natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– komission varapuheenjohtajan (korkean edustajan) on koordinoitava muihin aloihin kuin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyviä toimiaan asiasta vastaavien komission jäsenten kanssa ja delegoitava heille tarvittaessa heidän erikoisalaansa kuuluvat, Euroopan unionin kansainväliseen edustamiseen liittyvät tehtävänsä;
– he/she should coordinate his/her activities in fields other than the CFSP with the Commissioners responsible for portfolios in those areas, and should delegate to them his/her functions of international representation of the European Union in those areas whenever necessary;
– poissaolotapauksissa komission varapuheenjohtajan (korkean edustajan) pitäisi päättää tapauskohtaisesti kulloinkin kyseessä olevasta tehtävästä riippuen, kuka häntä edustaa;
– in the event of absence, the Vice-President of the Commission (High Representative) should decide, on a case-by-case basis, in light of the duties to be performed on each occasion, who is to represent him/her;
– ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvissä asioissa unionia edustaa valtion ja hallitusten päämiesten tasolla Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, jolla ei kuitenkaan ole toimivaltaa käydä poliittisia neuvotteluja unionin nimissä, vaan toimivalta kuuluu komission varapuheenjohtajalle (korkealle edustajalle); häntä voidaan myös pyytää edustamaan Eurooppa-neuvostoa tietyissä kansainvälisissä tapahtumissa;
– the President of the European Council represents the Union at the level of Heads of State or Government in matters concerning the CFSP, but does not have the power to conduct political negotiations in the name of the Union, which is the task of the Vice-President of the Commission (High Representative); he/she may also be called upon to fulfil a specific role of representation of the European Council at certain international events;
– komission puheenjohtaja edustaa unionia korkeimmalla tasolla kaikissa unionin ulkosuhteisiin – yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa lukuun ottamatta – tai unionin ulkoiseen toimintaan liittyvää jonkin tietyn alan politiikkaa koskevissa asioissa (ulkomaankauppa jne.); tehtävän voi niin ikään hoitaa komission varapuheenjohtaja (korkea edustaja) tai asiasta vastaava / valtuutettu komission jäsen komission alaisuudessa;
– the President of the Commission represents the Union at the highest level in relation to all aspects of the external relations of the Union, except for matters concerning CFSP, or any specific sectoral policies falling within the scope of the external action of the Union (foreign trade etc.); the Vice-President of the Commission (High Representative) or the competent/mandated Commissioner may also assume this role under the authority of the Commission;
63. korostaa kaikkien unionin ulkoiseen edustamiseen liittyvistä eri tehtävistä vastaavien tahojen koordinoinnin ja yhteistyön merkitystä toimivaltaristiriitojen välttämiseksi ja unionin ulkoisen yhtenäisyyden ja näkyvyyden varmistamiseksi;
Stresses the importance of coordination and cooperation between all the different parties responsible for these different tasks concerning external representation of the Union, so as to avoid conflicts of competence and ensure the coherence and visibility of the Union in the external sphere;
Lissabonin sopimuksen seuraukset Euroopan unionin toimielinten välisen tasapainon kehitykseen
Impact of the Lisbon Treaty on the development of the institutional balance of the European Union
Poliittinen analyysi Euroopan parlamentin, Eurooppa-neuvoston, ministerineuvoston ja komission välisten suhteiden kehittymisestä
A political analysis of the changing relations between the European Parliament, the Council and the Commission
Lissabonin sopimuksella luodaan poliittinen unioni, jolla on oikeushenkilön asema ja yhteinen toimielinjärjestelmä.
The Treaty of Lisbon creates a political Union with legal personality and a single institutional framework.
Jossain määrin voidaan ajatella, että Eurooppa pyrkii kohtaamaan Lissabonin sopimuksella uuden, kylmän sodan päätyttyä syntyneen ympäristön samoin kuin toisen maailmansodan päätyttyä tehtiin Rooman sopimuksen avulla.
