natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Realismi pakottaa meidät kuitenkin keskittymään aluksi pankkeihin, joskaan soveltamisalan tulevaa laajentamista ei pidä sulkea pois.
However realism forces us to start by focusing on banks, without precluding a future extension of the scope.
Koska nykyiset markkinat ovat globaaleja, tarvitsemme globaaleja ratkaisuja ja pyrkimistä sääntelyn ja menettelyjen kansainväliseen yhdenmukaistamiseen, mutta EU:n ei pidä kavahtaa johtajuuden osoittamista ja osallistumista aktiivisesti tulevaisuuden rahoitusjärjestelmän räätälöintiin.
While today’s global markets require global solutions, therefore calling on international alignment of regulations and procedures, the EU should not shy away from showing leadership and have an active participation in tailoring the financial system of the future.
Tehdyt ehdotukset perustuvat monelta eri taholta (Euroopan yliopistomaailma, yksityiset ja julkiset sidosryhmät, G20-ryhmä, rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraava elin ja Kansainvälinen valuuttarahasto) saatuun palautteeseen ja kriisistä saatuihin käytännön opetuksiin.
The proposals being put forward build upon multiple contributions from European academic, private and public stakeholders, international institutions such as the G20, Financial Stability Board and the IMF and the practical lessons learned from the crisis.
Muun muassa Yhdysvaltain talletussuojasta vastaavan viranomaisen (FDIC) ratkaisut olivat erityisen inspiroivia.
Solutions such as the Federal Deposit Insurance Corporation in the US were also particularly inspiring.
Kansallisten järjestelmien tilkkutäkki on nykyisin melkoinen, ja ne eivät ole aina keskenään yhteensopivia.
Presently there is patchwork of national frameworks, not always compatible between themselves.
On vaikeaa käsitellä nopeasti ja tehokkaasti rajojen yli toimivia ryhmittymiä, kun lainkäyttöalueita on useita.
It is difficult to deal swiftly and efficiently with cross-border groups involving several jurisdictions.
Vahvat ja vakaat eurooppalaiset rahoitusalan yhtenäismarkkinat edellyttävät 27 jäsenvaltion sääntelyn yhden- ja johdonmukaisuutta.
A robust and sound European single financial market requires coherence and cohesiveness of regulations across the 27 members.
Vain näin Euroopasta voi tulla kansainvälisen rahoitustoiminnan osaamiskeskus.
With that Europe can be the place of excellence for international finance.
Tehokkaan ehkäisevän järjestelmän ja turvaverkon luomiseksi ja sisämarkkinoiden turvaamiseksi ja vahvistamiseksi tarvitaan vakaata ja kattavaa lähestymistapaa.
A robust, comprehensive approach is needed to create an effective preventive framework and safety net, safeguarding and reinforcing the internal market.
Lähestymistavan on oltava luonteeltaan monikerroksinen, ja siinä on yhdistettävä johdonmukaisesti:
The approach must have a multilayered nature combining in a coherent way:
· tehokas EU:n valvontajärjestelmä, johon kuuluu Euroopan järjestelmäriskikomitea ja kolme alakohtaista valvontaviranomaista: Euroopan pankkiviranomainen, Euroopan vakuutus- ja työeläkeviranomainen ja Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen;
· an effective EU supervisory architecture with an European Systemic Risk Board and three sector authorities: Banking, Insurance and Occupational Pensions and Securities and Markets;
· kohennettu kansainvälinen sääntely muun muassa tarkistamalla pääomavaatimuksia, määrittelemällä uudelleen luokkiin 1 ja 2 kuuluvat pääomat, kattamalla lisäriskit ja ottamalla käyttöön likviditeettiaste, vastasyklisyyspuskurit, velkaantuneisuusasteet, uudistetut kirjanpitostandardit ja johtajien korvausjärjestelmiä koskevat määräykset jne.
· improved international regulations amongst other by revising capital requirements, redefining tier 1 and tier 2 capital, covering additional risks, introducing liquidity ratios, countercyclical buffers, leverage ratios, reforming accounting standards and rules on executive compensation, etc.;
· EU:n kriisinhallintakehys, jolla voidaan hoitaa nykyiset rajoitukset, jotka johtuvat kansallisperäisistä ja usein ristiriitaisista kriisinratkaisu- ja maksukyvyttömyysjärjestelyistä.
