natgillin/translations-raw huggingface dataset:
a. yhden vuotuisen yhteyspisteen olisi päätettävä jaettavat summat, jolloin komissio voi koota asiantuntemuksen kriittisen massan ja arvioida ohjelmia ja investoida niihin perusteellisemmin; investointeja on suunnattava muun muassa sellaisille aloille kuin maahanmuuttajien ja muiden välisen työllisyyseron pienentäminen, maahanmuuttajien koulutustuloksen parantaminen, naisten koulutus‑ ja työllistymismahdollisuuksien edistäminen, kieli- ja perehdyttämisohjelmat, terveys- ja asuntokysymykset ja elämä kaupungeissa sekä maahanmuuttajien poliittisen ja yhteiskunnallisen osallistumisen lisääminen;
(a) a single annual focal point should define disbursements, allowing the Commission to develop a critical mass of expertise and more rigorously to assess, evaluate, and invest in programmes; target investment areas should include reducing the employment gap between immigrants and others, improving immigrant participation and performance in education, advancing the education and employment prospects of women, language and introductory programs, health, housing and urban living and enhancing political and civic participation of immigrants;
b. rahastovaroilla olisi edistettävä aloitteita, joita on parhaat mahdollisuudet soveltaa yleisesti koko unionin alueella;
(b) the fund should favour initiatives with the greatest potential to be broadly applied throughout the Union;
c. komission olisi vuosittain osoitettava kohtuullinen ja tarkasti määritelty osuus rahastovaroista kustantaakseen riippumattomien asiantuntijoiden arviot komission rahoittamien ohjelmien tehokkuudesta;
(c) the Commission should dedicate a reasonable and defined percentage of the fund’s resources each year to underwriting evaluations by independent experts of the effectiveness of the programs financed by the Commission;
d. asiantuntijoiden nimettyä lupaavat ohjelmat näiden ohjelmien levittäminen ja mukauttaminen muiden jäsenvaltioiden sekä niiden kaupunkien ja paikallisviranomaisten käyttöön olisi välittömästi asetettava etusijalle;
(d) once these experts have identified promising programmes, immediate priority should be given to disseminating and adapting best practices from these programmes for use in other Member States;
e. jäsenvaltioiden aloitteita kotouttamistoimien koordinoimiseksi ja parhaiden käytäntöjen vaihtamiseksi olisi tuettava;
(e) supporting efforts among Member States to coordinate their integration efforts and exchange best practices should be supported;
– keskittyy tarkkoihin indikaattoreihin, jotka määrittävät, miten jäsenvaltio on suoriutunut kotoutumista koskevien yhteisten perusperiaatteiden soveltamisesta,
- focuses on rigorous indices that measure Member State performance with respect to the CBPs on integration,
– velvoittaa jäsenvaltiot ilmoittamaan paikkansa pitävät ja kattavat tiedot; mikäli kyseiset tiedot puuttuvat, olisi kehitettävä vaihtoehtoisia menetelmiä kertomuksessa sovellettujen indikaattoreiden mukaisten tietojen keräämiseksi,
- makes Member State reporting of accurate and complete data obligatory; in the absence of such data, alternative means of gathering data consistent with the Report’s indices should be developed,
– korostaa kansallisten yhteyspisteiden asemaa ja niiden riippumattomien asiantuntijoiden kanssa tekemän yhteistyön merkitystä,
- enhances the role of national contact points and their cooperation with independent experts,
– käyttää esikuvina UNDP:n Inhimillisen kehityksen raporttia ja European Inclusion Index -hanketta,
- looks to the UNDP Human Development Report and the European Inclusion Index as models,
– julkistetaan kotoutumisasioista vastaavan EU:n ministerineuvoston vuosittaisessa kokouksessa;
- is released at the annual meeting of EU integration ministers;
28. kehottaa jäsenvaltioita erityisesti estääkseen maahanmuuttajanaisten mahdolliset pahoinpitelyt tarjoamaan heille helposti saatavaa tietoa isäntämaan tasa-arvolainsäädännöstä ja siihen perustuvista oikeuksista ja perustuvasta suojasta, olemassa olevat oikeudelliset tai hallinnolliset muutoksenhakukeinot mukaan lukien;
Calls on Member States, in order especially to prevent the potential maltreatment of immigrant women, to provide them with easily accessible information as regards the legislation of the host country on gender equality and the rights and protection that derive from that legislation, including the available legal and administrative remedies;
30. rohkaisee jäsenvaltioita varautumaan toteuttamaan pakolaisille kohdennettuja kotoutumiseen liittyviä vastaanottovaiheen toimia, kuten kielikursseja tai vapaaehtoistoimintaa, ottaen huomioon, että pakolaisten kotoutumisprosessi alkaa vastaanottovaiheen aikana;
Encourages Member States to make provision for integration-related measures for refugees during the reception phase, such as language courses or voluntary work activities, taking into consideration the fact that the integration process for refugees starts during the reception phase;
Pitäisikö EU:n vastaanottaa enemmän maahanmuuttajia, ja jos pitäisi, niin kuinka paljon?
