natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kokouksista merkittävimpiin kuuluu vuoden 1964 kokous, jossa luotiin Palestiinan vapautusjärjestö, vuoden 1976 kokous, jossa PLO:sta tuli liiton täysivaltainen jäsen sekä vuoden 1978 kokous, jossa liitosta päätettiin erottaa Egypti sen jälkeen, kun se oli tehnyt Camp Davidin sopimuksen, ja päämaja siirrettiin pois Kairosta.
The most important of these conferences were that of 1964 which created the Palestine Liberation Organisation, that of 1974 which made the PLO a full member of the League, and that of 1978 which decided to expel Egypt following the Camp David agreements and move the seat of the League from Cairo.
Vuonna 1982 Marokon Fezissä järjestettiin ensimmäinen arabimaiden huippukokous, jossa käsiteltiin Israelin ja palestiinalaisten välistä ongelmaa poliittisesta näkökulmasta tavoitteena käynnistää asiasta jossain vaiheessa neuvottelut.
In 1982, in Fez (Morocco) the first Arab summit was held to consider the Israel-Palestine problem from a political point of view with the possibility of opening negotiations at some time in the future.
Vuonna 1990 Egypti otettiin takaisin jäseneksi ja päämaja palasi Kairoon.
In 1990, Egypt was reinstated and the seat of the League returned to Cairo.
Sanaassa tammikuussa 2004 järjestettiin ensimmäinen demokratiaa ja ihmisoikeuksia käsitellyt arabimaiden huippukokous.
In Sana’a in January 2004 the first Arab summit was held devoted to democracy and human rights.
Edelleen maaliskuussa 2004 liiton pääsihteeristö teki aloitteen julkaista asiakirja arabimaiden uudistusten syistä, uudistusnäkymistä ja uudistusten toteuttamisesta.
Again in 2004, in March, the Secretary-General of the League took the initiative of publishing a document entitled "Arab reform: its cause, visions and implementation".
Merkillepantavaa on, että liiton ohjesääntöön sisältyvää yhteistä puolustussopimusta ei ole koskaan sovellettu, ei edes Suezin kriisin eikä yhdenkään Israelin ja arabimaiden välisen sodan aikana.
It should be noted that the collective defence pact, included in the rules of the League, has never been applied, either during the Suez crisis or during any of the Arab-Israeli wars.
Lopuksi on todettava, että arabimailla on edelleen suuria vaikeuksia sovittaa äänensä yhteen YK:ssa, vaikka ne sitä yrittäisivätkin.
Finally, while the Arab countries seek to converge in their voting in the UN, they by no means always succeed in doing so.
Euroopan unioni ja arabimaailma
The European Union and the Arab world
On varsin tavallista, että Euroopan unionin johtajat viittaavat puheissaan arabimaailmaan.
The phrase “the Arab world” appears frequently in the speeches of the EU’s leaders.
Sitä vastoin ei ole yllättävää, että ilmaisuja kuten "arabikansa" tai "arabiyhteisö" ei käytetä.
On the other hand, it is not surprising that expressions such as “the Arab nation” or “Arab unity” are never used.
Todellisuudessa suhteemme arabivaltioiden liittoon ja sen pääsihteeriin jäävät puhtaasti protokollan tasolle ja etäisiksi eivätkä johda todellisiin toimiin.
In fact, we have purely formal and very distant relations with the League of Arab State and its Secretary-General, which have never been reflected in any kind of concrete action.
Euroopan unionin kontaktit suuntautuvatkin suoraan yksittäisiin arabivaltioihin.
Consequently, in terms of practical politics, the EU’s contacts take the form of direct relations with each of the Arab states.
Meille arabimaailma on täysin hajanainen.
For us, the Arab world is completely fragmented.
Tiedämme, mitä Maghreb tarkoittaa, mutta koska Pohjois-Afrikan arabivaltioiden liiton toiminta on huvennut olemattomiin, suhteet maihin jäävät täysin kahdenkeskisten kontaktien varaan.
