natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Koska kysymys koti-/isäntäjäsenvaltion vastuualueista liittyy etupäässä täytäntöönpanoon ja koskee Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijöiden ja muiden jäsenvaltioiden sääntelijöiden välistä suhdetta, on parempi viitata III osaan (sääntelytoimet) ja IV osaan (korvauksia koskevia kysymyksiä).
As the issue of home/host responsibilities is mainly one of implementation and concerns the relation between the UK regulators and those from other Member States, it is preferable to refer to Part III on Regulatory Action and Part IV on Redress issues.
David Strachan FSA:sta kiistää kuitenkin tämän väitteen neljännessä tutkintavaliokunnan kuulemisessa antamassaan suullisessa todistuksessa sanoessaan, että ” kolmannen henkivakuutusdirektiivin täytäntöönpanotapa on selkiyttänyt koti- ja isäntäjäsenvaltion sääntelijöiden vastuualueita [...].
However, David STRACHAN from the FSA refutes this claim in H4, saying that " the Third Life Directive has been implemented in a way that has ensured clarity as to the respective responsibilities of the home and host regulators [...]
Näin on vältytty sekavalta tilanteelta, jossa vakuutuksenottajia suojeltaisiin erilaisin liiketoiminnan harjoittamista koskevin säännöin ”.
This avoids an otherwise confusing situation in which policyholders would be subject to different conduct of business protections".
Lähtökohtaisesti vakuutuksenottajat ovat esittäneet ELAS-yhtiöstä kahdenlaisia väitteitä, jotka koskevat
Fundamentally, policyholders have been making two types of allegations against ELAS:
§ vilpillistä myyntiä eli sitä, että yhtiön vakavaraisuudesta on esitetty tietoisesti harhaanjohtavia tietoja, erityisesti takuutuottovakuutusten riskien osalta
§ mis-selling, by knowingly misrepresenting facts about the company's financial position, especially in relation to the GAR risks;
§ olennaisten seikkojen sivuuttamista (mahdollisesti vilpillisistä syistä) eli sitä, että takuutuottovakuutusten riskeihin ei ole kiinnitetty huomiota tilanteissa, joissa kyseisestä riskistä olisi pitänyt kertoa vakuutuksenottajille ja mahdollisille uusille asiakkaille.
§ omission (possibly based on deceit), by failing to draw attention to the GAR risks, when that risk was a matter to be disclosed to existing and prospective policyholders.
Monet todisteet viittaavat tähän:
There are several pieces of evidence that point to this, viz.:
- kotisivuille lähetetty kirjallinen todiste nro 7, Michael Nassim
- WE 7 NASSIM
- kotisivuille lähetetyt kirjalliset todisteet nro 51 ja 52
- WE 51, 52
- kotisivuille lähetetty kirjallinen todiste nro 53, Leslie Seymour
- WE 53 SEYMOUR
- kotisivuille lähetetty kirjallinen todiste nro 69, Michael Josephs
- WE 69 JOSEPHS
- kotisivuille lähetetyt kirjalliset todisteet nro 72 ja 81, Deppe
- WE 72, WE 81 DEPPE
- kahdeksannessa tutkintavaliokunnan kuulemisessa annettu suullinen todistus, Simon Bain
- H8 BAIN
- luottamuksellinen kirjallinen todiste nro 2.
- WE-Conf 2
Muut väitteet koskevat
Other allegations include:
§ vakuutuksenottajien sopimusten muuttamista uudemmiksi sijoitusvakuutuksiksi
§ Allegations of 'churning' policyholders' contracts
§ puutteita Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijöiden välisessä viestinnässä
§ Claims of communication failure between UK regulators
§ Yhdistyneen kuningaskunnan ja ulkomaisten sääntelijöiden keskinäisiä viestintäongelmia
§ Issues on communications between UK and foreign regulators
§ harhaanjohtavaa mainontaa Saksan ja Irlannin markkinoilla.
§ Claims of misleading advertising on the German and Irish market.
Tarkempia tietoja löytyy III osasta (sääntelytoimet) ja IV osasta (korvauksia koskevia kysymyksiä).
For in-depth detail, see Part III on Regulatory Action and Part IV on Redress issues.