Should the EU welcome more immigrants—and, if so, how many?
Näistä kysymyksistä käydään oikeutetusti jatkuvaa julkista keskustelua monissa jäsenvaltioissa.
These questions are rightly the focus of sustained public debate in many Member States.
Uusimman tutkimuksen mukaan järkevästi hallinnoitu jatkuva maahanmuutto tuo mukanaan huomattavaa taloudellista ja yhteiskunnallista hyötyä.
The most recent research shows that continued immigration, managed wisely, creates substantial economic and social benefits.
Monissa maahanmuutto aiheuttaa kuitenkin yhä useammin myös levottomuutta ja epävarmuutta.
Yet, for many, immigration is increasingly also a source of anxiety and insecurity.
Sitä vastoin pystymme vastaamaan selvästi kysymykseen niiden maahanmuuttajien kotouttamisesta, jotka jo asuvat ja työskentelevät keskuudessamme meitä vahingoittamatta ja elämänlaatuamme parantaen.
By contrast, the question of whether we should integrate immigrants who already live and work amongst us—causing no harm and enhancing our lives—is self-evident.
Heistä on tultava eurooppalaisen yhteiskunnan täysivaltaisia jäseniä, jotka lopulta saavat kansalaisuuden.
They must become full members of European society, ultimately attaining citizenship.
Kaikki muut vaihtoehdot merkitsisivät, että unioni hyväksyy perusarvojemme vastaisen yhteiskunnan kahtiajaon.
Anything short of this would imply that the Union sanctions a two-tier society, a notion that offends our core values.
Tämän mietinnön innoittajana on vakaa käsitys siitä, että kotouttaminen on yhtä merkittävä kysymys kuin EU:n onnistunut laajentuminen tai kansainvälinen naisasialiike.
This Report is animated by the conviction that integration is an issue tantamount in importance to the successful enlargement of the EU or the global movement for women’s rights.
Unioni on suhtautunut hyvin välinpitämättömästi näin merkittävään haasteeseen.
In the face of such a challenge, the Union’s commitment has been largely neglectful.
Sen sijaan että eurooppalaiset yhteiskunnat kotouttaisivat maahanmuuttajat tuloksekkaasti kouluihin, työpaikoille ja poliittisiin järjestelmiin, ne ovat monessa suhteessa luisumassa hajoamistilaan.
Rather than incorporating immigrants effectively into schools, workplaces, and political systems, European societies are in many respects slipping into a state of 'disintegration'.
Silti unioni on sitonut huolestuttavan vähän resursseja yrittäessään selvitä tästä kotouttamishaasteesta, jossa epäonnistuminen heikentäisi EU:ta sosiaalisesti, taloudellisesti ja poliittisesti.
Yet in trying to overcome this integration challenge—the failure of which could undermine the EU socially, economically, and politically—the Union has committed precious few resources.
Vaikka Eurooppa-neuvosto painotti Tampereella vuonna 1999 sitoutuvansa maahanmuuttajien kotouttamiseen ja vahvisti päätöksensä Thessalonikisssa vuonna 2003, todellisuus ei ole vastannut odotuksia.