We are aware of the Maghreb, but since the “Union of the Arab Maghreb" has totally faded from the scene, bilateral relations are entirely predominant in this area.
Irakia, Syyriaa, Libanonia sekä Saudi-Arabian niemimaata kohtelemme kaikkia eri tavoin.
In the same way, we deal separately with Iraq, Syria, Lebanon and the Arab peninsula.
EU:n puolelta on kuitenkin havaittavissa jatkuvasti lisääntynyttä halua – joka heijastuu ainakin viime vuosien strategia-asiakirjoissa – kannustaa arabimaiden alueellista ja alueiden sisäistä integraatiota.
Nevertheless, there has been in the EU a constant and increasing desire – at least as reflected in successive strategy documents in recent years – to encourage the processes of regional and sub-regional integration within the Arab world.
Näin on tapahtumassa esimerkiksi Barcelonan prosessin yhteydessä, jossa EU pyrkii edistämään (toistaiseksi tosin rajoittuneella menestyksellä) rajat ylittäviä ja kansainvälisiä etelä-etelä-hankkeita Meda-ohjelman ja jatkossa uuden naapuruuspolitiikan rahoitusvälineen kautta.
This has been manifested, for example, in the mechanisms of the Barcelona process, or via the MEDA programme; and now, through the new financial instrument of the neighbourhood policy, the EU is endeavouring – admittedly with limited success at present – to promote transversal and trans-national South-South projects.
Sama koskee erityisesti taloussuhteiden syventämistä EU:n ja Persianlahden yhteistyöneuvoston välillä.
The same is true of the deepening of relations, particularly economic relations, with the Gulf Cooperation Council.
Suurin ongelma on kuitenkin se kulttuurisidonnainen ja usein etnosentrinen lähestymistapa, jolla EU pyrkii kannustamaan muutosta.
The main problem, however, lies in the culture-based and often ethnocentric approach with which the EU tries to promote change.
Taustalla olevat tavoitteet ovat myönteisiä ja yleisesti kiistämättömiä: demokratian ja julkisten asioiden moitteettoman hoidon kehittäminen, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien edistäminen ja kunnioitus sekä vakaa kansallinen ja alueellinen poliittinen tilanne, jolla päästään hedelmälliseen yhteistyöhön, hallittuun talouskehitykseen ja yhteiseen hyvinvointiin.
The underlying objectives of this approach are praiseworthy and generally unimpeachable: the development of democracy and proper public administration, the promotion of and respect for human rights and fundamental freedoms, national and regional political stability aimed at fruitful cooperation, controlled economic development and shared prosperity.
Uudistuksiin kannustavan politiikan yhteydessä toteutettavia teknisiä ja poliittisia edellytyksiä, jotka ovat sinällään oikeutettuja, ei pidä muuttaa välttämättä täytettäviksi ehdoiksi, joilla puututaan vallan rattaisiin ja väheksytään meille erilaisia kulttuureja ja oikeusjärjestelmiä ja jotka siten pitkällä tähtäimellä osoittautuvat epäonnistuneiksi.
However, we should take care not to transform the technical and political conditions, which are legitimate in themselves and which go hand in hand with policies to promote reform, unthinkingly into conditions which affect the mechanisms of power and disregard concepts of legitimacy which differ from our own, conditions which may in the long term prove to be counter-productive.
Onko arabiyhteisöä todella olemassa?
Is there really such a thing as the Arab community?
Historia, uudistusyritykset ja kansallisten itsemääräämisoikeuksien juurtuminen
History, attempts at reform and entrenchment of national autonomy
Samir Kassirin mukaan arabien historia on nähtävä erilaisten kulttuuripiirteiden kasaumana.
According to Samir Kassir, Arab history reads like an accumulation of cultural diversities.
Sen seurauksena perintö johtaa edelleenkin aina silloin tällöin mitä erilaisempia ideologioita koskevien viittausten ja oikeutusten syntyyn.
Consequently, this heritage sometimes provides reference points and legitimacy, even today, for the most contradictory systems of ideas.
