natgillin/translations-raw huggingface dataset:
F. korostaa, että lokakuusta 2008 alkaen komissio on ehdottanut toimia, joiden tarkoituksena on nopeuttaa koheesiopolitiikan ohjelmien täytäntöönpanoa vuosina 2007–2013, jotta kaikki sen resurssit ja välineet otettaisiin käyttöön elvytystyön tukemiseksi suoraan ja tehokkaasti kansallisella ja alueellisella tasolla,
F. stressing that from October 2008 onwards the Commission proposed a series of measures aimed at speeding up implementation of programmes under the cohesion policy 2007-2013 in order to mobilise all its resources and means to provide immediate and effective support for recovery efforts at national and regional level,
G. ottaa huomioon, että komission strategia investointien nopeuttamiseksi ja koheesiopolitiikan ohjelmien yksinkertaistamiseksi jäsenvaltioille osoitettujen suositusten ja lainsäädännöllisten ja muiden toimien kautta rakentuu kolmen painopistealueen ympärille: a) koheesiopolitiikan ohjelmien joustavuuden lisääminen, b) alueille annettavan yllykkeen vahvistaminen, c) järkevät investoinnit koheesiopolitiikan ohjelmissa; toteaa, että vuonna 2010 työllisyyden ja kilpailukyvyn edistämiseen osoitetuista 64,3 miljardista eurosta 49,4 miljardia euroa käytetään koheesioon (2 prosentin lisäys verrattuna vuoteen 2009) ja 14,9 miljardia euroa kilpailukykyyn (7,9 prosentin lisäys verrattuna vuoteen 2009),
G. whereas the Commission strategy to accelerate investment and simplify cohesion policy programmes through recommendations to the Member States and legislative or non-legislative measures is built around three axes: (a) greater flexibility for cohesion programmes, (b) giving the regions a head start, and (c) smart investment for cohesion programmes; whereas for 2010, of the EUR 64.3 billion earmarked for employment and competitiveness, EUR 49.4 billion are to be used for cohesion (an increase of 2% over 2009) and EUR 14.9 billion for competitiveness (an increase of 7.9% over 2009),
Maailmanlaajuisen rahoitus- ja talouskriisin ja Euroopassa vallitsevan talouden laskusuhdanteen puitteissa EU:n aluepolitiikka myötävaikuttaa ratkaisevasti Euroopan talouden elvytyssuunnitelmaan, on yhteisön tärkein reaalitalouteen tehtävien investointien lähde ja tarjoaa merkittävää tukea julkisille investoinneille, alue- ja paikallistason investoinnit mukaan lukien.
In the context of the global financial and economic crisis and the economic slowdown in Europe, EU regional policy makes a decisive contribution to the Economic Recovery Plan, constituting the main Community source of investment in the real economy and providing notable support for public investment, including at regional and local level.
Kun otetaan huomioon, että EU:lla ei ole tehokkaita taloudellisen koordinoinnin ja tasapainoisen kasvun järjestelmiä, rakennerahastojen ja muiden toimien kautta toteutettava koheesiopolitiikka on ensiarvoisen tärkeää.
Given the EU’s lack of effective mechanisms for economic coordination and balanced growth, cohesion policy, through the Structural Funds and other actions, is of prime importance.
Aluepolitiikka ei ole ainoastaan väline, jolla kriisin kielteiset taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset välittömästi tukahdutetaan, vaan myös pitkän aikavälin toimintalinja, jolla torjutaan kriisin jälkivaikutuksena esiin tulleita ja syntyneitä rakenteellisia ongelmia, erityisesti mitä tulee kilpailukykyyn ja työllisyyteen tavoitteeseen 2 kuuluvissa jäsenvaltioissa.
Regional policy is not only a way to immediately ‘damp down’ the negative economic and social effects of the crisis but is also a long-term policy for combating the structural problems revealed and created against the background of the crisis, particularly as regards competitiveness and employment in the Objective 2 Member States.
Tässä mietinnössä keskitytään toimiin, joilla toteutetaan Euroopan talouden elvytyssuunnitelman kahta tärkeintä pilaria, erityisesti kilpailukykyä koskevaa, käyttämällä niille kuuluvaa osuutta määrärahoista ja välineistä järjestelmällisesti ja tehokkaasti.