· an EU crisis management framework that can overcome the present limitations resulting from nationally based and often conflicting resolution and insolvency regimes.
Vaikka kriisinhallintakehys olisi miten tehokas tahansa, riskit ja epäonnistumiset pysyvät hyvin toimivien rahoitusmarkkinoiden piirteenä.
Effective as a crisis management framework may be, risk and failure will remain important features of a well functioning financial market.
Siksi käsiteltävinä olevissa ehdotuksissa pyritään pikemminkin säilyttämään rahoituspalvelujen yleisen edun ulottuvuus kuin pelastamaan yksittäiset rahoituslaitokset.
Therefore the present proposals aim at preserving the “public good” dimension of financial services rather than rescuing individual financial institutions.
"Rehabilitoinnin" tai "eutanasian" on pysyttävä vaihtoehtoina varsinaisille toimille.
“Rehabilitation” or “euthanasia” must remain as alternative outcomes of intervention.
Tämä epävarmuus on välttämätöntä moraalikadon estämiseksi.
This uncertainty is essential to prevent moral hazard.
Toimet on suunniteltava siten, että kustannukset siirtyvät veronmaksajilta ja tallettajilta itse toimialalle aiheuttamisperiaatteen mukaisesti.
Interventions must be designed to redirect cost away from taxpayers and depositors to the industry, along the polluter pay principle.
Suurin osa vaikutuksista on siirrettävä osakkaille ja osittain myös vakuudettomille velkojille sopivan aliarvostuksen avulla.
The bulk of the pain must be felt by the shareholders and partially by unsecured creditors through appropriate haircuts.
Hätäapu on aina maksettava takaisin.
Rescue aid must always be repaid.
Rahoitusalan Euroopan tason yhdenvertaisista lähtökohdista puhuttaessa ei voida sivuuttaa jäsenvaltioiden tuntuvia erilaisuuksia, jotka näkyvät vaikeuksina hyväksyä yhteisiä sääntely- ja valvontavälineitä, ratkaista koti- ja vastaanottajamaakysymyksiä ja päättää taakan jakamisesta ja pelkona laitosten haltuun ottamisesta.
The need for a European level playing field in the financial sector cannot ignore the existence of serious imbalances among Member States, evident in the difficulty of accepting common regulatory and supervisory tools, settling home/host issues, deciding on burden sharing and fears of institutional capture.
Kriisi on voimistanut vastavuoroisen luottamuksen puutetta.
Insufficient mutual trust has been amplified by the crisis.
Yhteistä lähestymistapaa kyetään kehittämään ainoastaan osallistavan, alhaalta ylöspäin käytävän rakentavan vuoropuhelun avulla, jota käyvät valvojien kollegiot ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajat.
Progress in building up a common approach will only be achieved through an inclusive, bottom up process of constructive dialogue between colleges of supervisors and representatives of the governments of the Member States.
On kuitenkin ilmeistä, että nyt Euroopan on päätettävä, lähteekö se luomaan yhteistä tulevaisuutta vai siirtyykö se kansallisuuden polulle.
However, it is evident that the time has arrived for Europe to make choices between further steps towards a common future or a nationalistic path.
Jälkimmäinen vaihtoehto ei ole mikään ratkaisu.
The latter is definitely not a solution.
Ensimmäisen vaihtoehdon toteuttaminen taas edellyttää pitkällistä lähentymisen ja vastavuoroisen luottamuksen vahvistamisen prosessia, mutta toisaalta systeemisesti merkittävistä pankeista aiheutuvien riskien ongelmaan tarvitaan välitöntä ratkaisua.
But the implementation of the former requires a lengthy process of convergence and mutual trust building, while immediate solutions are needed to tackle the risks posed by Systemic Banks.
Itse asiassa vähemmän kuin 50 pankkia (EU:n noin 12 000:sta) pitää hallussaan 70 prosenttia pankkien varallisuudesta.
In fact, less than 50 banks (out of 12,000 in the EU) represent 70% of banking assets.
Niistä aiheutuva suuri riski johtuu niiden koosta, monitahoisuudesta ja keskinäisistä suhteista muun järjestelmän kanssa.
