natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– sellaisen koulutus- ja ammattikoulutuspolitiikan kehittäminen, jolla edistetään vastavuoroista tutkintojen yhteensovittamista ja tunnustamista eurooppalaisen talouselämän tarpeiden mukaisesti ja yhteisymmärryksessä markkinaosapuolten kanssa,
- an education and vocational training policy to promote convergence and recognition of qualifications, geared to the needs of the European economy and based on consultation with labour-market players;
– palkansaajien aseman sekä heille kuuluvien oikeuksien ja takeiden yhtenäistäminen varsinkin sosiaaliturvan ja elinikäisen oppimisen alalla,
- harmonisation of labour regulations coupled with rights and safeguards, especially in the spheres of social protection and lifelong learning;
7. kehottaa komissiota edistämään ponnisteluja sellaisen ilmapiirin luomiseksi, joka kannustaa yrittäjähenkeä ja yritysten luomista, ja erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, sillä ne kattavat suurimman osan EU:n työpaikoista;
Calls on the Commission to foster all efforts to promote a better environment for the creation of companies and entrepreneurial spirit, especially those in favour of the small and medium-sized enterprises (SME) responsible for the vast majority of jobs in the EU;
9. painottaa, että yritysten olisi sosiaalisen vastuunsa nojalla taattava työntekijöilleen mahdollisimman hyvät koulutusmahdollisuudet
Maintains that, to fulfil their social responsibility, companies should guarantee the best possible training conditions for their employees
– tarjoamalla perustavia käytännön koulutusjaksoja,
- as regards basic practical training periods;
– tarjoamalla työntekijöille jatkokoulutusta,
- as regards continuing workforce training;
– tunnustamalla ja hyväksymällä hankittu ammattipätevyys;
- as regards recognition and crediting of merit acquired through professional experience;
katsoo, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi kaikkien suurten yritysten olisi tehtävä suunnitelmia henkilöstökoulutuksen kehittämiseksi ja saavutetun ammattipätevyyden arvioimiseksi ja että niiden olisi perustuttava työmarkkinaosapuolten ja ammattipätevyyttä osoittavia todistuksia antavien laitosten välisiin neuvotteluihin;
Believes that, to satisfy these aims, every large company should draw up skills plans and assessments with a view to devising and developing qualifications to be negotiated between, on the one hand, labour-market players and, on the other, institutes which award professional qualifications;
Sen jälkeen kun 10 uutta jäsenvaltiota, joiden kehitystaso on hyvin erilainen ja yleisesti 15 jäsenvaltion EU:n keskitasoa alhaisempi, liittyi Euroopan unioniin toukokuussa 2004, sosiaalinen tilanne muuttui siten, että nykyisessä 25 jäsenvaltion EU:ssa on kiinnitettävä paljon enemmän huomiota sosiaalisiin ja kehityskysymyksiin.
The social situation in a European Union of 25 Member States, following the accession in May 2004 of ten new Member States with widely varying levels of development, in general under the EU-15 average, is such that much closer attention needs to be paid to social and development issues.
Tämän mietinnön sivumäärä on rajallinen, joten yksityiskohtaista analyysiä ei voida siksi tehdä, mutta tiettyihin olennaisiin näkökohtiin voidaan kuitenkin kiinnittää huomiota käytettävissä olevien tietojen perusteella.
The page limit for this report does not permit a detailed analysis, and reference is therefore made only to certain aspects which we consider essential in the light of the information made available.
Työllisyys, työttömyys ja työehdot
Employment, unemployment and working conditions
Tilastotiedot ovat edelleen riittämättömät, mutta viimeisimmät Eurostatin
Although the statistical information remains insufficient, recent Eurostat data
Eurostat – Statistics in focus 14/2004. julkaisemat tiedot osoittavat, että vuoden 2003 lopulla noin 443 miljoonan ihmisen joukossa:
Eurostat - Statistics in focus, 14/2004 show that at the end of 2003, out of a population of some 443 m:
Noin 161 miljoonaa oli palkattuja työntekijöitä, vaikkakin suuri osa heistä oli määräaikais- ja osa-aikatyössä.