31 artikla – Vakuutuksenottajille annettavat tiedot (kodifioidun direktiivin 36 artikla) ja liite II (kodifioidun direktiivin liite III)
Article 31 - Information for policyholders (Article 36 of CD) and Annex II (Annex III of CD)
Tässä artiklassa säädetään, että vakuutuksenottajalle on ilmoitettava direktiivin liitteessä II luetellut tiedot ja että yhtiöitä voidaan vaatia antamaan lisätietoja, jos vakuutuksenottaja tarvitsee näitä tietoja ymmärtääkseen kunnolla sitoumuksen olennaiset seikat.
This article states that the information listed in Annex II of the Directive must be communicated to the policyholder, with the possibility to require companies to give additional information if it is necessary for a proper understanding by the policyholder of the essential elements of the commitment.
31 artikla
A rticle 31
Ennen vakuutussopimuksen tekemistä vakuutusyrityksen on ilmoitettava vakuutuksenottajalle vähintään ne tiedot, jotka ovat liitteessä II olevassa A kohdassa.
Before the assurance contract is concluded, at least the information listed in point A of Annex II shall be communicated to the policy-holder.
Koko vakuutussopimuksen voimassaoloajan vakuutusyrityksen on ilmoitettava vakuutuksenottajalle kaikista muutoksista niihin tietoihin, jotka ovat liitteessä II olevassa B kohdassa.
The policy-holder shall be kept informed throughout the term of the contract of any change concerning the information listed in point B of Annex II.
Sitoumusjäsenvaltio voi vaatia, että vakuutusyritykset antavat lisätietoja liitteessä II oleviin tietoihin, ainoastaan jos nämä tiedot ovat tarpeellisia vakuutuksenottajalle sitoumuksen olennaisten seikkojen ymmärtämiseen.
The Member State of the commitment may require assurance undertakings to furnish information in addition to that listed in Annex II only if it is necessary for a proper understanding by the policy-holder of the essential elements of the commitment.
Sitoumusjäsenvaltio antaa tämän artiklan ja liitteen II täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset määräykset.
The detailed rules for implementing this Article and Annex II shall be laid down by the Member State of the commitment.
Nämä tiedot voidaan kuitenkin antaa muulla kielellä, jos vakuutuksenottaja pyytää sitä ja jäsenvaltion laki sallii sen tai jos vakuutuksenottaja voi vapaasti valita sopimukseen sovellettavan lain.
However, such information may be in another language if the policy-holder so requests and the law of the Member State so permits or the policy-holder is free to choose the law applicable.
A. Ennen sopimuksen tekemistä
A. Before concluding the contract
Vakuutusyritystä koskevat tiedot
Information about the assurance undertaking
Sitoumusta koskevat tiedot
Information about the commitment
B. Sopimuksen voimassaoloaikana
B. During the term of the contract
Yleisten ja erityisten vakuutusehtojen lisäksi vakuutuksenottajalle on annettava tiedoksi koko sopimusajan seuraavat tiedot:
In addition to the policy conditions, both general and special, the policy-holder must receive the following information throughout the term of the contract.
b.2 Kaikki A osan a.4–a.12 kohtia koskevat tiedot vakuutusehtojen muuttuessa tai sopimukseen sovellettavan lainsäädännön muuttuessa
All the information listed in points (a) (4) to (a) (12) of A in the event of a change in the policy conditions or amendment of the law applicable to the contract
Yhdistynyt kuningaskunta siirsi 31 artiklan ja liitteen II osaksi kansallista lainsäädäntöään vakuutusyhtiöistä vuonna 1994 annetuilla säädöksillä (kolmas vakuutusdirektiivi).
The UK transposed Article 31 and Annex II into domestic legislation via the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994.
Näihin säädöksiin kuuluvalla säädöksellä 40 lisättiin vuoden 1982 vakuutusyhtiölakiin 72A jakso ja 2E liite (tiedot, jotka Yhdistyneen kuningaskunnan vakuutusyhtiöiden ja yhteisön yritysten on annettava vakuutuksenottajille).
Regulation 40 of these regulations inserts section 72A and Schedule 2E – Information for policyholders of UK insurers and EC companies - into the ICA 1982.
