natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Voidakseen arvioida paremmin, kuinka henkivakuutusalan sääntelijät Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muissa jäsenvaltioissa noudattivat yhteisön lainsäädännön määräyksiä, tutkintavaliokunta kutsui joukon asiantuntijoita ja todistajia esittämään suullisia ja kirjallisia todistajanlausuntoja Equitable Lifen tapauksesta
In order better to assess the life insurance regulators' compliance with the Community law provisions in the UK and the other Member States concerned, the Committee of Inquiry invited a number of experts and witnesses to present the committee with oral and written evidence on the Equitable Life case
Tutkintavaliokunnalle esitetystä todistusaineistosta käytetään tässä mietinnössä seuraavia lyhenteitä:
We recall the abbreviations used in this report for evidence submitted to the Committee :
H # = EQUIn kuulemistilaisuudessa annetut suulliset todistajanlausunnot; WS # = EQUIn työryhmissä annetut suulliset todistajanlausunnot;
H # = oral evidence given at EQUI Hearing; WS # = oral evidence given at EQUI Workshop;
WE # = EQUIn yleisölle avointen verkkosivujen kautta toimitettu kirjallinen todistusaineisto; ES # = ulkopuolinen tutkimus;
WE # = written evidence filed on EQUI website accessible to public; ES # = external study;
WE-FILE # = kirjallinen todistusaineisto, jota ei toimitettu verkkosivujen kautta; WE-CONF # = luottamuksellinen kirjallinen todistusaineisto. .
WE-FILE # = written evidence not filed on website; WE-CONF # = confidential written evidence. .
Kutsutut todistajat olivat yksittäisiä vakuutuksenottajia ja vakuutuksenottajien yhdistysten edustajia, valtionhallinnon edustajia, Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Saksan nykyisten ja entisten henkivakuutusalan sääntelyelinten johtavia virkamiehiä, komission edustajia, aktuaareja ja henkivakuutusten, annuiteettivakuutusten ja kirjanpitoalan rikosteknisen tutkinnan asiantuntijoita sekä muita asiantuntijoita ja sidosryhmien edustajia, Equitable Lifen nykyinen johto mukaan lukien.
Witnesses invited included individual policyholders and representatives of policyholder associations, government representatives, senior officers of present and past life insurance regulators in the UK, Ireland and Germany, representatives of the Commission, actuaries and experts in life insurances, annuities and forensic accounting, as well as other experts or stakeholders, including the current management of Equitable Life.
Equitable Lifen nykyisen toimitusjohtajan Thomsonin antamien tietojen mukaan vuonna 2001 "noin 1,5 miljoonalla henkilöllä oli osuus yrityksen voittoa tuottavassa rahastossa; tähän sisältyivät noin 8 000 irlantilaista ja noin 4 000 saksalaista takuutuottoisten vakuutuksien ottajaa.
According to data provided by Mr. THOMSON, current Chief Executive of Equitable Life, in 2001 " roughly 1.5 million people had an interest in the Society's with-profits fund; this included about 8.000 with-profits policyholders in Ireland and about 4.000 with-profits policyholders in Germany .
Lisäksi oli noin 6 500 kansainvälistä vakuutusta, jotka yrityksen Guernseyn toimisto oli myynyt eri puolella maailmaa asuville henkilöille, joista osa lienee Euroopassa" (WE47).
In addition there were approximately 6.500 international policies sold through the Society's Guernsey office to individuals resident throughout the world, some of whom will be in Europe "(WE47).
Seymour (WE53) antoi Equitable Lifen kansainvälisistä vakuutuksenottajista tarkempaa tietoa ja totesi, että yrityksellä oli 1990-luvun lopulla "13 405 Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolista vakuutuksenottajaa, jotka asuivat 13:ssa EU:n jäsenvaltiossa
Regarding Equitable Life's international policyholders, Mr. SEYMOUR (WE53) offered more precise data, stating that the Society had in the late 90s " 13.405 policyholders outside the UK , residing in 13 different EU Member States.
Kaikkiaan 12 425 vakuutuksenottajaa EU:n jäsenvaltioissa (Irlanti, Saksa, Belgia, Itävalta, Tanska, Suomi, Ranska, Kreikka, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Portugali, Espanja ja Ruotsi) sekä 980 Yhdistyneen kuningaskunnan alaisuuteen kuuluvilla alueilla (Kanaalisaaret, Mansaari, Gibraltar). ."
