natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun on kyse äänioikeuden menetyksestä kotimaassa ja mahdollisuudesta – tai mahdottomuudesta – hankkia se vastaanottajamaassa.
This is particularly relevant when it comes to the loss of franchise at home and the ability to acquire it, or not as the case may be, in the receiving State.
Esimerkiksi Ison-Britannian kansalaiset menettävät oikeuden äänestää Ison-Britannian vaaleissa oleskeltuaan 15 vuoden ajan ulkomailla.
UK citizens, for example, lose the right to vote in UK elections after 15 years abroad.
Kun 27 monimutkaista vaalilakia pannaan yhteen 27 kansalaisuuslain kanssa voidaan pian nähdä, että unionin kokonaisvaltainen yhdenmukaistamisohjelman käynnistäminen olisi suunnattoman epäkäytännöllistä ja epäviisasta.
Add the layer of twenty-seven complex electoral laws on top of twenty-seven nationality laws and one can quickly see why it has hitherto been considered to be impractical as well as impolitic for the Union to launch a programme of wholesale harmonisation.
Tähän mennessä EU:n lähestymistapa on ollut aivan oikein pohjustava: ks. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella (EUVL L 158, 30.4.2004).
The EU’s approach to date has been rightly tentative: see Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States; OJ L 158, 30-04-2004.
Näin ollen jäljellä on edelleen niitä EU:n kansalaisia koskeva vakava äänioikeuden menettämisen ongelma, jotka oman valintansa mukaisesti käyttävät hyväkseen EU:n kansalaisen oikeutta asua toisessa jäsenvaltiossa.
There still remains, therefore, a serious problem of disenfranchisement of EU citizens who choose to exercise their EU-given right to live in another Member State.
Vapaan liikkuvuuden oikeudellisten esteiden poistaminen ei ole johtanut demokraattisen äänioikeuden laajentamiseen käytännössä.
The removal of legal obstacles to free movement has not resulted in practice in an extension of the democratic franchise.
Ks. Dimitry Kochenov, 'Free Movement and Participation in the Parliamentary Elections in the Member State of Nationality: An Ignored Link?' in Maastricht Journal of European and Comparative Law (MJ), 2009, no.
See Dimitry Kochenov, 'Free Movement and Participation in the Parliamentary Elections in the Member State of Nationality: An Ignored Link?' in Maastricht Journal of European and Comparative Law (MJ), 2009, no.
Vuosien kuluessa on kuitenkin ponnekkaasti kehotettu ihmisiä äänestämään Euroopan parlamentin vaaleissa.
Over the years, however, considerable efforts have been made to encourage people to vote in the European elections.
Barroson I komissio yritti tarkistaa direktiiviä 93/109/EY, jossa säädetään niille unionin kansalaisille, jotka eivät ole asuinvaltionsa kansalaisia, Euroopan parlamentin vaaleissa kuuluvaa äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.
The Barroso I Commission tried to revise Directive 93/109 laying down detailed arrangements for the exercise of the right to vote and stand as a candidate in elections to the European Parliament for citizens of the Union residing in a Member State of which they are not nationals.
EYVL L 329, 30.12.1993.
OJ L 329, 30.12.1993.
Parlamentti tuki komission ehdotuksia yksinkertaistaa byrokraattisia menettelyjä, jotka liittyvät äänioikeuden tai ehdokkuuden rekisteröintiin ja siihen, miten jäsenvaltiot tarkastavat näiden rekisteröintien kelpoisuuden.
Parliament backed the Commission’s proposals to simplify the bureaucratic procedures involved in registering to vote or stand, and in verification by States of the eligibility of such registrations.
Parlamentti ei kuitenkaan ollut samaa mieltä vuoden 1993 lainsäädännössä vahvistetusta kiellosta, jonka mukaan sama ehdokas ei voi olla ehdokkaana useammassa kuin yhdessä maassa samoissa vaaleissa, ja pyysi neuvostoa lievittämään nykyisiä rajoituksia.
However, Parliament took issue with the blanket ban in the 1993 legislation against candidates standing in more than one State at the same election, and asked the Council to relax the current restrictions.