Of the total, 161 m were employed by someone else, but many of these had only insecure or part-time jobs;
– Työpaikkojen luomisessa vuonna 2002 koetun melkein täydellisen stagnaation jälkeen Euroopan unionissa voidaan todeta ensimmäistä kertaa viimeisen kymmenen vuoden aikana työpaikkojen todellinen väheneminen vuosina 2003–2004.
- Job creation in the EU was virtually stagnant in 2002, while 2003-2004 showed, for the first time in a decade, a net decline in employment;
– Lähes 62,9 prosenttia 15–64‑vuotiaista oli työssä, mutta erot Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden välillä olivat suuret: kahdeksassa maassa (Tanska, Kypros, Alankomaat, Itävalta, Portugali, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta) työllisyysprosentti oli 67 tai enemmän.
- 62.9% of those aged between 15 and 64 were employed, but there were major variations between Member States: in eight, the average rate was 67% or more (Denmark, Cyprus, the Netherlands, Austria, Portugal, Finland, Sweden and the UK).
Italiassa, Maltassa ja Puolassa työllisyysprosentti ole vähemmän kuin 57;
The rate was under 57% in Italy, Malta and Poland;
– 15–64‑vuotiaista työssä käyvistä kuitenkin noin 10,3 prosenttia oli ainoastaan osa-aikatyössä.
- However, 10.3% of those aged between 15 and 64 were only employed part-time.
– On huolestuttavaa, että naisten työsuhteet ovat usein määräaikaisia.
- Insecure employment affects women in an especially disturbing fashion.
Naisista ainoastaan 36,7 prosenttia oli kokopäivätyössä ja vain 38 prosenttia vakituisessa työsuhteessa.
Of those in full-time employment, only 36.7% were women, while the equivalent figure for permanent employment was a mere 38%;
– 19,1 miljoonaa oli työttömänä.
- 19.1 m were unemployed, of whom 51.3% were women and 24.3% young people.
Heistä naisten osuus oli 51,3 prosenttia ja nuorten 24,3 prosenttia.
More recent data on unemployment have shown that the phenomenon is increasing
Ylimääräisessä Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa marraskuussa 1997 laadittiin kunnianhimoinen strategia työttömyyden vähentämiseksi ja työpaikkojen kestäväksi lisäämiseksi sekä naisten ja miesten eriarvoisen kohtelun poistamiseksi.
As is well known, the extraordinary European Council held in Luxembourg in November 1997 established an ambitious strategy for cutting unemployment and achieving a sustainable rise in employment rates while also reducing gender inequalities.
Lissabonin huippukokouksessa maaliskuussa 2000 asetettiin tavoitteeksi täystyöllisyys sekä uusien ja parempien työpaikkojen luominen.
In March 2000, the Lisbon summit defined the objective of full employment with more and better jobs.
Vuoteen 2010 mennessä olisi saavutettava seuraavat tavoitteet:
The following objectives were established for 2010:
– yleisesti 70 prosentin työllisyysaste
- 70% for the overall employment rate;
– naisten työllisyysaste 60 prosenttia.
- 60% for the female employment rate.
Keväällä 2001 järjestetyssä Tukholman Eurooppa-neuvostossa asetettiin tavoitteeksi 55 prosentin työllisyysaste 55–64‑vuotiaiden ikäryhmässä.
In spring 2001 the Stockholm European Council set the objective of a 55% employment rate for those aged between 55 and 64.
Vuonna 2003 EU:n kokonaistyöllisyysaste, jos lasketaan mukaan kaikki 25 nykyistä jäsenvaltiota sekä määräaikaiset ja osa-aikaiset työsuhteet, jäi alle 62,9 prosentin.
The fact is, however, that in 2003 the overall employment rate, including insecure and part-time employment, was no higher than 62.9% in the EU-25.
Jos eritellään naisten ja miesten työllistymistä, naisen työllisyysaste oli ainoastaan 55 prosenttia, josta kuitenkin huomattava osa muodostuu määräaikaisesta ja osa-aikaisesta työstä.
The gender breakdown indicates that the female employment rate was only 55%, and a large proportion of that was insecure and part-time work.
