natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Equitable Life ja FSA (H4) ovat väittäneet toistuvasti, että vakuutuksiin myöhemmin tehdyillä leikkauksilla ei sinänsä ollut mitään tekemistä kompromissin ehtojen kanssa, vaan että leikkaukset tehtiin syyskuussa 2002 tapahtuneen osakemarkkinoiden rajun, tuottorahaston varallisuusperustaa heikentäneen pudotuksen vuoksi, eikä tämänlaajuista markkinoiden taantumista osattu ennustaa, kun järjestelmä otettiin käyttöön syyskuussa 2001
Equitable Life and the FSA (H4) have repeatedly argued that the subsequent policy cuts had nothing to do with the terms of the Compromise as such but were due to the drastic stock market fall in 2002 that weakened the asset base of the with-profits fund, and claimed that a market downturn of that magnitude could not have been foreseen at the moment the Scheme was devised in September 2001
Syyskuun 2001 ja 2002 välisenä aikana FTSE 100 -osakemarkkinaindeksi putosi 29 prosenttia, mutta pysyi lähes muuttumattomana joulukuun 2001 ja huhtikuun 2002 välisenä aikana. .
Between September 2001 and September 2002 the FTSE-100 stock market index fell by 29%, but between December 2001 and April 2002 it remained basically unchanged. .
Tammikuussa 2001 annetussa parlamentin alahuoneen valtiovarainvaliokuntaan lähetetyssä Cazaletin muistiossa myönnettiin, että olisi koko yhtiön edun mukaista ratkaista maksettavien annuiteettien taatun vähimmäismäärän optioon liittyvä ongelma vakuuttamalla vakuutuksenottajat, joiden eläkkeiden maksua on lykätty, luopumaan optiostaan .
The Cazalet Memorandum of January 2001 sent to the Treasury Committee agreed that " it would be in the interest of the Society as a whole to resolve the guaranteed annuity option problem by having policyholders with pensions in deferment relinquish their options ...
"Ei ole kuitenkaan lainkaan varmaa, että takuutuottoisten vakuutusten ottajat äänestävät järjestelmän puolesta, sillä todennäköisessä ehdotuksessa takuutuottoisten vakuutusten ryhmän arvo kasvaa pääoman vahvistumisen vuoksi, mutta tämänhetkisten markkinaolosuhteiden perusteella takuutuoton menetys johtaisi samanaikaisesti eläkkeelle jäävien eläkevakuutustulojen laskuun.
However, it is not at all clear that the GAR policyholders will vote for such a scheme, as it appears that the likely proposal will see the value of the GAR group's policies enhanced as a result of the up-front capital boost but that, on the basis of current market conditions, the subsequent loss of the GAR would cause a concomitant fall in annuity income in retirement ...
Jos Equitable onnistuisi suostuttelemaan vakuutuksenottajansa äänestämään yhtiön kompromissiksi kutsuman järjestelmän puolesta, yhtiön taloudellinen tilanne ei paranisi merkittävästi Halifaxin maksamista 250 miljoonasta punnasta huolimatta, sillä lunastaessaan takuutuottoiset vakuutukset yhtiön kulut kasvavat.
If Equitable did succeed in persuading its policyholders to vote for what it calls the "compromise", this would not strengthen its financial situation considerably, notwithstanding the £250m kicker from Halifax, as the Society would incur substantial expenditure in buying out the GARs.
Kompromissijärjestelmän mukaisesti vakuutuksenottaja Paul Weir (WE6) väitti, että kun Equitable Life oli ehdottanut (FSA:n tuella) kompromissijärjestelmää, jossa vastineena vakuutusarvojen pienestä nostamisesta vakuutuksenottajat luopuisivat kaikista laillisista oikeuksistaan nostaa kanne, yhtiö oli luvannut parantaa vakauttaan ja toivoa paremmasta tulevaisuudesta, ja mikäli kompromissijärjestelmä hyväksyttäisiin, yhtiö oli aikonut palauttaa pääomasijoituksiin 4 miljardia puntaa .
Referring to the Compromise Scheme, policyholder Mr. WEIR (WE6) claimed that " when Equitable Life proposed (with the participation of the FSA) a Compromise scheme in which policyholders would give up all their legal rights to sue in return for a very small increase in policy values, Equitable promised greater stability and hope for the future and that the Society would be putting £4 billion back into equity investments if the Compromise was voted through.