Pitkään myötätuulessa oli nationalismi, jota pidettiin ainoana uudistushankkeiden oikeana lähtökohtana, arabien keskinäisten suhteiden tai arabismin kustannuksella, joita puolestaan pidettiin enemmänkin jarruna.
For a long time nationalism was striding forward, and was seen as the only true guiding light of any reform project, at the expense of inter-Arab relations or Arabism, which were seen as more of a hindrance.
Vaikuttaa kuitenkin siltä, että huolimatta eri lähtökohdista tietynlainen omaan identiteettiin ja omiin periaatteisiin perustuva arabius on arabikansojen ja arabiväestön yhteinen ominaispiirre koko Maghrebista Irakiin ulottuvalla maantieteellisellä alueella.
Nevertheless it would seem that, although it manifests itself differently in different real-life situations, a certain Arab identity, understood as a unifying factor and governed by its own parameters, is perceived as a common characteristic by the Arab peoples of the whole geographical area from the Maghreb to Iraq.
Vaikka yleisesti arabiutta on pidetty kulttuurisidonnaisena käsitteenä, kehittyvät kansalaisyhteiskunnat korostavat arabi-identiteettiään yhä enemmän poliittisena välineenä, mistä osoituksena on muun muassa se, että uudet tiedotusvälineet edistävät aktiivisesti panarabialaisen julkisen foorumin luomista, tai Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) laatimat erinomaiset vuosiraportit arabimaiden kehityksestä, raportit, jotka ovat tulosta arabiyhteisöjen itseensä kohdistamasta kriittisestä ja rakentavasta tutkimustyöstä.
This Arab identity, which is generally seen as a chiefly cultural factor, is claimed more and more as a political instrument by emerging civil societies, as witness for example the creation of modern mass media which are actively contributing to the development of a pan-Arab public sphere, or the excellent UNDP reports on Arab development, which result from a critical and constructive self-analysis carried out by Arab societies themselves.
Vaihdot, keskinäinen vuorovaikutus ja yleismaailmallistuminen
Exchanges, interactions and universalisation
Vaikka kauppavaihto arabimaiden välillä on edelleen määrällisesti erittäin vähäistä, se on kuitenkin kaksinkertaistunut viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana.
For example, inter-Arab trade has doubled over the past 20 years, although it remains at a very low level.
Huolimatta tilannetta vääristävästä öljykaupasta myös vienti on kasvanut, vaikka teollisuuspohja on edelleenkin aika yksipuolinen.
Exports – despite the boon of oil, which distorts the picture – have also increased, even though the industrial base remains very poorly diversified.
Talouselämässä on nähtävissä siirtyminen vertikaalisesta (Eurooppaan painottuvasta) mallista alueiden sisäiseen kauppavaihtoon.
We are seeing a transformation from a highly verticalised economy (in which trade was dominated by Europe) to the beginnings of sub-regionalisation.
Kulttuurialalla edistys on ollut merkittävää.
Progress on the cultural level is well known.
Arabimaailmakaan ei ole välttynyt globalisaatiolta ja moninapaisuudelta.
Globalisation and multi-polarity have not spared the Arab world.
Arabiyhteiskunnat antavat vastedes emansipaatiotahtonsa näkyä ja vaativat itselleen voimavarojaan vastaavaa poliittista roolia.
Arab societies are now making their desire for emancipation felt and are demanding a political role tailored to their needs.
Kulttuurien monimuotoisuutta ei voida kiistää, mutta jopa lukuisat muslimiviranomaiset tunnustavat yhä useammin humanistiset, yleismaailmalliset oikeudet ja arvot ja julistavat näiden olevan yhteensopivia islaminuskon kanssa.
Without denying cultural diversity, it is certain now that the essentially human and universal rights and values are increasingly widely accepted, including by innumerable Muslim authorities which have declared them to be compatible with Islam.
Euroopan strategia arabimaiden kehityksen tukemiseksi
Towards a European strategy to support Arab development
Huolimatta takaiskuista 20. vuosisata on tuonut arabimaailmalle monia etuja, joiden johdosta ne pystyvät olemaan mukana maailmankaupassa.