Miesten työllisyysaste oli 71 prosenttia.
The male employment rate was 71%.
Työmarkkinoilla vallitsee siis edelleen suuri epätasa-arvo.
It is clear that severe inequalities persist on the labour market.
– Puutteelliset työolot useilla toimialoilla eri maissa ovat syynä sairauksiin ja moniin tapaturmiin, vaikka ne ovatkin vähentyneet vuoden 1994 jälkeen.
- The unacceptable working conditions in certain occupations in a number of Member States are causing illness and lead to a large number of workplace accidents (though figures have been falling since 1994).
Vuonna 2000 menetettiin noin 500 miljoonaa työpäivää joko työssä tapahtuneiden onnettomuuksien (150 miljoonaa menetettyä työpäivää) tai työperäisten sairauksien (350 miljoonaa menetettyä työpäivää) vuoksi.
In 2000, almost 500 m working days were lost owing to workplace accidents (150 m days) or work-related health problems (350 m days).
– Vuonna 2001 3,8 prosenttia EU:n työntekijöistä joutui olemaan yli kolme päivää pois työstä työssä sattuneen onnettomuuden vuoksi ja 6,1 prosenttia joutui sellaisen onnettomuuden uhriksi, joka ei oikeuttanut yli kolmen päivän poissaoloon.
- In 2001, 3.8% of workers in the EU were the victims of workplace accidents involving more than three working days' absence from work (the figure for absences of three days or less was 6.1%).
Työtapaturmiin kuolee keskimäärin 80 sadasta tuhannesta työntekijästä; kalastus- ja rakennusala ovat erityisen riskialttiita.
Workplace accidents caused the deaths of, on average, 80 in 100 000 workers, above all in fisheries and construction.
Vakavimmat onnettomuudet tapahtuivat seuraavissa maissa, joiden onnettomuusluvut ylittivät selvästi keskiarvon: Liettua, Belgia, Latvia, Viro, Portugali, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta.
In some Member States the average rate was far higher (Latvia, Belgium, Lithuania, Estonia, Portugal, Sweden and the UK).
Nämä luvut osoittavat, että työllistymistä edistävät strategiat eivät riitä.
It is clear from the above that the strategies for higher employment are not sufficing.
Tarvitaan myös toimia, joilla säännellään yrityssulautumia ja monikansallisten yritysten siirtoja, tuetaan tuotantoaloja sekä pienyrityksiä, edistetään tasa-arvoa, torjutaan erilaisia syrjinnän muotoja, lyhennetään työaikaa ilman palkan alentamista, jotta voidaan helpottaa useiden työpaikkojen luomista, työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista, taata koulutusmahdollisuudet ja elinikäinen oppiminen sekä edistää kansalaisten osallistumista ja vaikuttamista yhteiskuntaelämään.
Measures are also needed to set limits on mergers and relocations of multinationals, support productive sectors and micro-businesses and SMEs, promote equality, fight discrimination, and cut working hours without loss of pay, in order to facilitate job creation, reconcile work with family life, ensure lifelong education and training and promote civic and social participation in community life.
Palkat ja minimipalkka
Wage levels and the minimum wage
Kahdestakymmenestäviidestä jäsenvaltiosta kahdeksantoista (Belgia, Tšekki, Viro, Kreikka, Espanja, Ranska, Irlanti, Latvia, Liettua, Luxemburg, Unkari, Malta, Alankomaat, Puola, Portugali, Slovenia, Slovakia ja Yhdistynyt kuningaskunta) on määritellyt minimipalkan.
18 of the 25 Member States have a minimum wage (Belgium, the Czech Republic, Estonia, Greece, Spain, France, Ireland, Latvia, Lithuania, Luxembourg, Hungary, Malta, the Netherlands, Poland, Portugal, Slovenia, Slovakia and the UK).
– Minimipalkka oli 1. tammikuuta 2004 121 euroa kuussa Liettuassa, 498 euroa Portugalissa ja 1403 euroa Luxemburgissa.
- As at 1 January 2004 its level varied from EUR 121 per month in Latvia, through 498 in Portugal to 1403 in Luxembourg.