The high risk they embody results from their size, complexity and interconnectedness with the rest of the system.
Niiden ongelmat tuntuvat järistysaaltoina kaikilla aloilla ja kaikissa maissa.
Their problems send shock waves across sectors and countries.
Vaikka systeemisesti merkittäviin pankkeihin keskittyminen heti alussa saattaa kuulostaa liian kunnianhimoiselta, niiden etusijalle asettaminen tiivistää ongelman ytimen ja saattaa toimia alkiomaisena foorumina keskipitkän tai pitkän aikavälin yleismaailmalliselle järjestelmälle, joka kattaa koko pankkijärjestelmän ja mahdollisesti myös muuta kuin pankkitoimintaa harjoittavat finanssilaitokset.
While starting with the Systemic Banks may sound excessively ambitious, prioritizing them addresses the core of the issue and may serve as an embryonic platform to develop in the medium/long run a universal regime covering the whole banking system and eventually non-banking financial institutions.
Tällä ehdotuksella vaikutetaan käynnissä olevaan sääntelykehitykseen ja etenkin EU:n valvontarakenteita koskevaan sääntelykehitykseen asettamalla EPV keskeiseksi toimijaksi yhteisiä valvontakäytänteitä kehitettäessä ja systeemisesti merkittäviä pankkeja koskevan toiminnan johtamisessa.
This proposal leverages on the ongoing regulatory developments, in particular those on the EU supervisory architecture by positioning the EBA as a central piece for the building up of a common culture of supervision and playing a leading role in what Systemic Banks are concerned.
Kutakin laitosta varten valvojien kollegiossa yhteistyössä rajat ylittävää vakautta käsittelevien työryhmien kanssa kehitetyt pakolliset varautumis- tai kriisinratkaisusuunnitelmat vaikuttavat parhaalta tavalta päästä yhteisymmärrykseen rajojen yli toimivien pankkien (olivatpa ne systeemisesti merkittäviä tai ei) diagnosoinnista ja niitä koskevista ratkaisuista.
Contingency/resolution mandatory plans, developed for each institution within the colleges of supervisors with input from the cross border stability groups, seem to be the ideal vehicle to developing consensus on diagnosis and solutions for cross border banks (systemic or not).
Tuleva kriisinhallinta on päätetty ratkaista pankeilta perittävän veron sijasta (yksityisesti rahoitettavalla ja julkisesti hallinnoitavalla) vakausrahastolla, koska:
The choice for future crisis management of a Stability Fund (privately funded and publicly managed) instead of a bank levy is based on the belief that:
· varojen välitön saatavuus on ennakkoehtona toimien tehokkuudelle;
· immediate availability of funds is a precondition for efficiency in intervention;
· on tärkeää kytkeä toisiinsa avoimesti toimialan maksuosuudet ja omien jälkien siivoamisesta aiheutuvat kustannukset;
· it is important to link in a transparent way industry contributions and the cost of cleaning its own pollution;
· sen yleiseurooppalainen luonne on ainoa tapa kansallismielisyyden voittamiseen kriisin iskiessä.
· its pan European nature is the only way to overcome nationalistic behaviour when crisis hit.
Vaikka rahaston kokoa varten tarvitaan lisäselvityksiä, maksuosuuksien on oltava riskeihin perustuvia.
Although the size of the fund requires further research, contributions must be risk based.
Rahaston likviditeettiä on hallinnoitava konservatiivisesti, mutta tämän on hyödynnettävä EU:n strategista ohjelmaa.
The liquidity of the Fund must be managed conservatively while still being put to good use given the EU’s strategic agenda.
Ehdotettu vakautta koskevan rahaston erottaminen talletussuojajärjestelmistä juontuu niiden eri tarkoitusperien tunnistamisesta ja pelosta, että varojen yhdistäminen saattaisi pahimmassa tapauksessa vaarantaa tallettajille suoritettavat maksut.
The proposed separation of the Stability Fund from the Deposit Guarantee Schemes emanates from the recognition of their different purposes and the fear that the comingling of funds could, in the worst case, jeopardize the payment to depositors.
Systeemisesti merkittävien pankkien käsittelyyn tarvittava asiantuntemus ja kriisinratkaisumenettelyjen soveltamisala saattavat edellyttää erityisen viraston luomista (kuten Yhdysvaltojen FDIC).