3.1 In spite of many reverses, the 20 th century brought the Arab world a number of benefits which have enabled Arab societies to participate in the world market.
Tässä suhteessa kulttuurivuoropuhelu voi olla hyödyllistä ja hedelmällistä.
This is where cultural dialogue can be useful and fruitful.
Uudistuksilla pyritään tietenkin siihen, että arabiyhteiskuntien omanarvontunto kasvaa, mutta uudistuksiin on pyrittävä yleisen hyväksynnän kautta.
While it is true that reforms seek to give Arab societies ownership of their destiny, it is through a process of ownership that these reforms should be initiated.
Tarkoituksena ei ole kyseenalaistaa asioita perusteellisesti, vaan luoda itsenäisiä ja luontaisia kannustimia yhteiskunnan eri sektoreille (oikeusala, hallinto, koulutus, korkeakoulutus ja tutkimus jne.) olemassa olevien instituutioiden pohjalta ja yhteistyöohjelmien, kuten yhteisön naapuruuspolitiikan ja sen toimintasuunnitelmien, puitteissa.
The aim is not in any sense to question the existing order in a fundamental way, but rather to engender independent and indigenous dynamic processes in various sectors of society (justice, administration, education, higher education and research, etc.) on the basis of existing institutions, and in the context of cooperation programmes such as the European neighbourhood programme, together with its action plans.
Toisaalta on mahdotonta tinkiä tietyistä kansainvälisistä vaatimuksista, kuten YK:n peruskirjasta tai WTO:n säännöksistä, mutta toisaalta Eurooppa voisi tutustua rohkeasti ja ennakkoluulottomasti erilaisiin kulttuurikäsityksiin ja poliittiseen käytäntöön.
While on the one hand no concessions are possible on the acquis international in its various forms such as the UN Charter or the rules of the WTO, it would be courageous and salutary for Europe to strike a balance between its culture-based perceptions and political pragmatism.
Euroopalla on tietenkin historialliset velvoitteensa ja vastuu Israelia kohtaan, mutta Euroopan ja arabimaiden välinen yhteistyö olisi kiistämättä hedelmällisempää, uskottavampaa ja oikeutetumpaa, jos Eurooppa keskustelisi laaja-alaisemmin arabimaiden kanssa ja kiinnittäisi erityistä huomiota kansalaisyhteiskunnan, yhteisöjen ja uskontokuntien edustajiin, ei-radikaalit islamistit mukaan luettuina, joiden demokraattista osallistumista se on kannustanut, ja antaisi näille näkyvää poliittista tukea.
While in no way denying Europe’s historic duty and responsibilities towards Israel, it is clear that Euro-Arab relations will be all the more fruitful, credible and legitimate if Europe takes on a wider range of Arab interlocutors, giving particular attention and visible political support to actors in civil society, associations and religious life, including the non-radical Islamists whom it has encouraged to participate in the democratic process.
Vuoropuhelua parantaisi myös se, että erotettaisiin toisistaan selkeästi yleisten perusperiaatteiden, kuten ihmisoikeuksien ja sananvapauden, kunnioittaminen ja historiaan ja paikallisiin perinteisiin huomattavasti tiukemmin sidoksissa olevien valtamekanismien muuttaminen.
Similarly it would help the quality of dialogue if a clearer distinction were to be drawn between on the one hand respect for human rights and freedom of expression, which are intangible universal principles, and on the other hand changes to the mechanisms for the devolution of power, which are much more closely linked to history and local traditions.
Uudistukset arabimaissa: mikä on Euroopan unionin strategia?