In much the same way as the Treaty of Rome was a response to the new situation obtaining after the Second World War, the Treaty of Lisbon may be seen as an attempt by Europe to face up to the new environment brought about by the end of the Cold War.
Jatkaen hankettaan rauhan ja vakauden puolesta sekä lujittaen sosioekonomista yhdentymistään Euroopan unioni tarjoaa kansalaisilleen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen ja antaa maailmanlaajuisena toimijana panoksensa oikeudenmukaisemman ja kestävämmän maailmanjärjestyksen puolesta.
By continuing to pursue its goal of peace and stability while fostering closer social and economic integration, the European Union can offer its citizens an area of freedom, security and justice and play a part, as a global player, in building a fairer and more sustainable world.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi 27-jäseniseksi laajentuneesta Euroopan unionista on tultava "demokraattisempi, avoimempi ja tehokkaampi" (Laekenin julistus).
In order to be able to do so, the 27-Member State EU needed to ' become more democratic, more transparent and more effective' (Laeken Declaration).
Tässä tarkoituksessa Lissabonin sopimuksella muutetaan Euroopan unionista tehtyä sopimusta (Maastrichtin sopimus) ja Euroopan yhteisön perustamissopimusta (sittemmin muutettu Rooman sopimus), joista on tullut sopimus Euroopan unionista ja sopimus Euroopan unionin toiminnasta.
To this end, the Lisbon Treaty amends the Treaty on European Union (Treaty of Maastricht) and the Treaty establishing the European Community (Treaty of Rome, as subsequently amended), which will become known as the Treaty on European Union (TEU) and the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) respectively.
Ensimmäisellä määritellään Euroopan unionin perustuslaillinen kehys ja toisella sen käytännön toiminta.
The TEU establishes the Union's constitutional framework, while the TFEU establishes how the Union is to operate in practice.
Molemmilla sopimuksilla on sama oikeudellinen merkitys.
The two Treaties have the same legal value.
Tietyn ajan kuluttua olisi johdonmukaisempaa saattaa sopimus Euroopan unionin toiminnasta Euroopan unionista tehdyn perussopimuksen alaiseksi, jolloin olisi perusteltua soveltaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mahdollista tarkistamista varten joustavampaa menettelyä kuin perussopimuksen tarkistamiseksi.
It would be more logical if the TFEU were, at a later stage, to be subordinated to the basic Treaty establishing the European Union, the TEU, thus enabling a more flexible procedure to be used for revision of the TFEU than for revision of the basic Treaty.
Lissabonin sopimus voi astua voimaan vasta, kun kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet sen.
The Lisbon Treaty cannot enter into force until it has been ratified by all the Member States.
Sopimuksen täytäntöönpanon valmistelu ei edellytä sen ratifiointia.
Making preparations for implementation of the Treaty does not in any way prejudge the outcome of the ratification process.
Valmistelusta pidättäytyminen päinvastoin viivästyttäisi sopimuksen täytäntöönpanoa sen ratifioimisen jälkeen.
On the contrary, not doing so would result in late implementation once the Treaty has been ratified.
Näin ollen on perusteltua, että kaikki Euroopan unionin toimielimet käsittelevät ratifiointia etukäteen tutkimalla sopimuksen seurauksia niiden toimintaan sekä toimielinten välisiin suhteisiin.
Each of the EU institutions is therefore fully justified in not waiting for ratification to take place before looking into the Treaty's implications for its own workings and for interinstitutional relations.
Tässä asiakirjassa analysoidaan Lissabonin sopimuksen seurauksia Euroopan unionin toimielinten välisen tasapainon kehitykseen.
This report looks at the Lisbon Treaty's impact on the development of the EU's institutional balance.
Asiakirjassa korostetaan uusien määräysten toimeenpanon ja ensimmäisten nimitysten merkitystä.
It highlights the importance of implementing the new provisions and making the first appointments.
