natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tiedonannossa tehtiin yhteenveto vuodesta 2000 alkaen saavutetusta edistyksestä ennakkojen säännönmukaistamisen, virheiden, sääntöjenvastaisuuksien ja joskus petosten vuoksi takaisin perittävien yhteisön varojen suoran ja jaetun hallinnoinnin puitteissa maksettujen määrien perinnässä.
This document presented a progress report on the state of affairs since 2000 regarding the recovery of funds paid in the framework of both direct and shared management of Community expenditure and needing to be recovered in the context of the regularisation of advance payments or in the wake of errors, irregularities, or, in some cases, fraud.
Tilintarkastustuomioistuin totesi erityiskertomuksessaan nro 3/2004 "yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvien sääntöjenvastaisten maksujen takaisinperinnästä", että vuodesta 1971 alkaen ilmoitettujen sääntöjenvastaisten maksujen kokonaismäärä oli 3,1 miljardia euroa, joista 75 % oli edelleen saamatta.
In its special report No 3/2004, concerning the recovery of irregular payments under the common agricultural policy, the Court of Auditors stated that since 1971 the total of irregular payments notified stood at EUR 3.1 bn, of which 75% was still ‘pending’.
Tässä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa suhtaudutaan erittäin kriittisesti perintätilanteeseen ja muistutetaan erityisesti "sääntöjenvastaisista maksuista annettujen tietojen puutteellisuudesta ja epäsäännöllisyydestä", "alhaisesta perintäasteesta", "komission päätöksiin perustuvien selkeiden periaatteiden puuttumisesta", "jäsenvaltioiden toimittamien tietojen heikosta tasosta", "rekisteröidyissä tiedoissa ilmenneistä merkittävistä virheistä" ja huonosta vastuun selvittämisestä komissiossa.
This report of the Court of Auditors was highly critical over the situation as regards recovery, pinpointing, in particular, the ‘incomplete and inconstant’ quality of information about irregular payments, the ‘low rate of recovery’, the lack of any clear principles to underpin the Commission’s decisions, the ‘poor quality of information provided by Member States’, ‘significant errors in the data recorded’, and, finally, the failure to clearly delimit responsibilities within the Commission.
II – Kirjanpito ja varainhoitoasetus
II - Accounting and the Financial Regulation
Vuoden 2005 tammikuun puolivälistä alkaen noudatetulla uudella kirjanpitojärjestelmällä pyritään suurempaan avoimuuteen ja toteamaan tapahtumat niiden toteuttamishetkellä, liiketoimen tarkalla tapahtumahetkellä "accrual accountig" (eikä kuten ennen, kun vain todettiin, mitä oli saatu); sen avulla pitäisi voida todeta oikeustoimen ja maksuhetken välisenä aikana, onko perittäviä lisää ja miten varoja on käytetty.
In general terms, the new accounting method in use since mid-January 2005 is intended to achieve greater transparency and to ensure that transactions are recorded as soon as they take place, that is, at the exact moment of the financial action (‘accrual accounting’), and not as in the past, where what was recorded was what was received; this should make it possible to determine whether there are more sums to be recovered and how the funds are used between the moment of legal commitment and that of payment.
Tuntuu oikeutetulta pohtia, miten taloutta onnistuttaisiin valvomaan säännönmukaisesti; koska toimitaan ennakkoon, komission vastuu kasvaa.
It also appears legitimate to ask by what means it is possible to ensure the more systematic control of financial actions; if one is to act in advance, the issue of the Commission’s increased responsibility arises.
Kun uutta kirjanpitojärjestelmää on toteutettu vuoden ajan, voidaan kysyä, olisiko siihen sovellettavia sääntöjä syytä parantaa.
Furthermore, now that this new accounting method has been in place for a year, we need to ask whether the rules governing it need to be improved.
Esittelijä haluaa korostaa, että selkeyden puute määrissä ja saatavia koskevassa vastuussa näkyy tarkasti ottaen jo asetuksessa, jolla annetaan varainhoitoasetuksen soveltamissäännöt, kahdessa tärkeässä kohdassa.
