natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kokonaisuutena katsoen on siis riittävästi todisteita väittää, että sääntelytoiminta oli pitkän aikaa täysin epäonnistunutta ja että tämä oli myöhemmässä vaiheessa tietoista, niin että sen seurauksena monet oikeutetut kanteet valuivat hiekkaan ilman mahdollisuutta saada korvauksia.
In sum, therefore, there is sufficient evidence to maintain that operational regulatory failure was total over an extended period, and that in the later stages it was deliberate, such that it had the effect of extinguishing many just claims without opportunity of recompense.
Muut ovat lisäksi väittäneet, että organisatoristen ja toiminnallisten puutteiden lisäksi sääntelyn epäonnistumisen on täytynyt olla myös vilpillistä."
Others have wished further to maintain that, over and above organisational and operational deficiencies, regulatory failure must also have been collusive."
Muistiossa WE-CONF6 väitetään, että "on väistämätöntä, että mitä enemmän joku tiesi vakuutusalan perinteisistä menetelmistä, sitä epätodennäköisemmin Equitable Lifen toiminta harhautti häntä ja sitä todennäköisemmin hänessä heräsi epäilyjä siitä, mitä todella tapahtui vakuutusmaksuille.
The memo WE-CONF6 claimed that " it is inescapable that the more someone knew about conventional assurance methods, the less likely he was to be misled by what Equitable did, and the more likely to be suspicious about what was really happening to the premiums.
Tästä huolimatta sääntelijät, joiden olisi pitänyt olla parhaita asiantuntijoita, sulkivat silmänsä koko asialta."
Yet the regulators, who should have been the most expert of all, turned a blind eye to the whole matter."
Tilintarkastaja ja kirjanpitoalan rikosteknisen tutkinnan asiantuntija Colin Slater korosti todistajanlausunnossaan (H4) eräitä Equitable Lifen toiminnassa ilmenneitä kirjanpidollisia puutteita, jotka sääntelijöiden olisi pitänyt voida havaita ja joihin niiden olisi pitänyt reagoida.
In his testimony (H4) Mr. Colin SLATER, chartered accountant and expert in forensic accounting, highlighted some accounting weaknesses in Equitable Life's operations which the Regulators could and should have noticed and reacted to.
"Voittoa tuottavia vakuutuksia antavan yhtiön johtajat antoivat määräaikaisia etuja, joiden on määrä heijastaa niiden perustana olevaa sijoitustuottojen kehitystä.
"The directors of a with-profit office declare periodic bonuses intended to reflect the underlying trend of investment performance.
Näin voittoa tuottaviin sopimuksiin sijoittajia suojataan jossain määrin markkinoiden heilahteluilta.
In this way with-profit investors are protected to some extent from market swings.
Monet voittoa tuottavia vakuutuksia antavat yhtiöt vahvistavat tätä ylläpitämällä ylimääräisten varojen 'vararahastoa', joka ei kuulu kenellekään.
Many with-profit offices reinforce this by maintaining an ‘estate’ of surplus assets, which belongs to no one.
Tämän ansiosta tällaiset yhtiöt voivat jatkaa etujen antamista myös laskusuhdanteiden aikana."
This enables such companies to continue to declare bonuses during market falls ."
Toimintamalli ei saanut varauksetonta hyväksyntää.
The concept did not meet with unqualified approval.
Yksi kommentoijista oli Clark, josta myöhemmin tuli Institute of Actuariesin puheenjohtaja (2000–2002).
One commentator was Mr. Clark, later President of the Institute of Actuaries (2000-2002) saying ‘the authors state their belief, that the assets are owned by the current generations of policyholders'.
Hän totesi, että 'kirjoittajat ilmoittavat katsovansa, että varat ovat nykyisten vakuutuksenottajasukupolvien omistamat.
I believe that the implication the authors draw from this is that, ignoring smoothing, the sum of individual asset shares for individual policies equals the market value of the fund.
Tämä tarkoittaa, että tasaamisen täytyy olla täydellisessä tasapainossa, niin että yhdelle vakuutuksenottajaryhmälle maksetut liialliset maksut täytyy tasapainottaa maksamalla toiselle ryhmälle vastaava määrä liian vähän.
This means that smoothing must be a totally balanced concept that any over-payment to one group of policyholders must be equally and oppositely balanced by an under-payment to another group.