Asiakirjassa keskitytään Euroopan parlamentin, Eurooppa-neuvoston, neuvoston ja komission välisiin suhteisiin.
The report focuses on relations between Parliament, the European Council, the Council and the Commission.
Siinä arvioidaan näiden toimielinten välistä kokonaistasapainoa, eikä siinä rajoituta toimielinten ja parlamentin välisiin suhteisiin.
It assesses the overall balance between these institutions and does not confine itself to the other institutions' relations with Parliament.
Kyseessä on poliittinen analyysi, jonka kautta esitetään konkreettisia suosituksia.
The report provides a political analysis, in the light of which practical recommendations are set out.
Asiakirjassa ei käsitellä parlamentin sisäisiä järjestelytoimenpiteitä, joita sopimuksen täytäntöönpano vaatii.
The report does not deal with the organisational changes within Parliament that implementation of the Treaty will require.
Niistä laaditaan erilliset mietinnöt
These will be addressed in separate reports
Leinenin mietintö Euroopan parlamentin uudesta roolista ja vastuusta Lissabonin sopimuksen täytäntöönpanossa sekä Corbettin mietintö Euroopan parlamentin työjärjestyksen yleisestä muuttamisesta. .
Leinen report on Parliament's new role and responsibilities in implementing the Treaty of Lisbon and Corbett report on the general revision of Parliament's Rules of Procedure. .
Vaikka asiakirjassa käsitellään unionin ulkoisen toiminnan järjestelyä, siinä ei kuitenkaan mainita Euroopan ulkoisen toiminnan yksikön järjestelyä, josta laaditaan erillinen mietintö
While it looks at the way in which the Union's external action is organised, the report does not touch upon the organisation of the European External Action Service, which will be dealt with in a separate report
Brokin mietintö Euroopan ulkoisen toiminnan yksikön perustamisen institutionaalisista näkökohdista, joka on valmisteilla perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa. .
Brok report on the institutional aspects of creating a European service for external action, currently being drawn up within the Committee on Constitutional Affairs. .
Lopuksi, asiakirjassa ei myöskään tarkastella suhdetta kansallisiin parlamentteihin.
Lastly, it does not go into relations with national parliaments.
Vaikka kansallisilla parlamenteilla on erittäin merkittävä rooli – rooli, jota sopimukseen liitetyt pöytäkirjat vahvistavat –, kansalliset parlamentit eivät sinänsä ole Euroopan unionin toimielimiä.
Although they have an extremely important role to play - and one which is enhanced by the protocols annexed to the Treaty -, national parliaments do not, as such, form part of the EU institutions.
Suhdetta kansallisiin parlamentteihin käsitellään erillisessä mietinnössä
Relations with national parliaments will therefore be dealt with in a separate report
Brokin mietintö Lissabonin sopimuksen vaikutuksesta Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden parlamenttien välisten suhteiden kehittymiseen. .
Brok report on the development of relations between the European Parliament and the national parliaments under the Lisbon Treaty. .
Tässä mietinnössä analysoidaan Euroopan unionin poliittisten toimielinten välisten suhteiden ennustettavissa olevaa kehitystä uuden sopimuksen puitteissa.
The report looks at how relations between the Union's political institutions are likely to change under the new Treaty.
Historiallisen yleiskatsauksen jälkeen ensimmäisessä osassa analysoidaan sopimuksen pääasiallisia määräyksiä, jotka koskevat kaikkia toimielimiä.
Following an overview of the historical background to the new Treaty, the first part of the report analyses the main Treaty provisions concerning each of the institutions.
Tämän jälkeen asiakirjassa käsitellään toimielinten välisiä suhteita, (ensimmäisiä) nimityksiä, toimielinten välistä ohjelmasuunnittelua sekä Euroopan unionin ulkoista toimintaa.
It then looks at interinstitutional relations, (first) appointments, interinstitutional programming and the Union's external action.