Parlamentti pyrki myös varmistamaan, että asuinvaltion automaattisena velvollisuutena ei ole estää kansalaista äänestämästä, jos hän on menettänyt vaalioikeutensa toisessa valtiossa.
Parliament also sought to ensure that the State of residence is not automatically obliged to prevent a citizen from voting if he or she has been deprived of his or her electoral rights in another State.
EP:n jäsenet katsovat, että kummassakin tapauksessa asianomaisten valtioiden pitäisi saada päättää asiasta tapauskohtaisesti syrjinnän välttämiseksi.
MEPs are of the view that, in both cases, it should be up to the States concerned to decide on a case by case basis, in order to prevent discrimination.
Jäsenet viittasivat Maastrichtin sopimuksen määräykseen, jonka mukaan jokaisella unionin kansalaisella on äänioikeus ja vaalikelpoisuus Euroopan parlamentin vaaleissa siinä jäsenvaltiossa, jossa hän asuu, samoin edellytyksin kuin kyseisen jäsenvaltion omilla kansalaisilla.
They referred to the stipulation introduced by the Treaty of Maastricht whereby any citizen has the right to vote or stand in the European Parliamentary elections in the State where he or she resides, under the same conditions as nationals of that State.
Duffin mietintö ( A6-0267/2007 ) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi niille unionin kansalaisille, jotka asuvat jäsenvaltiossa, mutta eivät ole sen kansalaisia, Euroopan parlamentin vaaleissa kuuluvaa äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 6 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/109/EY muuttamisesta.
Duff Report ( A6-0267/2007 ) on the Proposal for a Council Directive amending Directive 93/109/EC of 6 December 1993 as regards certain detailed arrangements for the exercise of the right to vote and stand as a candidate in elections to the European Parliament for citizens of the Union residing in a Member State of which they are not nationals.
Hyväksytty 26. syyskuuta 2007 (EUVL C 219 E, 28.8.2008, s. 193).
Adopted by the Parliament on 26 September 2007 (OJ C 219 E, 28.8.2008, p.
Tällainen aloite EU:n tasolla saisi varmasti niskaansa syytökset siitä, että se olisi sekä toissijaisuuden että suhteellisuuden periaatteiden vastaista.
Such an initiative at the EU level would be sure to run into accusations of being in breach of the twin principles of subsidiarity and proportionality.
Näin ollen ehdotus edellyttäisi SEUT:n 22 artiklan muuttamista, mistä olisi keskusteltava valmistelukunnassa, mikä luonnollisesti tarkoittaisi sekä kansallisten parlamenttien jäsenten ja hallitusten sekä komission ja EP:n jäsenten osallistumista.
The proposal, therefore, which would necessitate a change to Article 22 TFEU would have to be well debated in a Convention which, of course, includes national parliamentarians as well as governments, the Commission and MEPs.
Ilman mainittua perussopimuksen muuttamista liittovaltiomielisten valtioiden ydinryhmä saattaisi yrittää tehostettua yhteistyötä vaalilainsäädännön alalla.
In the absence of such a treaty change, a federally minded core group of States might attempt enhanced cooperation in electoral law.
Kahdenvälisten vastavuoroisten äänioikeuksien – joita Iso-Britannia, Irlanti, Kypros ja Malta soveltavat toistensa välillä – laajentaminen voisi olla toinen tapa kehittää EU:n kansalaisten poliittisia oikeuksia ilman EU:n virallista väliintuloa.
An extension of bilateral reciprocal franchise rights, such as exist between the UK, Ireland, Cyprus and Malta, would be another way to develop the political rights of EU citizens without formal EU intervention.
Tarkemman kuvan saamiseksi näistä kysymyksistä katso Jo Shaw'n teos The Transformation of Citizenship in the European Union : Electoral Rights and the Restructuring of Political Space , Cambridge, 2007.
For a full discussion of these issues, see Jo Shaw, The Transformation of Citizenship in the European Union: Electoral Rights and the Restructuring of Political Space , Cambridge, 2007.
Voitaisiin myös ennakoida vaalioikeuksia koskevaa vetoomusta Lissabonin sopimuksen kansalaisaloitetta koskevan uuden määräyksen nojalla.
