natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa määrätään yksiselitteisesti hintatason vakauden säilyttäminen rahapolitiikan ensisijaiseksi tavoitteeksi.
The Treaty not only unambiguously establishes price stability as the primary objective of monetary policy but defines also a clear hierarchical mandate when it mentions the secondary objective.
Lisäksi siinä määritellään myös selkeä hierarkiaan perustuva toimivalta toissijaisen tavoitteen esittämisen myötä.
The assignment to the ECB of specific tasks concerning the functioning of the ESRB is welcome, as it enhances the ECB’s contribution to financial stability.
EJRK:n toimintaa koskevien erityistehtävien antaminen EKP:lle on myönteistä, koska sillä vahvistetaan rahoitusvakauteen kohdistuvaa EKP:n panosta.
This new task should not be seen as constituting an additional objective of monetary policy.
Tämä uusi tehtävä ei saisi olla rahapolitiikan uusi tavoite vaan sen pitäisi edistää rahoitusvakautta heikentämättä kuitenkaan hintatason vakauden ensisijaista tavoitetta.
Instead, this new task should contribute to financial stability, without compromising on the primary objective of price stability.
EJRK:n perustaminen ei sen vuoksi muuta unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa vahvistettua selkeää tehtäväjakoa.
Consequently, the creation of the ESRB does not change the clear allocation of responsibilities enshrined in the Treaty.
Myös EKPJ:ssä toteutettavan makrotaloudellisen kokonaisanalyysin yhdenmukaisuus sekä EKP:n sisäinen organisaatiorakenne säilyvät ennallaan.
It will also maintain the integrity of the overall macroeconomic analysis conducted within the ESCB as well as the internal organisational structure of the ECB.
On tärkeää varmistaa, että EJRK ja kaikki sen jäsenet ovat täysin riippumattomia poliittisesta vaikutusvallasta.
It is important to ensure that the ESRB and all its members are provided with a high degree of independence from political influence.
EKP:n tuki EJRK:lle ei saisi vaikuttaa EKP:n institutionaaliseen, toiminnalliseen eikä taloudelliseen riippumattomuuteen eikä siihen, miten EKPJ suorittaa unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja EKPJ:n perussäännön mukaiset tehtävänsä, etenkin omat itsenäiset rahoitusvakauteen ja valvontaan liittyvät tehtävänsä euroalueen talouden osalta.
In this regard, the supporting activities by the ECB to the ESRB should neither affect the ECB’s institutional, functional and financial independence nor the ESCB’s performance of its tasks under the Treaty and the Statute of the ESCB and the ECB, in particular its own independent financial stability and oversight tasks for the euro area economy.
Millaisena näette Euroopan valvontajärjestelmän kehityksen keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä?
How do you see the evolution of the European supervisory architecture in the medium and long term?
Mitä mieltä olette erityisesti yhteisestä Euroopan valvontaviranomaisesta?
In particular, what do you think of a single European supervisory authority?
Euroopan kolmen valvontaviranomaisen perustaminen on merkittävä edistysaskel.
The establishment of the three ESAs is a major step forward.
Sen ansiosta voidaan hyödyntää kokemuksia, jotka saatiin ja työtä, joka toteutettiin Lamfalussyn mallin mukaisissa kolmannen tason komiteoissa, joilla oli tärkeä tehtävä valvonnan lähentymisen edistämisessä koko Euroopassa ja keskinäisen luottamuksen luomisessa kansallisten valvontaviranomaisten välille.
It allows building on the experience and the work conducted by the Level 3 “Lamfalussy” Committees, which played an important role to foster supervisory convergence in Europe and to forge mutual trust among the national supervisors.
Euroopan valvontaviranomaisten perustamisella pyritään korjaamaan yksi näiden komiteoiden suurimmista puutteista: niiden suuntaviivojen ei-sitova luonne.
The establishment of the ESAs seeks to remedy one of the major weaknesses of these Committees, namely the non-binding nature of their guidelines.