The expertise required and scope of resolution procedures involved in dealing with Systemic Banks would potentially warrant the creation of a specific agency (as is the case of FDIC in the US).
Byrokratian ja kustannusten paisuminen puoltavat kuitenkin tuntuvasti kevyempää käynnistämistä EPV:hen kuuluvana erityisyksikkönä.
However, bureaucracy and costs containment, strongly recommends starting with a lighter infrastructure working as a special unit within the EBA.
Maksukyvyttömyyttä ja konkurssia koskevat nykyiset lait ja oikeuskäytännöt poikkeavat huomattavasti toisistaan eri maissa, ja niissä tunnutaan keskittyvän pikemminkin velkojien ja osakkaiden suojelemiseen kuin rahoitusjärjestelmän vakauden vaalimiseen.
Existing laws and court practices on insolvency and bankruptcy are materially different across countries and tend to focus on protection of creditors and shareholders rather than on preserving the stability of the financial system.
Siten Euroopan kriisinratkaisujärjestelmän kehittäminen edellyttää erittäin monimutkaista yhdenmukaistamisprosessia.
Thus, the delivery of a universal European resolution regime will require an extremely complex harmonisation process.
Vaikuttaa siltä, että jos asiassa aiotaan edetä lähitulevaisuudessa tarvitaan (nykyisen yhtiöoikeutta koskevan direktiivin mukaiseen malliin perustuva) Euroopan pankkiyhtiösäädös, jonka kaikki systeemisesti merkittävät pankit hyväksyvät.
A European Bank Corporate Law (inspired on the existing European Company Law Directive), to be adopted by all Systemic Banks, seems to be then necessary to achieve progress in the near future.
Juuri nyt vaaditaan kunnianhimoista, mutta tasapainoista ja realistista lähestymistapaa.
The moment calls for an ambitious although balanced and realistic approach.
Tähän historialliseen tilaisuuteen on tartuttava.
This historical window of opportunity needs to be seized.
Euroopan parlamentti toimii valtuuksiensa mukaisesti ja vastaa näin Euroopan kansalaisten odotuksiin ja osoittaa olevansa heidän luottamuksensa arvoinen.
The European Parliament will act according to its mandate and meet the expectations and trust of the European citizens.
rajatylittävästä kriisinhallinnasta pankkialalla
on a Cross-Border Crisis Management in the Banking Sector
1. katsoo, että Euroopan pankkiviranomaisella pitäisi olla valta toteuttaa EU:n tasolla kaikkia jäsenvaltioita sitovia toimia, mutta myös kansallisille valvojille on annettava valtuudet suorittaa käytännön valvontaa korkeimmalla mahdollisella tasolla;
Believes that the European Banking Authority should have the power to implement binding measures at Union level applicable to all Member States , whilst also empowering national supervisors to conduct day-to-day supervision to the highest possible level;
- velkojien ja vähemmistöosakkaiden yhtäläinen suoja kaikissa jäsenvaltioissa, joissa pankilla on konttoreita tai tytäryhtiöitä;
- equal protection of creditors and minority shareholders in all the Member States where a bank has branches/subsidiaries;
9. katsoo, että EU:n yhtiöoikeuden tietyistä vaatimuksista on voitava poiketa, jotta viranomaiset voivat puuttua pankkitoimintaan, jos poikkeamista voidaan perustella yleisen edun mukaisilla tavoitteilla;
Expresses the opinion that derogations should nevertheless be made from certain of the requirements imposed by EU company law, to permit intervention by an authority in banking activities where this is justified in the public interest;
Valdemar Tomaševskin parlamentaarisen koskemattomuuden ja erioikeuksien puolustamista koskevasta pyynnöstä
on the request for defence of the immunity and privileges of Valdemar Tomaševski
