natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Oletamme, että yleensä tällaisissa asioissa toimivaltainen tavallinen alueellinen tuomioistuin ylikuormittuisi pahoin.
We assume that an average regional court, which would normally have jurisdiction in such cases, would be largely overstretched by such matters.
Tutkintavaliokunnan saaman tiedon mukaan ELASia vastaan on nostettu saksalaisessa tuomioistuimessa yksi kanne.
The committee has become aware of a case brought against ELAS before a German court.
Steffen kertoi tutkintavaliokunnalle todistajanlausunnossa H6, että ” saksalainen asianajaja kirjoitti minulle saadakseen tukea Saksan sääntelyviranomaiselta oikeudenkäynnissä. ...
Mr STEFFEN told the committee in H6 that " a German lawyer wrote to me seeking assistance from the German regulator in a court case. ...
Luulen, että kyse oli Düsseldorfin alueellisessa tuomioistuimessa vireillä olevasta kanteesta.
I think it related to proceedings in the Düsseldorf Regional Court .
Tähän asti olemme katsoneet, että Saksan valvontaviranomaisena olemme turvassa, sillä meidän mielestämme ei ole sääntelyviranomaisen tehtävä johtaa yksittäisessä tapauksessa neuvotteluja sopimuspuolten välillä.
Up to now we have felt that we are well covered as a German supervisory authority, because we do not think that it can be the role of the regulator to conduct negotiations in individual cases between parties to a contract.
Olen kuullut, että neuvottelut jatkuvat edelleen ja että – tämä on oma käsitykseni asiasta – tapauksessa todellakin neuvotellaan ja keskustellaan konkreettisesta sovinnosta sekä korvaussummista.
I hear that these negotiations are continuing and I also hear – but that is my subjective impression – that indeed concrete settlements and settlement sums are being negotiated and discussed in the case.
En kuitenkaan voi sanoa, mihin lopputulokseen asiassa päästään. ”
I cannot tell you, however, what the outcome will be ".
Knowd kertoi irlantilaisten vakuutuksenottajien puolesta tutkintavaliokunnalle, että ” olemme nostaneet kanteen Equitablea vastaan, mutta asian käsittelyä on toistaiseksi lykätty ” (H2).
As regards Irish policyholders, Ms KNOWD (H2) told the committee that " we are in litigation with Equitable but our case is stayed at the moment ".
Knowd ei täsmentänyt, onko asia viety tuomioistuimeen Irlannissa vai Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Ms KNOWD did not specify whether the case was brought before a court in Ireland or in the UK.
Tutkintavaliokunta ei ole saanut tietoa siitä, ovatko muut irlantilaiset vakuutuksenottajat nostaneet kanteita Equitable Life ‑yhtiötä vastaan.
No information has been made available to the committee as to whether any other Irish policyholders have brought court cases against Equitable Life.
Ulkoisessa tutkimuksessa ES 3
As far as claims against supervisory authorities are concerned, ES 3
Sivut 108 ja 109 tähdennetään, ettei asetusta (EY) N:o 44/2001 sovelleta valvontaviranomaisia vastaan nostettuihin kanteisiin.
Pages 108 and 109. specifies that Regulation (EC) No 44/2001 does not apply.
Näin ollen Yhdistyneen kuningaskunnan valvontaviranomaisille osoitetut vahingonkorvausvaatimukset kuuluvat Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännön soveltamisalaan ja ne on vietävä tuomioistuimen ratkaistavaksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa: ” Tämä noudattaa yleistä alueperiaatetta, jota sovelletaan julkisoikeudellisissa tapauksissa.
Therefore an action in damages against UK authorities would be subject to English law and would have to be brought before UK courts: " This reflects the general principle of territoriality which applies in matters of public law.
Sen perusteella myös määritetään, onko Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella asuvalla vakuutuksenottajalla oikeus periä takaisin menettämänsä varat, ja jos on, niin millä ehdoin.
Thus, claims against the UK regulatory authorities are governed by English law which is responsible for determining whether and under which conditions a non-UK policyholder can recover losses.
Kuten edellä esitetystä käy ilmi, useissa todistajanlausunnoissa korostettiin oikeudellisia esteitä ja rahallisia riskejä, jotka liittyvät kanteen nostamiseen Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelyviranomaista vastaan – ja ne koskevat jopa Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia.
