natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lisäksi tuen tehokkuuden parantamista koskevissa ehdotuksissa pitäisi kuvailla tarkemmin EU:n työnjako ja yhteisön tarkka tehtävä.
Moreover, the proposals for strengthening aid effectiveness should be more descriptive, both with regard to the division of labour within the Union and the specific role of the Community.
Päätavoite: köyhyyden vähentäminen
The main objective: poverty reduction
Vuonna 2000 annetun julkilausuman mukaisesti tavoite on paljon painokkaampi kuin pelkän tuen antaminen köyhyyden vähentämiseksi.
The objective, as spelled out in the 2000 DPS, was much stronger in giving unequivocal support to poverty reduction.
Kehityspolitiikka ei ole ensisijaisesti vain globalisaation hallintaa, vaan siinä on kyse sosiaalisen oikeudenmukaisuuden lisäämisestä ja köyhyyden vähentämisestä.
Development policy is not primarily about managing globalisation; it is about social justice, equity and poverty eradication.
Yhteisellä julistuksella pitäisi tehdä täysin selväksi se, että EU:n kehitysyhteistyön päätavoitteena on ”köyhyyden vähentäminen ja lopulta sen poistaminen”, kuten sopimuksessa Euroopan perustuslaista todetaan.
The Joint Declaration should make it unambiguously clear that the main objective of EU development cooperation is “the reduction and ultimately eradication of poverty”, as stated in the Treaty.
Tästä syystä pitäisi muun muassa käyttää entistä suurempi osa kehitysyhteistyön määrärahoista vähävaraisten maiden tukemiseen.
One of the implications of this should be to increase the share of the development budget allocated to low-income countries.
Tulevaisuuden haasteet ovat valtavia.
The challenges for the future are huge.
Vaikka viime vuosina köyhyyttä on onnistuttu vähentämään jossakin määrin, vuosituhannen kehitystavoitteiden yleistä saavuttamista koskevat raportit ovat masentavaa luettavaa.
While over the last years some advances have been made in poverty reduction, overall progress in meeting the MDGs makes for depressing reading.
Monissa maissa kehitys ei kulje kohti vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamista.
Many countries are off track for most of the MDGs.
Vuoden 2005 inhimillisen kehityksen raportin mukaan arviolta 50 maata, joista useimmat sijaitsevat Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja joiden yhteenlaskettu väestö on noin 900 miljoonaa, etääntyy yhdestä tai useammasta vuosituhannen kehitystavoitteesta.
The Human Development Report 2005 finds that an estimated 50 countries (most of them in sub-Saharan Africa), with a combined population of 900 million people, are moving backwards in one or more MDG areas.
Toinen huolestuttava alue on Etelä-Aasia.
South Asia is another region causing concern.
Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan verrattuna siellä on enemmän ihmisiä, jotka ovat aliravittuja, joilla ei ole käytössään kehittynyttä saniteettijärjestelmää tai jotka asuvat slummeissa.
It has more malnourished people than sub-Saharan Africa, more people without access to improved sanitation and more people living in slums.
Jos nykyinen suuntaus jatkuu maailmanlaajuisesti, vuonna 2015 köyhyydessä ja kurjuudessa elää yli 800 miljoonaa ihmistä, mikä ylittää 380 miljoonalla ensimmäisen vuosituhattavoitteen ylärajan.
If current trends continue world wide, there will be over 800 million people living in abject poverty by 2015, 380 million above the target set in MDG 1.
Vuosituhannen kehitystavoitteita voidaan käyttää erittäin hyvin huomion kohdentamiseksi köyhyyteen liittyviin seikkoihin.
The MDGs are extremely useful for focussing attention on poverty-related targets.
Ihmisten täytyy olla kehitysohjelman keskipisteessä, ja heidän koulutuksensa, terveytensä, ruuansaantinsa ja sosiaaliturvansa on asetettava ensimmäiselle sijalle.
People must be at the centre of the development agenda, and investing in their education, health, nutrition and social security is paramount.
Vaarana on kuitenkin se, että huomion kiinnittyessä ensisijaisesti vuosituhannen kehitystavoitteisiin muita kehitysyhteistyön tärkeitä näkökohtia laiminlyödään.
