ne ovat saavuttaneet kestävän lähentymisen korkean tason.
The convergence framework, as embedded in the Treaty and Protocol, stipulates that Member States can adopt the euro once they have achieved a high degree of sustainable convergence.
Lähentymisperusteet ovat vertailukohta, jota vasten EKP ja komissio arvioivat tätä.
The convergence criteria are the benchmark against which the ECB and the Commission assess this.
Euron käyttöönoton aikataulu määräytyy sen mukaan, miten nopeasti jäsenvaltiot saavuttavat kestävän lähentymisen korkean tason, ja aikataulu on erilainen eri maissa.
The timing of euro adoption depends on how quickly Member States achieve a high degree of sustainable convergence and this timing differs across countries.
Euron käyttöönottoa edeltävän ERM II:een osallistumisen aikana jäsenvaltioiden olisi osoitettava, että ne kykenevät ylläpitämään hintavakautta, budjettikuria ja kilpailukykyä ilman suuria valuuttakurssivaihteluja.
During ERM II participation, which precedes euro adoption, Member States should demonstrate that they can maintain price stability, fiscal discipline and competitiveness at the same time without major changes in the exchange rate.
Yksi kriisin opetuksista on, että talouden ohjausta ja hallintaa talous- ja rahaliitossa on huomattavasti parannettava.
One of the lessons drawn from the crisis is that the economic governance framework of EMU needs to be significantly enhanced.
Euroalueen maiden päättäjien on ymmärrettävä, että euroalueeseen osallistumisesta on seurauksia maassa harjoitettavan talouspolitiikan kannalta.
Policymakers in euro area countries need to realise that participation in the euro area has implications for economic policies pursued at the country level.
Keskeisenä painopisteenä on talouden ohjauksen ja hallinnan kehys, jonka avulla voidaan ennaltaehkäistä ja korjata julkisen talouden ja makrotalouden epätasapainotiloja.
A key priority is an economic governance framework that helps to ensure prevention and correction of fiscal and macroeconomic imbalances.
Tällaisen kehyksen avulla luodaan edellytykset kestävälle kasvulle ja rahoitusvakaudelle koko euroalueella.
Such a framework provides the pre-conditions for sustainable growth and financial stability in the euro area as a whole.
En sen vuoksi yhdy näkemykseen, jonka mukaan ehdotukset vahvemmasta talouden ohjauksen ja hallinnan kehyksestä eivät vielä mene tarpeeksi pitkälle.
I therefore share the view that the proposals for a stronger economic governance framework thus far do not go far enough.
Tarvitsemme entistä automaattisempia valvontamenettelyjä, jollainen parhaillaan käsiteltävänä oleva uusi makrotalouden valvontakehys on.
We need more automatic surveillance procedures, including the new macroeconomic surveillance framework that is currently being discussed.
Pidän rohkaisevana, että myös Euroopan parlamentti on ollut toiminnassaan entistä kunnianhimoisempi varsinkin suuremman automaattisuuden ja seuraamusten laajemman ja oikea-aikaisemman käytön osalta.
I am encouraged by the fact that also the European Parliament has shown more ambition in its approach, particularly as regards greater automaticity and the broader and timelier use of sanctions.
Mielestäni olisi järkevää myös keskittyä makrotalouden valvonnassa selkeästi niihin euroalueen maihin, joissa vaihtotase on vahvasti alijäämäinen, kilpailukyky merkittävästi heikentynyt ja julkinen ja yksityinen sektori voimakkaasti velkaantunutta.
In my view, it would also make sense for macroeconomic surveillance to have a clear focus on the euro area countries with large current account deficits, significant losses of competitiveness and high levels of public and private debt.
Mikä on näkemyksenne lyhyen aikavälin rahoitustoimien verotuksesta?
What is your view on the taxation of short-term financial transactions?
Onko valuutanvaihtovero mielestänne sopusoinnussa EU:n perussopimusten kanssa, joilla taataan vapaat pääomanliikkeet?
Do you think that a currency transaction tax is compatible with EU Treaties which guarantee the freedom of capital movements?
Suhtaudun epäillen rahoitustoimien verottamiseen.
I am sceptical about taxation of financial transactions.
Siitä ensinnäkään tuskin olisi hyötyä.
First, I doubt that there are beneficial effects.
Tällainen vero vähentäisi markkinoiden likviditeettiä lisäämällä transaktiokustannuksia.