As stated above, several witnesses highlighted the legal hurdles and financial risks involved in pursuing claims against the UK regulator, even for UK citizens.
Muiden maiden kuin Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisiin liittyen todettiin, että ” Yhdistyneen kuningaskunnan sääntely-ympäristö on monille [heistä] tuntematon, mutta lisäksi siihen liittyy huomattavasti suurempia riskejä heidän oman maansa sääntely-ympäristöön verrattuna ” (katso Lake, H1).
In respect of non-UK citizens it was stated that " the legal environment in the UK is not only unfamiliar to most [of them] but also considerably riskier than their home legal environment " (see Mr LAKE, H1).
Todistajanlausunnoista käy ilmi, ettei yksikään Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella asuva vakuutuksenottaja ole nostanut kannetta Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijää vastaan.
Evidence suggests that no non-UK policyholders have taken legal action against the UK regulator.
X ELAS-uhrien käytössä olevat yhteisön lainsäädäntöön perustuvat oikaisukeinot
X Potential remedies for ELAS victims under EU law
Tässä osassa käsitellään yhteisön lainsäädäntöön perustuvia oikaisukeinoja, joita vakuutuksenottajilla on käytössään.
This part deals with remedies available to policyholders under EU law.
Ensinnäkin tarkastellaan sitä, sisältääkö johdettu oikeus, esimerkiksi kolmas henkivakuutusdirektiivi, itsessään oikaisukeinoja.
Firstly, it investigates, whether secondary law, such as for instance the Third Life Directives itself, provide for redress mechanisms.
Toiseksi keskitytään yhteisön primaarioikeuteen kuuluvaan oikeussuojajärjestelmään ja sen suhteeseen niihin menetyksiin ja vahinkoihin, joita yksilöille koituu yhteisön lainsäädännön rikkomisesta.
Secondly, the report focuses on the system of judicial protection under primary EU law with regard to loss and damage caused to individuals by breaches of Community law.
Esimerkkinä voidaan mainita rahoituspalvelualan riitojenratkaisuverkosto FIN-NET, joka perustettiin rajatylittävien kuluttajavalitusten käsittelyn helpottamiseksi.
Finally, the committee looks at coordination mechanisms at EU level, such as FIN-NET, which was established to facilitate the treatment of cross-border consumer complaints.
Kuten edellä todetaan, 36 artiklassa (direktiivin 92/96/ETY 31 artikla) velvoitetaan jäsenvaltiot laatimaan yksityiskohtaiset säännöt sen varmistamiseksi, että vakuutuksenottajat saavat riittävät tiedot ennen vakuutussopimuksen tekemistä.
As stated previously, Article 36 (Article 31 of Directive 92/96/EEC) requires Member States to lay down detailed rules in order to ensure that policyholders receive adequate information before the assurance contract is concluded.
Kun sopimus on tehty, vakuutuksenottajilla on oikeus saada tietoa koko sopimuksen voimassaoloajan muutoksista sopimusta koskeviin olennaisiin tietoihin.
After the conclusion of the contract, policyholders have the right to be kept informed throughout the term of the contract of any change concerning relevant information related to the contract.
Kyseinen artikla tulisi lukea yhdessä direktiivin liitteen III kanssa (direktiivin 92/96/ETY liite II).
This Article should be read in combination with Annex III of the Directive (Annex II of Directive 92/96/EEC).
Liitteen mukaan vakuutuksenottajalle annettavat tiedot on ilmoitettava selvästi ja täsmällisesti kirjallisesti ja sitoumusjäsenvaltion virallisella kielellä.
The Annex states that the information to be communicated to the policyholder must be provided in a clear and accurate manner, in writing, in an official language of the Member State of the commitment.
Direktiivin 36 artiklan 3 kohdan mukaan sitoumusjäsenvaltio voi vaatia, että vakuutusyritykset antavat lisätietoja liitteessä oleviin tietoihin "ainoastaan, jos nämä tiedot ovat tarpeellisia vakuutuksenottajalle sitoumuksen olennaisten seikkojen ymmärtämiseen" .