"Vakuutusarvojen noususta ei kuitenkaan annettu takuita ja vain muutaman viikon kuluessa 2,5 prosentin kasvu muuttui maagisesti 4 prosentin vähennyksiksi! ...
But the increases in policy values were not guaranteed – indeed within just a matter of weeks the 2.5% increases had magically turned into 4% fund reductions! ...
On vaikea uskoa, ettei Equitable Lifen johto (ja FSA) ollut kompromissia käyttöön otettaessaan jo täysin tietoinen, että he pyysivät ihmisiä luopumaan oikeuksistaan täysin perättömän lupauksen perusteella.
It is difficult to believe that at the time the Compromise was devised the management of Equitable Life didn’t already know full well that they were going to get people to sign away their rights based on a totally false prospectus, with the full knowledge of the FSA.
Jos vakuutuksenottajille ei olisi luvattu oikeudestaan ryhtyä oikeustoimiin luopumisestaan vastineeksi jonkinlaista taloudellista hyvitystä (vaikka pientäkin), kompromissijärjestelmä olisi ollut oikeudellisesti pätemätön.
Without a financial 'consideration' (however small) being offered to policyholders in return for giving up their rights to take legal action, the Compromise scheme would have been legally invalid.
Silti ihmiset äänestivät (vaikkakin tietämättään) rahastojensa leikkaamisen ja kanneoikeutensa poistamisen puolesta.
Yet in effect people were voting (although they didn’t know it) for a reduction in their funds and the removal of their right to sue the Society.
Eikä FSA puuttunut asioiden kulkuun."
The FSA allowed this to happen."
Nicolas Bellord (H2) korosti myös väitettyä kompromissijärjestelmän epäoikeudenmukaista kohtaa, jonka sääntelyviranomaiset olivat hyväksyneet ja jonka mukaisesti useat vakuutuksenottajat menettivät oikeutensa korvaukseen.
Mr. BELLORD (H2) also underlined the alleged unfairness of the Compromise Scheme "approved by the regulators, where many policyholders lost their right to redress.
"Ollessaan tuomioistuimen kuultavana helmikuussa 2002 (EL-yhtiön toimitusjohtaja) Charles Thompsonin on täytynyt tietää, ettei yhtiöllä ollut varoja, mutta hän ei kertonut asiasta tuomioistuimelle.
Charles Thompson (EL CEO) must have known at the time of the court hearing in February 2002 that they had not got the money, but he failed to tell the court.
WE-CONF5 hylkäsi nämä väitteet "väärinä ja ilkeämielisinä" ja väitti, että yhtiön kanta tuona ajankohtana kävi selkeästi ilmi kompromissijärjestelmän asiakirjoista.
These allegations were denied as "wrong and mischievous" in WE-CONF5, claiming that " the Compromise Scheme documents set out the position at that time in full detail."
Toinen tutkimisen arvoinen seikka on se, että sääntelyviranomaiset suosittelivat kompromissijärjestelmän hyväksymistä."
Another point that needs exploring is that the regulators recommended acceptance of this compromise."
Paul Weir (WE6) väitti, että " FSA todellakin suositteli kompromissia vakuutuksenottajien kannalta parhaana vaihtoehtona, mutta piti huolen siitä, että julkaisi neuvonsa vasta 8 päivää sen jälkeen, kun parlamentin oikeusasiamies oli myöntänyt sille koskemattomuuden! "
Mr. WEIR (WE6) claimed that " the FSA effectively recommended the Compromise as the best option for policyholders but was very careful not to publish this advice until 8 days after it had been granted immunity from scrutiny by the Parliamentary Ombudsman
Kun FSA:sta tuli 1. joulukuuta 2002 Yhdistyneen kuningaskunnan ainoa sääntelyviranomainen, siitä tuli muodollisesti riippumaton hallituksen ja siten myös parlamentin valvonnasta.
On becoming the single UK Regulator on 1 December 2002, the FSA was formally independent from government and thus also from PO scrutiny. !
"Voidaan pitää varsin outona yhteensattumana, että kaikista mahdollisista ajankohdista FSA päätti julkaista nimenomaan korkeimman oikeuden ensimmäisenä käsittelypäivänä (26. marraskuuta 2001) sensaatiomaisen lehdistötiedotteen, joka koski niin kutsuttua Headdonin liitekirjettä ja joka pyyhkäisi kompromissijärjestelmän ehtojen uutisoinnin taka-alalle – klassinen spoileri.