– ottaa huomioon Euroopan parlamentin puhemiehelle osoitetun 2. helmikuuta 2010 päivätyn pyynnön Valdemar Tomaševskin parlamentaarisen koskemattomuuden puolustamiseksi, josta ilmoitettiin täysistunnossa 24. maaliskuuta 2010,
– having regard to the request by Valdemar Tomaševski for defence of his immunity, forwarded to the President of the European Parliament on 2 February 2010 and announced in plenary sitting on 24 March 2010,
– kuultuaan Valdemar Tomaševskia työjärjestyksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti,
– having heard Valdemar Tomaševski in accordance with Rule 7(3) of its Rules of Procedure,
– ottaa huomioon perussopimuksiin liitetyn, Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan (N:o 7) 8 ja 9 artiklan sekä Euroopan parlamentin jäsenten valitsemisesta yleisillä välittömillä vaaleilla 20. syyskuuta 1976 annetun säädöksen 6 artiklan 2 kohdan,
– having regard to Articles 8 and 9 of the Protocol (No 7) of 8 April 1965 on the Privileges and Immunities of the European Union, and Article 6(2) of the Act of 20 September 1976 concerning the election of the members of the European Parliament by direct universal suffrage,
– ottaa huomioon 28. syyskuuta 2005 vahvistetut Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevat säännöt,
– having regard to the Statute for Members of the European Parliament adopted on 28 September 2005,
– ottaa huomioon työjärjestyksen 6 artiklan 2 kohdan ja 7 artiklan,
– having regard to Rules 6(3) and 7 of its Rules of Procedure,
– ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön ( A7‑0214/2010 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs ( A7‑0214/2010 ),
A. ottaa huomioon, että Valdemar Tomaševski on Euroopan parlamentin jäsen,
A. whereas Valdemar Tomaševski is a Member of the European Parliament,
B. ottaa huomioon, että Valdemar Tomaševskia ei ole haastettu oikeuteen Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 8 artiklan mukaisesti ja että hänen tapauksessaan ei näin ollen ole kyse parlamentaarisesta koskemattomuudesta,
B. whereas Valdemar Tomaševski is not facing legal proceedings within the meaning of Article 8 of the Protocol, so that this case does not concern parliamentary immunity,
C. ottaa huomioon, että lailla (N.X-816) 19. syyskuuta 2006 vahvistettuja Liettuan poliittisten päätöksentekijöiden toimintasääntöjä (jäljempänä "toimintasäännöt"), joiden noudattamista valvoo lailla (N.X-1777) 1. heinäkuuta 2008 perustettu poliittinen elin, Liettuan valtakunnallinen eettinen toimikunta, sovelletaan toimintasääntöjen mukaan myös Liettuasta valittuihin Euroopan parlamentin jäseniin,
C. whereas the Code of Conduct for State Politicians (hereinafter 'the Code of Conduct'), introduced by Law No X-816 of 19 September 2006, which is enforced by the Chief Official Ethics Commission of the Republic of Lithuania, a political body established by Law No X-1777 of 1 July 2008, states explicitly that it is also applicable to Members of the European Parliament elected in Lithuania,
D. ottaa huomioon, että Liettuan valtakunnallinen eettinen toimikunta hyväksyi 22. tammikuuta 2010 edellä mainittujen toimintasääntöjen nojalla päätöksen Valdemar Tomaševskille annettavasta "julkisesta varoituksesta", joka koskee hänen poliittista toimintaansa Euroopan parlamentin jäsenenä,
D. whereas, on 22 January 2010, the Lithuanian Chief Official Ethics Commission adopted a decision publicly admonishing Valdemar Tomaševski on the basis of the Code of Conduct in relation to political activities conducted as a Member of the European Parliament,
E. ottaa huomioon, että Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 2 artiklan mukaan " j äsenet ovat itsenäisiä ja riippumattomia "
E. whereas, in accordance with Article 2 of the Statute for Members of the European Parliament
EUVL L 262, 7.10.2005, s. 1. ,
OJ L 262, 7.10.2005, p.