One might also anticipate a petition on the matter of electoral rights under the new provision of the Treaty of Lisbon for citizens’ initiatives.
SEU:n 11 artiklan 4 kohta.
Article 11(4) TEU.
Jos poliittinen ilmasto joskus tulee vastaanottavaisemmaksi EU:n kansalaisuuden poliittisen sisällön vahvistamiseksi, neuvosto voi joka tapauksessa aina toimia kansalaisoikeuksien soveltamisalan laajentamiseksi ilman, että sen pitäisi turvautua HVK:n koko arsenaaliin.
In any event, should the political climate ever become more amenable to boosting the political content of EU citizenship, the Council can always act to extend the scope of citizenship rights without having to resort to the full paraphernalia of an IGC.
SEUT:n 25 artikla
Article 25 TFEU.
Kansallisuus ja kansalaisuus
Nationality and citizenship
Kyseessä on kaksi eri asiaa varsinkin Italian kaltaisissa maissa, joissa ollaan oltu muita maita haluttomampia antamaan kansalaisoikeuksia maahanmuuttajille.
The two are different, of course, especially in those countries, such as Italy, which have been more reluctant to naturalise their immigrants than others.
Eurostatin mukaan tarkkoja lukuja on kuitenkin mahdotonta antaa, erityisesti nyt, kun suuret väkimäärät liikkuvat EU:n sisärajojen yli.
However, according to Eurostat, it is impossible to be precise about figures, especially at this time of large-scale movement of people across the internal frontiers of the EU.
Eurostat katsoo edelleen, että YK:n yleissopimusten mukaisesti kokonaisasukasluku on kaikkein luotettavin väestötieteellinen vertailukohta.
Eurostat continues to argue, in accordance with UN conventions, that total resident population is the most reliable demographic comparator.
Eurostat arvioi, että 94 prosenttia EU:n väestöstä asuu alkuperäisessä kotimaassaan, 4 prosenttia on EU:n ulkopuolisen maan kansalaisia ja vain 2 prosenttia on toisessa jäsenvaltiossa asuvia EU:n kansalaisia.
Eurostat's estimate is that 94 per cent of the EU population is resident in their home state, 4 per cent are non-EU citizens, and that only 2 per cent are EU citizens living in another Member State.
On syytä muistuttaa, että EU:n kansalaisen määritelmä on täysin riippuvainen jäsenvaltion kansalaisuuden saamisesta.
One recalls that the definition of EU citizen depends entirely on the acquisition of nationality of a Member State.
EU:n kansalaisuuden saaminen edellyttää jäsenvaltion kansalaisuutta.
There is no way of becoming an EU citizen without being a national of a Member State.
Saattaa olla valitettavaa, että lähes kaikissa jäsenvaltioissa kansalaisuuden saamista ja kaksoiskansalaisuuden myöntämistä koskevat menettelyt ovat vaikeutuneet entisestään.
It may be regretted that in almost all States the process of naturalisation and the granting of dual citizenship is becoming more complicated than it used to be.
Ja jäsenvaltiot toimivat omien etujensa mukaisesti vähät välittäen toimiensa seurauksista EU:n kansalaisuuden määrälle tai laadulle.
And States are acting individually without regard for the effect of their actions on the breadth or quality of EU citizenship.
Tällaiset yksipuoliset toimet ovat jossakin määrin ristiriidassa niiden pyrkimysten kansa, joita toteutetaan EU:n perussopimusten tarkistamiseksi kansalaisten kannalta ymmärrettävämpään suuntaan.
Such unilateral tendencies are somewhat discordant with the efforts to revise the EU Treaties in a citizen-friendly way.
Euroopan unionista tehty sopimus sellaisena kuin se on muutettuna Lissabonin sopimuksella, sisältää hyvin selkeän EU:n kansalaisuuden määritelmän:
The Treaty on European Union as amended by the Treaty of Lisbon, for example, is robust about what EU citizenship means, as follows:
Unioni noudattaa kaikessa toiminnassaan kansalaistensa yhdenvertaisuuden periaatetta, jonka mukaan sen toimielimet, elimet ja laitokset kohtelevat kansalaisia yhdenvertaisesti.
