natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Miten EKP:n tulisi mielestänne täyttää sille unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaan kuuluvat toissijaiset velvoitteet (taloudellisen kasvun ja täystyöllisyyden edistäminen) hintavakauden tavoitteeseen vaikuttamatta ja mitä välineitä EKP voisi käyttää tähän?
Without prejudice to the objective of price stability, how in your view should the ECB fulfil its secondary obligations under the Treaty (to contribute to economic growth and full employment) and what instruments could the ECB use to do so?
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (127 artiklan) mukaan EKP:n ja eurojärjestelmän ensisijaisena tavoitteena on pitää yllä hintatason vakautta.
The Treaty on the Functioning of the EU (Art. 127) stipulates that the primary objective of the ECB/Eurosystem shall be to maintain price stability.
EKP:n toissijaiset velvoitteet perustuvat 127 artiklan toiseen virkkeeseen, jonka mukaan EKP ja eurojärjestelmä tukevat yleistä talouspolitiikkaa unionissa osallistuakseen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklassa määriteltyjen unionin tavoitteiden saavuttamiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta hintatason vakauden tavoitetta.
The notion of secondary obligations of the ECB refers to the second passage in Art. 127, which states that without prejudice to the objective of price stability, the ECB/Eurosystem shall support the general economic policies in the Union with a view to contributing to the achievement of the objectives of the Union as laid down in Article 3 of the Treaty on European Union.
Tähän asiaan liittyviksi unionin päämääriksi mainitaan 3 artiklassa muun muassa tasapainoinen talouskasvu ja täystyöllisyys.
In this respect, Article 3 mentions as objectives of the Union, inter alia, balanced economic growth and full employment.
Tämän toissijaisen tavoitteen tarkoituksesta ja käytännön seurauksista on käyty monia keskusteluja.
The meaning and operational consequences of this secondary objective have been much discussed.
Uskottavasti hintatason vakauteen keskittyvä rahapolitiikka on tehokkain tapa edistää pysyvää talouskasvua ja korkeaa työllisyyden tasoa.
A monetary policy which is credibly focused on price stability is the most effective contribution to permanent economic growth and high levels of employment.
Tämän toteamuksen taustalla on saatuihin kokemuksiin ja akateemiseen tutkimukseen perustuva näkemys, jonka mukaan rahapolitiikalla ei voida pysyvästi vaikuttaa muihin reaalitekijöihin kuin hintatason vakauden ylläpitämiseen.
This statement is based on the insight gained from historical experience and academic research that monetary policy cannot give a permanent impulse to real values beyond the credible maintenance of price stability.
Hintatason vakaus edistää taloudellista vaurautta ja kasvua poistamalla inflaatioon liittyviä vääristymiä.
Price stability contributes to economic welfare and growth by eliminating inflation-related distortions.
Kansalaiset pystyvät toimintaympäristössä, jolle on ominaista hintojen vakaus, keskittymään tuottavaan toimintaan eikä heidän tarvitse suunnitella strategioita varallisuuden ja tulojen suojaamiseksi inflaatiolta.
An environment of stable prices allows people to concentrate on productive activities rather than on strategies to protect their wealth and income against inflation.
Tämä on erityisesti yhteiskunnan heikoimpien ryhmien etujen mukaista, koska niiden mahdollisuudet suojautua inflaation vaikutuksilta ovat vähäiset.
This is in particular to the benefit of the weakest groups of society, which have only limited possibilities to protect themselves against the effects of inflation.
Hintatason vakaudesta on myös se tärkeä etu, että se vähentää pitkän aikavälin korkojen inflaatioriskipreemiota.
Another important benefit of price stability is that it reduces inflation risk premia in long-term interest rates.
Kun hintataso säilytetään vakaana, vältytään myös tilanteelta, jossa todelliset verot ja sosiaalimaksut nousisivat ajan mittaan progressiivisten nimellisveroluokkien vaikutuksesta, mikä heikentäisi työn ja pääoman tarjonnan kannustimia ja sitä kautta talouden pitkän aikavälin kasvunäkymiä.