By a very strange coincidence, on the date of the first Compromise hearing in the High Court (26 November 2001) the FSA chose that particular date of all dates to put out a sensational press release concerning the so-called ‘Headdon side letter’ thereby completely drowning out news coverage of the terms of the Compromise: a 'classic spoiler'.
On aihetodiste, että FSA työskenteli tiiviisti Equitable Lifen kanssa ja todennäköisesti myös valtiovarainministeriön kanssa runnoakseen kompromissin läpi."
This is circumstantial evidence that the FSA was working closely with Equitable Life and probably the Treasury to railroad the Compromise through."
WE7:ssa Michael Nassim väitti, että luettelo valikoiduista poisjätöistä merkitsi sääntelyn epäonnistumista ennen ja jälkeen kompromissijärjestelmän, mitä voitiin pitää harkittuna tekona.
In WE7 Mr. NASSIM claimed that " the list of elective omissions denotes regulatory failure before and after the Compromise, which was and remains knowingly deliberate ...
"Kompromissijärjestelmä toteutettiin vakuutustenottajien vahingoksi ja heidän laillisten oikeuksiensa kumoamiseksi."
The Compromise Scheme of arrangement was carried through to the detriment of members and with forfeiture of their legal rights."
Vakuutuksenottaja W. Deppe esitti WE81:ssa niin ikään väitteitä Equitablen vilpillisestä vääristelystä toukokuussa 1999.
Mr. DEPPE in WE81 also presented allegations of " fraudulent misrepresentation made by Equitable in May 1999 ...
"Equitable oli salannut takuutuottoisten vakuutusten velat ja suositellut takuutuottoisten vakuutusten myyntiä.
Equitable had concealed the GAR liability and recommended the sale of with-profits annuities.
Huhtikuussa 2001 ainoana tavoitteena oli saada kompromissijärjestelmä hyväksytyksi."
The single and only focus from April 2001 was to sell their 'Compromise'."
W. Deppe kertoi lisäksi, että Equitablen ja vakuutuksenottajien kokouksessa edesmennyt (vetoomuksen esittäjä) Arthur White pyysi ELASin puheenjohtajaa Vanni Trevesiä myöntämään, että kaikista vilpillisistä seikoista oli sovittu ennen kompromissin soveltamista tuomioistuimessa . "
He further related how at a meeting of Equitable with policyholders the ELAS Chairman Mr. Treves " was asked by the late (EP-Petitioner) Arthur White to state that all matters of a fraudulent nature had been dealt with in advance of the judicial 'Compromise' application.
Vanni Treves kieltäytyi antamasta tällaista vakuutusta ja Arthur White pyysi tätä kirjaamaan esittämänsä pyynnön ja varmistamaan, että tuomioistuinkäsittelyn oikeuden puheenjohtaja oli tietoinen vilpillisen toiminnan todellisesta mahdollisuudesta.
Mr. Treves refused to give this undertaking and Mr. White asked him to note his request and ensure the presiding judge at the application was made aware the very real possibility of fraudulent behaviour could exist.
Vanni Treves ei toteuttanut nimenomaista pyyntöä, sillä se olisi saattanut viivästyttää tai haitata kompromissijärjestelmän hyväksymistä.
Mr. Treves did not carry out the express wish ... because it might have delayed or obstructed the granting of approval for the 'Compromise'.
Siten oikeuden puheenjohtajalle ei kerrottu, että takuutuottoisten vakuutusten velat oli pimitetty ja luottavaisille vakuutuksenottajille oli myyty takuutuottoisia vakuutuksia."
It was therefore never brought to the attention of the presiding judge that GAR liabilities had been concealed and WP annuities had been sold to unsuspecting policyholders."
FSA kielsi vihjaukset, että sääntelyviranomainen olisi ollut tietoinen kompromissijärjestelmän väitetystä vajavaisista varoista.
The FSA denied allegations that the regulator would have known that the Compromise Scheme had been allegedly lacking supporting assets.
Viitaten FSA:n rooliin kompromissijärjestelmän neuvottelijana FSA:n edustaja David Strachan (H4) kertoi, että Equitable Life 2002 -kompromissijärjestelmä toteutettiin pikemminkin yhtiölain kuin (rahoituspalveluista ja -markkinoista vuonna 2000 annetun lain) VII osan mukaisesti ja lopullisen päätöksen antoi riippumaton tuomioistuin.