Liitteen 1 ja 2 kohdassa säädetään tiedoista, jotka on annettava ennen pitkäaikaisen vakuutussopimuksen tekemistä ja tällaisen sopimussuhteen aikana, kun taas 3 ja 4 kohdassa säädetään tiedoista, jotka on annettava ennen yleisten vakuutussopimuksen tekemistä ja tällaisen sopimussuhteen aikana.
Paragraphs 1 and 2 of the Schedule prescribe the information to be disclosed before and during contracts of long-term insurance, while paragraphs 3 and 4 prescribe the information to be disclosed before and during contracts of general insurance.
Kauppa- ja teollisuusministeriö laati vakavaraisuusohjeet, joissa kerrotaan vakuutusyhtiöille, millä tavoin ne voivat täyttää uuden tietojen antamista koskevan lainsäädännön vaatimukset parhaiten.
The DTI issued a Prudential Guidance Note that offers guidance to insurers as to the methods by which they may best comply with the new disclosure legislation.
Näiden ohjeiden johdanto-osassa todetaan selvästi, etteivät ohjeet ole viranomaisen kannanotto ja että vakuutusyhtiöiden on tutustuttava säädöksiin ja niihin liittyviin direktiiveihin.
The preamble to this Guidance clearly states that it cannot be taken as an authoritative statement and that insurers should refer to the Regulations and the relevant Directives.
Ennen sopimuksen tekemistä annettavat tiedot: Ennen pitkäaikaisen vakuutussopimuksen tekemistä annettavia tietoja koskevien vaatimusten soveltamisala määritellään liitteen (1) kohdan (1) ja (2) alakohdassa.
Pre-contractual disclosure requirements : the scope of application of pre-contractual information requirements for long-term insurance contracts is defined by paragraph (1), sub paragraphs (1) and (2) of the Schedule.
Näiden säännösten mukaan vaatimuksia, jotka koskevat ennen sopimuksen tekemistä annettavia tietoja,
According to these provisions, pre-contractual disclosure requirements:
§ sovelletaan vakuutusyhtiön tai Lloyd’sin jäsenen Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai jossakin toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan pääkonttorin tai sivukonttorin tekemiin suoriin pitkäaikaisiin sopimuksiin, kun sopimuksen toisista osapuolista yksi tai useampi asuu tavallisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa
§ Apply to contracts of direct long-term insurance effected by a head office or branch of an insurance company or member of Lloyd’s situated in the UK or situated in a Member State other than the UK where one or more of the other parties to the contract is habitually resident in the UK
§ ei sovelleta sopimuksiin, joiden katsotaan olevan rahoituspalveluviranomaisesta vuonna 1986 annetun lain määritelmän mukaan ”sijoitusliiketoimintaa”, jota harjoittavat yritykset, jotka ovat kyseisessä laissa tarkoitettuja valtuutettuja henkilöitä.
§ Do not apply to contracts which constitute “investment business” , as defined by the FSA Act 1986, affected by companies which are authorised persons within the meaning of that Act.
Näihin sopimuksiin sovelletaan SIB:n/LAUTROn sääntöjä tietojen antamisesta.
These contracts are governed by the SIB/LAUTRO disclosure rules.
Ensinnäkin liitteessä vaaditaan, että ”kaikki korvaus- tai takuujärjestelyt, jotka ovat käytettävissä, ellei vakuutusyhtiö kykene täyttämään sopimuksen mukaisia velvoitteitaan”, on tuotava esiin.
Firstly, the Schedule requires the disclosure of “any compensation or guarantee arrangements which will be available if the insurer is unable to meet its liabilities under the contract”.
Tämä on ylimääräinen vaatimus, jota ei mainita direktiivin liitteessä II. Vakavaraisuusohjeissa todetaan, että vakuutusyhtiön on annettava pyynnöstä ainakin tarkat tiedot sopimukseen sovellettavista korvausjärjestelyistä.
This is an additional requirement not listed by Annex II of the Directive.
Ohjeissa sanotaan kuitenkin, että paras käytäntö on kuvailla sovellettavat korvausjärjestelyt lyhyesti ja kertoa, että asiakas saa halutessaan asiasta lisätietoja.
The Prudential Guidance Note stipulates that, as a minimum, the assurance undertaking should provide on request detailed information as to the compensation arrangements that will apply to the contract.