Also, price stability avoids that progressive nominal tax brackets increase over time the real incidence of taxes and social security contributions, which would induce a diminished incentive to supply labour and capital and thereby curtail the economy’s long-run growth perspectives.
Hintatason vakauden uskottava saavuttaminen edistää makrotalouden yleistä vakautta, koska sillä saadaan pidettyä inflaatio-odotukset tiukasti kurissa.
The credible achievement of price stability further fosters overall macroeconomic stability since inflation expectations are firmly anchored.
Se heikentää haitallisten tarjontasokkien, kuten öljyn hinnan nousun, vaikutusta inflaatioon ja mahdollistaa rahapolitiikan maltillisemman ja vakaamman suuntaamisen tällaisten häiriöiden aikana.
As a result, adverse supply shocks, such as an increase in oil prices, have less effect on inflation and monetary policy can afford a more moderate and steady course of policy in face of such shocks.
Yleisesti ottaen voidaan sanoa, että vaikka hyväksyttäisiin käsitys, jonka mukaan taloudella on spontaani taipumus palata pitkän aikavälin uomiinsa, lyhyellä aikavälillä voidaan saavuttaa kompromissi, koska makrotalouspolitiikka vaikuttaa tämän lähentymisen nopeuteen ja sen avulla voidaan vähentää tuotannon vaihteluja ja siten lisätä yleistä vaurautta.
More generally, even if one accepts the notion that the economy has a spontaneous tendency to go back to its long-term path, there is a short term trade-off because macroeconomic policy affects the speed of that convergence and may avoid higher output volatility, thus increasing the general welfare.
Tätä kompromissia on kuitenkin vaikea hyödyntää hierarkiaan perustuvan toimivallan puitteissa.
Nonetheless, it is difficult to exploit this trade-off in a hierarchical mandate.
Korkojen huomattavan alentamisen lisäksi eurojärjestelmä on tuonut oman panoksensa tehostettuun luottotukeen tarjoamalla pankkijärjestelmälle runsaan likviditeetin, ostamalla vakuudellisia joukkolainoja näiden tärkeiden markkinoiden elvyttämiseksi sekä hyväksymällä Euroopan investointipankin osallistumisen rahapoliittisiin operaatioihin.
Beyond dramatically lowering interest rates, the Eurosystem has also done its fair part in the enhanced credit support, namely in providing ample liquidity to the banking system, buying covered bonds thereby contributing to a revival of this important market and by accepting the European Investment Bank as counterparty to the monetary policy operations.
Uskon, että nämä toimet ovat kiistattomasti auttaneet estämään taantuman syvenemistä.
I think there are few doubts that these actions have helped minimise the depth of the recession.
Mitä mieltä olette EKP:n irtautumisstrategiasta?
How do you assess the ECB’s exit-strategy?
Pitäisikö rahapoliittiset irtautumisstrategiat yhtenäistää maailmanlaajuisesti?
Should monetary exit strategies be concerted globally?
Pitäisikö rahapoliittiset ja finanssipoliittiset irtautumisstrategiat yhtenäistää keskenään?
Should there be concertation between monetary and fiscal exit strategies?
EKP:n irtautumisstrategia käsittää talouskriisin vuoksi käyttöön otettujen epätavanomaisten toimenpiteiden asteittaisen käytöstä poistamisen.
The ECB’s exit strategy comprises a gradual phasing-out of the non-standard measures introduced in response to the financial crisis.
Reaalitalouden ja rahoitusjärjestelmän haavoittuvuuden vuoksi irtautuminen on toteutettava asteittaisen toimintamallin mukaisesti.
The gradual approach to the exit is necessary given the vulnerabilities of the real economy and of the financial system.
Juuri tämä onkin tavoitteena joulukuussa 2009 annetussa EKP:n ilmoituksessa epätavanomaisten toimenpiteiden käytöstä poistamisen ensimmäisistä vaiheista.
The ECB announcement on the first steps of the phasing out of non-standard measures made in December 2009 precisely aims at this.
Annan täyden tukeni tälle strategialle.
I fully support this strategy.