Referring to the FSA's role in brokering the Compromise Scheme, the FSA representative Mr. STRACHAN (H4) explained that "the Equitable Life 2002 Compromise Scheme was carried out under the Companies Act rather than under Part VII (of the Financial Services and Markets Act 2000) and the final decision was sanctioned under an independent Court process.
Silti FSA oli kannustanut Equitablea ylittämään yhtiölain mukaiset velvollisuutensa ja varmistamaan, että vakuutustenottajien edut turvattiin niin hyvin kuin mahdollista etenkin nimittämällä riippumaton, ehdotukset arvioiva aktuaari.
Nevertheless, we encouraged Equitable to go beyond what was required by the Companies Act to ensure that policyholders' interests were protected as far as possible, particularly through the appointment of an independent actuary to opine on the fairness of the proposals.
Lisäksi FSA valvoi, että vakuutuksenottajat, jotka olivat lähteneet Equitablesta liian aikaisin hyötyäkseen kompromissijärjestelmästä, saisivat asianmukaisen korvauksen.
We also oversaw the process of giving appropriate compensation to policyholders who left Equitable too early to benefit from the Compromise Scheme ...
FSA totesi sekä takuutuottoisten että muiden kuin takuutuottoisten vakuutusten ottajille esitetyn järjestelmän perusteella, että vakuutusarvon lisäys oli ollut oikeudenmukainen tarjous takuutuotto-oikeuksista ja mahdollisista vilpillistä myyntiä koskevista korvausvaatimuksista luopumiselle.
We concluded that, on the basis of the scheme that was presented for both GAR and non-GAR policyholders, the level of the increase in policy values was a fair offer for the GAR rights and mis-selling claims given up.
"Vaikka selkeitä eroja olikin, kompromissijärjestelmä oli kaiken kaikkiaan kohtuullinen."
Clearly, there were variations, but, overall, this was a reasonable compromise scheme."
Toimitusjohtaja Charles Thomson kumosi niin ikään väitökset, ettei EL ollut tiedottanut vakuutuksenottajille avoimesti, että kompromissijärjestelmä ei vakauttaisi lopullisesti tuottorahastoa (WE-CONF16), vaan että osakemarkkinoiden pudotukset merkitsisivät vakuutusarvoihin lisäleikkauksia (kuten tapahtuikin huhti- ja heinäkuussa 2002), ja väitti, että tuottorahasto oli aina koostunut erilaisista sijoituksista ja oli siten aina ollut altis markkinoiden kehityksen vaikutuksille.
Allegations that policyholders were not openly informed by EL that the Compromise scheme would not bring final stabilisation to the with-profits fund (WE-CONF16) but that any stock market fall would require further cuts in policy values (as indeed happened in April and July 2002), were also rejected by CEO Mr. Thomson, who claimed that " the with-profits fund has always been invested in a mix of investments and has consequently always been subject to the impact of market movements.
"Missään vaiheessa ei annettu ymmärtää, että kompromissijärjestelmä olisi muuttanut tuottorahaston käsitettä.
There was never any suggestion that the Compromise Scheme would change the concept of with-profits.
Johtokunta ei myöskään voinut ennustaa sijoitusmarkkinoiden tulevaisuutta."
Further, the Board was not in a position to second-guess the future of investment markets."
Anthony Boswood, QC, totesi WE76:ssa että hänen mielestään yhtiön hoitotavassa vuosina 2001 ja 2002 oli useita ongelmia ja kysymyskohtia, joita oli tarkasteltava ja joihin oli vastattava ennen kuin voitiin sulkea pois mahdollisuus, että vakuutuksenottajia sekä tuomioistuinta johdettiin harhaan, kun asiaan liittyvää tietoa ei saatettu heidän tietoonsa.
Mr. Anthony BOSWOOD QC stated in WE76 that, in his opinion, there were " in relation to the conduct of the Society's affairs in 2001 and 2002 various issues and questions which need to be addressed and answered, before excluding the possibility that policyholders, and indeed the court, were misled because relevant material was not put before them."
"Kompromissijärjestelmän asiakirjojen mukana toimitetut rahoitustiedot olivat auttamatta vanhentuneita, kun järjestelmän perusteista alettiin keskustella.