Your rapporteur wishes to stress that the lack of clarity as regards amounts and responsibilities in respect of sums owed starts out from, precisely, the level of the regulation laying down the implementing rules for the Financial Regulation, in respect of two key points.
Varainhoitoasetuksen 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
Article 2 of the Financial Regulation states:
"Kaikkien muissa säädöksissä olevien säännösten, jotka liittyvät talousarvion toteuttamiseen tuloina tai menoina, on noudatettava II osastossa esitettyjä budjettiperiaatteita."
‘Any provision concerning the implementation of the revenue and expenditure of the budget, contained in another legislative act, must comply with the budgetary principles set out in Title II’.
Asetuksen 1 luvun "yhtenäisyyden ja talousarvion totuudenmukaisuuden periaatteet" 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
Further, Article 5(1) (in Chapter 1, ‘Principles of unity and of budget accuracy’) states:
"Tulon tai menon saa suorittaa ainoastaan ottamalla sen johonkin budjettikohtaan".
‘No revenue shall be collected and no expenditure effected unless booked to a line in the budget’.
Asetuksen 5 artiklan soveltamista koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä määrätään täysin päinvastaisesta kuin mitä on säädetty 2 ja 5 artiklassa, toisin sanoen seuraavaa:
However, the implementing rules for Article 5 state exactly the contrary of what is affirmed in Articles 2 and 5:
"Jäljempänä 105 artiklassa tarkoitetut ennakkomaksut jäävät yhteisön omaisuudeksi, jollei varainhoitoasetuksen 49 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa perussäädöksessä toisin säädetä."
‘Pre-financing within the meaning of Article 105 shall remain the property of the Communities, unless the basic act, within the meaning of Article 49(1) of the Financial Regulation, provides otherwise.’
Varainhoitoasetuksen 81 artiklassa näkyy asetuksen ristiriitaisuus omaisuusasioissa, jotka kuitenkin ovat keskeinen kysymys "suoriteperusteisessa kirjanpidossa", jossa tunnustetaan "ennakkomaksut", "välimaksut" ja "loppumaksut", muttei selvennetä näiden kirjanpidon eri tapahtumien varallisuutta, vaan siirretään kysymys kirjanpitoon (2 kohta).
Article 81 of the Financial Regulation epitomises the Regulation’s ambiguity as regards property - a question which is obviously central to an accounting system which is based on ‘accrual accounting’ and recognises the existence of ‘pre-financing’, ‘interim payments’ and ‘payment of the balance’, but without clarifying the property situation of those various accounting movements and referring the issue back to the accounts as such (paragraph 2).
Tästä seuraa, ettei suurinta osaa yhteisön talousarvion menoja ole määritelty selvästi kuuluviksi vuoden lopulla yhteisön käyttövaroihin ja – mikä vakavampaa – lopullinen päätös asiasta kuuluu alakohtaisille "perussäädöksille".
It follows that the great majority of expenditure of expenditure under the Community budget is not clearly defined as being a part or otherwise of the Community’s end-of-year assets, and that - an even more serious problem - the final decision on the matter is taken by reference to certain sectoral ‘basic acts’.
Itse asiassa soveltamissäännöt, joissa valta siirretään perussäädöksille, jätetään huomiotta ja yhteisön varallisuuden määrittelemisestä säädetään nyt komission asetuksilla.
The reality is that the provisions of the implementing rules which confer their powers on the basic acts are ignored, and the question of the definition in terms of accrual of Community funds will now be governed by Commission regulations.
On helppo kuvitella, mikä vaikutus tällä selkeyden puutteella on "suoriteperusteisen kirjanpidon" peruskäsitteisiin.
One may easily imagine the impact of this lack of clarity on the fundamental concepts of a system of ‘accrual accounting’.
Kysymykseen siitä, onko "ennakkomaksuille" ja "välimaksuille" laskettava korkoa, ei saada selkeää, yleiskattavaa ja objektiivista vastausta; sama pätee sellaisten saatavien asemaan, jotka johtuvat kunkin maksutyypin sääntöjenvastaisesta käytöstä.