Jos tässä ei onnistuta ja teorian muut osat pysyvät muuttumattomina, on tuloksena pitkällä aikavälillä väistämättä maksukyvyttömyys."
Failure to achieve this must inevitably lead to insolvency in the long run if the rest of the theory is left intact."
Vastatessaan syytöksiin puutteista sääntelijöiden toiminnassa Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus selvitti todistajanlausunnossa WE32
Countering accusations of regulators' operational shortcomings, the UK Government detailed in WE32
Ks. WE32, kohdat 66–67. , miksi se katsoi, että kaikki 3HVD:n vaatimukset oli pantu asianmukaisesti täytäntöön ja että Equitable Lifen valvonnassa oli noudatettu kaikkia direktiivin edellyttämiä vakavaraisuuden valvontaa koskevia standardeja.
see WE32, para.66-67. why, in their opinion, all requirements of 3LD were correctly implemented in practice and that in the supervision of Equitable Life all prudential standards required by the Directive had been applied.
Se totesi erityisesti, että 3HVD:ssä "edellytetään, että henkivakuutusyhtiön vakuutustekninen vastuuvelka on laskettava kaikille jäsenvaltioille yhteisten ja Euroopan yhteisön maiden aktuaariyhdistysten neuvoa-antavan ryhmän (Groupe Consultatif des Associations d’Actuaires dans les Pays des Communautés Européennes) suosittamien vakuutusmatemaattisten periaatteiden perusteella.
In particular they stated that 3LD " required the calculation of the technical reserves of a life insurance company to be based on actuarial principles, common to all member states, and as recommended by the 'Groupe Consultatif des Associations d’Actuaires dans les Pays des Communautés Européennes'.
Näihin periaatteisiin kuului arvostuksessa käytettävien korkotasojen rajoittaminen, mutta niissä ei määrätty, mitä arvostusmenetelmää tulee käyttää, vaan sen valinta jätettiin jäsenvaltioiden päätettäväksi.
These principles included limiting the rates of interest that could be used in the valuation, but did not prescribe the valuation method to be used, the choice of which was left open to member states to decide
Ks. 3HVD:n 18 artikla, jotka saatettiin osaksi Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä vuonna 1994 annetuilla vakuutusyhtiöitä koskevilla asetuksilla 58–75 ( Insurance Companies Regulations 1994 ).
see Art.18 3LD, transposed by Regulations 58-75 of Insurance Companies Regulations 1994 . .
Direktiivissä edellytetään 'hyväksyttävien varojen käyttöä' koskevia rajoituksia, mutta estetään jäsenvaltioita vaatimasta yhtiötä sijoittamaan johonkin tietyntyyppiseen omaisuuteen.
The Directive introduced a requirement for “admissibility limits” in relation to assets but prevented member states from requiring companies to invest in particular assets.
Ks. 3HVD:n 18 artikla ja liite I, jotka saatettiin osaksi Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä vuonna 1994 annetuilla vakuutusyhtiöitä koskevilla asetuksilla 27–33 ( Insurance Companies Regulations 1994 ).
27-33 of Insurance Companies Regulations 1994 . .
Sillä myös sallittiin ensimmäistä kertaa, että vaadittu solvenssimarginaali katetaan … toissijaisilla lainoilla.
It also permitted the required solvency margin to be covered ... by subordinated loan capital for the first time
Ks. 3HVD:n 25 artiklan 1 kohta.
see Art.25, para.1 3LD. .
Direktiivin mukaan tämä ei edellyttänyt toimivaltaisen vakavaraisuuden valvontaviranomaisen hyväksyntää, mutta Yhdistyneessä kuningaskunnassa tällainen hyväksyntä kuitenkin vaadittiin; se toteutuu siten, että toimivaltainen vakavaraisuuden valvontaviranomainen myöntää vuoden 1982 vakuutusyhtiölain 68 pykälän mukaisen vapautuksen."
This was not subject to the consent of the prudential competent authority under the Directive but such consent was nonetheless made a requirement in the UK , again implemented by means of the issuance by the prudential competent authority of an order under section 68 of the Insurance Companies Act 1982."
Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset selittivät lausunnossa WE32 lisäksi, että 3HVD:ssä "kiellettiin vaatimasta toimivaltaisen vakavaraisuuden valvontaviranomaisen ennakkohyväksyntää vakuutustuotteille tai -maksuille
The UK authorities further explained in WE32 that 3LD " prohibited the prior approval by the prudential competent authority of products or premium rates
Ks. 3HVD:n 29 ja 39 artikla. , vaan sen sijaan tukeuduttiin vaadittuun solvenssimarginaaliin sekä vakuutusteknistä vastuuvelkaa ja varojen arvostusta koskeviin sääntöihin … asianmukaisen suojan tarjoamiseksi vakuutuksenottajille.
see Art.29 and 39 3LD. , instead relying on the required solvency margin, the rules concerning the technical reserves and the valuation of assets.... to afford adequate protection to policyholders...
Vaikka kolmannessa henkivakuutusdirektiivissä annettiin jäsenvaltioille mahdollisuus asettaa nimenomaisia varausvaatimuksia vakuutuskauden lopussa maksettavia etuja varten, siinä ei vaadittu tätä.
Whilst the Third Life Directive permitted Member states to impose explicit reserving requirements for terminal bonus, it did not require this.
Ks. 3HVD:n 18 artikla. "
see Art.18 3LD. "
Lausunnossa WE43 vakuutuksenottaja Vinall katsoi, että "sääntelijä epäonnistui tehtävässään ja pahensi sitten ongelmaa antamalla vakuutuksenottajille harhaanjohtavaa tietoa."
In WE43 policyholder Mr. VINALL claimed that " the regulator failed in his duty and then compounded the problem by giving policyholders misleading information."
Hän muistelee hyvin yksityiskohtaisesti turhauttavaa kokemustaan vuonna 2001, jolloin hän Equitable Lifea koskevan kirjoittelun yhä lisäännyttyä otti yhteyttä FSA:han saadakseen luotettavaa tietoa ja selvittääkseen totuuden yrityksen taloudellisesta tilasta.
He recalls in large detail his frustrating experience in contacting the FSA in 2001, following the increasing number of reports on Equitable Life, in order to obtain some reliable information and to establish the truth about the Company's financial position.
Ensin eräs FSA:n Equitable Lifen valvontaryhmän jäsen sanoi Vinallin mukaan, että "he eivät nähneet aihetta huolestumiseen" Equitable Lifen vakavaraisuuden ja varauksien riittävyyden suhteen; tämän jälkeen FSA:n henkilöstö ei enää suhtautunut hänen kysymyksiinsä vakavasti ja jopa katkaisi puhelinkeskustelun kesken.
After allegedly having been told by a member of the FSA Equitable supervisory team that in relation to the solvency and reserve levels of Equitable " they could see no cause for concern ", Mr. VINALL reported that the FSA staff would not take his questions seriously and had even hung up on him.
Kirjallisiin valituksiin vastattiin, että hänellä ei ollut perusteita väittää FSA:n toimineen epäammattimaisesti, ja samaan tulokseen tuli myös FSA:n valitustenkäsittelyelin.
Written complaints were answered concluding that he had no grounds to claim the FSA had acted unprofessionally, a finding repeated by the FSA Complaints Commissioner.
Vinallin näkemyksen mukaan FSA:n kieltäytyminen antamasta paikkansapitävää tietoa vakuutuksenottajalle sai hänet pitämään vakuutuksensa Equitable Lifessa kauemmin kuin hänen olisi pitänyt, minkä seurauksena hänen täytyi maksaa 20 prosentin rangaistusmaksu hänen nostaessaan varansa yrityksestä.
In his view, the FSA's refusal to provide accurate information to the policyholder led him to stay with the company longer than he should have, with the consequence of having to pay a 20% penalty when leaving the company.
Kesäkuun 7. päivänä 2006 lähetetyssä sähköpostiviestissä (lausunnon WE43 liite) Yhdistyneen kuningaskunnan oikeusasiamiehen virasto vahvistaa Vinallille, että se oli "tietoinen monien henkilöiden tekemistä kanteluista … ja että FSA oli vakuuttanut sille, ettei Equitable Lifen vakavaraisuusasema antanut syytä huoleen."
In an e-mail of 7 June 2006 (annex to WE43) the Office of the UK Parliamentary Ombudsman confirms to Mr. VINALL they were "aware of the complaints having been made by many individuals ... that they had been reassured by the FSA that there was no reason to be alarmed as to the solvency of the Society."