Under Article 36(3) of the Directive, the Member State of commitment may require the insurance company to furnish additional information to that specified in the Annex " only if it is necessary for a proper understanding by the policyholder of the essential elements of the commitment ".
Ulkoisessa tutkimuksessa ES 3
ES 3
Direktiivissä 2002/83/EY ei kuitenkaan sinällään säädetä mistään sopimukseen liittyvistä oikaisukeinoista, jotka hyödyttäisivät vakuutuksenottajia.
However, Directive 2002/83/EC does not itself provide for any contractual remedies in favour of policyholders.
Näin ollen ” 36 artiklan rikkomisen yhteydessä käytettävissä olevat oikaisukeinot määritellään kansallisessa lainsäädännössä ”(ES 3
Hence, " the remedies available for breach of Article 36 are those provided by national law " (ES 3
Sivu 89 ).
Page 89. ).
Kuten kohdassa VI 2 a.) osoitettiin, Yhdistyneen kuningaskunnan ilmoitusvelvollisuudet ovat laajemmat ja yksityiskohtaisemmat kuin kyseessä olevan direktiivin 36 artiklassa säädetyt.
As was shown under point VI 2 a.), UK disclosure requirements are more extensive and specific than Article 36 of the Directive.
Kyseinen artikla esimerkiksi osoittautuu sellaisenaan liian epätäsmälliseksi muodostaakseen perusteen oikeudelle saada tietoa takuutuottoisiin vakuutuksiin liittyvistä riskeistä niiden Equitable-yhtiön vakuutuksenottajien tapauksessa, joilla on jokin muu kuin takuutuottoinen vakuutus.
The latter for instance appears in itself insufficiently specific to serve as a basis for a right on the part of a non-GAR Equitable policyholder to have the GAR risk disclosed, whereas under UK law such risks ought to have been disclosed.
Tutkimuksessa ES 3 tehdään kuitenkin selväksi, että jos Yhdistynyt kuningaskunta ei ole velvoittanut vakuutusyhtiötä antamaan kyseistä tietoa direktiivin mukaisesti, vakuutuksenottajalla voi teoriassa olla oikeus saada vahingonkorvauksia valtiolta, jos hän on kärsinyt vahinkoa tällaisen laiminlyönnin takia.
However, ES 3 makes clear that in theory, had the UK failed to require an insurance company to make a disclosure required under the Directive, the policyholder may have a right to reparation against the state, if he/she has suffered loss as a consequence of that failure.
EU-lainsäädännössä määritetyn valvontavastuun ehtoja käsitellään tarkemmin jäljempänä.
The conditions for supervisory liability under EU law will be further explored below.
On huomautettava, että vakuutuksenottajille annettavien tietojen on sisällettävä ” määräykset, jotka koskevat vakuutuksenottajien, vakuutettujen tai edunsaajien esittämien sopimusta koskevien valitusten käsittelemistä, mukaan lukien tarvittaessa ilmoitus valituslautakunnasta, jonka tehtävänä on tutkia valitukset, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi ” (direktiivin 2002/83/EY liitteen III A osan kohta a.15.).
It is worthwhile noting that the information to be provided includes " the arrangements for handling complaints concerning contracts by policyholders, lives assured or beneficiaries under contracts including, where appropriate, the existence of a complaints body without prejudice to the right to take legal actions " (Annex III, Section A, point (a)15 of Directive 2002/83/EC).
Näiden säännösten mukaan Equitable Life olisi siis pitänyt velvoittaa antamaan tietoa vakuutuksenottajille Saksassa ja Irlannissa toimivien sivuliikkeiden asiakkaat mukaan luettuina kaikista määräyksistä, jotka koskevat heidän esittämiensä valitusten käsittelyä.
Hence, according to these provisions, Equitable Life should have been obliged to inform policyholders, including customers of German and Irish branches, of arrangements and bodies responsible for handling their complaints.
Tutkintavaliokunta on pyrkinyt selvittämään, onko ELAS täyttänyt kyseiset velvollisuudet kaikissa tapauksissa.
The committee has sought to examine whether ELAS complied with this requirement in all instances.