Kun käytöstä poistaminen tehdään asteittain, kaikki osapuolet pystyvät mukautumaan uusiin olosuhteisiin ja EKP voi saada käytöstä poistamista koskevaa palautetta, ennen kuin se päättää seuraavista vaiheista.
A gradual phasing-out allows all parties involved to adjust to the new conditions, while giving the ECB the possibility of receiving feedback on the phasing-out before deciding on the next steps.
Haluan korostaa, että epätavanomaisten toimenpiteiden käytöstä poistaminen sujuu kitkattomasti toimien rakenteen ansiosta.
Let me underline that the phasing-out will certainly benefit from the design of the non-standard measures, which facilitates a smooth phasing out.
Tämä lausunto on annettu EKP:n strategian mukaisessa hengessä.
The spirit of this statement is in line with the ECB’s strategy.
Kuten neuvosto on toistuvasti korostanut, EKP:n irtautumisstrategian kulmakivenä on selkeä yhteys ensisijaisena tavoitteena olevaan hintatason vakauteen.
As repeatedly stressed by the Governing Council, the cornerstone of the ECB’s exit strategy is the clear link to the primary objective of price stability.
Kaikki kriisinaikaiset toimet on toteutettu määrätietoisesti ja pitäen mielessä tämä ensisijainen tavoite.
All actions throughout the crisis have been taken resolutely with this primary objective in mind.
Muiden keskuspankkien toimet otetaan huomioon, kun muokataan hintatason vakauteen kohdistuvien riskien reaaliaikaista arviointia.
When forming the real-time assessment of the risks to price stability, actions by other central banks are taken into account.
Vaikka itse kriisi alkoi samanaikaisesti koko maailmassa, toipuminen ei todennäköisesti ole yhtenäistä, mikä jo sinänsä edellyttää, että rahapoliittisten elvytystoimien poistamisen on eri alueilla edettävä eri tahdissa.
In addition, while the crisis was synchronised at a global level, the recovery is likely to be more heterogeneous which by itself would call for different speeds in removing the degree of monetary accommodation.
Laaja yksimielisyys vallitsee siitä, että kaikkien merkittävien keskuspankkien olisi suunniteltava irtautuminen ylimääräisistä poliittisista toimenpiteistä kunkin talouden erityisedellytyksiä vastaavasti.
There exists a broad consensus that all major central banks should tailor the exit from the extraordinary policy measures to the specific conditions that apply to the respective economy.
Samalla on selvää, että kansainvälinen yhteistyö, kuten G20-maiden neuvottelut ja Kansainvälisen järjestelypankin (BIS) järjestämät säännölliset pääjohtajien kokoukset, on ollut ja on vastedeskin hyvin hyödyllistä.
At the same time, it is clear that international cooperation, such as in the form of the G20 consultations or regular Governors’ meetings organised by the Bank for International Settlements, has been very useful in the past and will remain so in the future.
Veropoliittisten toimenpiteiden osalta on todettava, ettei niitä pitäisi koordinoida etukäteen.
Regarding coordination with fiscal policy, it should be mentioned that there should not be ex ante coordination.
Poliittisten toimijoiden olisi keskityttävä omaan vastuualueeseensa, jolloin tuloksena olisivat oikeat toimintatavat.
Each policy maker should concentrate on its own area of responsibility and this should deliver the right policies.
Euroalueen hallitusten pyrkimykset vakauttaa julkista taloutta otetaan toki huomioon, kun muokataan hintatason vakauteen kohdistuvien riskien reaaliaikaista arviointia.
Of course, fiscal consolidation efforts by euro area governments are taken into account when forming the real-time assessment of the risks to price stability.
Toisaalta kun päätetään finanssipoliittisesta kannasta, hallitukset tietävät eurojärjestelmän reagoivan jokaiseen riskiin, jonka toteutuminen merkitsisi rahapolitiikan virallisen tavoitteen ylittävää inflaatiota.
On the other hand, when deciding on the fiscal policy stance Governments know that the Eurosystem reacts to any risk to the inflation rate exceeding the official objective for monetary policy.
Tällöin ei kuitenkaan voida sitoutua etukäteen johonkin tiettyyn rahapoliittisen toiminnan suuntaan.