Väitteitä siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijät (etenkin valtiovarainministeriö ja FSA) tiesivät jo 1998 Equitable Lifen mahdollisesta annuiteettitakuuongelmasta mutta eivät ryhtyneet toimenpiteisiin, esitettiin paljon; yksi niistä oli SAGA-aikakauslehdessä
Among a number of allegations that UK regulators (in particular HM Treasury and FSA) knew already in 1998 of a potential GAR problem at Equitable but took no action, an article in SAGA magazine
Tähän mennessä saadut tiedot eivät ole vakuuttavia ja herättävät vakavia epäilyksiä yrityksen vakavaraisuuden suhteen.
The information received to date is unconvincing and raises serious questions about the company's solvency
Ks. WE53, liite N-1. "
see WE53 annex N-1. ."
Todistajanlausunnossa WE-FILE17 Harding kiinnittää huomiota etenkin ylähuoneen tekemän päätöksen (20. heinäkuuta 2000) jälkeisen sääntelyn epäonnistumiseen, sillä "saattoi olla myöhäistä pelastaa Equitable Life ilman Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen antamaa rahoitusruisketta, [mutta] ei ollut liian myöhäistä varmistaa, että myös ei-takuutuottoisten vakuutusten ottajien oikeudet otettiin huomioon ennen varallisuuden siirtämistä vakuutuksenottajalta toiselle."
In WE-FILE17, Mr. HARDING specifically points out alleged regulatory failure subsequent to the House of Lords ruling (20 July 2000), as "it may have been too late to save the Equitable in the absence of a cash injection from the Government, (but) it was not too late to ensure that the rights of non-GARs were also considered before transferring wealth from one policyholder to another."
Kiistellyistä vuosina 2000–2001 tehdyistä vakuutusarvojen leikkauksista todetaan lausunnossa WE-CONF8, että "päätös vakuutusarvojen leikkauksista ja niiden jakautumisesta kuului Equitable Lifen hallitukselle.
Commenting on the controversial policy cuts in 2000/2001, WE-CONF8 states that " the decision on the policy cuts, and how these were to be distributed, was one for the Society's board to make.
FSA:lla olisi ollut perusteet puuttua asiaan vain, jos ehdotetut leikkaukset olisivat loukanneet kaikkien vakuutuksenottajien tai jonkin vakuutuksenottajaryhmän sopimusperusteisia oikeuksia tai perusteltuja odotuksia.
The FSA would only have grounds to intervene if the proposed cuts breached either the contractual rights or the reasonable expectations of policyholders in general or any class of policyholder ...
Hyman-asian tuomioistuinkäsittelyn mahdollisten seurauksien väärään aikaan tehtyä arviointia koskevista syytöksistä lausunnossa WE-CONF8 todetaan, että "FSA:n mielestä päätös hakea tuomioistuimen ratkaisu ennakkotapaukseen oli järkevä, sillä Equitable Life sai yhä enemmän valituksia takuutuottoisia vakuutuksia tehneiltä vakuutuksenottajilta.
Referring to allegations of untimely assessment of possible consequences of the Hyman litigation, WE-CONF8 states that " the FSA considered the decision to seek judgement on a test case in the courts was reasonable, given that EL was faced with an increasing number of complaints from GAR policyholders.
WE16, luku 1, kohta 120. ".
WE16, chapter 1, para.120. "
Lopuksi siinä todetaan, että Equitable Lifen hallitus "teki valmiussuunnitelmat monien erilaisten tulosten varalle ja havaitsi, että pahimmassa tapauksessa sen täytyisi etsiä yritykselle ostaja."
It concluded saying that the EL board had " carried out contingency planning for a wide range of possible outcomes, identifying that in the worst case it would have to seek a buyer for the business."
Lausunnossa WE-CONF25 syytetään Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijöitä epäonnistumisesta sääntelytehtävässään ja väitetään lopuksi, että ne "olisivat voineet ja niiden olisi pitänyt puuttua asioiden kulkuun sekä ennen heinäkuuta 1994 että sen jälkeen ja käyttää niille vuoden 1982 vakuutusyhtiölain 45 pykälässä annettuja valtuuksia" oikaistakseen liiallisista eduista ja takuutuottoisista vakuutuksista johtuvat vakavat puutteet Equitable Lifen liiketoiminnassa.