Although the European Council firmly stated its commitment to immigrant integration at Tampere in 1999, and reinforced its conviction in Thessaloniki in 2003, reality has not kept pace with expectations.
Kotouttamisesta on jopa BKT:n kasvua, vahvempia eläkejärjestelmiä ja levottomuuksien vähenemistä kauaskantoisempiakin etuja.
The benefits of integration range even further than GDP growth, stronger pension systems, and diminished unrest.
Euroopan maahanmuuttajat voivat luoda unionille yhteyden globaalistuvaan maailmaan parantamalla kaupankäyntinäkymiämme, tihentämällä sosiaalisia verkostoja ja vahvistamalla unionin johtoasemaa globaalina vaikuttajana, joka kykenee ylittämään kulttuuriset ja uskonnolliset erot.
Europe’s immigrants can serve as the Union’s bridge to a globalising world—enhancing our trade prospects, thickening social networks, and confirming the Union’s position as a global leader capable of overcoming cultural and religious divides.
Unioni on ennenkin reagoinut maahanmuuttajien kotouttamista koskevaan haasteeseen.
The challenge of immigrant integration is one to which we have risen before.
Itse asiassa Euroopan unioni on todistettavasti historian menestynein maahanmuuttajien kotouttamishanke.
In fact, the European Union is arguably the most successful enterprise of immigrant integration in history.
Vielä neljännesvuosisata sitten useimmat Euroopan yhteisössä elävät maahanmuuttajat olivat eteläeurooppalaisia.
A quarter-century ago, most immigrants living in the then European Community were southern Europeans.
Nykyisin Etelä-Eurooppa on menestyvä osa unionia, eikä sen kansalaisia enää pidetä maahanmuuttajina, vaikka aikanaan he olivat monen mielestä muukalaisia ja kotouttamiskelvottomia.
Today, southern Europe is a thriving part of the Union, its citizens no longer perceived as immigrants—though at the time, many considered them alien and 'unintegratable'.
Heidän jäsenyytensä lujitti koko EU:ta.
Their accession to the Union strengthened the EU as a whole.
Samalla tavoin itäeurooppalaiset ovat nyt EU:n täysivaltaisia jäseniä.
Likewise, eastern Europeans are now full EU members.
Viimeisten 50 vuoden ajan maahanmuuttajat olivat kuitenkin etulyöntiasemassa nykyisiin maahanmuuttajiin nähden: suurin osa heistä oli kotoisin maista, joiden suunnitelmissa oli unionin jäsenyys lähitulevaisuudessa.
But the immigrants of the past 50 years held an advantage over their counterparts today: They hailed mostly from countries with imminent prospects for Union membership.
Ehkä kannattaisikin ajatella, että nämä yli 40 miljoonaa ulkomaalaissyntyistä kansalaista ovat EU:n 26:s ja viidenneksi suurin jäsenvaltio.
Perhaps it is useful to therefore think of these over 40 million foreign-born nationals as the EU’s 26 th Member State (and its fifth largest).
Voisimmekin kysyä, sitoudummeko tämän väestön kotouttamiseen tähtääviin toimiin yhtä voimakkaasti kuin liittymistä valmistelevien maiden EU-jäsenyyteen.
We could then ask: How do our efforts to integrate this population compare to the commitments we make to integrate accession countries?
Onnistunut kotouttaminen edellyttää huomattavaa inhimillisten ja taloudellisten resurssien sitomista.
Successful integration requires a serious commitment of human and financial resources.
Meidän on myös tutkittava unionitason ja kansainvälisiä käytäntöjä, joilla voidaan ratkaisevasti edistää maahanmuuttajien onnistunutta kotouttamista.
We also need to scour the Union and the world for practices that can dramatically increase our success rate with immigrant integration.
Lisäksi tällaisten ajatusten tehokkaaseen levittämiseen on suunnattava moninkertaisesti enemmän varoja.
And we must multiply the means for effectively disseminating such ideas.