ELASin myyntiedustajana Yhdistyneessä kuningaskunnassa aiemmin toiminut Lloyd kertoi todistajanlausunnossa H5: ” [Yhdistyneen kuningaskunnan myyntihenkilöstö] on saanut hyvin tietoa lainsäädännöllisten velvoitteiden täyttämisestä, koska 'asiakkaille tuli antaa tiedot sekä avainluvut'.
Mr LLOYD former ELAS salesman in the UK said in H5 that " [ UK sales staff was] well briefed on compliance with regulatory requirements, as in ‘when you see a client you must give them a fact-find; you must give them the key features’.
Asiakirjat sisälsivät varmasti viittauksen rahoitusasiamieheen, sekä tietoa siitä, miten rahoitusasiamiehelle voisi tehdä kantelun.
Certainly within the documentation there would have been references to the ombudsman and how to complain and the sort of standard sales information.
Ottaen kuitenkin huomioon irlantilaisten ja saksalaisten vakuutuksenottajien epätietoisuuden siitä, mille elimelle heidän tulisi esittää valituksensa, tutkintavaliokunta pyrki saamaan tietoa siitä, oliko ELAS toimittanut heille kaikki tarvittavat tiedot.
However, given the confusion among policyholders from Ireland and Germany about which body they could turn to with their complaints, the committee sought information as to whether they have been given all relevant information by ELAS.
Thomson vastasi todistajanlausunnossa H8 seuraavasti: ” Yhtiön menettelytapana irlantilaisten valittajien kohdalla oli, että valittajalle toimitettiin yhtiön lopullisessa vastauksessa Irlannin vakuutusasioista vastaavan asiamiehen tiedot.
Mr THOMSON in H8 gave the following reply: " The Society’s procedure as regards Irish complainants was to provide details of the Insurance Ombudsman of Ireland when the Society issued its final response to the complainant.
Yhtiö ei ollut tietoinen siitä, olisiko saksalaisilla vakuutuksenottajilla käytettävissään vastaavanlaisia asiamiespalveluja, joten se käsitteli valitukset itse. ”
As regards German policyholders, the Society is not aware of there being any equivalent ombudsman service, so complaints were dealt with by the society ".
Todistajanlausunnossa WE-CONF 21 hän ilmoittaa, että Saksassa ” vakuutuskirjan ehdoissa todetaan, että vakuutuksenottajat voivat kääntyä paikallisten tuomioistuinten puoleen halutessaan nostaa kanteen ”.
WE-CONF 21 informs that in Germany, " policy terms also state that policyholders may have recourse to the local courts should they wish to bring a claim ".
Knowd sitä vastoin väitti, että ” Equitable ilmoitti irlantilaisille jäsenille, etteivät [he] voisi käyttää Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusasiamiehen palveluja ” , vaikka se todistikin, ettei tämä pidä paikkaansa (ainakaan hänen tapauksessaan) (H3).
By contrast, Ms KNOWD (H3) claimed that " Equitable informed Irish members that [they] could not avail of the services of the FOS " while it proved that this was not true (at least in her case).
Thomson piti kiinni kannastaan: ” En ole tietoinen siitä, että irlantilaisille vakuutuksenottajille olisi sanottu, etteivät nämä voisi ottaa yhteyttä Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusasiamieheen. ”
Mr THOMSON maintained that " I am not aware of Irish policyholders being told that they cannot approach the UK FOS " (H8). "
(H8) ” Olemme kyllä ilmoittaneet irlantilaisille vakuutuksenottajille, että Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusasiamies saattaa päättää, ettei se voi ottaa heidän valituksiaan käsiteltäväkseen.
However, we have told Irish policyholders that the UK FOS may decide that it is unable to consider their complaint.
Kuten juuri sanoin, tavanomainen käytäntömme oli kehottaa irlantilaisia vakuutuksenottajia kääntymään Irlannin vakuutusasioista vastaavan asiamiehen puoleen, jos he olisivat tyytymättömiä tekemäänsä valitukseen antamaamme vastaukseen.
As I have just said, our normal practice was to refer Irish policyholders who are dissatisfied with our response to their complaint to the Insurance Ombudsman of Ireland .
Toimimme näin, koska uskoimme kyseisen elimen olevan sopivin taho käsittelemään valituksia, jotka koskevat irlantilaisten vakuutuksenottajien Irlannissa ostamia vakuutuskirjoja. ”
That is because we believed that to be the most suitable body to deal with complaints from Irish policyholders about policies that were sold in Ireland " (H8).