Kun saadaan mahdollisuus oikeudellisesti sitovien teknisten standardien antamiseen, voidaan luoda EU:n rahoituspalveluiden säännöstö, jolla edistetään tasapuolisia toimintaedellytyksiä ja riittävää tallettajien, sijoittajien ja kuluttajien suojaa koko Euroopassa.
The possibility to issue legally binding technical standards will allow creating an EU financial services rulebook, which will promote a level playing field and contribute to the adequate protection of depositors, investors and consumers in Europe.
En usko, että olisi hyvä ratkaisu perustaa yhteinen viranomainen, joka valvoisi kaikkien rahoituslaitosten, mukaan luettuna pankit sekä vakuutus- ja eläkerahastot, toiminnan vakautta.
I do see the merits in having a single authority for the prudential supervision of all financial institutions, including banking, insurance and pension funds.
Valvonnan ja sääntelyn on pysyttävä rahoitusmarkkinoiden kehityksen tasalla, ja olemme saaneet seurata rahoitusjärjestelmän eri alasektoreiden asteittaista yhdentymistä, jonka näkyvin vaikutus on finanssiryhmittymien muodostuminen.
Supervision and regulation need to keep up with the developments in financial markets and indeed we have been witnessing a progressive integration between the different sub-sectors of the financial system, of which the emergence of financial conglomerates is but the most noticeable implication.
On tärkeää tunnistaa, että näiden kahden tehtävän tavoitteet ovat luonnostaan erilaiset ja eräiltä osin jopa ristiriitaiset.
On the other hand, I make a clear cut distinction between supervision of financial institutions and the supervision of the securities markets.
Näiden kahden rahoitusvalvonnan alan toimintatavoissa ja tietoresursseissakin on vain vähän yhteisiä piirteitä.
It is important to acknowledge that the objectives of these two functions are inherently distinct, and actually conflicting in certain instances, and even the modus operandi and data resources of the two areas of financial supervision share little similarities.
Mahdollinen eturistiriita perustuu siihen, että rahoituslaitosten valvonnan tärkeimpänä yleisenä tavoitteena on oltava tallettajien ja asiakkaiden etujen suojaaminen, kun taas arvopaperimarkkinoiden valvonnan tehtävänä on huolehtia ensisijaisesti sijoittajien ja osakkeenomistajien eduista.
The possible conflict of interest stems from the fact that the supervision of institutions must have as its predominant public goal to defend the interests of depositors and clients whereas the perspective of securities market supervision is to cater first for the interest of investors and shareholders.
Nämä kaksi erilaista suhtautumistapaa perustuvat laitosten vakautta koskeviin periaatteisiin.
Two different attitudes stem from these two principles regarding the concern with institutional stability.
Katson, että on hyvinkin perusteltua luoda läheinen yhteys asiakkaisiin liittyvän rahoituslaitosten liiketoiminnan valvonnan ja toiminnan vakauden valvonnan välille.
In my view, there are also strong arguments for the supervision of the conduct of business of financial institutions in the relationship with their costumers to be undertaken in close proximity with prudential supervision.
Merkittävin perustelu liittyy siihen, että vähittäispankkien ja vakuutuslaitosten tuotteet ja palvelut sekä keinot niiden markkinoimiseksi ja myymiseksi asiakkaille vaikuttavat väistämättä rahoituslaitosten tuottavuuteen ja vakavaraisuuteen ja asettavat haasteita toiminnan vakauden valvonnalle.
The most notable of those arguments relates to the fact that the regulation and supervision of retail banking and insurance products and services and of the way they are marketed and sold to clients is bound to have an implication in the profitability and solvency of financial institutions, thereby impinging on prudential supervision.