A. Toimielinten välisen tasapainon kehitys
A. Changing Institutional Balance
Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio ovat kolme poliittista toimielintä, jotka perustettiin Rooman sopimuksella, kun Euroopan yhteisö luotiin.
The European Parliament, the Council and the Commission are the three political institutions that were established by the Treaty of Rome at the European Community's inception.
Parlamentilla oli pääasiassa neuvoa-antava rooli, ja se koostui kansallisten parlamenttien jäsenistä.
Parliament had a mainly consultative role and was made up of members of national parliaments.
Neuvosto teki päätöksensä periaatteessa yksimielisesti.
As a rule, the Council acted unanimously.
Komissio teki ehdotuksia eurooppalaiseksi lainsäädännöksi ja vastasi lainsäädännön toimeenpanosta.
The Commission initiated and implemented European legislation.
Ensimmäiset suorat Euroopan parlamentin vaalit järjestettiin vuonna 1979.
The first direct elections to the European Parliament were held in 1979.
Euroopan yhtenäisasiakirjassa (1986) säädettiin, että neuvosto voi hyväksyä määräenemmistöllä suurimman osan yhtenäismarkkinoiden perustamiseen tarvittavaa yhdenmukaistamista koskevista direktiiveistä.
The Single European Act (1986) enabled the Council to act by a qualified majority when adopting most of the directives laying down harmonisation measures required for the establishment of the single market.
Samanaikaisesti näitä direktiivejä varten otettiin käyttöön neuvoston ja Euroopan parlamentin välinen yhteistyömenettely.
It also introduced a procedure for cooperation with Parliament on such directives.
Maastrichtin, Amsterdamin ja Nizzan sopimuksilla laajennettiin järjestelmällisesti neuvoston määräenemmistöpäätöksen soveltamisalaa.
The Maastricht, Amsterdam and Nice Treaties systematically extended majority decision-making within the Council and, at the same time, established and then extended the procedure for codecision with the European Parliament.
Samanaikaisesti otettiin käyttöön yhteispäätösmenettely Euroopan parlamentin kanssa, jota myöhemmin laajennettiin.
The Maastricht Treaty extended the Commission's term of office from four years to five, to bring it into line with the EP's five-year term.
Euroopan parlamentin roolia komission puheenjohtajan ja jäsenten nimittämisessä vahvistettiin seuraavissa sopimuksissa.
Parliament's role in the appointment of the President and Members of the Commission has grown with each new Treaty.
Sopimuksilla ja etenkin käytännöllä myös vahvistettiin komission puheenjohtajan asemaa kollegiossa.
Similarly, the Treaties and, above all, practice, have strengthened the Commission President's position within the team of Commissioners.
Ennen Maastrichtin sopimusta Euroopan yhdentyminen oli suuntautunut ennen kaikkea sosioekonomisesti.
Up until the Maastricht Treaty, the European integration process focused mainly on social and economic issues.
Yhtenäisasiakirja ja sitäkin enemmän Maastrichtin sopimus, jolla luotiin Euroopan unioni ulkopoliittisten, oikeudellisten ja kansalaisuutta koskevien kysymysten kattamiseksi, antoivat Euroopan yhdentymiselle uuden poliittisen ulottuvuuden.
The Single European Act and, even more so, the Maastricht Treaty, which established the European Union incorporating the areas of foreign policy, justice and citizenship, gave the process a new political dimension.
Kahdella uudella "toimintapilarilla" oli kuitenkin pääasiassa hallitustenvälinen ulottuvuus, joka rajoitti huomattavasti komission ja Euroopan parlamentin roolia.
However, the two new 'pillars' had an essentially intergovernmental dimension which greatly restricted the role played by the Commission and Parliament.
Amsterdamin sopimuksella perustettiin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan virka.
The Treaty of Amsterdam established the office of High Representative for the CFSP and also took the first step towards bringing migration-related aspects of JHA within the Community sphere.
Samalla sopimuksella otettiin ensimmäinen askel oikeus- ja sisäasioiden yhteisöllistämiseksi muuttoliikepolitiikan alalla.