In all, 12.425 policyholders in EU Member States (Ireland, Germany, Belgium, Austria, Denmark, Finland, France, Greece, Italy, Luxembourg, Netherlands, Portugal, Spain, Sweden) and 980 in UK-dependencies (Channel Islands, Isle of Man, Gibraltar). "
Muiden todistajien esittämissä lausunnoissa käsiteltiin useita keskeisiä kysymyksiä, jotka voidaan ryhmitellä seuraavasti:
The evidence presented by other witnesses focused on a number of key issues which can be grouped as follows:
Laiminlyönnit toiminnan vakauden sääntelyssä ja valvonnassa
Negligence in prudential regulation and supervision
Todistajat (vetoomusten esittäjät, vahinkoa kärsineet vakuutuksenottajat tai vakuutuksenottajien toimintaryhmien edustajat) esittivät yhteneviä näkemyksiä, joissa korostettiin monia laaja-alaisia Yhdistyneen kuningaskunnan sekä muiden asianomaisten jäsenvaltioiden vakuutusalan sääntelijöitä koskevia huolenaiheita ja valituksia.
Converging views were expressed by witnesses (petitioners, affected policyholders or representatives of policyholders' action groups) in highlighting a number of wide-ranging concerns and complaints against the UK insurance regulators, as well as regulators in other Member States concerned.
Tästä nimenomaisesta kysymyksestä tutkintavaliokunnan käsittelemää todistusaineistoa toimittivat EMAGin
On this specific issue, oral and written evidence considered by the Committee of Inquiry were submitted by Tom LAKE, John NEWMAN and Paul BRAITHWAITE on behalf of EMAG
Lausunnoissaan he syyttivät – vaihtelevassa määrin – Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijöitä siitä, että ne eivät hoitaneet asianmukaisesti sääntelytehtäviään Equitable Lifen suhteen ja jättivät yrityksen toiminnan vakauden valvonnassa useiden vuosien ajan tuottamuksellisesti huomaamatta monet selvät varoitussignaalit sekä reagoimatta niihin.
In their statements they have - to different degrees - accused the UK regulators of failing to exercise properly their regulatory functions in respect of Equitable Life and of negligently failing, over a number of years, to recognize, and to react to, a number of clear warning signs in the prudential supervision of Equitable Life.
Lausunnossa H7 Seymour totesi, että "kolmannen henkivakuutusdirektiivin 23 artiklassa edellytetään, että sääntelijä valvoo ja tietää perusteellisesti, mitä tapahtuu vakuutusyhtiöissä, joilla on kotipaikka sääntelijän kotivaltion alueella – korostan: 'joilla on kotipaikka sen alueella, mukaan lukien tämän alueen ulkopuolella harjoitettavan liiketoiminnan valvominen'.
In H7, Mr. SEYMOUR claimed that "Article 23 of the Third Life Directive requires that the regulator had to supervise and know thoroughly what was happening to an assurance business whose head office was in his territory – I stress both 'in' his territory as well as the business carried out 'outside' that territory.
Siinä todetaan myös, että sääntelijän on varmistettava, 'että vakuutettujen etuja vaarantavat epäkohdat ehkäistään tai poistetaan'."
It also states that the supervisor had to “remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons”.
Erästä vakuutuksenottajien tukiryhmää edustanut Kwantes (H7) väitti, että "Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus oli yksi kolmannen henkivakuutusdirektiivin päätukijoista 1990-luvun alussa ja vaati hyvin painokkaasti henkivakuutusalan vankkaa sääntelyä.
Representing a policyholders' support group, Ms. KWANTES (H7) claimed that " the UK government was one of the main backers of the Third Life Directive in the early 1990s and were very insistent on robust regulation of the Life Industry.
Kymmenen vuotta myöhemmin saamme kuulla, että sääntely oli vain 'kevytsääntelyä', mitä se nyt sitten tarkoittaakaan.
A decade later we are told that the regulation was only 'light touch', whatever that means.
Minun mielipiteeni on, että jotain joko säännellään tai ei säännellä, mitään puolinaista sääntelyä ei ole olemassa."