However, there is a risk that by paying attention primarily to the MDGs, other important aspects of development are neglected.
Yhtä tärkeää on myös tukea vaurauden synnyttämistä, yrittäjyyttä, työpaikkojen luomista, luotonsaantia, tekniikan saatavuutta ja omistusoikeutta.
Investments in wealth generation are equally important, as are issues such as entrepreneurship, job creation, access to credits and technologies and property rights.
Omistajuus ja kumppanuus tärkeitä
Ownership and partnership are crucial
Omistajuus- ja kumppanuusperiaatteet ovat erittäin tärkeitä, ja niiden pitäisi ohjata kaikkea EU:n kehitysyhteistyöpolitiikkaa.
The principles of ownership and partnership are fundamental and should guide all EU development cooperation policies.
Euroopan komission jäsen Louis Michel oli oikeassa todetessaan, että ”EU:n ei pitäisi painostaa, vaan sen pitäisi kehottaa”.
Commissioner Michel has rightly stated that “the EU should not impose, the EU should invite”.
EU:n pitäisi yksinkertaisesti sitoutua voimakkaasti politiikkaan, jolla tuetaan kehitysmaiden omia kehitysstrategioita.
Simply put, the EU should be strongly committed to a policy supporting the development strategies of developing countries themselves.
Politiikka ei voi tuottaa tulosta, elleivät kaikki ihmiset, joita asia koskee, ole siinä mukana.
No policy can be successful without full participation of all the people concerned.
Tällaiseen tilanteeseen ei ole helppoa päästä etenkään maissa, joilla on vain vähän kokemusta demokraattisesta vuoropuhelusta.
To achieve this is not easy, notably in countries with limited experience of democratic dialogue.
Kansalaisyhteiskunnalla onkin merkittävä tehtävä paitsi palvelujen tuottajana myös demokratian ja ihmisoikeuksien edistäjänä.
The role of civil society is crucial: it is important, not only as a service provider, but also for democracy and human rights.
Kehitysyhteistyön oikeuksiin perustuva lähestymistapa
A rights-based approach to development
Vaikka Euroopan parlamentti onkin yhtä mieltä siitä, että ”kestävä kehitys ei ole mahdollista ilman rauhaa ja turvallisuutta”, se katsoo saman koskevan myös demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista.
While agreeing with the statement “that there cannot be sustainable development without peace and security”, the same can be said about democracy and respect for human rights.
Kohdassa, jossa kuvataan kehityksen ja turvallisuuden, muuttoliikkeen, kaupan yms. välisiä kytköksiä, olisi syytä mainita demokratian ja ihmisoikeuksien välttämättömyys.
The section describing the links between poverty and security, migration, trade, etc. would benefit from adding democracy and human rights as indispensable elements.
EU:n pitäisi olla uskollinen omille periaatteilleen ja korostaa oikeuksiin perustuvan lähestymistavan olevan kehitysyhteistyöpolitiikkansa peruslähtökohta.
True to its own principles, the Union should emphasise a rights-based approach to development as the basic entry-point for its development policies.
Sukupuolten väliseen tasa-arvoon ja lasten oikeuksiin pitäisi kiinnittää erityisesti huomiota.
Gender equality and children's rights should be given special attention.
Menettelytapojen yhtenäistäminen
Policy coherence
EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan merkittävin epäkohta on politiikan epäyhtenäisyys.
The lack of policy coherence is a major shortcoming of development cooperation policies within the EU.
Kuten EY:n perustamissopimuksen 178 artiklassa selvästi ilmaistaan, kehitysyhteistyön ei pidä olla alisteista muille politiikanaloille.
As is stated explicitly in Article 178 of the Treaty, development cooperation should not be subordinated to other policy areas.
Esimerkiksi turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä terrorismin torjumiseen tähtäävää politiikkaa ei pidä sekoittaa köyhyyden torjumiseen tähtäävään politiikkaan.
On security, for instance, policies designed to fight terrorism and those fighting poverty should not be intermingled.