By increasing transaction costs, such a tax would reduce market liquidity.
Toisin kuin veron kannattajat toivovat, transaktiovero voisi sen vuoksi pikemminkin lisätä kuin vähentää epävakaisuutta.
Contrary to the hopes of some proponents, a transaction tax could therefore probably increase, rather than decrease, volatility.
Tällainen vero vaikuttaisi sitä paitsi myös rahoitustoimiin, joita ei tehdä keinottelutarkoituksessa, etenkin nykyaikaisissa tuotantoprosesseissa, joihin liittyy useita kansainvälisiä tavarantoimittajia ja alihankkijoita.
Moreover, such a tax would also affect non-speculative business transactions, especially in modern production processes involving a great number of international suppliers and subcontractors.
Yksittäinen kauppaan liittyvä liiketoimi valuuttamarkkinoilla on omiaan synnyttämään useita siihen liittyviä liiketoimia, kun välittäjät jakavat keskenään toimeksiantojen erotukset.
A single trade-related transaction in foreign exchange markets tends to set off a spate of related transactions, as dealers redistribute order balances between themselves.
Jos kutakin yksittäistä liiketoimea verotetaan, liiketoiminnan kustannukset voivat nousta huomattavasti niin maahantuojien kuin viejienkin kannalta.
If each individual transaction is taxed, the cost of doing business could increase significantly for both importers and exporters.
Toiseksi tällaisen veron käyttöönotto toisi mukanaan valtavia käytännön vaikeuksia.
Second, the implementation of such a tax would entail enormous practical difficulties.
Ellei lyhyen aikavälin rahoitustoimien veroa oteta käyttöön maailmanlaajuisesti, se ajaisi valuuttamarkkinat lähes varmasti ulkomaille.
Unless adopted worldwide, a tax on short-term financial transactions would almost certainly drive foreign exchange markets offshore.
Jos veron ulkopuolelle yritettäisiin jättää rahavirrat, joihin ei liity keinottelua, siitäkin aiheutuisi koko joukko uusia hankaluuksia, kun liiketoimet pitäisi erottaa toisistaan.
If one tried to exempt non-speculative flows, it would also lead to a host of further complications in distinguishing between transactions.
Yleisesti tämä voisi johtaa verosuunnitteluun, jonka tarkoituksena on vähentää markkinatoimijoiden verovelvollisuutta, mikä olisi omiaan vähentämään markkinoiden avoimuutta.
More generally, it could lead to tax-structuring activity designed to reduce market participants’ tax liability, which would tend to reduce market transparency.
Olen huolissani myös siitä, onko tällainen vero yhteensopiva EU:n perussopimusten kanssa, ja totean, että EKP on virallisessa lausunnossa ottanut esille tähän liittyviä oikeudellisia kysymyksiä.
I am also concerned about the compatibility with EU treaties, and I note that the ECB has raised legal questions about this in an official opinion.
Näistä syistä en katso, että tällainen vero hyödyttäisi euroalueeseen pyrkiviä maita.
For these reasons I also do not believe that such a tax would be beneficial for euro candidate countries.
Vakaat valuuttakurssit olisi sen sijaan saatava aikaan järkevän makrotalouspolitiikan ja olemassa olevien valuuttakurssimekanismien avulla.
Stable exchange rates should instead be achieved through sound macroeconomic policies and through the existing European Exchange Rate Mechanisms.
Mitä mieltä olette neuvoston ja EKP:n roolista euroalueen ulkoisessa edustuksessa?
What is your view on the respective roles of the Council and the ECB in terms of external representation of the Euro zone?
Euroalueella rahapolitiikka kuuluu unionin toimivaltaan.
In the euro area, monetary policy is a Union competence.
Sen ulkoisen edustuksen varmistaa siis unionin toimielin, Euroopan keskuspankki.
Its external representation is therefore ensured by a Union institution, the ECB.
EKP hoitaa myös muita eurojärjestelmään liittyviä tehtäviä kansainvälisissä instituutioissa ja yhteyksissä.
The ECB also represents the other tasks of the Eurosystem in international institutions and fora.
Sama koskee euron valuuttakurssipolitiikkaa, josta sekä EKP että neuvosto ovat vastuussa ja jota nämä toimielimet yhdessä edustavat kansainvälisellä tasolla.
A similar reasoning applies to the euro exchange rate policy, for which both the ECB and the Council bear responsibility and which is represented jointly by both institutions at the international level.