Ottaen huomioon edellä kuvatut seikat kannatan niin kutsuttua twin peaks ‑mallia, jossa mikrotason vakauden valvonta perustuu kahteen eri instituutiokohtaiseen pilariin: toisaalta kaikkien rahoituslaitosten toiminnan vakauden valvonta sekä perinteisen yksityispankkitoiminnan ja vakuutuslaitosten asiakkaiden suoja, joka käsittää sekä heidän varojensa turvaamisen että heidän etujensa suojaamisen kaupallisessa suhteessa rahoituslaitoksiin; toisaalta arvopaperimarkkinoiden yhtenäisyyden ja tehokkuuden turvaaminen, joka käsittää investoijien suojan kyseisillä markkinoilla.
All things considered, I tend to be inclined towards a twin-peaks model of micro-prudential supervision grounded on two main institutional pillars: on the one hand, the prudential supervision of all financial institutions as well as the protection of the retail traditional banking and insurance costumer, including both the safeguard of their funds and the protection of their interests in the commercial relation with financial institutions; on the other hand, the safeguard of the integrity and efficiency of the securities markets, including the protection of the investor in those markets.
Mitä mieltä olette EKP:n tulevasta roolista pankkitoiminnan valvonnassa?
How do you see the ECB’s role in banking supervision in the future?
Yleisesti ottaen rahoituskriisiin liittyvistä kokemuksista on saatu vahvoja perusteluja keskuspankkien osallistumiselle toiminnan vakauden valvontaan.
In general, the experience of the financial crisis has strengthened the arguments in favour of the involvement of central banks in prudential supervision.
Lisääntyvässä määrin markkinapohjaisessa ja toisiinsa sidoksissa olevista yksiköistä koostuvassa rahoitusjärjestelmässä esiintyvät häiriöt vahingoittavat helposti keskeisiä markkinamekanismeja, esimerkiksi likviditeetin jakamista.
In an increasingly market-based and interconnected financial system, disturbances are likely to affect core market mechanisms, such as the distribution of liquidity, have cross-border implications and propagate in a more unpredictable manner.
Eräissä jäsenvaltioissa aiotaan näiden kokemusten perusteella vahvistaa keskuspankkien roolia toiminnan vakauden valvonnassa.
Taking stock of such experience, in a number of Member States it is planned to strengthen the role of central banks in prudential supervision.
Tällaisen kehityksen perusteella voidaan ajan mittaan katsoa aiheelliseksi tarkastella EKP:n institutionaalista roolia ja unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaista mahdollisuutta antaa Euroopan keskuspankille toiminnan vakauden valvontaan liittyviä erityistehtäviä ottaen huomioon myös euroalueen laajenemisen ja niin sanottujen too big to fail ‑laitosten valvonnan tehostamista koskevat vaatimukset.
Such developments may over time suggest further considering the institutional role of the ECB and the possibility given by the Treaty to confer specific tasks in the field of prudential supervision upon the ECB, also in the light of further enlargement of the euro-area and the requirements of more intense supervision of the so-called «too big to fail» institutions.
Eurojärjestelmän institutionaalinen rakenne perustuu hajautettuun toimintamalliin, jossa kansainvälisten viranomaisten asiantuntemus ja nykyiset infrastruktuurit voidaan hyödyntää täysimääräisesti.
The Eurosystem institutional framework relies on a decentralised operational approach which allows exploiting fully the national authorities’ expertise and existing infrastructures.
Nämä puitteet ovat osoittautuneet tehokkaiksi unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa annettujen institutionaalisten tehtävien hoitamisessa myös rahoituskriisin yhteydessä.
This setting has proved effective in managing the institutional tasks assigned by the Treaty also in the context of the financial crisis.
Ne voisivat tarjota sopivan kehyksen valvontatehtävien harjoittamiseen.
It could provide an appropriate framework for the exercise of supervisory responsibilities.
On korostettava, että tavallisesti käytettävät perustelut, joilla puolletaan varovaisuutta keskuspankkien ottamisessa mukaan rahoitusvalvontaan, eivät ole pitäviä kansallisella tasolla Euroopan rahaliiton puitteissa.
It is worth pointing out that the arguments normally used to argue for caution regarding the involvement of central banks in financial supervision do not hold at national level within the context of European monetary union.