The question of whether interest should be applied to ‘pre-financing’ and ‘interim payments’ thus ceases to have a clear, universal or objective answer, and the same happens to the status of sums owed arising from incorrect use of each payment type.
Varainhoitoasetuksen 72 artiklassa ja sen soveltamissääntöjen 78 artiklan 3 kohdan f alakohdassa säädetään, tosin hyvin raskasta menettelyä käyttäen, että saatavat voidaan velallisen vapaaehtoisen takaisinmaksamisen puuttuessa, periä oikeusteitse tai EY:n perustamissopimuksen 256 artiklan mukaisesti saadulla täytäntöönpanomääräyksellä
The Financial Regulation stipulates, albeit in the context of a somewhat cumbersome procedure, in its Article 72 (the same point is made in Article 78(3)(f) of the implementing rules), that the recovery of sums owed may , in the absence of voluntary reimbursement by the debtor, be secured by judicial means or via an enforcement order obtained pursuant to Article 256 of the EC Treaty.
Neuvoston tai komission päätös, jossa määrätään maksuvelvollisuus muulle kuin valtiolle, on täytäntöönpanokelpoinen.
‘Decisions of the Council or of the Commission which impose a pecuniary obligation on persons other than States, shall be enforceable.
Täytäntöönpanoon sovelletaan sen valtion säännöksiä lainkäytöstä riita-asioissa, jonka alueella täytäntöönpano tapahtuu.
Enforcement shall be governed by the rules of civil procedure in force in the State in the territory of which it is carried out.
Täytäntöönpanomääräyksen antaa, tutkimatta muuta kuin täytäntöönpanoasiakirjan oikeaperäisyyden, kansallinen viranomainen, jonka kunkin jäsenvaltion hallitus määrää tähän tehtävään ja josta se ilmoittaa komissiolle ja yhteisön tuomioistuimelle.
The order for its enforcement shall be appended to the decision, without other formality than verification of the authenticity of the decision, by the national authority which the government of each Member State shall designate for this purpose and shall make known to the Commission and to the Court of Justice.
Kun nämä muodollisuudet on hakijan vaatimuksesta täytetty, tämä voi hakea täytäntöönpanoa kansallisen lainsäädännön mukaisesti saattamalla asian suoraan toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi.
When these formalities have been completed on application by the party concerned, the latter may proceed to enforcement in accordance with the national law, by bringing the matter directly before the competent authority.
Täytäntöönpanoa voidaan lykätä vain yhteisön tuomioistuimen päätöksellä.
Enforcement may be suspended only by a decision of the Court of Justice.
Kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan kuuluu kuitenkin tutkia, onko päätös pantu täytäntöön oikeassa järjestyksessä. .
However, the courts of the country concerned shall have jurisdiction over complaints that enforcement is being carried out in an irregular manner.’
Perustamissopimuksen tämän määräyksen mukaan komission päätökset, joissa määrätään maksuvelvollisuus muille kuin valtiolle, ovat täytäntöönpanokelpoisia jäsenvaltioissa ja niihin voidaan näin ollen soveltaa pakkotäytäntöönpanoa (takavarikointia) samoin edellytyksin kuin kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimessa annetussa tuomiossa.
According to that Treaty article, Commission decisions entailing a financial obligation on a person other than a Member State shall constitute an enforcement order in the Member States, and may, therefore, give rise to enforcement measures (seizures) under the same conditions as a judgment delivered by that Member State.
Vaikka on syytä täsmentää, että tätä menettelyä on toistaiseksi käytetty vain poikkeuksellisesti, pääasiallisesti kilpailuasioissa määrättyjen sakkojen perinnässä, komission aikomuksena on antaa sille vastaisuudessa varainhoitoasetuksen mukainen laaja soveltamisala.
However, even if this procedure has been used to date only in exceptional circumstances, essentially for the recovery of fines imposed in competition cases, the Commission intends, pursuant to the Financial Regulation, to extend its scope considerably in future.