Reforms in the Arab world: what strategy should the European Union adopt?
vuosittaisesta ihmisoikeusraportista 2006 sekä Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikasta
on the Annual Report on Human Rights in the World 2006 and the EU's policy on the matter
– ottaa huomioon kahdeksannen EU:n vuosittaisen ihmisoikeusraportin
– having regard to the eighth EU Annual Report on Human Rights (2006)
Neuvoston asiakirja 13522/1/06. ,
Council document 13522/1/06. ,
– ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3, 6, 11, 13 ja 19 artiklan sekä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 177 ja 300 artiklan,
– having regard to Articles 3, 6, 11, 13 and 19 of the Treaty on European Union and Articles 177 and 300 of the EC Treaty,
– ottaa huomioon ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen ja kaikki asiaa koskevat kansainväliset ihmisoikeusvälineet
– having regard to the Universal Declaration of Human Rights and to all relevant international human rights instruments
Katso tämän mietinnön liite. ,
See the Annex to this report. ,
– ottaa huomioon YK:n peruskirjan,
– having regard to the United Nations Charter,
– ottaa huomioon kaikki YK:n ihmisoikeussopimukset ja niiden valinnaiset pöytäkirjat,
– having regard to all UN human rights conventions and their optional protocols,
– ottaa huomioon Euroopan neuvoston yleissopimuksen ihmiskaupan vastaisesta toiminnasta ja vuonna 2005 tehdyn EU:n suunnitelman parhaista käytännöistä, vaatimuksista ja menettelyistä ihmiskaupan estämiseksi ja torjumiseksi
– having regard to the Council of Europe Convention on Action against Trafficking in Human Beings and the 2005 EU plan on best practices, standards and procedures for combating and preventing trafficking in human beings
– ottaa huomioon ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen pöytäkirjan nro 13 kuolemanrangaistuksen poistamisesta kaikissa olosuhteissa,
– having regard to Protocol No. 13 to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR), concerning the abolition of the death penalty in all circumstances,
– ottaa huomioon kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaisen YK:n yleissopimuksen,
– having regard to the United Nations Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment,
– ottaa huomioon AKT:n ja EU:n kumppanuussopimuksen ja sen tarkistuksen
– having regard to the ACP-EU Partnership Agreement and its revision
– ottaa huomioon 16. maaliskuuta 2006 antamansa päätöslauselman YK:n ihmisoikeusneuvostoa koskevien neuvottelujen tuloksista ja YK:n ihmisoikeustoimikunnan 62. istunnosta
– having regard to its resolution of 16 March 2006 on the outcome of the negotiations on the UN Human Rights Council and on the 62nd session of the UNCHR
Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2006)0097 . ,
Texts Adopted , P6_TA(2006)0097 . ,
– ottaa huomioon 1. helmikuuta 2007 antamansa päätöslauselman aloitteesta kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon yleiseksi keskeyttämiseksi
– having regard to its resolution of 1 February 2007 on the initiative in favour of a universal moratorium on the death penalty
Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2007)0018 . ,
Texts Adopted , P6_TA(2007)0018 . ,
– ottaa huomioon kaikki ihmisoikeuksia koskevat kiireelliset päätöslauselmansa,
– having regard to all urgency human rights resolutions adopted by it,
– ottaa huomioon 18. tammikuuta 2007 antamansa päätöslauselman aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeen 8 mukaisesta neuvoston seitsemännestä ja kahdeksannesta vuosikertomuksesta
– having regard to its resolution of 18 January 2007 on the Council's Seventh and Eighth Annual Reports according to Operative Provision 8 of the European Union Code of Conduct on Arms Exports
Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2007)0008 . ,
Texts Adopted, P6_TA(2007)0008 . ,
– ottaa huomioon Helsingissä joulukuussa 2006 pidetyn EU:n ihmisoikeusfoorumin päätelmät,
– having regard to the conclusions of the EU Human Rights Forum, held in Helsinki in December 2006,
– ottaa huomioon 13. joulukuuta 2006 hyväksytyn vammaisten henkilöiden oikeuksien ja ihmisarvon suojelua ja edistämistä koskevan YK:n kansainvälisen yleissopimuksen, jossa velvoitetaan ottamaan huomioon vammaisten edut ja huolet kolmansiin maihin suuntautuvissa ihmisoikeustoimissa,