Kuinka paljon ja kuinka nopeasti rahoituslaitosten pitäisi korottaa omaa pääomaansa?
To what extent and how quickly should financial institutions increase their equity capital?
Tulevien riskien lieventämiseksi pankkien on erityisesti varmistettava, että niiden käytettävissä on riittävät pääomapuskurit.
To cushion the risks that lie ahead, banks will need to be especially mindful in ensuring that they have adequate capital buffers in place.
Monissa pankeissa, etenkin valtion tukea saaneissa pankeissa, on tuen päättymisen jälkeen mahdollisesti toteutettava perinpohjainen rakenneuudistus pitkän aikavälin elinkelpoisuuden varmistamiseksi.
In addition, some banks, especially those which have received state support, may need fundamental restructuring in order to confirm their long-term viability when such support is no longer available.
Uudistuksessa voitaisiin pyrkiä parantamaan kannattavuutta siten, että pienennettäisiin taseita luopumalla elinkelvottomista toiminnoista.
This could involve the shrinking of balance sheets through the shedding of unviable businesses with a view to enhancing their profit-generating capacities.
Samalla pankkien pitäisi hyödyntää viimeaikainen kannattavuuden elpyminen täysipainoisesti pääomatilanteen parantamiseen siten, etteivät liiketoiminnan tarpeellinen rakenneuudistus ja häiriönsietokyvyn parantaminen vaikuttaisi merkittävästi luotonantoon talouselämälle.
At the same time, banks should take full advantage of the recent recovery in their profitability to strengthen their capital positions, so that the necessary restructuring of businesses and the enhancement of shock-absorbing capacities do not impinge materially on the provision of credit to the economy.
Miten voidaan päästä eroon kriisin aiheuttamista kilpailuhäiriöistä sekä jäsenvaltioiden hallitusten ja keskuspankkien toteuttamista pelastustoimenpiteistä?
How can the competitive disturbances that have developed following the crisis and rescue measures taken by the government and central banks of the Member States be eliminated?
Hallitusten toimenpiteet rahoitusjärjestelmän tukemiseksi ovat tehokkaasti ehkäisseet rahoituskriisin laajentumista, mutta ongelmana on nyt se, että tukitoimenpiteet saattavat aiheuttaa merkittävää kilpailun vääristymistä (i) valtioiden sisällä, koska valtiontuki ja pelastusohjelmat aiheuttavat edunsaajapankeille etua muihin pankkeihin nähden ja (ii) valtioiden välillä, kun yhden maan julkinen tuki aiheuttaa muihin maihin verrattuna enemmän etua.
Although government measures in support of the financial system have been effective in averting an escalation of the financial crisis, a concern exists that support measures could themselves create considerable distortions of competition (i) within countries, as government support and rescue schemes provide an advantage to benefiting banks relative to banks without access to support schemes and (ii) across countries when public support by one country is more favourable than in other countries.
Vaikka pyrkimykset tukitoimenpiteiden yhdenmukaistamiseen EU:ssa ovatkin hillinneet vääristäviä vaikutuksia, on silti ilmennyt joitakin kilpailuun vääristymiseen viittaavia merkkejä.
Although the efforts for harmonisation of support measures in the EU have contained the distortionary effects, some evidence pointing to distortions of competition has appeared.
Markkinoiden tilanteen seurannasta ja jäsenvaltioiden julkisten tukitoimenpiteiden arvioimisesta vastaava Euroopan komissio ei tähän mennessä ole ilmoittanut merkittävistä vääristymistä.
The European Commission, which is responsible for monitoring the situation in the market and reviewing Member States’ public support measures, has thus far not reported any instances of significant distortion.
Samanaikaisesti obligaatioiden korkoerot (spreads) viittaavat mahdollisiin vääristymiin.
At the same time, one indication of potential distortions emerges from spreads of government guaranteed bonds.
Nämä korkoerot ovat erilaiset pankeilla, joiden luottoluokitus on sama mutta joiden pääkonttoreilla on eri sijaintivaltio.