Toiseksi tietoja annettaessa käytettävästä kielestä todettakoon, että direktiivin mukaan tiedot on annettava sitoumusjäsenvaltion (eli sen valtion, jossa vakuutuksenottaja tavallisesti asuu) virallisella kielellä.
However, the Guidance notes that the best practice is to provide a brief description of the compensation arrangements which will apply and that further information is available on request.
Tiedot on myös mahdollista antaa toisen jäsenvaltion kielellä, jos kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntö sen sallii ja jos vakuutuksenottaja sitä pyytää.
Secondly, in respect of the language to be used for disclosure, the Directive requires the disclosure to be in a language of the Member State of the commitment (i.e. where the policyholder is habitually resident) or, if the law of that Member State so permits and the policyholder so requests, it may be provided in the language of another Member State.
2E liitteessä kuitenkin todetaan, että tiedot on annettava englannin kielellä, paitsi jos sopimuksen toinen osapuoli pyytää antamaan tiedot jonkin muun jäsenvaltion kuin Yhdistyneen kuningaskunnan virallisella kielellä.
However, Schedule 2E states that the information shall be furnished in English except when the other party to the contract requests that the information be disclosed in an official language of a Member State other than the UK .
Tämä tarkoittaa, että jos vakuutuksenottaja asuu tavallisesti esimerkiksi jäsenvaltiossa, joka ei ole Yhdistynyt kuningaskunta ja jonka virallinen kieli ei ole englanti, Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiö voi täyttää tietojen antamista koskevat vaatimukset toimittamalla tiedot kyseiselle vakuutuksenottajalle englannin kielellä, ellei kyseinen vakuutuksenottaja pyydä sitä toimittamaan tietoja omalla kielellään.
This means, for example, that if the policyholder is habitually resident in a Member State other than the UK whose official language is not English, the UK company can comply with the disclosure requirements by furnishing that policyholder with information in English unless the policyholder requests that the information be furnished in his own language.
Siispä Yhdistyneen kuningaskunnan kielisäännöt eivät velvoita vakuutusyhtiötä antamaan tietoja muulla kuin englannin kielellä, kun taas direktiivissä säädetään, että tiedot on annettava sitoumusjäsenvaltion kielellä (eli sen maan kielellä, jossa vakuutuksenottaja tavallisesti asuu).
Thus, the UK language rules do not oblige the insurer to provide the information in a language other than English whereas the Directive requires the disclosure to be in the language of the Member State of the commitment (i.e. where the policyholder is habitually resident).
Lisäksi vakavaraisuusohjeissa tarkennetaan liitteessä esitettyjä, tietojen antamista koskevia vaatimuksia.
In addition, the Prudential Guidance Note further specifies the disclosure requirements included in the schedule.
Ohjeissa esimerkiksi täsmennetään vaatimusta, jonka mukaan vakuutusyhtiön on kerrottava lisäetujen laskenta- ja jakamismenetelmästä, siten, että yhtiön on ilmoitettava,
For instance, with respect to the requirement to disclose the method of calculation and distribution of bonuses, the Guidance Note specifies that the insurer should state:
§ kuinka se jakaa voitot, jotka on kohdennettu lisäetujen maksamiseen (esimerkiksi korottamalla lisäetuja tai laskemalla vakuutusmaksuja)
§ how it distributes profits which are allocated for the payment of bonuses (for example, by an increase in benefits or a decrease in premiums)
§ maksaako se asiakkailleen lisäeduista aiheutuvan ylimääräisen edun (jota saatetaan tarkistaa), vaikka jompikumpi sopimusosapuoli irtisanoisikin sopimuksen ennenaikaisesti
§ whether increased benefits resulting from bonuses are only payable (subject to any adjustments) even if the contract is terminated early by either party to the contract
§ etujen kasvaessa lisäetujen vaikutuksesta, korotetaanko etuja joka vuosi vai ainoastaan silloin, kun vakuutusrahat erääntyvät maksettaviksi vakuutuksenottajalle
§ where the bonus acts to increase benefits, whether increases are likely to be made each year or only when the policy monies become payable to the policyholder
§ millä perusteella lisäedut ositetaan vakuutuksenottajille (esimerkiksi vakuutussumman, maksettujen vakuutusmaksujen tai kertyneiden lisäetujen arvon perusteella)
§ the basis upon which bonuses are allotted to policyholders (for example, sum assured, premiums paid, value of existing bonuses)
§ tehdäänkö jako tasapuolisesti kaikkien vakuutussopimusten kesken pitkän aikavälin rahaston kaikkien tuottojen vai ainoastaan näiden tuottojen tiettyjen osatekijöiden osalta, sillä esimerkiksi tietyt varat on kiinnitettävä kyseiseen sopimustyyppiin siten, että vakuutuksenottajalle jaetaan lisäetuja vain kyseisten varojen tuotosta.