As it was, the financial information provided as part of the scheme documentation was seriously out of date by the time the merits of the scheme came to be debated.
3f) Väitteet EL:n johdon jäsenistä, jotka eivät täyttäneet soveliaisuus- ja luotettavuuskriteereitä
3f) Claims of EL management not qualifying as 'fit and proper'
Liittyen väitettyyn tietojen salaamiseen kompromissijärjestelmän vakuutuksenottajille suunnatun esittelyn yhteydessä EMAG pyysi vuonna 2005 FSA:ta käynnistämään FSMA 2000 -lain 168 jakson mukaisesti tutkimuksen ja vahvistamaan, olivatko EL-yhtiön kolme johtohenkilöä (puheenjohtaja, toimitusjohtaja ja johtava aktuaari) soveliaita ja luotettavia harjoittamaan tehtäviään.
In the context of the alleged withholding of information when presenting the Compromise Scheme to policyholders, in 2005 EMAG sent a request to the FSA to open an investigation under Section 168 of FSMA 2000, in order to verify if 3 EL top managers (the Chairman, the Chief Executive and the Appointed Actuary) qualified as 'fit and proper persons' to perform their functions.
Jos FSA:n tutkimuksessa tultaisiin järjestelmästä esitettyjen todistusten valossa siihen tulokseen, että johtohenkilöt olivat salanneet keskeisiä tietoja, heidän ei voitaisi katsoa olevan soveliaita ja luotettavia tehtäväänsä.
If, in the light of evidence presented on the Scheme, the FSA investigation came to the conclusion that they had indeed withheld key information, they might not qualify as 'fit and proper' to perform their function.
Tässä tapauksessa FSA voisi peruuttaa kyseisen henkilön nimityksen tai aloittaa kurinpidolliset menettelyt FSMA 2000 -lain 63 ja 66 jakson mukaisesti.
In that case, the FSA could withdraw that person's approval or take disciplinary proceedings under Section 63 and 66 of FSMA 2000.
Anthony BOSWOOD, QC, (WE76) oli samaa mieltä siitä, että mikäli voitaisiin todistaa, että EL:n johtohenkilöt olivat " salanneet tietoja, joiden he tiesivät olevan järjestelmän kannalta merkityksellisiä, tämänkaltainen tietoinen salaaminen voitaisiin vuorostaan tulkita siten, etteivät kyseessä olevat henkilöt olleet soveliaita ja luotettavia henkilöitä, mikä oli edellytys FSA:n valtuuksille tutkia asiaa " FSMA 2000 -lain 168 jakson 5 kohdan mukaisesti.
Mr. Anthony BOSWOOD, QC (WE76) agreed to the point that if it was proven that EL top managers might have " concealed information which they knew to be relevant to the Scheme ... deliberate concealment of that nature would, in turn, suggest that the persons concerned might not be 'fit and proper persons', the precondition for the exercise of the FSA power to investigate " in Section 168(5) of FSMA 2000.
FSA totesi 21. elokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään, että se ei nähnyt painavia ja pakottavia todisteita ja perusteita, joiden perusteella olisi voitu todeta ensi näkemältä, että FSA:lta, tuomioistuimelta tai vakuutuksenottajilta oli tietoisesti pimitetty tietoja joulukuun 2001 ja helmikuun 2002 välisenä aikana ja että FSA pysyisi kompromissijärjestelmän yhteydessä antamassaan lausunnossa esitetyn analyysin ja yhteenvetojen takana .
In a letter of 21 August 2006, the FSA stated that they "did not consider that there is cogent and compelling evidence and reasoning which leads to the prima facie view that information was deliberately concealed from us, the court or policyholders between December 2001 and February 2002", concluding that they " stand by the analysis and conclusions set out in our statement at the time of the Compromise Scheme ."
Tarkastellussa todistusaineistosta ei käynyt ilmi, että FSA olisi osoittanut halunsa (tai aikomuksensa) aloittaa virallisesti kyseisen tutkimuksen.
The evidence sighted gave no indication the FSA has been willing - or shown any intention of - formally opening such an investigation.