– Jos ostovoimaa käytetään vertailupohjana, erot pienenevät ja maiden järjestys muuttuu hieman, siten esimerkiksi Maltassa ja Sloveniassa on ostovoimaan suhteutettuna suuremmat palkat kuin Portugalissa ja Espanjassa.
- Comparison ironing out the price factor on the basis of purchasing-power parity (PPP) reveals some minor inequalities and slightly modifies the league table: in PPP terms, Malta and Slovenia have higher minimum wages than Portugal and Spain.
Yleisesti ottaen naisten osuus tästä joukosta on suurempi kuin miesten.
In general, more women than men are in this situation.
– Minipalkan osuus keskimääräisestä kuukausipalkasta teollisuudessa ja palvelualoilla oli vuonna 2002 32 prosenttia Slovakiassa, 43 prosenttia Portugalissa, 49 prosenttia Alankomaissa ja 54 prosenttia Maltassa.
- The ratio between the minimum wage and the average monthly wage in industry and services varied in 2002 from 32% in Slovakia, through 43% in Portugal and 49% in the Netherlands, to 54% in Malta.
– Palkkaerot 25 jäsenvaltion EU:ssa osoittavat, ettei naisia ja miehiä kohdella yhtäläisesti Vertailu on vielä vaikeaa, mutta vuonna 2001 viidentoista jäsenvaltion EU:ssa naisten bruttotuntipalkka oli 16 prosenttia miesten tuntipalkkaa alhaisempi.
- Wage discrimination on the basis of gender is still rife in the EU-25.
Joissakin maissa, kuten Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa se oli kuitenkin korkeampi.
Comparison remains difficult, but in 2001, in the EU-15, average gross hourly pay was 16% less for women than for men, although in some Member States, notably Germany and the UK, it was higher.
Uusista jäsenvaltioista saadut tiedot osoittavat suuria palkkaeroja tietyissä maissa, esimerkiksi Tšekissä ja Virossa.
For the new Member States, the data available indicate significant variations between countries, the most deserving cases being the Czech Republic and Estonia.
Näiden palkkaerojen poistamiseksi on lopetettava suora syrjintä, joka liittyy erilaisiin peruspalkkoihin, sekä epäsuora syrjintä, joka liittyy taloudelliseen toimintaan osallistumiseen, ammatillisiin vaihtoehtoihin ja urakehitykseen.
If these wage inequalities are to be ended, it will be necessarily to stop both direct discrimination over basic wages and indirect discrimination related to participation in the economy, choice of occupation and career progress.
Tulot – bruttokansantuote henkeä kohden
Income - GDP per inhabitant
Eurostat 37/2004 Economy and Finance. mukaan bruttokansantuotteessa henkeä kohden oli vuonna 2003 ostovoimapariteetilla mitattuna (ostovoimapariteettia käytetään eri valuuttojen ostovoiman standardisointiin, jotta maiden välinen vertailu on mahdollista) suuria maiden välisiä eroja:
Eurostat 37/2004, Economy and Finance , the figures for GDP per inhabitant in 2003, based on PPS (purchasing power standard), a measure intended to standardise the purchasing power of the different currencies so as to permit comparisons between countries, exhibited major variations between Member States, as follows:
– 50 prosenttia tai vähemmän EU-25:n keskiarvosta: Liettua, Viro, Latvia ja Puola
- 50% or less of the EU-25 average: Latvia, Estonia, Lithuania and Poland.
– 51 ja 75 prosentin välillä EU-25:n keskiarvosta: Tšekki, Unkari, Malta, Portugali ja Slovakia
- 51-75% of the EU-25 average: Czech Republic, Hungary, Malta, Portugal and Slovakia.
– 76–100 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: Kypros, Kreikka, Espanja ja Slovenia
- 76-100% of the EU-25 average: Cyprus, Greece, Spain and Slovenia.
– 101–125 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: Itävalta, Belgia, Saksa, Tanska, Suomi, Ranska, Italia, Alankomaat, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta
- 101-125% of the EU-25 average: Austria, Belgium, Germany, Denmark, Finland, France, Italy, the Netherlands, Sweden and the UK.
– 126 prosenttia tai enemmän EU-25:n keskiarvosta: Irlanti ja Luxemburg.