This report focuses on actions to implement the two main pillars of the European Economic Recovery Plan, in particular the competitiveness pillar, through systematic and effective use of appropriations and the means corresponding to them.
Talouskriisi ja "alueellinen kilpailukyky ja työllisyys"
The economic crisis and ‘regional competitiveness and employment’
Tavoite 2 on ollut ja on edelleen yksi koheesiopolitiikan tärkeimmistä pilareista, ja nykyään sillä on talouskriisin puitteissa erityistä merkitystä Euroopan alueiden kilpailukyvyn lisäämisessä ja niiden valmistamisessa kriisin jälkeisellä aikakaudella tapahtuvaan kehitykseen.
Objective 2 has been and remains one of the most important pillars of cohesion policy and takes on particular significance today, in the context of exiting the economic crisis, for increasing the competitiveness of the European regions and their readiness for growth in the post-crisis era.
Ajanjaksolla 2000–2006 tavoite 2, joka koski taloudellisen ja yhteiskunnallisen muutoksen tukemista kehityksessä jälkeen jääneillä alueilla, oli osoitettu 15,2 prosentille eurooppalaisista (tavoitteeseen 2 kuuluvilla alueilla oli noin 69,8 miljoonaa asukasta).
In the period 2000-2006, Objective 2, which related to support for the economic and social conversion of areas lagging behind in their development, was aimed at 15.2% of Europeans (around 69.8 million inhabitants lived in Objective 2 areas).
He hyötyivät yhteensä 22,5 miljardin euron rahoituksesta (9,6 prosenttia kaikista varoista), ja laskelmien mukaan bruttotyöpaikkoja luotiin 730 000.
They benefited from total financing of EUR 22.5 billion (9.6% of overall resources), while it is calculated that 730 000 gross jobs have been created.
Nämä alueet voidaan luokitella seuraavasti: a) teollisuusalueet (8,5 prosenttia), joilla työttömyysaste ylittää yhteisön keskiarvon ja teollisuuden työllisyysaste ylittää yhteisön keskiarvon sekä pienenee tasaisesti, b) maatalousalueet (5,2 prosenttia), joilla asukastiheys on alle 100 asukasta neliökilometrillä, maatalousalan työllisyysaste on yli kaksinkertainen suhteessa yhteisön keskiarvoon, työttömyysaste ylittää yhteisön keskiarvon ja väestö vähenee tasaisesti, c) kaupunkialueet (1,9 prosenttia), joilla pitkäaikaistyöttömyys ylittää yhteisön keskiarvon, köyhyysaste on korkea, sosiaalinen ympäristö on hyvin kurjistunut, rikollisuusaste on korkea ja koulutustaso on alhainen, d) kalastusalueet (0,3 prosenttia) ja e) seka-alueet (2,1 prosenttia).
These regions may be classed as: (a) industrial areas (8.5%) with unemployment rates higher than the Community average, with industrial employment greater than the Community average and in steady decline, (b) rural areas (5.2%) with a population density of fewer than 100 inhabitants per square kilometre, with an employment rate in the rural sector more than double the Community average, with an unemployment rate higher than the Community average and with a steadily declining population, (c) urban areas (1.9%) with long-term unemployment greater than the Community average, with a high level of poverty, with a particularly damaged social environment, with a high crime rate, with low educational performance, (d) fisheries areas (0.3%), (e) mixed areas (2.1%).
Vuoden 2006 uudistuksen myötä tavoite 2 koskee nyt alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tukemista yhteensä 168 alueella 19 jäsenvaltiossa (katso liite I) eli 314:ää miljoonaa asukasta ja yhteensä 54,7 miljardin euron suuruista rahoitusta vuosina 2007–2013 (lähes 16 prosenttia kaikista varoista).
With the 2006 reform, Objective 2 now relates to strengthening regional competitiveness and employment in a total of 168 regions in 19 Member States (see Annex I), i.e. 314 million inhabitants, with total financing for 2007-2013 of EUR 54.7 billion (almost 16% of overall resources).
On siis tärkeää, että tavoitetta 2 hyödynnetään täysimääräisesti ja että sen kautta edistetään kansantalouksiemme elvytyksen kokonaisstrategiaa sekä niiden kilpailukykyä.