Finally, alleging regulatory failure by UK Regulators, WE-CONF25 claims, with the support of detailed legal arguments, that the UK regulators " could and should have intervened, both before and after July 1994, resorting to powers provided under Section 45 of ICA 82 ", to rectify the serious deficiencies in EL's conduct of business due to over-bonusing and provision of GARs.
Erityisesti heinäkuun 1. päivän 1994 jälkeen ne olisivat voineet "katsoa, että puutteet yrityksen liiketoiminnassa olivat riittävän vakavia oikeuttamaan vakuutusyhtiölain (sellaisena kuin se on muutettuna) 11 pykälän mukaisen määräyksen antamisen sillä perusteella, että yritykseltä puuttui järkevä ja vakaa johto.
In particular, after 1 July 1994, they could have "taken the view that the deficiencies in the conduct of the Society’s business were so grave as to justify the giving of a direction under section 11 of the Act (as amended), on the ground of the absence of sound and prudent management.
Näin tehtyään sääntelijä olisi … voinut käyttää sille 45 pykälän 2 momentin a alamomentissa myönnettyjä valtuuksia ja estää vakuutuskauden lopussa maksettavien etujen maksamisen tai rajoittaa sitä.
Having done this, the regulator could ... have made use of the power conferred by section 45(2)(a) to prevent or restrict the payment of final bonuses.
Ks. WE-CONF25, kohdat 9–12, 18–20.
see WE-CONF25, para.9-12, 18-20.
1b) Väitteet Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijöiden harjoittamasta tutkimusten haittaamisesta ja yhteispelistä Equitable Lifen kanssa
1b) Alleged obstruction by UK regulators and collusion with EL
Vakuutuksenottajat Chase Grey (WE9) ja Weir (WE6) ottivat vielä tiukemman kannan ja katsoivat, että sääntelijät syyllistyivät vilpilliseen yhteistoimintaan ja tutkimusten haittaamiseen peittääkseen sääntelytoiminnassa tekemänsä virheet ja vastuunsa niistä.
An even tougher stance was taken by policyholders Mr. CHASE GREY (WE9) and Mr. WEIR (WE6), arguing that, in their opinion, there was collusion and obstruction by the regulators to conceal their regulatory failure and responsibilities.
Etenkin Chase Grey (WE9) väitti, että "tuottotakuuta sisältämättömien voittoa tuottavien vakuutusten käyttöönotto vuonna 1987 täytti petokseen tähtäävän salahankkeen tunnusmerkit sellaisena kuin se on määritetty Englannin common law ‑oikeudessa.
In particular, Mr. CHASE GREY (WE9) claimed that " the introduction of the non-guaranteed with-profits policy in 1987constituted a conspiracy to defraud, as defined by English Common Law.
Valtiovarainministeriö ja/tai FSA olisivat kohtuullisilla tutkimuksilla voineet saada selville Equitable Lifen alijäämäisen pääoma-aseman ja petokseen tähtäävän salahankkeen.
The deficient capital position of ELAS and the conspiracy to defraud were discoverable by the Treasury and/or FSA by reasonable inquiry.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus … on jatkuvasti harhauttanut ja haitannut tutkimuksia peittääkseen sääntelyssä tekemänsä virheet."
The British Government ... has consistently acted by obfuscation and obstruction to conceal its failure of regulation ."
Lausunnossa WE-CONF6 väitettiin, että "noin 15 vuoden ajan (1987–2001) sekä Equitable Life ja sitä sääntelevät elimet toimivat johdonmukaisesti tavalla, jonka tarkoituksena oli hämmentää ja harhauttaa vakuutuksenottajia ja mahdollisia uusia vakuutuksenottajia."
WE-CONF6 claimed that " over a period of approximately 15 years (1987-2001) both the Society and the regulatory organisations set over it, consistently acted in ways designed to confuse and deceive policyholders, whether actual or prospective."
Nassim (WE7) täsmensi, että "katsottuaan sormien läpi vakavaa vakavaraisuusriskiä vuosina 1990–92 sääntelijä alkoi tämän jälkeen harjoittaa itseään suojelevaa kiistämispolitiikkaa peitelläkseen edellisten vuosien huonoa hallintoa ja vapauttaakseen itsensä vastuusta, kun voittoa tuottavan rahaston romahdus lopulta tapahtui.