Kenties kaikkein tärkein maahanmuuttajien kotouttamiseen liittyvä kysymys onkin lopulta se, jota käsitellään kaikkein vähiten: millaiseen yhteiskuntaan haluamme ihmisten kotoutuvan?
Finally, perhaps the most important issue related to immigrant integration is the one that is least discussed: Into what kind of society do we want people to integrate?
Olennaisin syy Euroopan maahanmuuttajien kotouttamiseen on se, että sen laiminlyöminen on vastoin unionin perusihanteita ja ‑periaatteita.
The most essential reason for integrating Europe’s immigrants is that, by failing to do so, we will betray the ideals and principles on which the Union is based.
Liian usein suhtaudumme maahanmuuttajiin ahdasmielisesti, itsekeskeisesti, ennakkoluuloisesti ja taantumuksellisesti.
Too often, our reaction to immigrants defines us as closed-minded, inward-looking, biased, and reactionary.
Yhteiskunnissamme nämä piirteet vieläpä hyväksytään.
By extension our societies adopt these characteristics as well.
Kotouttamiseen tarvitaan sekä kotouttajia että kotoutettavia.
There can be no integration without those who integrate and those who are integrated.
Tästä syystä maahanmuuttajien kotouttaminen edellyttää meiltä halua hyväksyä ja kotouttaa mahanmuuttajat.
This means that the integration of migrants presupposes our willingness to accept and integrate migrants.
II. EU:n kotouttamistoiminnan perusteet
The Rationale for EU Involvement in Integration
Miksi EU:n pitäisi osallistua maahanmuuttajien kotouttamiseen?
Why should the EU be involved in immigrant integration?
Siksi, että onnistuneiden kotouttamistoimien laiminlyönti yksittäisessä jäsenvaltiossa saattaa vaikuttaa haitallisesti koko unioniin.
Because the failure by a single Member State to implement successful integration policies can have adverse consequences for the Union as a whole.
· Maahanmuuttajien vajaatyöllisyys ei heikennä ainoastaan yksittäisten valtioiden vaan myös koko unionin taloutta.
· The underemployment of immigrants weakens not only individual economies, but that of the entire Union.
· Jos talouksiemme tarvitsemat pitkälle ja vähemmän koulutetut työntekijät havaitsevat EU:n suhtautuvan heihin torjuvasti, he voivat ajautua harmaaseen talouteen tai siirtyä EU:n taloudellisiin kilpailijamaihin.
· High- and low-skilled workers that our economies need, if they perceive Europe as inhospitable, can be driven into the underground economy or into the arms of Europe’s economic competitors.
· Tehokkaiden kotouttamistoimien puute voi synnyttää kielteisiä käsityksiä ja stereotypioita maahanmuuttajista ja johtaa vastaavasti defensiiviseen maahanmuuttopolitiikkaan.
· The absence of effective integration policies can lead to negative perceptions and stereotypes against immigrants, and consequently to defensive immigration policies;
· Kansalaisten tuntema pelko voi heikentää ihmisarvon kunnioittamista, vapautta, demokratiaa, tasa-arvoa, oikeusvaltion periaatteita ja ihmisoikeuksien noudattamista, vähemmistöjen oikeudet mukaan luettuina.
· Fear among citizens can subvert respect for human dignity, freedom, democracy, equality, the rule of law, and respect for human rights, including the rights of persons belonging to minorities;
· Äärimmillään vieraantuminen saattaa johtaa asenteiden jyrkentymiseen, mikä voi vaarantaa turvallisuudentunteen koko EU:ssa.
· In its more extreme forms, alienation could breed radicalization that can threatens the EU’s collective sense of security;
· Kotouttamattomia maahanmuuttajia koskevat kielteiset stereotypiat voivat horjuttaa unionin onnistunutta laajentumista.
· Negative stereotypes against un-integrated immigrants can undermine the Union’s successful enlargement.
Edellä esiin tuoduista seikoista huolimatta unionia on jo pitkään lamauttanut yleinen ajattelutapa, jonka mukaan "kotouttaminen on paikallista".