It is therefore important for Objective 2 to be fully exploited and to make a full contribution to the overall strategy for our economies’ recovery, as well as to their competitiveness.
Erittäin merkittävää on, että noin 73,7 prosenttia rahoituksen kokonaismäärästä on osoitettu a) tietämyksen ja innovoinnin parantamiseen (33,7 prosenttia) ja b) työpaikkojen määrän lisäämiseen ja niiden laadun parantamiseen (40 prosenttia).
It is particularly important that around 73.7% of this amount is earmarked for (a) improving knowledge and innovation (33.7%), and (b) more and better jobs (40%).
Vastaava osuus on tavoitteeseen 1 kuuluvien alueiden kohdalla tuntuvasti pienempi, vaivoin 40 prosenttia, joskin absoluuttisina lukuina se on huomattavasti korkeampi, koska kyseisten alueiden tarpeet ovat suuremmat (katso liite II).
The corresponding percentage for Objective 1 regions is markedly lower, just 40%, even though, in absolute figures, it is significantly higher due to the greater needs of the areas in question (see Annex II).
Komission viimeisimmän taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan kertomuksen mukaan useimmat indikaattorit osoittivat tavoitteeseen 2 kuuluvilla alueilla hyviä tuloksia, esimerkiksi työllisyyden, innovoinnin, tutkimuksen ja kehittämisen (T&K), inhimillisen pääoman intensiteetin, koulutuksen ja elinikäisen oppimisen aloilla, kun taas eräillä muilla aloilla, kuten suorien ulkomaisten investointien ja tuottavuuden kasvu, lähentymisalueilla on paremmat tulokset (katso liite III).
The latest progress report from the Commission on economic and social cohesion shows that most indicators in the Objective 2 regions recorded high performance levels before the economic crisis, such as employment, innovation, research and development (R&D), human capital intensity, education and training and lifelong learning, while for others, such as increased foreign direct investment (FDI) and productivity, the convergence regions show higher performance levels (see Annex III).
Esimerkiksi ennen kriisiä, ajanjaksolla 2000–2006, BKT henkeä kohti suhteessa EU:n keskiarvoon nousi yhteensä kuusi prosenttiyksikköä ja toi lähentymisalueet neljän prosenttiyksikön päähän EU:n keskiarvosta, 59 prosenttiin eli lähemmäksi 75 prosentin alarajaa, vaikka jäikin vielä reilusti sen alapuolelle.
By way of example, before the crisis, between 2000 and 2006,GDP per head relative to the EU average increased by six points overall, bringing the convergence regions within four percentage points of the EU average, at 59%, closer to but still well below the minimum threshold of 75%.
Kilpailukyvyn ja työllisyyden alueet (tavoite 2) ovat melko lailla muita edellä 122 prosentillaan, mutta kaikesta huolimatta niillä tapahtui 4,4 prosentin lasku ajanjaksolla 2000–2006.
The competitiveness and employment regions (Objective 2), while they are quite a way ahead of the others at 122%, nevertheless experienced a drop of 4.4% in the 2000-2006 period.
Tuottavuuden suuri kasvu lähentymisalueilla on pääasiallinen syy siihen, että ero henkeä kohden lasketussa BKT:ssä on kutistunut merkittävästi (katso liite IV).
The large rise in productivity of the convergence regions is the main reason why the difference in per capita GDP has significantly decreased (see Annex IV).
Vuodesta 2000 alkaen teollisuuden ja palvelujen tuottavuus on noussut lähentymisalueilla vuosittain 2 prosenttia; tämä on tavoitteeseen 2 kuuluvien kilpailukyvyn ja työllisyyden alueiden vastaavaan lukuun verrattuna kaksinkertainen.
From 2000 onwards productivity in industry and services shows a 2% annual increase in the convergence regions, double the percentage in the competitiveness and employment regions under Objective 2.
Tämä kasvu on nojautunut koulutuksen tukemiseen, tieto- ja viestintätekniikoiden parempaan ja laajempaan käyttöön sekä runsaisiin suoriin ulkomaisiin investointeihin.
This increase has been supported by assistance for education, better and wider use of ICT and high inflow of foreign direct investment.
Samanaikaisesti alueiden välillä on vielä suuria eroja koulutustasossa.