Liiketoiminnan harjoittamisen (LH) valvontaan liittyvät laiminlyönnit
Negligence in Conduct of Business (CoB) supervision
Useat vakuutuksenottajat ovat esittäneet väitteitä kolmannen vahinkovakuutusdirektiivin säännösten mukaisesti EL-yhtiön liiketoiminnan harjoittamisen valvonnasta alueellaan vastuussa olevien niin Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelyviranomaisen kuin Irlannin (DETE/ISFRA)
Allegations of CoB failure were addressed by a large number of policyholders not only against the UK regulators but also against the Irish Regulator (DETE/ISFRA)
WE80:ssa tarkennettiin, että ennen vuotta 2003 erityisesti vakuutusten myyntiin liittyviä liiketoiminnan harjoittamisen sääntöjä ei ollut, lukuun ottamatta vuonna 2001 annetun henkivakuutuksia koskevien tietojen antamista koskevia määräyksiä (S.I. 15 of 2001) ja S.I. 360 of 1994 -määräyksiä, jotka ovat molemmat täytäntöönpantavissa tuomioistuimen päätöksen nojalla. ja Saksan sääntelyviranomaisenkin (BAV/BaFin)
WE80 further explains that until 2003, there were no CoB rules specific to the sale of insurance apart from the 'Provision of Information Regulations' (S.I. 15 of 2001) and S.I. 360 of 1994, both requirements enforceable through the Courts. and the German Regulator (BAV/BaFin)
Vastuu vakuutusalasta siirtyi BaFinilta BAVille toukokuussa 2002 valvontaan liittyvistä laiminlyönneistä.
BaFin took over responsibility for the insurance sector from BAV in May 2002. , who, according to 3LD provisions, were responsible for CoB supervision of EL's operations on their territory.
Kuten WE-CONF26:ssa todettiin, " kolmannen vahinkovakuutusdirektiivin mukaisesti FSA ei voinut soveltaa liiketoiminnan harjoittamista koskevia sääntöjä muiden jäsenvaltioiden sivuliikkeisiin, mutta FSA:n olisi pitänyt varmistaa ELASin sivuliikkeiden vakuutuksenottajien perusteltujen odotusten suojelu".
As claimed by WE-CONF26, "it was in accordance with the Third Life Directive for the FSA not to impose the Conduct of Business rules on branches situated in other Member States ... (but) effective PRE protection for ELAS ... branch business had to be ensured by FSA."
Ks. WE-CONF26, s. 4–5, 1 kohta.
see WE-CONF26, page 4 and 5, para.1.
WE-CONF10:ssa eräs vakuutuksenottaja valitti erityisesti siitä, että Saksan sääntelyviranomaiset olivat kieltäytyneet (kolmannen vahinkovakuutusdirektiivissä määriteltyyn kotijäsenvaltion periaatteeseen systemaattisesti vedoten) kantamasta vastuuta EL:n sopimattomista toimista Saksassa.
In WE-CONF10 a policyholder complained in particular about the refusal by German regulators - systematically referring to the 'Home Country principle' as defined by 3LD - to assume any responsibility for improper operations of EL in Germany.
Valitukseen yhtyi WS2:ssa Manfred Westphal toteamalla, että " kansallinen valvonta on seuranta- ja täytäntöönpanoprosessissa usein liian passiivisessa roolissa " ja että " vaikka valitusten 'kriittinen massa' saavutetaankin, se ei aktivoi joidenkin jäsenvaltioiden seurantatoimintaa ".
This claim was supported by Mr. WESTPHAL in WS2 stating that " national supervision often plays a too passive role in the monitoring and enforcement process" and that "unless a 'critical mass' of complaints is reached, supervision will not get active in some Member States."
4a) Väitökset vilpillisestä myynnistä ja virheellisten tietojen antamisesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa
4a) Allegations of mis-selling and misrepresentation in the UK
Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusasiamies totesi toukokuussa 2003 Equitable Lifen syylliseksi virheellisten tietojen antamisesta .
In May 2003 the UK Financial Ombudsman Service found Equitable Life guilty of 'material misrepresentations of fact' .
Periaatteessa vakuutuksenottajat ovat esittäneet EL-yhtiötä vastaan kahdenlaisia syytöksiä, jotka koskevat
Fundamentally, policyholders have been making two types of allegations against EL:
- vilpillistä myyntiä , koska EL oli antanut tietoisesti virheellisiä tietoja yhtiön taloudellisesta asemasta ja etenkin takuutuottoisten vakuutusten riskeistä
- mis-selling by knowingly misrepresenting facts about the company's financial position, especially in relation to the GAR risks;