– having regard to the UN International Convention on the Protection and Promotion of the Rights and Dignity of Persons with Disabilities, adopted on 13 December 2006, which lays down an obligation to incorporate the interests and concerns of persons with disabilities in human rights actions towards third countries,
– ottaa huomioon joulukuussa 2006 hyväksytyn kansainvälisen yleissopimuksen kaikkien ihmisten suojelemisesta pakotetulta katoamiselta,
– having regard to the International Convention for the Protection of all Persons from Enforced Disappearance, adopted in December 2006,
– ottaa huomioon EU:n suuntaviivat kansainvälisen humanitaarisen oikeuden noudattamisen edistämiseksi
– having regard to the European Union Guidelines on promoting compliance with international humanitarian law (IHL)
– ottaa huomioon ulkoasiainvaliokunnan mietinnön ( A6-0128/2007 ),
– having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs ( A6‑0128/2007 ),
A. ottaa huomioon, että neuvoston ja komission laatima EU:n vuosittainen ihmisoikeusraportti 2006 tarjoaa yleiskatsauksen EU:n toimielinten ihmisoikeuksia koskeviin toimiin EU:ssa ja EU:n ulkopuolella,
A. whereas the Council and Commission's EU Annual Report on Human Rights 2006 provides a general overview of the activities of the European Union institutions regarding human rights inside and outside the EU,
B. ottaa huomioon, että Euroopan parlamentin vuosittaisessa mietinnössä 2006 tutkitaan, arvioidaan ja erityistapauksissa arvostellaan rakentavasti komission ja neuvoston ihmisoikeustoimia sekä parlamentin yleisiä toimia erityisesti kiinnittämällä huomiota kyseisissä toimissa laiminlyötyihin asioihin,
B. whereas the 2006 European Parliament Annual Report sets out to examine, evaluate and, in specific cases, offer constructive criticism of the human rights activities of the Commission and the Council and of the overall activities of Parliament, in particular by drawing attention to issues neglected in those activities,
C. katsoo, että olisi tunnustettava, että EU:n sisä- ja ulkopolitiikan välillä on yhteys sen perusteella, että EU:n sisäinen ihmisoikeustilanne vaikuttaa suoraan sen uskottavuuteen ja kykyyn panna täytäntöön tehokasta ulkopolitiikkaa,
C. whereas it should be acknowledged that there is a link between the EU's internal and external policies on the basis that the EU's internal human rights record has a direct impact on its credibility and ability to implement an effective external policy,
D. katsoo, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja demokraattinen hallintojärjestelmä ovat kiinteässä yhteydessä toisiinsa ja että ihmisoikeuksien edistäminen olisi yhdistettävä demokraattisen hallinnon edistämiseen ja soveltamiseen,
D. whereas respect for human rights and a democratic system of governance are necessarily interrelated, and whereas the promotion of human rights should be linked to the promotion and application of democratic governance,
4. katsoo, että perusoikeusviraston perustamisen aikaansaama edistys on ensimmäinen askel toteutettaessa parlamentin kehotusta perustaa sääntöjen ja elinten yhdennetty kehys, jolla varmistetaan sitoutuminen perusoikeuskirjaan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksella luodun järjestelmän noudattaminen; korostaa seikkaa, että viraston toimivaltuudet koskevat myös maita, jotka ovat tehneet vakaus- ja assosiaatiosopimuksen EU:n kanssa; katsoo, että virastolla olisi oltava toimivalta avustaa EU:ta tämän ulkopolitiikan täytäntöönpanossa silloin, kun se vaatii kolmannen maan ihmisoikeustilanteen arviointia;
Considers that the progress made in setting up the Fundamental Rights Agency represents a first step in responding to Parliament's call for the establishment of an integrated framework of rules and institutions designed to confer binding force on the Charter of Fundamental Rights and to ensure compliance with the system provided for in the ECHR; underlines the fact that the mandate of the Agency also covers those countries which have concluded a Stabilisation and Association Agreement with the EU; believes that the Agency should have the competence to play a role in assisting the EU in the implementation of its external policies, when these require an assessment of the situation in a third country with respect to human rights;
Euroopan unionin vuosittainen ihmisoikeusraportti 2006 (neuvoston ja komission laatima)
The EU Annual Report on Human Rights in the World 2006 (drawn up by the Council and the Commission)