At the same time, there are still major disparities in educational standards between regions.
Tutkinnon suorittaneiden osuus on melkein 9 prosenttia suurempi tavoitteeseen 2 kuuluvilla alueilla kuin lähentymisalueilla.
The proportion of graduates is almost 9% higher in the Objective 2 regions than in the convergence regions.
Lisäksi osallistumisessa elinikäiseen oppimiseen on jääty huomattavasti jälkeen lähentymisalueilla, missä osuus on puolet siitä mitä se on tavoitteeseen 2 kuuluvilla alueilla.
Also, participation in lifelong learning lags behind significantly in the convergence regions, where the proportion is half that in the Objective 2 regions.
Rahoitus- ja talouskriisi tuo esiin Euroopan lähentymistavoitteeseen kuuluvien alueiden heikkoudet sekä rakenteelliset haitat, erityisesti mitä tulee Euroopan unionin alueiden kilpailukykyyn ja työllisyyteen.
The financial and economic crisis highlights the weaknesses of the European convergence areas and the structural disadvantages, particularly as regards competitiveness and employment, of the European regions.
Komission tuoreimpien ennusteiden mukaan (2009–2011) tilanne työmarkkinoilla pysyy epäsuotuisana, EU:n työttömyysasteen odotetaan nousevan 10,25 prosenttiin, ja työpaikoista katoaa 2,25 prosenttia vuonna 2009 ja 1,25 prosenttia vuonna 2010.
Based on the latest Commission forecasts (2009-2011), the situation in the labour market will remain unfavourable and the unemployment rate is expected to reach 10.25% in the EU, with the loss of 2.25% of jobs for 2009 and 1.25% for 2010.
Kriisillä ja sen talouden avainaloihin kohdistuvilla seurauksilla on vaikutuksensa myös kuluvalla kaudella: a) uusien tilauksien määrä ja luottamus kasvavat ja EU:n teollisuuden näkymät parantuvat, mikä johtaa teollisuustuotannon vakaantumiseen, mutta näyttävää elpymistä ei tapahdu, toisin sanoen tuotanto on 20 prosenttia alhaisempi kuin vuoden 2008 alussa (katso liite IV), b) toiminta vähenee edelleen rakennusalalla, c) pk-yrityksillä on edelleen vaikeuksia saada mikroluottoja ja -rahoitusta.
The crisis, with its impact in the key sectors of the economy, has the following consequences in the current period also: (a) an increase in new orders and confidence and an improvement in the EU industrial picture, leading to stabilisation of industrial production but without a dramatic recovery, i.e. at a rate 20% lower than at the start of 2008 (see Annex IV), (b) continued decline in activities in the manufacturing sector, and (c) continued difficulty for SMEs in accessing micro-credit/financing.
Monien jäsenvaltioiden suuret julkisen talouden ongelmat (suuri julkinen velka, suuri julkisen talouden alijäämä) ovat estävä tekijä ja jarru kansallisten yhteisrahoitusosuuksien panostamiselle tavoitetta 2 koskeviin ohjelmiin.
The major financial problems of many Member States (high public debt, high budget deficit) are also an inhibiting factor and a constraint on the contribution of national co-financing to programmes relating to Objective 2.
Valitettavasti tällä hetkellä on puutetta yhteen kootuista laadullisista ja määrällisistä tiedoista, jotka koskevat rahoitus- ja talouskriisin lyhyen ja pitkän aikavälin vaikutuksia EU:n alueilla ja tärkeimpien taloudellisten ja sosiaalisten indikaattorien kehitystä.
Unfortunately, at this stage there is a lack of aggregated qualitative and quantitative data on the short-term and long-term impact of the financial and economic crisis in the EU regions and the shaping of the most significant economic and social indicators.
Esittelijä katsoo, että komission on esitettävä erityiskertomus tai -tutkimus rahoituskriisin vaikutuksista EU:n alueisiin ja erityisesti tavoitteeseen 2 kuuluviin alueisiin, kun otetaan huomioon kriisin erityisen kielteiset vaikutukset työllisyyteen ja kilpailukykyyn.
The rapporteur takes the view that the Commission should present a special report/study on the consequences of the financial and economic crisis in the EU regions, in particular the Objective 2 regions, given its particularly negative impact on employment and competitiveness.