These spreads diverge for banks with the same rating but which are head-quartered in different countries.
Myös talletusvakuuksien parantamisella voi olla rajat ylittävää kilpailua vääristävä vaikutus.
Enhanced deposit insurance is also likely to have distortionary effects on cross-border competition.
Kilpailun tason mahdollinen muuttuminen euroalueen valtioiden pankkialalla voidaan alustavasti päätellä myös siitä, että yksityispankkien lainojen ja talletusten korkokantojen hajonta jäsenvaltioiden välillä kasvoi huomattavasti vuoden 2008 jälkipuoliskolla ja pysyi (aiempaan hajontaan verrattuna) suurena vuonna 2009.
Another tentative indication that the degree of competition in the banking sector across euro area countries may have changed can be gauged from the fact that cross-country dispersion of retail bank loan and deposit rates markedly increased in the second half of 2008 and have remained high (from a historical perspective) throughout 2009.
Kokemukset osoittavat kuitenkin, että ohjauskorkojen siirtyminen euroalueen yksityispankkien korkokantoihin on rahoituskriisin aikanakin yleisesti ottaen toiminut entiseen tapaan.
That being said, empirical evidence suggests that even during the financial crisis the pass-through of policy rates to retail bank interest rates in the euro area has functioned broadly in line with historical experiences.
Eurojärjestelmän toteuttaman pankkien luotonantokyselyn (Bank Lending Survey) tiedot eivät myöskään viittaa siihen, että kilpailu (tai sen puuttuminen) olisi ollut tärkeä tekijä euroalueen pankkien luottokelpoisuusvaatimusten tiukkenemisessa, joka on ollut havaittavissa vuoden 2007 kolmannen vuosineljänneksen jälkeen.
In addition, information from the Eurosystem’s Bank Lending Survey also does not suggest that competition (or lack thereof) has been a major factor in the observed net tightening of euro area banks’ credit standards since Q3 2007.
Eurojärjestelmän sisäiset keskuspankkien toteuttamat tukitoimenpiteet kohdistuvat koko pankkialaan, ja aiheuttavat siksi vähemmän syrjivän kohtelun riskejä.
Central bank support measures within the Eurosystem aim at the banking sector as a whole and as such entail fewer risks of entailing discriminatory treatment.
Vaikka näihinkin toimenpiteisiin saattaa liittyä tiettyjen markkinavääristymien riski, niiden mukanaan tuoma pankkialan kilpailun vääristymisen riski on ainakin lyhyellä aikavälillä vähäinen.
Although they are not necessarily free from risks of introducing certain market distortions, the risk of these measures introducing distortions in the field of bank competition is limited, at least in the short run.
Tämä pätee sekä eurojärjestelmän perusrahoitusoperaatioihin, joita eurojärjestelmä tarjoaa euroalueen rahalaitoksille että rahoituskriisin aikana käyttöön otettuihin epätavanomaisiin toimenpiteisiin.
This applies to both the standard refinancing operations offered by the Eurosystem to euro area Monetary Financial Institutions (MFIs) and to the non-standard measures introduced during the financial crisis.
Jos taas tarkastellaan asiaa kansainvälisestä näkökulmasta, eurojärjestelmän lokakuusta 2008 alkaen käyttöön ottamat epätavanomaiset rahapoliittiset toimenpiteet poikkeavat jossain määrin muiden keskuspankkien käyttöön ottamista toimenpiteistä muilla lainkäyttöalueilla, ja nämä erot ovat saattaneet vaikuttaa koko maailman pankkien (myös euroalueen ja euroalueen ulkopuolisten maiden pankkien) välisten toimintaedellytysten tasapuolisuuteen.
Taking instead an international perspective, the non-standard monetary policy measures introduced by the Eurosystem since October 2008 differ somewhat from measures introduced by central banks in other jurisdictions and hence the level-playing field across global banks (and also between euro area and non-euro area banks) might have been affected.