The first European summit meetings were informal meetings of Heads of State or Government.
Vuodesta 1975 lähtien näitä kokouksia järjestettiin säännöllisesti Eurooppa-neuvoston nimellä, ja niiden luonne muuttui asteittain muodollisemmaksi.
From 1975 onwards, such meetings were held on a regular basis and became known as European Council meetings, gradually gaining a more formal footing.
Maastrichtin sopimuksella virallistetaan sen rooli liikkeellepanevana voimana ja yleisen politiikan suuntaviivojen määrittelijänä.
The Maastricht Treaty formally established the European Council's role as a driving force and as the body responsible for laying down general policy guidelines.
Eurooppa-neuvostosta ei kuitenkaan tullut oikeudellisessa mielessä toimielintä, eikä se myöskään ollut neuvoston erityinen kokoonpano.
The European Council did not, however, become an institution in legal terms, nor was it given the status of a Council configuration.
Lissabonin sopimuksessa, jossa toistetaan pääosa Eurooppa-valmistelukunnan ehdotuksista, määritellään uudelleen Euroopan unionin toimielinten välinen tasapaino.
In taking over the main proposals put forward by the European Convention, the Lisbon Treaty reshapes the institutional balance within the Union.
Pilarit poistetaan virallisesti uudella sopimuksella Euroopan unionista.
The new Treaty on European Union formally abolishes the pillar structure.
Euroopan unionilla on sellaisenaan oikeushenkilön asema.
The European Union, as a body, is given legal personality.
Euroopan yhteisön toimielimistä tulee Euroopan unionin toimielimiä.
The Community institutions become the Union institutions.
Sopimuksessa määritellään uudelleen kaikkien toimielinten rooli ja toimivaltuudet.
The Treaty redefines the role and competences of each of the institutions.
Sopimuksen myötä Eurooppa-neuvostosta tulee Euroopan unionin toimielin, joka eroaa selkeästi neuvostosta.
It makes the European Council an institution of the Union, separate from the Council.
Sopimuksessa siirrytään (poikkeuksetta) yhteispäätösmenettelyyn, josta tulee tavanomainen lainsäätämisjärjestys ja johon sisältyy, joskin erityismenettelynä, talousarvion hyväksyminen.
It makes codecision the normal legislative procedure (subject to exceptions), including for the adoption of the budget (albeit under a special procedure).
Näin Lissabonin sopimuksella vahvistetaan niin sanottua yhteisömenetelmää ja se muutetaan niin sanotuksi unionin menetelmäksi, jonka pääosat ovat seuraavat:
In so doing, the Lisbon Treaty strengthens the 'Community method' and transforms it into the 'Union method', under which, in essence:
– Eurooppa-neuvosto määrittää yleiset poliittiset suuntaviivat ja painopistealueet (liikkeellepaneva rooli);
– the European Council defines the general political directions and priorities (driving role);
– komissio edistää Euroopan unionin yleisiä etuja ja tekee tässä tarkoituksessa asianmukaisia aloitteita (aloiteoikeus);
– the Commission promotes the general interest of the Union and takes appropriate initiatives to that end (right of initiative);
– Euroopan parlamentti ja neuvosto hoitavat yhdessä lainsäädäntö- ja talousarviotehtäviä (parlamentaarinen kaksikamarijärjestelmä);
– the European Parliament and the Council jointly exercise legislative and budgetary functions (parliamentary bicameralism).
Tätä menetelmää laajennetaan erityisesti talousarvion alalle sekä alalle, jota kutsuttiin oikeus- ja sisäasioiden alaksi ja jonka tilalle halutaan luoda uudella sopimuksella vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue.
This method is extended to cover, in particular, budgetary matters and what was known as the justice and home affairs (JHA) sphere, which is to be replaced by an area of freedom, security and justice under the new Treaty.
Vain yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) ala jää pääasiallisesti hallitustenväliseksi.