Aluepolitiikan panos rahoitus- ja talouskriisin torjuntaan tavoitteen 2 puitteissa
Contribution of regional policy to fighting the economic crisis within the framework of Objective 2
Lokakuusta 2008 alkaen komissio on ehdottanut useita toimia, joiden tavoitteena on nopeuttaa koheesiopolitiikan vuosien 2007–2013 ohjelmien täytäntöönpanoa, jotta kaikki koheesiopolitiikan resurssit ja välineet otettaisiin käyttöön kansallisella ja alueellisella tasolla tehtävän elvytystyön tukemiseksi välittömästi ja tehokkaasti.
From October 2008 the Commission proposed a series of measures aimed at speeding up implementation of programmes under the cohesion policy 2007-2013, in order to mobilise all its resources and means to provide immediate and effective support for recovery efforts at national and regional level.
Koheesiopolitiikan puitteissa noin 55 miljardia euroa (vuosina 2007–2013) on osoitettu yritysten tukemiseen, ja tästä suuri osa koskee pk-yritysten innovoinnin tukemista.
Under the cohesion policy around EUR 55 billion are earmarked (between 2007 and 2013) to support undertakings, most of which concerns strengthening innovation by SMEs.
Monet suunnitelluista toiminnoista vastaavat välittömämpiä tarpeita, jotka liittyvät nykyisen taloudellisen tilanteen hoitamiseen ja joissa keskitytään erityisesti reaalitaloudessa yritysten eteen tuleviin merkittäviin haasteisiin, mutta ehdotetuilla yritysten hyväksi toteutettavilla interventiotoimilla pyritään pitkän aikavälin rakennemuutosta koskeviin tuloksiin eikä taloudellisen pelastuksen tuoviin hätäinterventioihin, jotka ovat mahdollisesti ristiriidassa valtiontukia koskevan politiikan kanssa.
Many of the programmed activities match more immediate needs to deal with the current economic situation and focus, in particular, on significant challenges faced by undertakings in the real economy, but the proposed measures under interventions in favour of undertakings are targeted at long-term results from tackling structural problems and not at fire-fighting interventions for economic survival, which are potentially incompatible with State aid policies.
On erittäin rohkaisevaa, että EU 2020 -strategian keskeisissä prioriteeteissa korostetaan tarvetta hyödyntää uusia kasvun lähteitä, jotka turvaavat samalla EU:n sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden sekä sääntelykehyksen parantamisen alueellisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi.
It is particularly encouraging that the key priorities of the EU 2020 strategy stress the need to exploit new sources of growth that will simultaneously ensure social and territorial cohesion of the EU and improvement of the regulatory framework for strengthening territorial cohesion.
On syytä panna merkille, että alueellinen yhteenkuuluvuus tuo lisäarvoa eri alueiden kilpailukyvyn kehittämiselle ja parempien yrittäjyyden olosuhteiden edistämiselle, pk-yritysten kasvulle ja niiden suhteellisten etujen hyödyntämiselle.
It is worth noting that territorial cohesion gives added value to developing the competitiveness of the various areas and promoting better conditions for entrepreneurship, growth of SMEs and exploitation of their comparative advantages.
Täsmällisemmin ja suoremmin sanottuna vuonna 2010 kestävälle kehitykselle osoitetuista 64,3 miljardista eurosta 49,4 miljardia euroa on varattu yhteenkuuluvuuden edistämiseen (2 prosentin lisäys verrattuna vuoteen 2009) ja 14,9 miljardia euroa kilpailukyvyn edistämiseen (7,9 prosentin lisäys verrattuna vuoteen 2009) (katso liite V).
More specifically and immediately, for 2010, of the EUR 64.3 billion earmarked for sustainable growth, EUR 49.4 billion concern cohesion (an increase of 2% on 2009) and 14.9 billion euros concern competitiveness (an increase of 7.9% on 2009) - (see Annexe V).
Tavoitteena on muun muassa pk-yritysten (pienten ja keskisuurten yritysten) kilpailukyvyn vahvistamisen puitteissa luoda 400 000 työpaikkaa vuoteen 2013 mennessä (katso liite VI).