Irlannin rahoituspalvelualan sääntelyviranomainen IFSRA (Irish Financial Services Regulatory Authority) ilmoittaa tutkintavaliokunnalle todistajanlausunnossa WE 80, että ” direktiivin 2002/83/EY liite III on saatettu osaksi Irlannin kansallista lainsäädäntöä vuonna 1994 annetulla lailla 360.
IFSRA informs the committee in WE 80 that " Annex III of Directive 2002/83/EC was transposed into Irish legislation by way of Statutory Instrument 360 of 1994.
Kyseinen säännös sitoi Equitable Life -yhtiötä. ”
The Equitable Life Society was bound by this provision. "
Todistajanlausunnossa WS 2 Westphal väittää Saksan osalta, ettei Saksan lainsäädäntö ollut yhdenmukainen konsolidoidun henkivakuutusdirektiivin liitteessä III säädettyjen vaatimusten kanssa.
As regards the situation in Germany, Mr WESTPHAL, claims in WS 2 that German law had not been in compliance with the requirements laid down in Annex III of the consolidated Life Directive.
Vakuutussopimusten tekemistä sääntelevän Saksan lainsäädännön – joka tunnetaan käsitteellä ”Policenmodell” – mukaan vakuutussopimus katsotaan tehdyksi, vaikkei vakuutuksenottaja olisi vielä saanut kaikkea yhteisön henkivakuutusdirektiivissä edellytettyä tietoa.
The practical impact of the German legislation governing the conclusion of insurance contracts - the so-called Policenmodell - is that the insurance contract is deemed concluded even if the policyholder has not yet received all the information required by the EU Life Directive.
Tämä saattaa olla ristiriidassa direktiivissä säädetyn periaatteen kanssa, sillä direktiivin mukaan vakuutuksenottajien tulee saada asianmukaiset tiedot ennen kuin sopimusvelvoitteet alkavat koskea heitä.
This would be contrary to the principle laid down in the Directive stating that policyholders must be duly informed before they enter into a contractual obligation.
Westphalin mukaan Saksan kuluttajansuojayhdistys teki asiasta kantelun komissiolle vuonna 1994, mutta asiaa ei viety eteenpäin.
According to Mr WESTPHAL, the German consumer association therefore lodged a complaint to the Commission in 1994, which he claimed was not pursued further.
Westphal kertoi tutkintavaliokunnalle komission aloittaneen Saksaa vastaan rikkomismenettelyn
Mr WESTPHAL informed the committee that the Commission has started infringement procedures
Komission 12. lokakuuta 2006 antamassa lehdistötiedotteessa ilmoitetaan, että komissio on lähettänyt virallisen ilmoituksen Saksan hallitukselle. vasta sen jälkeen, kun sille oli tehty samasta asiasta kantelu 11 vuotta myöhemmin vuonna 2005.
A Commission press release of 12 October 2006 indicates that the Commission sent a letter of formal notice to the German Government. against Germany only after another complaint was lodged for the same reasons 11 years later in 2005.
Komissio toimitti Saksan hallitukselle perustellun lausunnon lokakuussa 2006.
The Commission sent a reasoned opinion to the German Government in October 2006.
Westphal kertoi, että Saksan lainsäädäntö aiotaan nyt saattaa yhdenmukaiseksi henkivakuutusdirektiivissä säädettyjen velvollisuuksien kanssa.
Mr WESTPHAL indicated that German legislation will now be brought into compliance with the requirements of the Life Directive.
Koska kyseisen direktiivin liitteen III ilmoittamisvelvollisuudet eivät ole oleellisia ELASin väitettyjen väärinkäytösten kannalta, tätä asiaa ei käsitellä tässä mietinnön osassa enempää.
Since the disclosure requirements in Annex III of the Directive are not relevant in connection with the main mis-selling allegations against ELAS, this point is not examined further in this part of the report.
Vaikka vakuutuksenottajille on annettava tietoa valitusmenettelyistä ja mahdollisista valituksia käsittelevistä elimistä, ei henkivakuutusdirektiivissä eikä missään muussakaan yhteisön säädöksessä tosiasiassa velvoiteta jäsenvaltioita säätämään oikaisukeinoja sen paremmin kotimaisia asiakkaita kuin EU:n alueella sijaitsevia sivuliikkeen asiakkaita varten.