The only area that remains essentially intergovernmental in nature is the common foreign and security policy (CFSP).
B. Analyysi (uusista) keskeisistä määräyksistä toimielintä kohti
B. Analysis of the main (new) provisions by institution
Euroopan parlamentti (SEU 14 artikla)
European Parliament (Article 14 TEU)
Euroopan parlamentti toimii yhdessä neuvoston kanssa lainsäätäjänä ja budjettivallan käyttäjänä sekä hoitaa poliittista valvontatehtävää ja neuvoa-antavaa tehtävää.
The European Parliament is to exercise legislative and budgetary functions jointly with the Council, as well as functions of political control and consultation.
Näin Euroopan unionista tehdyllä sopimuksella vahvistetaan, että Euroopan unioni toimii suuressa määrin parlamentaarisen järjestelmän periaatteiden mukaisesti.
The Treaty on European Union thus confirms that the Union operates to a large extent in accordance with the principles underpinning a parliamentary system.
"Tavanomainen lainsäätämisjärjestys" on Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteispäätös komission ehdotuksesta.
The 'ordinary legislative procedure' will be codecision between the European Parliament and the Council, on a proposal from the Commission.
Tätä menettelyä voidaan eräin erityispiirtein soveltaa kustannusten osalta myös talousarvioon.
This procedure, with a few adjustments, is also to be used for the expenditure side of the budget.
Lissabonin sopimuksella vahvistetaan näin niin sanottua yhteisömenetelmää ja erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston niin sanottua kaksikamarijärjestelmää.
The Lisbon Treaty reaffirms and consolidates the 'Community method' and, in particular, strengthens the 'bicameral' system (European Parliament and Council).
Euroopan parlamentin toimivaltuudet ovat myös laajentuneet pilarien poistuttua käytöstä.
Parliament's sphere of competence is also extended by the abolition of the pillar system.
Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella voidaan periaatteessa soveltaa tavanomaista lainsäätämisjärjestystä (eräistä erityisistä säännöistä huolimatta).
The ordinary legislative procedure is to be used as a general rule in the area of freedom, security and justice, although a number of special arrangements will apply.
Lissabonin sopimuksessa myös selkeytetään Euroopan unionin toimivaltuuksia energian alalla.
The Lisbon Treaty also specifies the Union's competences in the energy field.
Euroopan parlamentilta vaaditaan merkittävää roolia (ks. jäljempänä oleva kohta) jopa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla, joka jää suurelta osin hallitustenväliseksi.
Parliament will have an important role to play even in the CFSP, which remains largely intergovernmental in nature (see below).
Tämän vuoksi parlamentin toimivaltaa vahvistetaan kansainvälisten sopimusten hyväksymisen alalla, sillä sen hyväksyntä vaaditaan tehtäessä sopimuksia aloilla, joilla sovelletaan sisäisellä tasolla tavanomaista lainsäätämisjärjestystä.
In that regard, Parliament will have greater powers in connection with the adoption of international agreements, because its approval will be necessary for all agreements dealing with matters which come under the ordinary legislative procedure at the internal level.
Euroopan parlamentin täysimääräinen osallisuus komissiolle siirrettävän säädösvallan valvonnassa yhdenvertaisena neuvoston kanssa vahvistetaan ja sitä täsmennetään.
Parliament's full involvement, on an equal footing with the Council, in scrutinising the exercise of delegated powers by the Commission is confirmed and clarified.
Lissabonin sopimuksessa tehdään itse asiassa ero delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten välillä.
The Lisbon Treaty makes a distinction between delegated acts and implementing acts.
SEUT-sopimuksen 290 artiklassa parlamentille myönnetään samaan tapaan kuin neuvostolle valtuudet kumota delegoidut säädökset, jotka komissio on antanut säädösvallan siirron nojalla.
Article 290 TFEU empowers Parliament and the Council to revoke delegated acts adopted by the Commission on the basis of a legislative delegation.