F. ottaa huomioon periaatteen unionin oikeuden ensisijaisuudesta,
F. having regard to the principle of the precedence of Union law,
G. huomauttaa, että asianomainen päätös ja Liettuan tasavallan lainsäädäntö, johon se perustuu, ovat unionin oikeuden vastaisia, sillä niissä ei kunnioiteta jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 2 artiklassa vahvistettuja Euroopan parlamentin jäsenten itsenäisyyden ja riippumattomuuden periaatteita,
G. whereas the decision in question and the legislation of the Republic of Lithuania on which it is based breach European Union law by not observing the principles of the freedom and independence of Members of the European Parliament established by Article 2 of the Statute for Members of the European Parliament,
H. ottaa huomioon, että perussopimusten valvojana komission on käynnistettävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan nojalla jäsenyysvelvoitteiden rikkomusmenettely Liettuan tasavaltaa vastaan,
H. whereas the Commission, as guardian of the Treaties, should now initiate infringement proceedings against the Republic of Lithuania under Article 258 of the Treaty on the Functioning of the European Union,
2. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja asiasta vastaavan valiokunnan mietinnön viipymättä komissiolle ja Liettuan tasavallan toimivaltaisille viranomaisille.
Instructs its President to forward this decision and the report of its committee responsible immediately to the Commission and to the relevant authorities of the Republic of Lithuania.
Euroopan parlamentin jäsen Valdemar Tomaševski lähetti 2. helmikuuta 2010 Euroopan parlamentin puhemiehelle kirjeen, jossa hän pyysi suojaamaan Euroopan parlamentin edustajantoimensa riippumattomuutta, jota oli loukattu Liettuan tasavallan parlamentin alaisen valtakunnallisen eettisen toimikunnan 22. tammikuuta 2010 antamalla varoituksella.
On 2 February 2010, Member of the European Parliament Valdemar Tomaševski sent a letter to the President of the European Parliament requesting that the independence of his office of Member of the European Parliament be defended, as it was jeopardised by the admonishment issued on 22 January 2010 by the Lithuanian Chief Official Ethics Commission, a body of the Lithuanian Parliament.
Liettuan valtakunnallinen eettinen toimikunta päätti 22. tammikuuta 2010
On 22 January 2010, the Lithuanian Chief Official Ethics Commission decided:
"todeta – asettamatta kyseenalaiseksi Euroopan parlamentin jäsenen Valdemar Tomaševskin oikeutta ilmaista itseään vapaasti ja puolustaa kansallisten vähemmistöjen oikeuksia – että Liettuan kansalaisen, poliittisen päätöksentekijän ja yhden Liettuan parlamenttipuolueen puheenjohtajan Valdemar Tomaševskin käytös julkisuudessa ja hänen valitsemansa toimintatapa eivät ole valtiota ja sen kansalaisia kunnioittavia, puolueettomia eivätkä omiaan lisäämään luottamusta valtioon ja sen toimielimiin."
‘to note, notwithstanding Valdemar Tomaševski ’s rights, as a Member of the European Parliament, to express his views freely and to defend the rights of minorities, that the public behaviour of and course of action chosen by Valdemar Tomaševski – a citizen of the Republic of Lithuania, political leader and chair of a Lithuanian political party represented in parliament – are disrespectful of the State and its citizens, are unfair and do not promote trust in the State and its institutions’.
Liettuan valtakunnallinen eettinen toimikunta antoi päätöksensä Lietuvos Sajūdis ‑yhdistyksen saatettua 5. marraskuuta 2009 sen käsiteltäväksi Euroopan parlamentin jäsenen (ECR-ryhmä) ja Lietuvos lenkų rinkimų akcija ‑puolueen (parlamenttipuolue) puheenjohtajan Valdemar Tomaševskin julkiset lausumat puolalaisten väitetystä syrjinnästä Liettuan tasavallassa.
The Lithuanian Chief Official Ethics Commission issued this decision following a complaint lodged with it on 5 November 2009 by the association Lietuvos Sajūdis regarding public statements made by Valdemar Tomaševski, Member of the European Parliament (ECR Group) and chair of the Lietuvos Lenkų Rinkimų Akcija, a political party represented in the Lithuanian Parliament, on the discrimination which he claims Poles in Lithuania face.
Lietuvos Sajūdis ‑yhdistyksen mukaan Valdemar Tomaševski ilmaisi Euroopan parlamentin ECR-ryhmän kokouksessa 7. syyskuuta 2009 tyytymättömyytensä Liettuan puolalaisten tilanteeseen komission puheenjohtajalle José Manuel Barrosolle.
According to Lietuvos Sajūdis , at an ECR Group meeting in the European Parliament on 7 September 2009, Valdemar Tomaševski complained about the situation of Poles in Lithuania to José Manuel Barroso, President of the Commission.