While policyholders have to be informed about complaints procedures and bodies, where they exist, neither the Life Directives nor any other piece of EU legislation requires Member States to provide for redress mechanisms, be it for domestic or EU branch customers.
Terták korosti tätä seikkaa tutkintavaliokunnalle antamassaan todistajanlausunnossa: ” Yhteisön oikeudessa ei tällä hetkellä velvoiteta järjestämään sellaisia rahoitusasiamiehen palveluja, joiden kautta voidaan esittää korvausvaatimuksia, tai luomaan takuujärjestelmää, josta korvaukset maksetaan vakuutusyhtiön syyllistyessä väärinkäytöksiin. ”
Mr TERTÁK underlined this in his statement before the committee: " There is currently no obligation under European law to have either a financial services ombudsman service that can require the payment of compensation or a guarantee scheme to pay claims in the event of the failure of an insurance undertaking " (H1).
Niin kuin edellä todetaan, myös Irlannissa ja Saksassa on asiamiesjärjestelmä.
As stated previously, Ombudsman schemes also exist in Ireland and Germany.
Merricks korostaa todistajanlausunnossa WE 56, että Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin nykyiset asiamiesjärjestelmät ovat kattavampia ja päätösvaltaisempia kuin monen muun EU-maan, esimerkiksi Saksan, vastaavat järjestelmät.
Mr MERRICKS emphasises in WE 56 that current Ombudsmen schemes in the UK and Ireland are more comprehensive and have more extensive powers to adjudicate than most comparable schemes in other EU Member States, including Germany.
Ja kuten edellä todetaan, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Saksassa on käytössä korvausjärjestelmät, mutta Irlannissa ei.
As mentioned above, compensation schemes currently exist in the UK and Germany but not in Ireland.
Seymourin mukaan tämä ” rikkoo räikeästi kolmatta ja neljättä henkivakuutusdirektiiviä ”.
According to Mr SEYMOUR this " is a serious violation of the Third and Fourth Life Directives ".
Vastatessaan tähän komission edustaja Beverly selvensi, että tässä artiklassa ’poistamisella’ ei tarkoiteta korvauksen maksamista: ” Kyseisessä artiklassa säädetään valvonnasta vastaavien viranomaisten toimivallasta .
Responding on this point, Mr BEVERLY from the Commission made it clear that the reference to 'remedy' in this Article does not mean the payment of compensation: " The Article in question deals with powers of the supervisors.
Toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava mahdollisuus ehkäistä, poistaa tai oikaista kaikki vakuutettujen etuja vaarantavat epäkohdat.
The competent authorities must have the power to prevent, stop, or put right any irregularities prejudicial to the interest of the assured persons.
Yksinkertaisesti sanottuna kyseinen säännös ei liity korvausten maksamiseen.
Put simply, that provision does not deal with the payment of compensation.
Tietojeni mukaan yksikään henkivakuutusdirektiiveistä ei sisällä säännöksiä vahingonkorvausten maksamisesta.
To my knowledge, there are no provisions in any of the Life Directives that are concerned with the payment of damages or compensation.
Tämä kuuluu nykyisellään kansallisen lainsäädännön soveltamisalaan. ”
That is currently a matter for national law " (H7).
(H7) Komission jäsen McCreevy toisti saman asian todistajanlausunnossa H8: ” Vakuutusdirektiiveissä ei puututa tai viitata millään tavalla korvauksiin. ”
Commissioner McCREEVY reiterated this point in H8: " The insurance Directives do not deal with or make any reference to the question of compensation. "
Alexanderin esittämän näkemyksen mukaan ” yhteisön lainsäädännössä olisi jatkossa määriteltävä oikaisukeinot, joita vakuutuksenottajat voivat käyttää hakiessaan kolmansilta yrityksiltä korvausta EU-lainsäädännön rikkomisesta johtuvista vahingoista ”.
Mr ALEXANDER expresses the view that " European law should have a role to play in further defining the remedies available to policyholders to bring claims for losses arising from breach of EU legislation against third party firms ".