But there cannot and will not be any pre-commitment to a particular course of monetary policy action.
EKP:n ja euroalueen valtioiden hallitusten välillä toteutetaan säännöllistä tietojenvaihtoa.
There is a regular exchange of information between the ECB and the governments of the euro area countries.
EKP:n ja euroalueen hallitusten välisen yhteistyön ei pitäisi kuitenkaan mennä pidemmälle kuin unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa määrätään.
Yet, coordination between the ECB and euro area governments should not go beyond what is foreseen in the Treaty.
Mikä on teidän näkemyksenne jäsenvaltioiden erilaisista edellytyksistä soveltaa EKP:n irtautumisstrategiaa?
What is your perspective on the asymmetrical exposure of Member States to an ECB exit strategy?
Miten näitä eroja voitaisiin tasoittaa?
What should be done in order to mitigate it?
Heterogeenisyys on tunnusomaista euroalueen mukauttamisen mekaniikalle.
Heterogeneity is an integral feature of the mechanics of adjustment in the euro area.
Euroalueen valtioiden erot BKT:n kasvussa ja inflaatiossa ovat tästä huolimatta ja vastoin joitakin yleisiä näkemyksiä olleet poikkeuksellisen pienet euron käyttöönotosta lähtien.
Nevertheless, since the beginning of the euro, and contrary to some popular perceptions, GDP growth and inflation differentials across euro area countries have stood at historically low levels.
Rahapolitiikalla sinänsä ei voida eikä pitäisikään pyrkiä näiden erojen kaventamiseen.
Naturally, monetary policy per se cannot and should not aim at reducing these differentials.
Talous- ja rahaliiton (EMUn) lähtökohtina ovat selkeä vastuunjako poliittisten toimijoiden kesken, sekä rahapolitiikan päättäjien että muiden päätöksentekijöiden (etenkin veroviranomaisten) sitoutuminen oman taloudellisen vastuualueensa kunnossapitämiseen sekä toimet kaikkien osapuolten sääntöjenmukaisen toiminnan varmistamiseksi.
The premise of Economic and Monetary Union is a clear allocation of responsibilities among policy-makers; a commitment of both monetary and non-monetary policy-makers (including, in particular, fiscal authorities) to keep their own houses in order; and a set of safeguards to ensure that all parties abides by the rules.
Euroalueen makrotalouspolitiikan tulisi ohjautua näiden talous- ja rahaliiton perusperiaatteiden mukaan.
Euro area macroeconomic policies should be guided by these basic principles on which the EMU contract was signed.
Näiden periaatteiden valossa EKP:n rahapoliittisten irtautumissuunnitelmien ensisijaisena tavoitteena on ja pitäisikin olla hintatason vakauden ylläpitäminen koko euroalueella.
In view of these principles, the overriding concern for the ECB’s monetary exit considerations is and should be to maintain price stability in the euro area as a whole.
Tätä eurojärjestelmän velvoitetta voidaan käyttää nimellisenä ankkurina ja tärkeimpänä yksittäisenä välineenä, kun tavoitteena on sovittaa implisiittisesti yhteen kaikkien muiden toimijoiden, myös veropolitiikan päättäjien, toiminta ja vastuualueet erityisesti tilanteessa, jossa ne suunnittelevat omaa irtautumis- ja mukautuspolitiikkaansa.
This commitment of the Eurosystem provides the nominal anchor which acts as the single most important implicit coordination device for all other actors, including fiscal policy-makers, with their various responsibilities, in particular when forming their own exit and adjustment policies.
Tätä ankkuria ei saa asettaa alttiiksi riskeille eikä etenkään rahoitusvakauteen liittyvälle riskille.
This anchor must not be put at risk, especially not in a context of financial stability risk.
Valtioiden on rahaliitossa lisäksi käytettävä saatavilla olevia ja erityisesti veropoliittisia välineitä, joilla ne voivat helpottaa mukauttamista.
Furthermore, in a monetary union, countries must use the instruments at their disposal to facilitate their adjustment, in particular those relating to fiscal policy.