Mr. NASSIM (WE7) specified that "having turned a blind eye to gross solvency risks in 1990-92, the Regulator adopted thereafter a self-protective policy of denial, to conceal the maladministration that had taken place in previous years, and to absolve itself of responsibility when the collapse of the WP Fund eventually manifested itself.
Se harjoitti vilpillistä yhteistoimintaa koko ajanjakson 1996–2002 ajan väittämällä, että voittoa tuottavan rahaston sulkemisen taustalla olivat annuiteettitakuisiin liittyvät ongelmat pikemmin kuin aikaisempi ja paljon vakavampi vuosina 1982–87 harjoitettu liiallisten etujen maksaminen."
It colluded throughout the period 1996-2002 in attributing the circumstances leading to the closure of the WP Fund to problems with Annuity Guarantees, rather than the earlier and far more serious over-bonusing of 1982-87."
Lausunnossa WE8 Nassim totesi päätelmänään, että "kun ylähuoneen antama tuomio vauhditti takuutuottoisten vakuutusten kriisiä, asiasta osaltaan vastuulliset monet eri toimijat olivat laajalti tyrmistyneitä.
In WE8 Mr. NASSIM concluded that "when the GAR crisis was precipitated by the House of Lords judgement, there was widespread consternation among the many parties with an interested responsibility in the matter.
Mikään niistä ei luonnollisesti halunnut joutua suurempaan vastuuseen syntyneestä tilanteesta kuin mihin esiin tulevat tosiseikat saattaisivat lopulta oikeuttaa.
Naturally enough, none of them can have wished to be held any more accountable for the situation than the emergent facts might ultimately dictate.
Yleiskuva tapahtumista viittaa vahvasti siihen, että niiden ensimmäinen vaistonomainen reaktio oli arvioida ja varmistaa oma asemansa, jolloin niiden määrätietoista tilanteen hallintaa koskevat velvollisuudet saattoivat jäädä taka-alalle.
The overall pattern of events strongly suggests that their first instincts were to review and cover their respective positions, such that their obligations to manage the situation positively may have taken second place.
Hallituksen, valtiovarainministeriön ja sääntelijöiden tapauksessa tämä oli erityisen valitettavaa …".
In the case of the Government, Treasury and the regulators this was particularly unfortunate ...".
Myös Josephs (WE69) esitti syytöksiä epäpätevyydestä ja/tai vilpillisestä yhteistoiminnasta ja väitti, että "Equitable Life syyllistyi moninkertaisiin tietoisiin petoksiin asiakkaitaan kohtaan noin 15 vuoden aikana.
Additional allegations of incompetence and/or collusion were made by Mr. JOSEPHS (WE69) claiming a " multiple deliberate frauds on the part of Equitable Life against its customers, over a period of approximately 15 years.
Koska näihin petoksiin viittaavat tärkeimmät tiedot olivat saatavilla vakavaraisuusraporteista monien vuosien ajan, tullaan väistämättä siihen johtopäätökseen, että sääntelijät syyllistyivät vakavaan sääntelyvirheeseen, kun ne eivät kiinnittäneet ministerin huomiota tapahtumiin eivätkä käyttäneet laajoja toimivaltuuksiaan tilanteen oikaisemiseksi."
Since the key information pointing to those frauds was available in the Regulatory Returns over an extended period of years, we must also conclude that the Regulators were guilty of gross regulatory failure, in failing to draw Ministers’ attention to what was happening and in failing to use their extensive powers to correct the situation."
Näin ollen sääntelijöiden väitetään mahdollistaneen petokset joko "silkkaa epäpätevyyttään, joka johtui siitä huonosti toimivasta organisaatiorakenteesta, jossa sääntelijöiden täytyi työskennellä, sekä riittämättömästä koulutuksesta ja valvonnasta, tai vilpillisellä yhteistoiminnalla, joka todennäköisimmin toteutui epävirallisen ja harkitsemattoman ministeritason määräyksen muodossa.
Thus, fraud was allegedly permitted to happen by regulators either "due to sheer incompetence, flowing from the dysfunctional organisation structure under which the regulators were required to work, combined with inadequate training and supervision, or due to collusion, most probably in the form of an informal and inadequately considered Ministerial instruction to afford Equitable Life some temporary exemption from the strict application of the prudential regulations ...