In my opinion you either regulate or you don't regulate, there is no half-way house."
Lausunnossa WE7 Nassim väitti, että "sääntelijät käyttivät liikaa aikaa keskusteluihin siitä, missä olosuhteissa ne voisivat käyttää harkintavaltaansa, eivätkä lopulta käyttäneet sitä lainkaan, kun yleinen tilanne olisi sitä edellyttänyt.
In WE7 Mr. NASSIM claimed that " the regulators spent over-much time debating the circumstances under which they might use their discretionary powers and in the event never used them when the overall situation required them to do so.
Tämän seurauksena ne eivät tunnistaneet mitään tilanteen kehityksen merkittävistä eri vaiheista eivätkä reagoineet niihin."
As a result they did not recognise or react to any of the important successive stages in the development of that position."
Lausunnossa H8 Bain väitti, että "valvonnan puutteen vuoksi Equitable Life uskoi voivansa tehdä mitä halusi, koska se toimi ikään kuin sääntelyvapaalla vyöhykkeellä."
In H8 Mr. BAIN claimed that " lack of supervision allowed Equitable Life to believe it could do whatever it liked, because it was operating in a regulation-free zone."
Mitä tulee Equitable Lifen viestintäkulttuuriin, jonka perusteella valppaiden sääntelijöiden olisi lopulta pitänyt huomata yrityksen mahdolliset taloudelliset heikkoudet, alahuoneen valtiovarainvaliokunnalle tammikuussa 2001 toimitetussa muistiossa
Referring to Equitable Life's communication culture, which should have allowed an attentive Regulator to eventually spot its potential financial weaknesses, a memorandum supplied to the House of Commons Treasury Committee in January 2001
Ks. yksityiskohtaisemmin WE58. korostetaan, että "Equitable Life ei perinteisesti arkaillut paljastaa suhteellisen ohutta solvenssikatettaan, vaan mainosti sitä toivottavana tuloksena yrityksen kiitettävästä politiikasta palauttaa vakuutuksenottajille mahdollisimman suuri osuus näiden vakuutusmaksuilla ansaituista voitoista.
see WE58 for more details. highlighted how " Equitable historically did not shy away from revealing its relatively thin solvency cover but, instead, promoted it as the desirable outcome of what it viewed as its virtuous approach to returning to policyholders as high as possible a proportion of the returns earned on their premiums.
Kun otetaan huomioon, kuinka laajasti tästä raportoitiin viestimissä, on mielestämme todennäköistä, että monet kahden viime vuosikymmenen aikana vakuutuksenottajiksi ryhtyneet … olivat tietoisia Equitable Lifen toimintafilosofiasta, jossa ei muodostettu eikä ylläpidetty huomattavaa solvenssikatetta.
Given the wide reporting of this in the media, we think it likely that many persons who became policyholders during the past two decades ... would have been aware of EL's philosophy on not accruing and maintaining substantial excess solvency.
Ongelmallista EL:n ohuessa solvenssimarginaalissa on, että se teki yrityksestä muita henkivakuutusyhtiöitä alttiimman taloudellisille vastoinkäymisille, tuli niitä sitten varapuolella sijoitusmarkkinoiden heikentyessä tai vastuupuolella vastuiden paisuessa odottamattomasti esimerkiksi sääntelytoimenpiteiden seurauksena."
The point about EL's relatively thin solvency cover is that it always was going to be more exposed than most other life offices to financial adversity, whether in the form of bad news on the asset side in the event of poor investment market conditions, or on the liability side in the event of unplanned liability inflation brought on by issues such as regulatory intervention".
Vastauksessaan näihin syytöksiin FSA:n edustaja Strachan
Replying to these allegations, the FSA representative Mr. STRACHAN
FSA:n suurten vähittäismyyntiryhmien osaston johtaja.
Director of the Major Retail Groups Division at the FSA.
(H4) piti niitä "osoituksena väärinkäsityksistä, joita vallitsee siitä, mitä sääntelijät olisivat voineet ja mitä niiden olisi pitänyt tehdä Equitable Lifen kaltaisessa tapauksessa."
(H4) considered the complaints "reflect a misunderstanding of what the regulators could or should have achieved in a case such as Equitable Life."
Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriön rahoituspalvelupolitiikasta vastaava johtaja. myötäili tätä kantaa todetessaan: "… sääntely ei ollut staattista.
There was evolution at both the legislative and regulatory policy level as the market evolved, but the regime did not, and still does not, seek to prevent all failures of or problems with regulated firms ...
Sekä lainsäädäntö- että sääntelypolitiikassa tapahtui kehitystä markkinoiden kehittyessä, mutta järjestelmällä ei pyritty – eikä pyritä vieläkään – ehkäisemään kaikkia säänneltyjen yritysten konkursseja tai vaikeuksia. … Kun vuonna 1998 kävi selväksi, että Equitable Life ei ollut varauksia asettaessaan tehnyt erillistä varausta annuiteettitakuita varten, valtiovarainministeriö toimi nopeasti ja päättäväisesti."
When it became clear in 1998 that Equitable Life had made no explicit provision for annuity guarantees when setting its reserves, the Treasury reacted swiftly and firmly."
Samansuuntaisia näkemyksiä esittivät McElwee (H3), jonka mukaan teknisesti katsottuna "epäonnistumiset markkinoilla eivät ole ristiriidassa hyvän valvontajärjestelmän kanssa" , sekä Bjerre-Nielsen (H7), joka sanoi: "En usko, että me sääntelijöinä tai valvojina voimme taata, ettei koskaan synny kriisejä, romahduksia, epäonnistumisia tai valituksia."
A similar note had been struck by Mr. McELWEE (H3) when stating that from a technical point of view " market failure is not inconsistent with a good supervisory regime" and by Mr. BJERRE-NIELSEN (H7) saying " I do not think that we as regulators or supervisors are able to guarantee that there will never be any kind of crisis, collapse, failures or complaints. "
Komission edustaja, rahoitusmarkkinoiden linjan johtaja Terták (H1) ei halunnut arvioida Yhdistyneen kuningaskunnan aiempien tai nykyisten rahoitusalan sääntelijöiden tehokkuutta tai mahdollisia virheitä, vaan painotti niiden tehtävää valvoa asianomaisten EU:n direktiivien täytäntöönpanoa kansallisella tasolla.
The Commission representative Mr. TERTÁK (H1), director for financial services, declined to comment on any appreciation of the effectiveness or possible shortcomings of former or current UK financial regulators, highlighting instead its role in the supervision of national implementations of the relevant EU Directives.
Kuten komission edustaja Beverly lausunnossa H7 ja komission jäsen McCreevy lausunnossa H8 painottivat, komissio "ei voinut – eikä sillä ollut keinoja olla – sääntelijöiden sääntelijä".
However, as emphasised by Commission representative Mr. BEVERLY in H7 and repeated by Commissioner McCREEVY in H8, the Commission " could not - and had no means to - be the regulator of regulators".
Equitable Lifen entinen toimitusjohtaja (ja johtava aktuaari) Christopher Headdon kieltäytyi tutkintavaliokunnan kutsusta osallistua yhteen kuulemistilaisuuksista, mutta ilmaisi lausunnossa WE45 "huolestuneisuutensa tutkintavaliokunnan jäsenten objektiivisuudesta sekä siitä tavasta, jolla todistusaineistoa tutkitaan (tai paremminkin ei tutkita).
Declining the committee's invitation to appear at one of the hearings, the former Equitable Life Chief Executive (and Appointed Actuary) Christopher HEADDON in WE45 aired his "concerns about the objectivity of the committee members and the way in which evidence is tested (or, more accurately, not tested).
Oletuksena näyttää olevan, että Equitable Lifen johdossa tehtiin valtavia virheitä noin 20 vuoden ajan ennen kuin yritys lopetti uusien vakuutusten antamisen joulukuussa 2000. … Kommentoijat eivät ota huomioon vuosina 2000–2003 pitkään vallinneiden laskevien arvopaperimarkkinoiden vaikutusta, joka pienensi huomattavasti kaikkien henkivakuutusyhtiöiden vakuutustulosta.
It appears that there is a presumption of huge failing in the management of Equitable Life in the 20 years or so prior to its closure to new business in December 2000 ...