On kuitenkin pidettävä mielessä, että keskuspankkien kaikkialla maailmassa toteuttamat kriisiin liittyvät toimenpiteet suunniteltiin vastaamaan asianomaisissa talouksissa vallitsevia rahoitus- ja talousrakenteita.
However, it has to be borne in mind that the measures undertaken by central banks around the world in the context of the crisis were tailored to the specificities of the financial and economic structures prevailing in their economies.
Jo ennen rahoituskriisiäkin toimintapuitteet vaihtelivat maailman keskuspankeissa.
Moreover, operational frameworks across global central banks differed also prior to the financial crisis.
Vääristymien, joita keskuspankkien kriisitoimenpiteet ovat aiheuttaneet kansainvälisiin tasapuolisiin toimintaedellytyksiin, pitäisi poistua heti, kun nämä toimenpiteet lopetetaan, joten niillä ei odoteta olevan pitkäaikaista vaikutusta kilpailuun pankkialalla.
Finally, any distortions to the international level-playing field implied by the central bank crisis-measures should evaporate once these measures are terminated and thus should not be expected to have any long-lasting impact on bank competition.
Tarkemmin sanottuna pelastustoimenpiteillä on ensisijaisesti tuettu suuria ja järjestelmän kannalta tärkeitä pankkeja, joiden ongelmat ovat voineet uhata rahoitusjärjestelmän vakautta.
More specifically, the rescue measures have been primarily in support of large and systemically important banks whose failure may have threatened the stability of the financial system.
Tästä syystä nämä pankit ovat hyötyneet siitä, että markkinat ovat pitäneet tukitoimenpiteitä eräänlaisena pelastustakuuna (bail-out guarantee), minkä ansiosta pankit ovat voineet harjoittaa tuottavaa mutta riskialtista liiketoimintaa ilman asianmukaista markkinakuria.
Consequently, these banks may be benefiting from market perceptions of an implicit bail-out guarantee from the government, allowing them to pursue profitable but risky business without the appropriate market discipline.
Tämän niin sanotun too big to fail ‑kysymyksen ratkaisemiseksi on esitetty monia ehdotuksia.
Several proposal have been put forward to deal with this so-called ‘too-big to fail’ issue.
Miten rahoituslaitokset voidaan pakottaa tai kannustaa hillitsemään riskinottohaluaan?
How can financial institutions be forced/ incentivised to reduce their risk appetite?
Käynnissä oleva sääntelyuudistus, jolla pyritään vahvistamaan rahoitusjärjestelmän selviytymiskykyä, sisältää kannustimia järkevään riskinhallintaan.
The ongoing regulatory reform on strengthening the resilience of the financial system will contain several elements that will provide incentives for prudent risk management for banks.
Yhdenmukaistetun likviditeettikehyksen käyttöönoton myötä pankkien on pysyvästi hankittava rahoituksensa käyttämällä vakaampia rahoituslähteitä.
Moreover, the introduction of a harmonised liquidity framework will require banks to finance themselves using more stable funding sources on a structural basis.
On myös sovittu moitteetonta palkitsemista koskevista periaatteista, joilla aiotaan vähentää pitkän aikavälin kannattavuuden ja järkevän riskinhallinnan kustannuksella tapahtuvaa liiallista riskinottoa.
Finally, principles of sound compensation have been agreed that will discourage excessive risk-taking at the expense of long-term profitability and prudent risk management.
Kun toimenpiteet yhdistetään ja pannaan moitteettomasti täytäntöön, ne voivat tukea lyhytnäköisyydestä luopumista ja aiemmin havaittujen puutteellisten riskinhallintakäytäntöjen poistamista.
These measures if taken together and properly implemented can significantly contribute to deterring short-termism and eliminating the flawed risk management practices we observed in the past.
Mitkä ovat mielestänne tärkeimmät rahoituspalvelulainsäädäntöön liittyvät kysymykset, jotka on ratkaistava rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman jälkeen?
What do you see as the most pressing issues in financial services legislation which remain to be completed after the Financial Services Action Plan?