§ whether policies share equitably in the distribution of all the profits of the long-term fund or only certain elements of these profits because, for example, certain assets are to be hypothecated to the type of contract concerned so that the bonuses distributed to the policyholder will be restricted to the profits earned on those assets.
Vakavaraisuusohjeiden mukaan kaikki tiedot on annettava kirjallisesti ennen sopimuksen tekemistä.
The Prudential Guidance Note specifies that all the information must be disclosed in writing before the contract is entered into.
Lisäksi niissä todetaan parhaan käytännön olevan se, että vakuutusyhtiöt antavat tiedot myyntiprosessin varhaisessa vaiheessa sekä aina suositellessaan jotakin tuotetta tai vakuutuksenottajan täyttäessä hakemuslomakkeen.
It goes on to specify that, as best practice, insurers should disclose the information early in the selling process and whenever a product recommendation is made or a proposal form completed by the policyholder.
Sopimussuhteen aikana annettavat tiedot: Sopimussuhteen aikana annettavia tietoja koskevien vaatimusten soveltamisala määritellään liitteen (2) kohdan (1) ja (2) alakohdassa.
Ongoing disclosure requirements: the scope of application of ongoing disclosure requirements for long-term insurance contracts is defined by paragraph (2), sub paragraphs (1) and (2) of the Schedule.
Näiden säännösten mukaan sopimussuhteen aikana annettavia tietoja koskevia vaatimuksia sovelletaan vakuutusyhtiön tai Lloyd’sin jäsenen Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai jossakin toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan pääkonttorin tai sivukonttorin tekemiin suoriin pitkäaikaisiin vakuutussopimuksiin, kun sopimuksen toisista osapuolista yksi tai useampi asuu tavallisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
According to these provisions, ongoing contractual disclosure requirements apply to contracts of direct long-term insurance entered into by a head office or branch of an insurance company or member of Lloyd’s situated in the UK or situated in a Member State other than the UK where one or more of the other parties to the contract is habitually resident in the UK.
Vaatimukset siitä, mitä tietoja sopimussuhteen aikana on annettava, koskevat kaikenlaisia suoria pitkän aikavälin vakuutussopimuksia riippumatta siitä, liittyykö niihin sijoituksia vai ei.
Unlike pre-contractual disclosure requirements, ongoing disclosure requirements apply to all kinds of contracts for direct long-term insurance, whether they have an investment component or not.
Direktiivin liitteen II mukaisesti 2E liitteessä luetellut vaatimukset pitkäaikaisen vakuutussopimussuhteen aikana annettavista tiedoista liittyvät sekä sopimusmuutoksia että lisäetujen määrää koskeviin tietoihin.
In line with Annex II of the Directive, ongoing disclosure requirements for long-term insurance, as set out by Schedule 2E, refer to both disclosure of information on contract variations and on the state of bonuses.
SIB:n/Lautron sääntöihin perustuvissa vakavaraisuusohjeissa määritellään tarkemmin sopimussuhteen aikana annettavien tietojen laajuus, muoto ja antamisajankohta.
The extent, form and timing of the ongoing disclosure requirements are further specified by the Prudential Guidance Note, which refers to the SIB/LAUTRO rules.
SIB:n/LAUTROn säännöt sopimusmuutoksia ja lisäetujen määrää koskevien tietojen antamisesta ovat paljon tarkemmat kuin direktiivin lyhyt viittaus.
The SIB/LAUTRO rules on disclosure of information relating to contract variations and on the state of bonuses is far more detailed than the succinct reference made by the Directive.