Perustamissopimuksen 256 artiklan mukaisesti täytäntöönpanokelpoisia päätöksiä ovat seuraavat: komission päätökset, joilla yrityksille määrätään sakkoja kilpailusääntöihin liittyen EY:n perustamissopimuksen 81–83 artiklan mukaisesti, komission päätökset, joilla keskeytetään yhteisön kilpailu, perintäpäätökset , joihin liittyy maksuvelvollisuus ja jotka komissio on antanut EY:n perustamissopimuksen 256 artiklan nojalla.
The decisions which may be enforced under Article 256 of the Treaty are the following: decisions of the Commission fining companies under competition law, pursuant to Articles 81 to 83 of the EC Treaty; Commission decisions cancelling a Community recruitment competition; and decisions to recover entailing a pecuniary obligation and adopted by the Commission under Article 256 of the EC Treaty.
Näihin kuuluvat myös EY:n perustamissopimuksen 244 artiklan mukaisesti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiot.
Also enforceable are judgments of the European Court of Justice and the Court of First Instance, pursuant to Article 244 of the EC Treaty
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot ovat täytäntöönpanokelpoisia 256 artiklassa määrätyin edellytyksin.
Judgments of the Court of Justice are enforceable under the conditions laid down in Article 256. .
Komission nykyään noudattamassa menettelyssä, joka on toimielinperusteinen, vapaaehtoisen maksun puuttuessa käännytään jäsenvaltion pysyvän edustuston puoleen, jotta toimivaltainen kansallinen viranomainen toimittaisi täytäntöönpanoasiakirjan.
The procedure currently followed by the Commission, which is institutional in nature, is as follows: in the absence of voluntary payment, the permanent representation of the Member State concerned is asked to serve the enforcement order via the appropriate national authority.
Täytäntöönpanoasiakirjalla varustettu päätös toimitetaan sen jälkeen komissiolle samaa menettelyä käyttäen.
The decision, together with the enforcement order, is then forwarded to the Commission by the same route.
Todettakoon, että tähän erityisen monimutkaiseen menettelyyn kuluu keskimäärin kuusi kuukautta, joissakin asioissa jopa vuosia.
This is a very complicated procedure which takes about six months on average, while some dossiers can take years.
Pakkoperintää ei tuolloin voida panna täytäntöön tai parhaassa tapauksessa täytäntöönpano viivästyy yhteisön taloudellisten etujen vastaisesti.
Recovery of the sum owed cannot then be enforced, and in the best of cases will be delayed, to the detriment of the Communities’ financial interests.
Perustamissopimuksen 256 artiklassa korostetaankin, että jäsenvaltion kansallinen viranomainen tutkii ainoastaan "täytäntöönpanoasiakirjan oikeaperäisyyden" .
Article 256 meanwhile makes it clear that the only controls that the Member State may carry out are those concerning ‘ verification of the authenticity of the decision’ .
Tältä osin palautettakoon mieliin, että komissio tekee päätöksensä suullisessa käsittelyssä, kirjallisella menettelyllä, valtuuttamalla yhden jäsenensä tai siirtämällä toimivallan pääjohtajalle (komission työjärjestyksen 13 artikla).
It should be recalled here that the Commission may adopt its decisions by oral procedure, written procedure, mandating of a Commissioner or delegation to a Director-General (Article 13 of its internal rules).
Komission ja jäsenvaltioiden välistä tiedonvaihtoa on selkeytettävä tällä alalla.
Communications between the Commission and the Member States in this area need to be simplified.
Olisi perustettava suorat yhteydet komission yksiköiden ja toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välille.
It would be desirable to set up direct links between the Commission’s services and the relevant national service .
Jotta perintä ei viivästyisi ja sen täytäntöönpano jäisi suorittamatta esimerkiksi sillä perusteella, että velallinen todetaan sillä aikaa maksukyvyttömäksi, voitaisiin ajatella, että täytäntöönpanoasiakirja toimitettaisiin vastedes kohtuullisessa ajassa siitä, kun komissio on esittänyt ensimmäisen vaatimuksensa.
In order not to delay recovery - which could become impossible if, for instance, the debtor filed for bankruptcy in the meantime - one may suppose that the enforcement order should in future be served within a reasonable time from the Commission’s first request.