In all its activities, the Union shall observe the principle of equality of its citizens, who shall receive equal attention from its institutions, bodies, offices and agencies.
Unionin kansalainen on jokainen, jolla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus.
Every national of a Member State shall be a citizen of the Union .
Unionin kansalaisuus täydentää mutta ei korvaa jäsenvaltion kansalaisuutta.
Citizenship of the Union shall be additional to national citizenship and shall not replace it.
Unionin toiminta perustuu edustukselliseen demokratiaan.
The functioning of the Union shall be founded on representative democracy.
Euroopan parlamentti edustaa suoraan kansalaisia unionin tasolla.
Citizens are directly represented at Union level in the European Parliament.
Jäsenvaltiota edustaa Eurooppa-neuvostossa valtion- tai hallituksen päämies ja neuvostossa hallitus, jotka puolestaan ovat demokratian mukaisessa vastuussa joko kansallisille parlamenteilleen tai kansalaisilleen.
Member States are represented in the European Council by their Heads of State or Government and in the Council by their governments, themselves democratically accountable either to their national Parliaments, or to their citizens.
Kaikilla kansalaisilla on oikeus osallistua demokratian toteuttamiseen unionissa.
Every citizen shall have the right to participate in the democratic life of the Union .
Päätökset tehdään mahdollisimman avoimesti ja mahdollisimman lähellä kansalaisia.
Decisions shall be taken as openly and as closely as possible to the citizen.
Euroopan tason poliittiset puolueet myötävaikuttavat eurooppalaisen poliittisen tietoisuuden muodostumiseen ja unionin kansalaisten tahdon ilmaisemiseen.
Political parties at European level contribute to forming European political awareness and to expressing the will of citizens of the Union .
EU:n kansalaisuuden yhden määritelmän sijasta EU:ssa on 27 erilaista kansallista määritelmää EU:n kansalaisuudesta.
The EU has no single definition of its citizenship, therefore, but twenty-seven national varieties.
EU:n 27 jäsenvaltion kansallisten lakien valikoima on hämmentävän laaja.
The array of nationality laws among the twenty-seven States of the EU is bewildering.
Ks. Rainer Bauböckin, Eva Ersbøllin, Kees Groenendijkin ja Harald Waldrauchin toimittama teos Acquisition and Loss of Nationality: policies and trends in 15 European states, Institute for European Integration Research, Austrian Academy of Sciences, Vienna, January 2006.
See Rainer Bauböck, Eva Ersbøll, Kees Groenendijk and Harald Waldrauch (eds), Acquisition and Loss of Nationality: policies and trends in 15 European states , Institute for European Integration Research, Austrian Academy of Sciences, Vienna, January 2006.
Jotkut jäsenvaltiot myöntävät erityisiä erioikeuksia kolmannen maan kansalaisille, jotka kuuluvat sukulaiskansoihin; toiset ehdottomasti eivät.
Some States grant special privileges to third country nationals of ancestral affinity; others most emphatically do not.
Jotkut jäsenvaltiot myöntävät oleskeluluvan entisten siirtomaiden asukkaille, toiset eivät.
Some have residential rights for ex-colonial subjects; others do not.
Jäsenvaltiot soveltavat merentakaisten alueiden tai hallintoalueiden kansalaisoikeuksia monin eri tavoin.
Member States treat the civic rights of their overseas territories or dependencies in many different ways.
EU ei ole yrittänyt mitenkään yhdenmukaistaa näitä lakeja, vaikka jäsenvaltiot ovatkin monessa tapauksessa pyrkineet ottamaan mallia toisistaan.
There has been no attempt by the EU to harmonise these laws, although there are many instances of imitation among States.
Euroopan unionin tuomioistuin on todennut, että tarve noudattaa EU:n lainsäädäntöä rajoittaa jäsenvaltioiden oikeutta asettaa omat sääntönsä kansalaisuuden saamiselle tai menettämiselle
The European Court of Justice has asserted that the right of Member States to set their own rules about the acquisition or loss of nationality is constrained by the necessity to respect EU law.