§ asiakaskohtaisena ilmoituksena, josta ilmenee kyseiselle vakuutuksenottajalle myönnettyjen lisäetujen määrä, tai
§ a client-specific notice that indicates the amount of the bonus allotted to that policyholder, or
§ asiakaskohtaisena ilmoituksena, jossa kerrotaan sijoituksen kokonaisarvo, myös vakuutuksenottajalle myönnetyn lisäedun arvo, sekä lisäedun määrä sen ajanjakson osalta, jota lisäetuilmoitus koskee, tai
§ a client-specific notice which indicates the total value of the investment, including the value of any bonus allotted, and the rate of bonus over the period of time to which the bonus notice relates, or
§ asiakkaille yleisesti lähetettävänä ilmoituksena, joka sisältää riittävät tiedot, joiden pohjalta vakuutuksenottajat voivat laskea heille myönnettyjen lisäetujen määrän, ja jossa ilmoitetaan laskentamenetelmä.
§ a non client-specific notice that provides sufficient information to enable policyholders to calculate the amount of bonus allotted to them and indicates the method for the calculation.
Tällaisessa ilmoituksessa voidaan käyttää lisäedun määrän ilmaisevaa taulukkoa, joka perustuu vakuutussummaan ja siihen, kuinka monta vuotta sopimuksen tekemisestä on kulunut, taikka ilmoittaa lisäedun määrä suhteellisena osuutena vakuutussummasta.
Such a notice could take the form of a table of values for the bonus for given sums assured and years of commencement of the contract or indicate the amount of the bonus as a proportion of the sum assured.
Tämä artikla liittyy erottamattomalla tavalla 28 artiklaan.
This article is inseparably linked to Article 28.
Tältä osin keskeistä on se, ilmoittiko ELAS asianmukaisesti vakuutuksenottajille – niiden tietojen lisäksi, jotka oli annettava ennen sopimuksen tekemistä – heidän vakuutusehtojensa muutoksesta, esimerkiksi heidän lisäetujensa määrän muutoksista.
The issue in this instance is whether ELAS properly informed policyholders, in addition to the initial pre-contractual information, of changes to their policy conditions, for example concerning updates on the state of their bonuses.
Tämän asian tutkimiseksi on selvitettävä, täyttikö ELAS todella nämä velvoitteensa asianmukaisesti, ja ellei se tehnyt niin, mihin toimiin liiketoiminnan harjoittamista sääntelevä viranomainen ryhtyi kussakin tapauksessa (Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa, Saksassa jne.), mikäli se sellaisiin ryhtyi.
To pursue this line of investigation, it is necessary to verify if ELAS did indeed adequately fulfil these obligations and, if it did not, what action, if any, was taken by the conduct of business regulator in each case (UK, Ireland, Germany, etc.).
Itse direktiivissä vaaditaan vain, että vakuutuksenottajan on saatava tietää muun muassa ”kunkin edun ja vaihtoehdon määrittely” sekä ”lisäetujen laskemis- ja jakamisperusteet”.
The Directive itself requires only that the policyholder must be informed, inter alia, of “the definition of each benefit and each option” and “the means of calculation and distribution of bonuses”.
Nämä vaatimukset eivät ole riittävän tarkkoja.
These requirements are not sufficiently specific.
Todisteet viittaavat vahvasti siihen, että ELAS ei olisi ilmoittanut vuodesta 1998 asianmukaisella tavalla takuutuottovakuutusten aiheuttamasta riskistä mahdollisille uusille vakuutuksenottajille, joille myytiin ei-takuutuottoisia vakuutussopimuksia.
There is powerful evidence to suggest that, from 1998 onwards, ELAS did not adequately disclose the risk posed by guaranteed annuity rates to prospective policyholders with non-guaranteed rates.
On vaikeaa vahvistaa asian rikkoneen direktiiviä, mutta helppoa todeta, että tietojen antamista koskevia vaatimuksia olisi pitänyt kehittää vakuutuksenottajien hyväksi.
It is difficult to make the case that this was a breach of the Directive but easy to make the case that there is a need to enhance disclosure requirements for the benefit of policyholders.
Kolmannen henkivakuutusdirektiivin (3 HVD) muut artiklat
Other articles of the 3LD