Seuraavina vuosina toteutettava finanssipoliittinen irtautuminen tai pikemminkin finanssipoliittinen mukauttaminen voi osoittautua julkisille talouksille hankalammaksi kuin epätavanomaisten toimenpiteiden käytöstä poistaminen eurojärjestelmälle.
The “fiscal exit” - or better, the “fiscal adjustment” - that will be necessary in the coming years is likely to prove more challenging for governments than the phasing out of non-standard measures for the Eurosystem.
Kriisin aikana toimittiin oikein annettaessa alijäämien kasvaa, jolloin taloutta voitiin tukea lyhyellä aikavälillä finanssipoliittisin keinoin.
During the crisis, governments were right to allow deficits to expand so that fiscal policy provided support to the economy in the short run.
Nyt julkisen talouden alijäämä on kuitenkin yleisesti suuri ja monissa valtioissa todella suuri.
But now, government deficits are high – and indeed very high in many countries - government debt-to-GDP ratios are mostly high and rising; and the attention of financial markets is increasingly turning to issues of government solvency.
Julkisen talouden velka suhteessa BKT:hen on valtaosassa maita suuri ja kasvaa entisestään.
Hence, prompt action to bring the fiscal house in order is necessary.
Lisäksi rahoitusmarkkinat keskittävät huomionsa entistä enemmän julkisten talouksien vakavaraisuuteen.
The key issue for fiscal policy at this juncture is not “whether” but “how much” and “how soon” to start fiscal tightening.
Näin ollen on pikaisesti toteuttava toimenpiteitä, joilla julkiset taloudet saadaan kuntoon.
The proper conduct of policy will depend in each case on the speed of the recovery of the private sector economy.
Finanssipolitiikassa ei pidä enää tässä vaiheessa kysyä, kiristetäänkö finanssipolitiikkaa ylipäänsä, vaan kuinka paljon ja kuinka pian sitä kiristetään.
As long as fiscal policy is on an unsustainable course with government debt ratios still rising, the costs of further delaying adjustment will exceed the costs of acting sooner.
Mukauttamiseen pitäisi finanssipoliittisten keinojen lisäksi kuulua se, että rahoitusvalvontaviranomaiset seuraisivat rahoitusjärjestelmänsä tilannetta ja käsittelisivät mahdollisesti ilmeneviä ongelmia hajautetusti.
In addition to fiscal policy, other important policy of adjustment implies that financial supervisory authorities should monitor the situation in their financial system and deal, in a decentralised way, with occasional problems they may encounter.
Lopuksi haluan sanoa, että uskon irtautumisen sujuvan kitkattomasti.
All in all, I am confident that a smooth exit will be achieved.
Mihin toimenpiteisiin EKP:n olisi ryhdyttävä torjuakseen epäsuoria tukia ja vääristymiä, jotka liittyvät tehostetun luottotuen puitteissa lokakuusta 2008 lähtien hyväksyttyihin uusiin vakuuksiin.
“What measures should be taken by the ECB in order to avoid implicit subsidies and distortions related to the acceptance of a wider set of collateral through the enhanced credit support after October 2008?”
Keskuspankin käytettävissä oleva ensimmäinen toimenpide on määrittää tarkasti muiden kuin rahaksi muutettavien varojen arvo ja tehdä asianmukaiset arvonleikkaukset, joissa otetaan huomioon puuttuvat rahaksi muuttamisen mahdollisuudet.
The first measure, at the disposal of the central bank, is to ensure an accurate valuation of illiquid assets and the application of appropriate haircuts to account for the asset’s illiquidity.
Toinen toimenpide liittyy rahapoliittisissa operaatioissa käytettäviin hankintamenettelyihin.
The second measure relates to tender procedures applied in monetary policy operations.
Kilpailuun perustuvat hankintamenettelyt, joita eurojärjestelmä käytti ennen kriisin puhkeamista, varmistavat varojen jälleenrahoitusmahdollisuuksien asianmukaisen hinnoittelun.
Competitive tender procedures, as applied by the Eurosystem before the outbreak of the crisis, ensure that the ability to refinance an asset with the central bank is appropriately priced.