Tutkintavaliokunnan jäsenten ilmeisessä perusolettamuksessa, jonka mukaan tehtiin valtavia virheitä, ei nähtävästi myöskään oteta tätä huomioon.
Commentators fail to recognise the influence of the long bear market in equities in 2000-2003, which saw the policy results for all life offices reduce significantly.
Vakuutuksenottajien on vaikea erottaa toisistaan yhtäältä yrityksen yksittäisistä toimista johtuva vakuutusarvojen lasku ja toisaalta koko alaa koetellut yleinen lasku.
Policyholders cannot easily distinguish between a reduction in policy values caused by the particular events at the Society and the general reduction which affected the whole industry.
Monet heistä näyttävät valittavan pikemmin pienenneistä odotuksista kuin mistään todellisista menetyksistä markkinoilla.
Many of them appear to be complaining of reduced expectations rather than any actual loss relative to the market.
Voittoa tuottavien vakuutusten ottajien odotukset ovat kuitenkin koko vakuutusalalla pienentyneet tuntuvasti sijoitusmarkkinoiden kehityksen vuoksi."
However, with-profits policyholders across the industry have had their expectations sharply reduced due to investment conditions."
Päätelmissään hän myönsi, että oli "täysin ymmärrettävää, ettei yksittäinen vakuutuksenottaja kykene erottamaan näitä kahta asiaa toisistaan" , mutta katsoi, että lordi Penrosen raportti oli "pahasti puutteellinen, koska hänkään ei yrittänyt tehdä niin, vaikka hänen tutkimuksensa tehtävänmäärityksessä nimenomaisesti mainittiin markkinavertailut."
In his conclusion, he conceded that it was "entirely understandable that an individual policyholder should not be able to disentangle those two things" but claimed that Lord Penrose's report was "deeply flawed because he made no attempt to do so either, despite having an explicit reference to market comparisons in his terms of reference."
1 a Väitteet puutteista Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijöiden toiminnassa
1a) Claims of operational shortcomings by UK regulators
Kuten lausunnossa WS2 esitetään, akateemisissa tutkimuksissa on tultu siihen tulokseen, että Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusalan sääntelyjärjestelmä ennen vuotta 2001 oli "selvästi riittämätön ja epäjohdonmukainen ja siksi tehoton, kuten useat 1980- ja 1990-luvuilla tapahtuneet, Yhdistyneen kuningaskunnan rahoituspalvelualaa järkyttäneet merkittävät pankkien konkurssit ja rahoitusalan skandaalit ovat osoittaneet."
As reported in WS2, academic studies have come to the conclusion that the pre-2001 UK financial regulatory system was "clearly inadequate and lacking coherence, which undermined its effectiveness, as proven by a number of major bank failures and financial scandals in the 1980s and 1990s which rocked the UK financial industry."
Tohtori Kern Alexander mainitsi seuraavat Equitable Lifen tapausta edeltäneet Yhdistyneen kuningaskunnan rahoituspalvelualan kriisit: Johnson Matthey Bankers -yhtiön maksukyvyttömyys (1984), BCCI-yhtiön romahdus (1991), Lloyd's-skandaali (1994), Barings Bankin romahdus (1995) ja henkivakuutukseen liitettyjä luottoja koskeva skandaali (1999).
Dr. Kern Alexander cited the following UK financial sector crisis prior to the Equitable Life case: Johnson Matthey Bankers insolvency (1984), BCCI collapse (1991), Lloyd's scandal (1994), Barings Bank collapse (1995), endowment mortgages scandal (1999).
Nämä tapaukset viittaavat siihen, että Yhdistyneen kuningaskunnan pankki- ja vakuutusalan valvontajärjestelmässä oli koko1980- ja 1990-lukujen ajan sisäsyntyisiä heikkouksia, ja ne vauhdittivat rahoituspalveluista ja -markkinoista vuonna 2000 annetussa laissa ( Financial Services and Market Act, FSMA ) määriteltyä sääntelyuudistusta.
These cases suggest that an inherent weakness existed in the UK banking and insurance supervising system throughout the 1980s and 1990s, prompting the regulatory reform as defined in the Financial Services and Market Act (FSMA) 2000 .