Tässä yhteydessä Espanjan äskettäinen päätös antaa kansalaisuus monille maahanmuuttajille EU-kumppaneitaan kuulematta sai osakseen paljon huomiota.
In this context, the 2005 decision by Spain to legalise as many as 700.000 immigrants without consulting its partners received a lot of attention.
Kuinka paljon vaalilakeja sitten saadaankin lähennetyksi, jäljelle jää kuitenkin vielä ratkaisematon ongelma siitä, miten Euroopan parlamentin paikat jaetaan.
Whatever approximation may be achieved in electoral law, however, there will still be the outstanding problem of how to distribute seats in the European Parliament.
Onko Lissabonin sopimuksella Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 14 artiklaan tehdyillä muutoksilla EU:n kansalaisuuden asemaan todella merkitystä tässä yhteydessä?
Do the changes made by the Treaty of Lisbon to Article 14 of the Treaty on European Union on the status of EU citizenship really matter in this context?
Pitäisikö meidän laskea pikemminkin EU:n kansalaisia kuin maan asukkaita?
Should we be counting EU citizens rather than national inhabitants?
Jos näin on, niin kuka tarkkaan ottaen on Euroopan unionin kansalainen?
If so, who precisely is the European Union citizen?
Vai seuraammeko me James Madisonin uskomusta, että tasavallassa parlamentaarinen edustus on ennemminkin syntymäoikeus kuin kansalaisen etuoikeus?
Or do we follow James Madison’s belief that, in the republic, parliamentary representation is more of a birthright than a civic privilege?
Madisonin lähestymistapa sisältää sen, että Euroopan parlamentti ei edusta EU:n kansalaisia ainoastaan de jure (kuten SEU:ssa virallisesti vahvistetaan), vaan se edustaa myös ketä tahansa muuta, joka asuu unionin alueella, myös lapsia ja ulkomaalaisia, ja sen velvollisuutena on pitää huolta näistä henkilöistä.
The Madisonian approach suggests that the European Parliament represents not only de jure EU citizens (as formally established by the EU Treaty), but that it also represents, and has a duty of care towards, anyone else who abides in the territory of the Union, including minors and denizens.
Jos muut tekijät ovat ennallaan, esittelijän mielestä tässä tapauksessa parlamentin paikkojen perinteinen jakomenetelmä kokonaisväestön perusteella – puuttumatta mitenkään ääntenlaskentaan neuvostossa – on oikea vaihtoehto eikä sitä pitäisi muuttaa.
That being the case, and all other things being equal, the traditional method of distributing seats in the Parliament on the basis of total population – to say nothing of counting votes in the Council – still seems to be the right one and should not be amended at least without deeper reflection.
Lisäuudistusten tarve
The need for further reform
Euroopan parlamentin ei pidä suhtautua välinpitämättömästi omiin vaalimenettelyihinsä.
The European Parliament should not be complacent about its own electoral methods.
Voidakseen jatkaa saarnaamista moniarvoisen liberaalin demokratian hyvistä puolista EP:n on harjoitettava myös nykyistä enemmän itsekritiikkiä.
If it is to continue to regularly preach the virtues of pluralist liberal democracy to other countries it needs also to be more self-critical.
Etyj/ODIHR tarkkaili vuonna 2009 ensimmäisen kerran täysimittaisesti Euroopan parlamentin vaaleja.
The OSCE/ODIHR conducted its first fully-fledged observer mission to the European Parliamentary elections in 2009.
Sen havainnot ovat mielenkiintoisia.
Its findings are interesting.
Etyj/ODIHR:n asiantuntijaryhmän raportti, Elections to the European Parliament, 4-7 June 2009 , Varsova, 22. syyskuuta 2009.
OSCE/ODIHR Expert Group Report, Elections to the European Parliament, 4-7 June 2009 , Warsaw, 22 September 2009.