Määräajan kuluttua komissio voisi käynnistää laiminlyöntimenettelyn, jonka olisi oltava poikkeuksellinen, sillä komission yksiköiden ja kansallisten elinten välisillä suorilla yhteyksillä voidaan ratkaista suurin osa mahdollisista ongelmista jo alkuvaiheessa.
Once the deadline had passed, the Commission would initiate the proceedings for failure to act: this procedure should remain exceptional given that the creation of direct links between the Commission’s services and the national services will ensure that the great majority of problems are dealt with upstream.
Jäsenvaltioiden olisi myös syytä ilmoittaa komissiolle toimivaltaisen kansallisen elimen yhteystiedot täytäntöönpanoasiakirjan toimittamiseksi.
The Member States should also supply the contact details of the national service responsible for serving execution orders.
Ehdotus vuoden 2002 varainhoitoasetuksen muuttamiseksi.
The proposal for the amendment of the Financial Regulation of 2002
Varainhoitoasetusta tarkistetaan sen 184 artiklan nojalla kolmen vuoden välein.
Every three years, in accordance with its Article 184, the Financial Regulation is revised.
Komissio on tehnyt perinnästä kolme tärkeää ehdotusta, joita on syytä tarkastella.
On the subject of recovery, the Commission has put forward three proposals which deserve to be studied.
– Ensimmäisessä ehdotuksessa on kyse yhteisön saatavien tunnustamisesta etuoikeutetuiksi samaistamalla ne jäsenvaltioiden verosaataviin.
- The first proposal is that privileged status should be applied to sums owed to the Community by analogy with fiscal indebtedness to the Member States.
Näin menettelemällä toimielimiä ei enää katsottaisi etuoikeudettomiksi konkurssissa.
This would mean that the Institutions would no longer be sidelined when debtors file for bankruptcy.
Tässä samaistamisessa on tietty logiikka: tällainen tilanne oli vastaavassa EHTY:n saatavien perinnässä hiili- ja terästeollisuudelta ja on muistettava, että yhteisön talousarviota rahoitetaan omista, pääasiallisesti kansallisista varoista, jotka ovat pääasiallisesti veroluonteisia.
There is a certain logic to such an analogy: this is the case with sums owing to the ECSC, in respect of the ECSC levy on the coal and steel industry, and for the Community budget it should be recalled that it is financed from own resources, which are largely national and, therefore, fiscal in nature.
Tämä johtaa suunnattomaan vaihtelevaisuuteen tietyissä jäsenvaltioissa, joissa toimielinten saatavat vanhenevat kolmen tai kymmenen vuoden kuluttua tai joissa yksinkertaisesti vain ei tiedetä, onko saatava vanhentunut, ennen kuin asia saatetaan tuomioistuimen käsiteltäväksi.
This could give rise to total chaos in those Member States where institutions’ right to collect debts is time-barred (after 3 or 10 years), or where, quite simply, no information is given on whether the deadline has lapsed until the case comes before the judge.
Ei myöskään tiedetä, voidaanko vanhentumisen jälkeen korvata tai hyväksyä velallisen äkkinäisesti suorittama maksu.
Nor is it clear whether after the period has elapsed it is possible to accept compensation or spontaneous payment by the debtor.
Ehdotuksella siis luodaan turvaa toimielimille ja velallisille.
In brief, this proposal would introduce legal certainty for both the institutions and the debtors.
– Yhteisön saatavat olisi samaistettava siviilioikeudellisiin saataviin siviilioikeudellisessa yhteistyössä hyväksyttyjen välineiden mukaan.
- The third proposal is that sums owed to the Community should be considered equivalent to civil debts on the basis of the instruments adopted in the area of judicial cooperation in the civil sphere.
Tällä alueella on edistytty merkittävästi rajat ylittävien saatavien perintämenettelyjen helpottamisessa: yhteisön asetusten ansiosta tiedetään, mikä tuomioistuin on toimivaltainen ja miten kyseisen tuomioistuimen antama tuomio voidaan panna täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa.