Talouspolitiikka kuuluu suurelta osin jäsenvaltioiden vastuulle, mutta sitä toteutetaan unionin kehyksessä.
Economic policies are largely a national responsibility, conducted within a European framework.
Sen vuoksi talouspolitiikan ulkoinen edustus kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioille, joilla on siitä myös niiden jäsenyyteen kansainvälisissä instituutioissa ja toimintaan kansainvälisissä yhteyksissä liittyvä taloudellinen vastuu.
As a consequence, the external representation of economic policies devolves primarily on Member States, who also bear financial responsibility associated with their membership in international institutions and fora.
Jäsenvaltioiden on silti tiiviisti koordinoitava toimintaansa unionin toimivaltaisten toimielinten kanssa aina, kun jokin asia kuuluu osin tai kokonaan unionin toimivaltaan.
That said, Member States need to coordinate closely with the competent Union institutions whenever a subject falls partly, or wholly, under Union competence.
Kun jäsenvaltiot kuitenkin jatkossa kehittävät talous- ja rahaliiton talouspuolta, ne voisivat entistä paremmin koordinoida politiikkansa edustusta kansainvälisellä tasolla etenkin euroalueella, sillä talouspolitiikan tehostettu koordinointi tulee koskemaan etenkin maita, joilla on yhteinen raha.
However, as Member States step up EMU’s ‘economic leg’ in the future, they could achieve a more coordinated representation of their policies at international level, in particularly for the euro area, given that the enhanced coordination framework for economic policies will be more stringent for the countries sharing the single currency.
Euroalueella voidaan esimerkiksi soveltaa SEU-sopimuksen 138 artiklaa, jonka mukaan euroalueen maat voivat vahvistaa "yhteiset kannat talous- ja rahaliiton kannalta erityisen merkittäviin kysymyksiin" ja hyväksyä toimenpiteitä "yhtenäisen edustuksen varmistamiseksi kansainvälisissä rahoituslaitoksissa ja -konferensseissa".
One way forward for the euro area is to make use of Article 138 of the TFU, which allows euro area countries to adopt “common positions on matters of particular interest for EMU” and to “ensure unified representation within the international financial institutions and conferences”.
Edellä mainituista syistä tätä vaihtoehtoa olisi mielestäni syytä pohtia tarkemmin, mutta se on toki viime kädessä poliittinen kysymys jäsenvaltioille.
For the above reasons, I would personally see merits in exploring this option further, which of course is ultimately a political issue for Member States.
EKP:n pääjohtajan kannan mukaisesti minäkään en haluaisi kommentoida vaihtokursseja.
In line with the ECB president's stance, I also prefer not to comment on exchange rates.
Olen kuitenkin täysin samaa mieltä pääjohtaja Trichet'n, Yhdysvaltain valtiovarainministerin Geithnerin ja Yhdysvaltain keskuspankin pääjohtajan Bernanken arviosta, että vahva ja vakaa dollari suhteessa tärkeimpiin kelluviin valuuttoihin on Yhdysvaltain ja maailmantalouden edun mukaista.
Having said that, I fully share the assessment of President Trichet, the United States Secretary of the Treasury Geithner, and the Chairman of the Board of Governors of the Federal Reserve System Bernanke that a strong and stable dollar vis-à-vis major floating currencies is in the interest of the United States and the global economy.
Sen jälkeen, kun juan renminbi ei enää kesäkuun 2010 jälkeen ole ollut käytännössä sidottu Yhdysvaltain dollariin, sen arvo on noussut lähes viisi prosenttia suhteessa dollariin mutta laskenut yli kahdeksan prosenttia suhteessa euroon ja sen nimellinen efektiivinen kurssi on laskenut lähes neljä prosenttia (tilanne 24. toukokuuta 2011).
Since the exit of its de facto peg to the US dollar in June 2010, the renminbi has appreciated by almost 5% against the US dollar, but it has depreciated by more than 8% against the euro and by almost 4% in nominal effective terms (as of 24 May 2011).
Kannustamme Kiinan viranomaisia hyödyntämään uuden toimintakehyksen tarjoamaa joustomahdollisuutta siten, että juan renminbin efektiivisen kurssin annettaisiin vähitellen vahvistua.
We encourage the Chinese authorities to use the flexibility offered by the new policy framework to allow a gradual appreciation of the renminbi in effective terms.