Kolmantena toimenpiteenä, jota Baselin komitea parhaillaan valmistelee likviditeettiriskin sääntelyn tarkistamisen yhteydessä, on likviditeettiriskin hallintaan liittyvän yleisen valvonnan ja toiminnan vakauden valvonnan tiukentaminen.
The third measure, which is currently prepared by the Basel Committee in the context of revising the regulation on liquidity risk, relates to imposing tighter supervisory and prudential policies concerning the management of liquidity risk.
Yhdistämällä nämä toimenpiteet on määrä varmistaa likviditeettiriskin järkevään hallintaan ja arviointiin kannustavien välineiden säilyttäminen.
In combination, these measures should ensure that incentives for counterparties to manage and measure liquidity risk prudently are preserved.
Tukien ja vääristymien torjumisen osalta on korostettava, että eurojärjestelmällä on käytössä asianmukainen riskinhallintajärjestelmä, jolla tämä riski minimoidaan.
As regards the avoidance of subsidies or distortions it should be stressed that the Eurosystem has in place an adequate risk control framework that minimizes this risk.
Varojen riskiprofiileja seurataan tarkasti ja likviditeetiltään heikoille ja riskialttiille varoille tehdään suurempia arvonleikkauksia kuin turvallisille ja likviditeetiltään vahvoille varoille.
The risk profile of the several assets is carefully monitored and less liquid and riskier assets are subjected to higher haircuts than safer, more liquid ones.
Lisäksi eurojärjestelmä seuraa jatkuvasti vakuuksien arvoa ja saattaa tarpeen vaatiessa tehdä vakuuksien muutospyyntöjä, joilla vakuudet pyritään pitämään suuntaviivojen mukaisina.
In addition, the Eurosystem constantly monitors the value of the collateral and may make margin calls if it is deemed necessary in order to keep the collateral in line with the guidelines.
Millaiseksi arvioitte purkautumisriskin, kun otetaan huomioon suuri määrä omaisuusvakuudellisia arvopapereita, jotka EKP on hyväksynyt vakuuksiksi?
"How do you view the risk of unwinding regarding the huge volume of asset-backed securities (ABS) the ECB has accepted as collateral?"
Eurojärjestelmän vastapuolet voivat käyttää laajaa kirjoa jälkimarkkinakelpoisia ja ei-jälkimarkkinakelpoisia varoja vakuuksina EKP:n operaatioissa.
The Eurosystem’s counterparties can use a wide set of marketable and non-marketable assets as collateral in ECB's operations.
Jälkimarkkinakelpoisia varoja ovat erilaiset arvopaperit, kuten julkisen sektorin, keskuspankkien, yritysten ja luottolaitosten liikkeeseen laskemat velkainstrumentit
The marketable assets include a varied range of securities such as debt instruments issued by government, by central banks, corporations, and credit institutions
Yksityiskohtaisia tietoja on asiakirjassa "Yleisasiakirja eurojärjestelmän rahapolitiikan välineistä ja menettelyistä", EKP, 2009. .
For details see "General Documentation on Eurosystem monetary policy instruments and procedures", ECB, 2009. .
Omaisuusvakuudelliset arvopaperit (ABS-arvopaperit) ovat siis vain yksi esimerkki välineistä, joita voidaan käyttää vakuutena EKP:n operaatioissa.
Asset backed securities (ABS) are thus only one type of instrument that can be used as collateral in ECB operations.
EKP:n operaatioihin käytettävissä olleiden vakuuksien määrä on tähän mennessä ollut nykyisestä kriisistäkin huolimatta riittävä takaamaan vastapuolille eurojärjestelmän likviditeetin saatavuuden.
So far the amount of collateral available for ECB operations has been sufficient, even under the current crisis, to guarantee the counterparties' access to Eurosystem's liquidity.
Viime vuosina esitetyt vakuudet ovat vastanneet suhteellisen pientä osuutta kaikista vakuuskelpoisista omaisuuseristä ja yli puolta eurojärjestelmän luottokannasta.
Indeed, during the last few years, the collateral put forward has corresponded to a relatively small share of total eligible assets and to more than double of the outstanding credit by the Eurosystem.