On tunnustettava, etteivät talouskasvu ja markkinoiden avautuminen johda automaattisesti köyhyyden vähentymiseen.
The statement needs to acknowledge that there is no automatic relationship between economic growth and market opening on the one hand, and poverty reduction on the other.
Lisäksi useissa tutkimuksissa on todistettu, että kaupan esteiden poistamisesta maailman köyhimpien maiden viennin edistämiseksi olisi enemmän hyötyä kuin avun lisäämisestä.
Moreover, several studies convincingly show that the elimination of trade barriers for exports from the world's poorer nations would give far greater benefits than increased aid.
Monet kehitysmaat kärsivät epäilemättä tarjontaan liittyvistä ongelmista.
Certainly, there are supply side problems in many developing countries.
Tähän ongelmaan on kuitenkin puututtava tarkkaan kohdennetuilla tukiohjelmilla, eikä sitä pitäisi käyttää tekosyynä jatkaa korkeiden tariffien politiikkaa ja maksaa vientitukia.
This problem, however, needs to be addressed through well-targeted aid programmes and should not be used as an excuse to maintain a policy of high tariffs and export subsidies.
Painopiste- ja vastuualueet
Priorities and responsibilities
Temaattisia kohteita ja painopisteitä käsitellään ehdotuksessa aivan liian epäselvästi.
The paper is far too vague on thematic focus and priorities.
Ensimmäisessä osassa arvot, periaatteet, tavoitteet ja toiminta-alueet menevät sekaisin.
In part 1, there is confusion between values, principles, objectives and action themes.
Toisessa osassa ei pyritä todella määrittelemään komission hallinnoiman tuen suhteellisia hyötyjä.
Part 2 makes no real attempt to define the comparative advantage of aid managed by the Commission.
Ehdotuksesta saa sellaisen vaikutelman, että komissio haluaa päättää itse mahdollisimman vapaasti, millä alueilla se toteuttaa toimia.
The impression given is that the Commission wants for itself maximum flexibility on determining the areas in which it chooses to be involved.
Painopistealueet olisi määritettävä EU:n toimien koordinoinnin parantamiseksi, toimien täydentävyyden – ja siten myös niiden tehokkuuden – lisäämiseksi ja siksi, että näin voidaan osoittaa Euroopan kansalaisille, että toiminta on avointa ja että siitä kannetaan demokraattinen vastuu.
For the sake of greater coordination and complementarity – and hence effectiveness – within the Union, but also as a form of transparency and democratic accountability towards the European public, priorities should be set.
Komission ei pitäisi katsoa olevan – eikä sen pitäisi katsoa itse olevansa – 26. avunantaja.
The Commission should not be viewed, nor should it view itself, as the 26 th donor.
Sen sijaan yhteisön avun lisäarvo pitäisi määritellä hyvin, ja erityistä huomiota pitäisi kiinnittää muun muassa yhteisön mahdollisuuksiin parantaa koordinointia (pitäen mielessä kumppanimaan omistajuusperiaatteen), sen kokoon, sen imagoon puolueettomana toimijana, sen kokemukseen ja asiantuntemukseen alueellisen yhteistyön, hallinnon, demokratian ja ihmisoikeuksien alalla, sen asemaan maailmanlaajuisena toimijana ja sen mahdolliseen tehtävään poliittisena pohdintaryhmänä jne.
Rather, the value-added of Community aid should be well defined, giving particular attention to its potential for enhancing coordination (keeping in mind the principle of partner country ownership), its size, its image of neutrality, its experience and expertise in regional cooperation, governance, democracy and human rights, its role as a global player, its potential role as a policy think tank, etc.
Menestyksekäs kehitystyö synnyttää lisää kehitystä, ja sen täytyy perustua vakaisiin järjestelmiin.
Successful development is organic and has to be systems-based.
Tältä osin komissio voisi hoitaa merkittävää tehtävää – eikä vähiten vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi.
Here, the Commission could play an important role, not least in relation to the MDGs.
Siinä missä YK:n toiminta järjestäytyy alakohtaisesti, komission olisi mahdollista – ainakin teoriassa – viedä köyhyyden vähentämistä koskevaa ohjelmaa eteenpäin monialaisesti.