- 126% or more of the EU-25 average: Ireland and Luxembourg.
Nämä luvut paljastavat Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden kehitystason suuret erot ja osoittavat perustamissopimuksessa tarkoitetun taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden hyvin kaukaiseksi.
These figures point up the major variations in development level among the Member States, making it clear that we are far from having achieved the economic and social cohesion of which the Treaty speaks.
Siksi tähän ongelmaan on kiinnitettävä erityisen paljon huomiota makrotaloudellisten toimien avulla ja lisäämällä yhteisön, erityisesti koheesio- ja rakennerahastojen varoja, mikä on erityisen tärkeää juuri nyt kun neuvottelut rahoitusnäkymistä aloitetaan.
It is essential to pay much more attention to this problem, via macroeconomic policy and an increase in the Community funds, notably the Cohesion Fund and the Structural Funds; this is of particular importance now that the negotiations on the financial perspective have begun.
Köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen
Poverty and social exclusion
Eurostatin äskettäisten julkaisujen, jotka koskevat väestöä ja sosiaalioloja
Eurostat's recent publications
Komission asiakirjaan "Sosiaalinen tilanne Euroopan unionissa – 2004” sisältyy myös analyysi kymmenen uuden jäsenvaltion tilanteesta, joka perustuu Eurostatin julkaisemiin tietoihin
The Commission's publication 'The social situation in the European Union - 2004' includes the ten new Member States in its analysis, on the basis of information provided by Eurostat
Eurostat Yearbook 2004. .
Eurostat Yearbook 2004. .
– Vuonna 2001 noin 15 prosenttia Euroopan unionin väestöstä, toisin sanoin 70 miljoonaa ihmistä eli köyhyysriskin rajalla
- In 2001, approximately 15% of the population of the EU was at risk of poverty
Köyhyysriskiraja lasketaan sen perusteella, kuinka suuri prosenttiosuus väestöstä elää pienemmillä tuloilla kuin 60 prosentilla keskimääräisestä kansantulosta; toisin sanoin todelliset perustulot voivat vaihdella huomattavasti. .
The relative poverty threshold corresponds to the percentage living on less than 60% of average national income: in other words, the actual basic income presupposed varies widely. - a percentage equivalent to 70 m people.
Vastaava luku oli Kreikassa ja Portugalissa 20 prosenttia ja Irlannissa 21 prosenttia.
The figures for Greece and Portugal were as high as 20%, and that for Ireland was 21%.
– Sosiaaliturva ja sosiaaliturvamaksut ovat olennaisia köyhyysriskin vähentämiseksi.
- Welfare and social security benefits are vital to reduce the risk of poverty.
Ilman sosiaalisia siirtoja, kuten eläkkeitä ja muita korvauksia, köyhyysrajalla elävien määrä olisi suurempi: keskimäärin 30 prosenttia väestöstä Suomessa, 37 prosenttia Portugalissa, 40 prosenttia Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 42 prosenttia Italiassa.
Without the various social transfers, including pensions and other forms of support, the risk of poverty would affect 30% of the population in Finland, 37% in Portugal, 40% in France and the UK and 42% in Italy.
Nämä luvut osoittavat sosiaalisen suojelun ja sosiaaliturvajärjestelmän merkityksen.
This points up the importance of welfare and social security policy.
– Myös kokonaistulojen jakautuminen on hyvin epätasaista niin eri väestöryhmien kuin maiden välillä.
- Income distribution is also marked by very considerable inequalities, between population groups and between Member States.
Vuonna 2001 20 prosenttia suurituloisesta väestönosasta sai melkein viisi kertaa enemmän rahaa kuin 20 prosenttia pienituloisista.
In 2001, the 20% of the population with the highest income was almost five times better-off than the 20% with the lowest income.
Tämä arvo vaihteli Tanskan 3 prosentin ja Portugalin 6,5 prosentin välillä.
This indicator varied from 3% in Denmark to 6.5% in Portugal.
– Niiden ihmisten osuus, jotka elävä taloudessa, jonka kaikki jäsenet ovat työttömiä, on hyvin suuri
- A high percentage of the population lives in an unemployed household
Tähän lukuun eivät sisälly alle 24vuotiaat opiskelijat. .