Lausunnossa WE7 Michael Nassim esitti Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijöiden toimintavirheitä koskevia yksityiskohtaisia syytöksiä ja totesi, että "sääntelijät eivät ryhtyneet mihinkään konkreettisiin toimiin, vaikka niiden olisi pitänyt tietää, että liiallisella etujen jakamisella on väistämättä vaikutuksensa.
In WE7, Mr. Michael NASSIM detailed allegations of operational failure by the UK regulators, stating that "the Regulators did not intervene in any effective way, although they should have known that such over-bonusing would have inevitable effects.
Toisin sanoen sääntelijät passiivisuudellaan antoivat Equitable Lifen maksukyvyn joutua vakavaan vaaraan sekä välittömästi että tulkinnallisesti mahdollisia myöhempiä kanteita ajatellen.
In other words, the Regulator, by inaction, allowed the Society to be put in grave solvency peril, both in immediate terms and in constructive terms.
Kantajien tappiot johtuivat ensi sijassa yrityksen johdon varomattomasta toiminnasta, jolla oli vuosina 1973–1987 erittäin vakavia seurauksia.
The claimants’ losses flowed primarily from reckless behaviour by the Society’s management which over the period 1973-1987 had critical consequences.
Tämä toiminta oli sen tyyppistä, että se sopi täysin valvontaa, varoittamista ja toimiluvan peruuttamista koskevien sääntelijän velvollisuuksien ja valtuuksien soveltamisalaan.
This behaviour was of a kind which fell squarely within the scope of the Regulator’s duties and powers to monitor, warn and compel retraction.
Sääntelijä ei ryhtynyt mihinkään toimiin tai ainakaan mihinkään tehokkaisiin toimiin, vaan salli aktuaarietiketin pikemmin kuin lakisääteisten velvollisuuksien ohjata toimintaansa.
The Regulator took no action or no effective action and allowed actuarial etiquette to guide its conduct instead of statutory duty.
Näin ollen toiminnan vakauden valvoja oli yhtä lailla vastuussa kyseisistä tappioista."
As a result the Prudential Regulator became equally responsible for the losses in question."
Nassim väitti myös, että "sääntelijät eivät myöskään kyseenalaistaneet sitä, että yritys jatkoi sopimattomalla tavalla kroonista etujen liiallista jakamista käyttämällä epäasianmukaisia mukautuksia ja toissijaisia lainoja, joilla ennakoitiin tulevia vakuutusmaksutuloja ja jotka pienensivät tulevia voittoja.
Mr. NASSIM also claimed that "the regulators failed to question why the Society inappropriately extended its chronic over-allocation by using inappropriate adjustments and subordinated loans which anticipated future premium income and impacted adversely upon future profits.
Tämän seurauksena ne eivät saaneet käsitystä asian vaikutuksista toiminnan vakauteen ja vakuutuksenottajien perusteltuihin odotuksiin.
As a result they failed to digest the prudential and PRE implications.
Sääntelijät eivät havainneet jälleenvakuutusjärjestelyjä, joilla varauduttiin Hyman-asiasta johtuvaan tilanteeseen, eivätkä ne tutkineet tarkemmin ELASin helmikuussa 2000 antamaa julkista lausuntoa, jonka mukaan Hyman-asian häviäminen maksaisi osakkaille vain 50 miljoonaa puntaa, vaikka tilanteeseen varautumiseksi pyrittiin tekemään jälleenvakuutussopimuksia nimellisesti noin 800 miljoonan punnan arvosta."
The regulators could not detect the reinsurance arrangements made to cover the Hyman position and did not examine ELAS’ public statement in February 2000 that losing Hyman would cost members no more than £50 million, when reinsurance to the tune of £800 million was nominally being sought to cover the same situation."
Hän päättää lausuntonsa seuraavasti: "… jos sääntelijä olisi tuolloin tai aikaisemmin vaatinut todella järkevää ja vakaata toimintaa, kaikki vakuutuskauden lopussa maksettavat (eli harkinnanvaraiset) edut olisi keskeytetty määräämättömäksi ajaksi, kunnes yrityksen taloudellinen tilanne pystyttäisiin täysin selvittämään.
He concludes saying "if the Regulator had insisted on truly prudent action at that time or earlier, all final (i.e. discretionary) bonuses would have been suspended indefinitely until the financial condition of the Society could be fully established.