In this field, immense progress has been made with a view to facilitating the recovery procedures for crossborder debts: there are Community regulations which now make it possible to know which court is competent and how a judgment of that court can be executed in another Member State.
III – Aiheettomasti maksetut varat ja terveydenhuolto
III - Funds irregularly received and public health
Petostentorjunnasta vastuussa olevat tutkijat, eläinlääkärit ja terveydenhoidon ammattilaiset EU:n eri jäsenvaltioista käsittelivät Bledissa 30. maaliskuuta 2006 Slovenian tullihallituksen ja OLAF:n järjestämässä seminaarissa toimenpiteitä, jotka olisi toteutettava maataloustuotteiden laittoman kaupan torjumiseksi ja siitä kuluttajille mahdollisesti aiheutuvien terveysriskien ehkäisemiseksi.
On 30 March 2006 in Bled (Slovenia), anti-fraud investigators, veterinarians and public health experts from different EU Member States debated the measures to be taken, in a seminar organised by the Slovenian customs authorities and OLAF, with a view to combating illegal trading in agricultural products and the potential health risks to the consumer .
Tilaisuudessa tarkasteltiin laittomaan kauppaan liittyviä oikeudellisia ja tieteellisiä näkökohtia.
The seminar examined the legal and scientific aspects of the illegal trade.
Seminaarissa tutkittiin useita laittomia käytäntöjä, jotka osoittavat kiireisen tarpeen tehostaa kansallisten tulliviranomaisten, eläinlääkintäviranomaisten ja EU:n viranomaisten, esim. OLAF:n välistä yhteistyötä.
A number of examples of the practices concerned were analysed, and the importance was pointed up of developing closer cooperation between national customs services, veterinary services and EU bodies such as OLAF.
Asiasta opittiin paljon ja vaikka siitä ei tähän päivään mennessä ole ollut terveydellisiä seurauksia, tulevaisuudessa tilanne voi olla toinen.
Fortunately, that affair did not have health repercussions, but much needs to be learnt from it.
Väärennettyä voita koskeva tapaus
The case of the adulterated butter
a) Ilmeisesti ei ollut todellisia mahdollisuuksia vaikuttaa oikeudenkäyntimenettelyyn ja sen jälkeiseen perintään kyseisessä jäsenvaltiossa.
b) the budgetary and financial data are not very explicit, and it would be more helpful to know the exact sums involved.
b) Talousarvioon ja rahoitukseen liittyvät tiedot eivät olleet riittävän seikkaperäisiä, vaikka kyseessä olleet määrät puhuivat kyllä puolestaan; tietoja on kuitenkin erittäin vaikea saada ja arvioida, jos maksajaelimet saavat asianosaisilta periaatteessa tyhjentävät tiedot.
However, it would be extremely difficult to obtain and calculate them, since it is the paying bodies that themselves receive files - normally of an exhaustive nature - from the interested parties.
Lisäksi kyseisessä tapauksessa 35 miljoonaa euroa (tai 51 miljoonaa euroa, jotka oli hankittu rikollisin keinoin) voidaan jakaa osiin vain asetuksella.
In addition, in this affair the incriminated sum, EUR 35 m (or 51 m) can only be broken down by regulation.
Asiassa voitiin myös havaita suuri ero Ranskassa vaadittujen varojen ja Saksan liittotasavallassa vaadittujen varojen vaatimattoman määrän välillä (84 000 euroa).
A dichotomy has also been noted in the case between the size of the sums claimed in France and the much lower ones claimed in Germany (EUR 84 000).
Niinpä voidaan oikeutetusti ihmetellä perustamissopimuksen osuutta, kun kyseessä ovat täysimääräisesti yhteisön toimenpiteet, jotka annetaan yhteisön asetuksilla.
One may also legitimately ask whether this arises under the Treaty, when the measures concerned are 100% of a Community nature and are governed by Community regulations.
Palautettakoon mieliin, että tämä väärennettyä voita koskeva asia paljastui rikosoikeudellisessa tutkimuksessa.
This affair of the adulterated butter came to light, it should be recalled, following a criminal investigation.