While the UN system is organized along sector lines, the Commission has a potential – at least in theory – to pursue the poverty reduction agenda in a more horizontal way.
Vaikuttaa asianmukaiselta, että Euroopan unioni sitoutuisi kokonaisuudessaan kaikkiin kehityksen tärkeimpiin osa-alueisiin.
It seems fitting that the Union as a whole should be engaged in all major areas of development.
Yhteisessä julistuksessa pitäisi tunnustaa näiden ongelmien vakavuus ja kehittää ennakoivaa politiikkaa niihin puuttumiseksi.
The Joint Declaration should heed recognition to such issues and develop a proactive policy to address them.
Ehdotuksessa käsitellään lyhyesti useita nykyään tärkeimpiä kehitysnäkökohtia.
The proposal briefly discusses a number of the most important development issues at stake today.
Kuitenkaan joitakin tärkeimpiä kehitykseen ja köyhyyden poistamiseen liittyviä näkökohtia ei käsitellä lainkaan tai niitä käsitellään hyvin tiivistetyllä tavalla.
However, some important aspects of development and poverty eradication are either missing or dealt with in a summary fashion.
Monissa vähävaraisissa maissa terveydenhoitoala ei kehity vuosituhannen kehitystavoitteiden mukaiseen suuntaan.
Many low-income countries are off track in pursuing the health related MDGs.
Yksi merkittävä ongelma erityisesti Saharan eteläpuolisissa maissa on pula terveydenhuollon ammattilaisista.
A major issue is the desperate shortage of medical personnel, notably in sub-Saharan Africa.
Tämä ongelma edellyttää, että terveydenhoitoa ja kehitystä on lähestyttävä järjestelmällisemmin, ja asettaa painopistealueista terveydenhuoltojärjestelmien kehittämisen ensimmäiselle sijalle.
This problem calls for a more systems-based approach to health and development, giving highest priority to the strengthening of health systems.
Kansallisten ja alueellisten parlamenttien tärkeään tehtävään pitäisi kuitenkin kiinnittää enemmän huomiota.
However, more attention should be paid to the important role of national and regional parliaments.
Parlamentit usein sivuutetaan ja niiden tehtävää väheksytään suunniteltaessa strategioita kehityksen lisäämiseksi ja köyhyyden torjumiseksi.
Parliaments are often marginalized and their role overlooked when strategies for development and poverty reduction are devised.
Parlamentteja pitäisi auttaa hoitamaan tärkeä valvontatehtävänsä.
Parliaments should be supported, in order to enable them to carry out their important oversight role.
Ehdotuksessa ei juurikaan kiinnitetä huomiota siihen, kuinka tuhoisasti metsien nopea rappeutuminen, maaperän ja vesivarojen kuluminen ja puhtaan veden puute vaikuttaa köyhän maaseutuväestön toimeentuloon.
The paper more or less ignores the devastating impact on the livelihoods of the rural poor of rapidly degrading forests, depletion of soils and marine resources, and fresh water scarcity.
Maaseutualueiden köyhät ovat täysin riippuvaista perinteisestä biomassaan perustuvasta taloudesta, ja varma tapa auttaa heidät pois köyhyydestä olisi käynnistää massiivisia ohjelmia, joihin kuuluisi metsittämistä, maaperän ja merien suojelua sekä vesivarojen hallintaa.
The rural poor are totally dependent on a traditional biomass-based economy, and a secure way to lift them out of poverty would be through massive programmes of reforestation, soil conservation, marine protection and water management.
Tällaisten ohjelmien käynnistämisen pitäisi olla koko unionin ensisijainen tavoite.
Such programmes ought to be a priority for the Union as a whole.
Lisäksi yhteisön ja jäsenvaltioiden pitäisi lisätä maakohtaisten ympäristöprofiilien ja kestävään kehitykseen kohdistuvien vaikutusten arviointien käyttöä kaikissa kehitystoimissaan.
Moreover, the Community and the Member States should promote the use of Country Environmental Profiles and Sustainability Impact Assessments in all their development activities.