The definition of a household as having all its members unemployed does not, obviously, take account of schoolchildren or students up to age 24. .
Vuonna 2003 viidentoista jäsenvaltion EU:ssa noin 10 prosenttia 18–59‑vuotiaiden ikäryhmästä eli perheessä, jonka kaikki jäsenet olivat työttömiä.
In 2003 in the EU-15 some 10% of those aged between 18 and 59 were living in a household where no-one had a job.
Kun viime vuosina työttömyys on pahentunut ja sosiaalisia tukia on leikattu joissakin jäsenvaltioissa, köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen ovat todennäköisesti vielä vakavampi ongelma kuin edellä mainituista tilastoista voisi päätellä.
With the rise in unemployment in recent years and benefit cuts in some Member States, poverty and social exclusion are now in reality probably even more widespread than the above statistics suggest.
Näin ollen yhteiskunnallinen osallisuus olisi asetettava ensisijaiseksi tavoitteeksi yhteisön politiikoissa, erityisesti raha- ja sisämarkkinapolitiikassa, laadukkaiden julkisten palvelujen turvaamiseksi ja julkisten investointien suuntaamiseksi ensisijaisesti muun muassa terveydenhoitoon, yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen, asumiseen, sosiaaliturvaan, oikeuspalveluihin, kulttuuri- ja vapaa-ajan palveluihin.
This points to the need to mainstream social inclusion within the Community's policies, especially monetary policy and internal market policy, with a view to defending the concept of quality public services while prioritising public investment in such social fields as health, education and training, housing, welfare, access to the legal system, culture and leisure activities, etc.
Viimeisimmistä tiedoista ilmenee, että tilanne on edelleen vakava useissa maissa, vaikka komissio on korostanut sellaisen työn merkitystä, jolla ehkäistään koulunkäynnin ennenaikaista keskeyttämistä tai sen epäonnistumista.
It appears from recent statistics that, although the Commission has emphasised the need to prioritise action to reduce drop-out and failure rates, the situation remains grave in some Member States:
– Vuonna 2003 17–19‑vuotiaista nuorista keskeytti koulunkäynnin saattamatta toisen asteen opintoja päätökseen 48,2 prosenttia Maltassa, 41,1 prosenttia Portugalissa ja 29,8 prosenttia Espanjassa.
- In 2003, the drop-out rate for young people aged between 17 and 19 (those who left school without completing their secondary education) was 48.2% in Malta, 41.1% in Portugal and 29.8% in Spain.
Samana vuonna keskeyttämisaste oli ainoastaan 4,9 ja 6,3 prosentin välillä Slovakiassa, Tšekissä ja Puolassa.
By contrast, in Slovakia, the Czech Republic and Poland the drop-out rate was only 4.9-6.3%.
– Myös ammatillisen koulutuksen ja elinikäisen oppimisen alalla erot ovat suuria.
- There are also major variations as regards lifelong education and training.
Ruotsissa 34,2 prosenttia 25–64‑vuotiaista osallistui teoreettiseen tai ammatilliseen koulutukseen vuonna 2003, kun vastaava luku Portugalissa oli vain 3,6 prosenttia, ja Portugalissa on edelleen suurin koulunkeskeyttämisprosentti.
In Sweden in 2003, 34.2% of those aged between 25 and 64 had followed education or training courses: the equivalent figure for Portugal was a mere 3.6%, and this in the Member State with the highest school drop-out rate.
Näin ollen on tärkeää ryhtyä tarpeellisiin toimiin tämän tilanteen muuttamiseksi siten, että yleissivistävä ja ammatillinen koulutus sekä elinikäinen oppiminen asetetaan ensisijaisiksi tavoitteiksi.
Measures must be taken to change this situation, with priority being given to education, training and lifelong learning.
Euroopan unionin sosiaalisesta tilanteesta
The social situation in the European Union
45 artikla
Rule 45
Valiokunnat, joilta on pyydetty lausunto Ilmoitettu istunnossa (pvä)
Committees asked for opinions Date announced in plenary