Ensinnäkin Etyjin vaalitarkkailijat pitivät erityisen huomionarvoisena sitä, kuinka erilaiset EP:n vaalit olivat kussakin jäsenvaltiossa ja panivat merkille eroavuudet paikkajaossa, ensisijaisten äänien antamisen mahdollisuudessa, vapaiksi jääneiden paikkojen täyttämisessä, vaalijärjestelmissä, äänioikeudessa, ehdokkuudessa, ehdokkaiden valinnassa, vaalipiireissä ja vaalipäivissä.
First, the OSCE team was struck by how different the elections were in each State, noting variances in the methods of distributing seats, the possibility to cast preferential votes, the allocation of vacant seats, electoral systems, franchise, candidature, nomination of candidates, constituencies and polling days.
Kansainväliset tarkkailijat pitivät huomionarvoisena myös sitä, että EU:n tason poliittisten puolueiden osallistuminen vaalikampanjoihin on itse asiassa kiellettyä.
The international observers also found it odd that the European political parties are effectively forbidden from electoral campaigning.
Asetus EY 2004/2003, sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 2007.
Regulation EC 2004/2003, as amended in 2007.
Etyj/ODIHR arvosteli erityisesti seuraavia asioita:
The OSCE/ODIHR criticised in particular:
· kaikkia EU:n jäsenvaltioita koskevia ehdokkuusvaatimuksia ei ole yhdenmukaistettu;
· a lack of harmonization of candidacy requirements throughout the EU;
· Etyjin vaatimusten noudattamista ehdokkaan vaalikampanjassa koskevien säädösten puuttuminen joistakin jäsenvaltioista;
· a lack of provisions in some States allowing individual candidates to run in the elections in line with OSCE commitments;
· äänioikeutta koskevien säännösten puuttuminen joistakin jäsenvaltioissa erityisesti vankien ja EU:ssa oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten osalta;
· a lack of provisions in some States on voting rights, particularly for prisoners and for EU residents who do not hold citizenship of any State;
· vaalituloksesta oikeusistuimelle valittamisen mahdollisuuden puuttuminen joistakin jäsenvaltioista;
· a lack of possibility to appeal to a court decision regarding election results in some States;
· kotimaisten ja kansainvälisten vaalitarkkailijoiden pääsyä ja heidän kanssaan harjoitettavaa yhteistyötä koskevien Etyjin vaatimusten mukaisten säännösten puuttuminen joistakin jäsenvaltioista;
· a lack of provisions in some States to ensure adequate access and cooperation for domestic and international observers, in line with OSCE commitments.
Etyj/ODIHR:n suosituksiin sisältyivät:
Their recommendations included:
· tietoisuuden lisäämistä koskevien nykyisten käytäntöjen tarkistaminen tarkoituksena lisätä tehokkuutta ja välttää mahdollisia puolueellisuussyytöksiä;
· reviewing some of the current practices for awareness-raising campaigns with a view to increasing effectiveness and avoiding possible perceptions of partisanship;
· sen varmistaminen, että Euroopan tason poliittisten puolueiden toiminta otetaan riittävästi huomioon kansallisessa vaalilainsäädännössä;
· ensuring that national campaign legislation adequately addresses the activities of European-level political parties;
· vaalipäivien yhdenmukaistaminen, jotta voidaan varmistaa, että tulosten julkistamisessa kunnioitetaan sekä avoimuuden tarvetta että tarvetta välttää mahdollinen vaikuttaminen muiden jäsenvaltioiden vaalituloksiin;
· unifying the dates of the elections in order to ensure that the publication of results respects both the need for transparency and the need to avoid potential influence on the results in other States;
· rekisteröityjä äänestäjiä koskevan tiedonvaihdon parantaminen äänioikeuden yhtäläisyyden suojaamiseksi ja useaan kertaan äänestämisen estämiseksi;
· improving the process of exchange of information on registered voters so as to protect the equality of the vote and avoid possible multiple voting;
· lainsäädännön muuttaminen tarvittaessa riippumattoman uutisvälityksen varmistamiseksi ja sen arvioimiseksi, missä määrin tiedotusta koskevia sääntöjä kunnioitetaan vaalikampanjan aikana.
· amending legislation where necessary to provide for an independent media monitoring mechanism to assess whether media provisions are respected during the campaign period.