Toinen tärkeä ympäristöön liittyvä näkökohta on se, ettei kehitysmaiden tarvitse toistaa teollisuusmaiden tekemiä saastuttamiseen liittyviä virheitä nykyaikaistaessaan talouksiaan.
Another important aspect – also related to the environment – is the fact that developing countries need not repeat the polluting mistakes of industrialised countries in modernising their economies.
Siksi pitäisi tukea investointeja puhtaaseen teknologiaan erityisesti energian ja liikenteen aloilla ympäristöä vähemmän kuormittavien tuotanto- ja kulutusjärjestelmien kehittämisen edistämiseksi.
Investments in clean technology, notably in areas such as energy and transport, should be supported in order to help the development of more environment-friendly production and consumption systems.
Tästä olisi hyötyä sekä kehitysmaille että muulle maailmalle.
This would benefit the developing countries as well as the rest of the world.
Sadat miljoonat köyhät asuvat alueilla, joilla luonnonkatastrofien vaara on suuri.
Hundreds of millions of poor people live in high-risk areas for natural disasters.
Ainut tapa ratkaista tämä ongelma on käsitellä onnettomuusriskiä keskeisenä osana kehityksen suunnittelua sen sijaan, että sitä pidetään vain humanitäärisenä kysymyksenä.
The only solution to this problem is to manage disaster risks as an integral part of development planning, rather than merely a humanitarian issue.
Jos EU suhtautuu vakavasti vuosituhattavoitteisiin, onnettomuuksien ehkäisemisestä ja niihin valmistautumisesta on tultava tärkeä painopistealue.
If the Union is serious about the MDGs, disaster prevention and preparedness should become a major priority.
Ehdotus neuvoston, Euroopan parlamentin ja komission yhteiseksi julistukseksi Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikasta ”Eurooppalainen konsensus”
Proposal for a Joint Declaration by the Council, the European Parliament and the Commission on the European Union Development Policy "The European Consensus"
Marie-Hélène Aubert, Milan Gaľa, Alain Hutchinson, Linda McAvan, Manolis Mavrommatis, Karin Scheele, Anne Van Lancker, Anders Wijkman, Zbigniew Zaleski, Gabriele Zimmer
Marie-Hélène Aubert, Milan Gaľa, Alain Hutchinson, Linda McAvan, Manolis Mavrommatis, Karin Scheele, Anne Van Lancker, Anders Wijkman, Zbigniew Zaleski, Gabriele Zimmer.
ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan unionin solidaarisuusrahaston varojen käyttöön ottamisesta Euroopan unionin solidaarisuusrahaston rahoittamisesta 7 päivänä marraskuuta 2002 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen, talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6 päivänä toukokuuta 1999 tehtyä toimielinten sopimusta täydentävän toimielinten sopimuksen 3 kohdan mukaisesti
on the proposal for a decision of the European Parliament and of the Council on the mobilisation of the European Union Solidarity Fund according to point 3 of the Interinstitutional Agreement of 7 November 2002 between the European Parliament, the Council and the Commission on the financing of the European Union Solidarity Fund supplementing the Interinstitutional Agreement of 6 May 1999 on budgetary discipline and improvement of the budgetary procedure
– ottaa huomioon komission ehdotuksen ( KOM(2005)0401 – C6-0277/2005 ),
– having regard to the Commission proposal ( COM(2005)0401 - C6-0277/2005 ),
– ottaa huomioon 6. toukokuuta 1999 talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta tehdyn toimielinten välisen sopimuksen
– having regard to the Interinstitutional Agreement of 6 May on budgetary discipline and improvement of the budgetary procedure
– ottaa huomioon 7. marraskuuta 2002 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen Euroopan unionin solidaarisuusrahaston rahoituksesta täydentäen talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6. toukokuuta 1999 tehtyä toimielinten sopimusta
– having regard to the Interinstitutional Agreement of 7 November 2002 between the European Parliament, the Council and the Commission on the financing of the European Union Solidarity Fund supplementing the Interinstitutional Agreement of 6 May 1999 on budgetary discipline and improvement of the budgetary procedure