One goal, among others, in the context of strengthening the competitiveness of SMEs (small and medium-sized enterprises) is to create 400 000 jobs by 2013 (see Annexe VI).
Samanaikaisesti on tuettava komission strategiaa investointien vauhdittamiseksi ja koheesiopolitiikan ohjelmien yksinkertaistamiseksi jäsenvaltioille annettavien suositusten kautta sekä lainsäädännöllisten ja muiden toimien kautta.
At the same time, the Commission’s strategy for accelerating investment and simplifying cohesion policy programmes must be strengthened through recommendations to the Member States and legislative or non-legislative measures.
Esittelijä on samaa mieltä siitä, että seuraavat kolme painopistealuetta on asetettava etusijalle: a) koheesiopolitiikan ohjelmien joustavuuden lisääminen, b) alueille annettavan yllykkeen vahvistaminen, c) järkevät investoinnit koheesiopolitiikan ohjelmissa.
The rapporteur agrees with the priority that should be given to the three axes: (a) greater flexibility for cohesion programmes, (b) giving regions a head start in every way, and (c) smart investment under the cohesion programmes.
Vuoden 2009 kansallisiin strategiaraportteihin perustuva alustava arviointi viittaa siihen, että jäsenvaltiot käyttivät melko erilaisilla tavoilla komission ehdottamia koheesiopolitiikan helpottamisvälineitä, -keinoja ja -tapoja torjuakseen kriisiä ja lisätäkseen varojen tosiasiallista käyttöä, mitä tulee esimerkiksi rahoituksen sataprosenttiseen käyttöön, reagointiin strategisten suuntaviivojen, toimintalinjojen ja rahoituksen muutoksiin toimenpideohjelmissa, reagointiin täytäntöönpanomenettelyjen yksinkertaistamiseen ym.).
An initial assessment based on the National Strategic Reports for 2009 indicates that the Member States made rather different uses of the instruments, means and methods for facilitating cohesion policy proposed by the Commission to combat the crisis and increase actual expenditure, as regards, for example, the use of 100% financing, the response to the changes to the strategic guidelines and the axes and financing for the operational programmes and the response to the simplification of implementing procedures).
Esittelijä katsoo, että tästä olisi tehtävä hyödyllisiä ja luotettavia johtopäätöksiä.
The rapporteur believes that useful and reliable conclusions should be drawn from this.
Esittelijä katsoo, että joskaan aluepolitiikka ei ole mitään yhteisön hätäapupolitiikkaa, vaan pitkän aikavälin suunnittelua, on erittäin tärkeää jatkaa "joustavuuden" strategista suuntausta, mutta samalla turvata välttämättömät tarkastukset virheiden ja petosten välttämiseksi.
She believes that, while regional policy is a Community policy not for damping down the flames but for long-term planning, it is particularly important that this strategic approach of ‘flexibility’ continues, while, at the same time, still ensuring the necessary checking to prevent errors and instances of fraud.
Esimerkiksi komission politiikka, jolla vuosien 2000–2006 toimenpideohjelmien tukikelpoisuusaikaa pidennetään tai jolla yksinkertaistetaan ohjelmien hallinnollisia vaatimuksia ja menettelyjä sekä varainhoitoa, näyttää myötävaikuttavan ratkaisevasti koheesiopolitiikan kaikkien resurssien maksimaaliseen käyttöönottoon.
For example, Commission policy on extending the eligibility period under the operational programmes 2000-2006 or on simplifying the administrative requirements and procedures and the financial management of the programmes appears to make a decisive contribution to enabling maximum take-up of all cohesion policy means.
Samalla on syytä huomata, että koheesiopolitiikan vuosien 2007–2013 ohjelmien kohdalla harjoitetulla "ennakkorahoituksen" politiikalla oli lievittävä vaikutus, koska se toi vuodeksi 2009 välittömästi 6,25 miljardia euroa maksuvalmiutta kutakin jäsenvaltiota varten sovittujen kokonaismäärärahojen puitteissa toteutettaville investoinneille.
At the same time, it should be pointed out that the policy of ‘pre-financing’ for programmes under the cohesion policy 2007-2013 had a palliative effect, since it resulted in immediate liquidity of EUE 6.25 billion for investment in 2009, within the framework of the financing packages agreed with the Member States.