– ottaa huomioon Euroopan unionin solidaarisuusrahaston perustamisesta 11. marraskuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2012/2002
– having regard to Council Regulation (EC) No 2012/2002 of 11 November 2002 establishing the European Union Solidarity Fund
– ottaa huomioon 18. lokakuuta 2005 pidetyn kolmikantakokouksen tulokset,
– having regard to the results of the Trialogue of 18 October 2005,
– ottaa huomioon työjärjestyksen 120 artiklan 1 kohdan,
– having regard to Rule 120(1) of its Rules of Procedure,
– ottaa huomioon budjettivaliokunnan mietinnön (A6‑0000/2005),
– having regard to the report of the Committee on Budgets (A6‑0000/2005),
A. ottaa huomioon, että Euroopan unioni on ottanut käyttöön tarvittavat institutionaaliset ja taloudelliset välineet luonnonmullistuksista aiheutuvien vahinkojen korjaamista varten,
A. Whereas the European Union has set up the appropriate institutional and budgetary instruments to cover the damage resulting from major natural disasters,
B. ottaa huomioon, että Ruotsi, Viro, Latvia ja Liettua ovat hakeneet rahastolta apua 8. tammikuuta 2005 sattuneen myrskyn aiheuttamien tuhojen korjaamiseksi,
B. Whereas Sweden, Estonia, Latvia and Lithuania have introduced their requests to cover the damage resulting from the storm of 8 January 2005,
C. katsoo, että Euroopan unionin olisi annettava taloudellista apuaan luonnonmullistusten koettelemille jäsenvaltioille mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti,
C. Whereas the European Union's financial assistance to Member States affected by natural disasters should come as quickly and efficiently as possible,
Euroopan unionin solidaarisuusrahaston varojen käyttöön ottamisesta Euroopan unionin solidaarisuusrahaston rahoittamisesta 7 päivänä marraskuuta 2002 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen, talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6 päivänä toukokuuta 1999 tehtyä toimielinten sopimusta täydentävän toimielinten sopimuksen 3 kohdan mukaisesti
on the mobilisation of the European Union Solidarity Fund according to point 3 of the Interinstitutional Agreement of 7 November 2002 between the European Parliament, the Council and the Commission on the financing of the European Union Solidarity Fund supplementing the Interinstitutional Agreement of 6 May 1999 on budgetary discipline and improvement of the budgetary procedure
ottavat huomioon Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen, joka on tehty 7 päivänä marraskuuta 2002 Euroopan unionin solidaarisuusrahaston rahoituksesta täydentäen talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6 päivänä toukokuuta 1999 tehtyä toimielinten sopimusta
Having regard to the Interinstitutional Agreement of 7 November 2002 between the European Parliament, the Council and the Commission on the financing of the European Union Solidarity Fund supplementing the Interinstitutional Agreement of 6 May 1999 on budgetary discipline and improvement of the budgetary procedure
(1) Euroopan unioni on perustanut Euroopan unionin solidaarisuusrahaston (jäljempänä ’rahasto’) osoittaakseen solidaarisuutta katastrofialueiden väestöä kohtaan.
(1) The European Union has created a Solidarity Fund (the "Fund") to show solidarity with the population of regions struck by disasters.
(2) Ruotsi, Viro, Latvia ja Liettua jättivät rahaston varojen käyttöön ottamista koskevat hakemuksensa 11 päivänä marraskuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2012/2002 4 artiklassa asetetussa kymmenen viikon määräajassa myrskyn aiheuttaman katastrofin jälkeen.
(2) Sweden, Estonia, Latvia and Lithuania submitted their applications to mobilise the Fund within the ten week deadline set by Article 4 of Council Regulation (EC) No 2012/2002 of 11 November 2002, following a disaster caused by a storm.
(3) Marraskuun 7 päivänä 2002 tehdyn toimielinten sopimuksen perusteella rahaston varoja voidaan ottaa käyttöön vuosittain enintään miljardi euroa.
(3) The Interinstitutional Agreement of 7 November 2002 allows mobilisation of the Fund within an annual ceiling of EUR 1 billion.