In the face of the above, the Union has nevertheless long been paralysed by the widely circulated idea that 'integration is local'.
Kotouttamisaloitteet toteutetaan tietenkin paikallisesti.
Integration initiatives are indeed implanted locally.
Tietyn asuinalueen koulut, yhdistykset, yritykset sekä uskonnolliset ja muut yhteisöt työskentelevät uutterasti saattaessaan yhteen uudet tulokkaat ja syntyperäiset kansalaiset yhteisöjä kehittävillä ja elämänlaatua parantavilla tavoilla.
A neighbourhood’s schools, unions, businesses, places of worship, and other institutions do the hard work of bringing newcomers and natives together in ways that build communities and improve lives.
Kotouttamisen vaikutukset ovat kuitenkin globaaleja varsinkin silloin, kun siinä epäonnistutaan.
But integration is global in its implications—especially when it fails.
Vaikka paikallisten, alueellisten ja kansallisten viranomaisten on päätettävä konkreettisten kotouttamistoimenpiteiden toteuttamisesta, jäsenvaltioiden on noudatettava tehokkaita kotouttamisstrategioita, joiden tulokset ovat koko unionin edun mukaisia.
Thus, while local, regional, and national authorities should determine the precise integration measures implemented, Member States must pursue effective integration strategies whose outcomes advance the Union’s common interests.
III. Aiemmat ja tulevat toimet – Esittelijän suositukset
Past and Future Action – The Rapporteur’s Recommendations
EU:n aiemmat puheenjohtajavaltiot ja Euroopan komissio ovat tehneet paljon ihailtavaa työtä kotouttamispolitiikan edistämiseksi.
Previous EU Presidencies and the European Commission have done much admirable work in advancing integration policy.
EU:n toimien täytäntöönpano on silti kaiken kaikkiaan ollut selvästi riittämätöntä – jopa sillä erittäin suppealla alalla, joka kuuluu komission toimivaltaan.
However, the EU’s collective efforts have been notably inadequate at the level of implementation—even in the very limited area in which the Commission has authority to act.
Kaksi esimerkkiä korostaa tätä seikkaa: ensinnäkään vuonna 2003 kovaäänisesti rummutettua Euroopan muuttoliikkeiden seurantakeskusta ei ole vieläkään perustettu.
Two examples underscore this point: The European Migration Observatory, heralded with fanfare in 2003, has never been created.
Toiseksi Eurooppa-neuvosto antoi komission tehtäväksi laatia muuttoliikettä ja kotouttamista koskevan vuosiraportin , jonka ensimmäinen painos ilmestyi ajallaan kesäkuussa 2004
And the inaugural edition of the Annual Report on Migration and Integration—which the European Council tasked the Commission with producing every year—came out on time in June 2004
KOM(2004)0508 . , mutta huhtikuussa 2006 toinen painos on edelleen ilmestymättä.
COM(2004)0508 . but, as of April 2006, the second edition has yet to appear.
Vuonna 2006 ja sen jälkeen Euroopan komissiolla ja muilla EU:n toimielimillä on monia poikkeuksellisen hyviä tilaisuuksia vaikuttaa maahanmuuttajien kotouttamiseen.
In 2006 and beyond, the European Commission and other European institutions will have an exceptional series of opportunities to influence immigrant integration.
Niitä on hyödynnettävä ja kehitettävä, jotta niistä saataisiin paras mahdollinen teho.
These must be seized and leveraged for optimal effect.
Ennen unionin huomiota ja resursseja vaativien uusien hankkeiden käynnistämistä on kuitenkin oleellista varmistaa maahanmuuttajien kotouttamiseen vaikuttavien nykyisten direktiivien tehokas täytäntöönpano.
However, before embarking on new ventures that drain the Union’s attention and resources, it is critical to ensure the effective implementation of existing Directives that affect immigrant integration.
Komissiolla on velvollisuus seurata paljon tiiviimmin sekä kotouttamiseen liittyvien direktiivien täytäntöönpanoa että niiden hallintokäytäntöjen tehokkuutta, joilla asiaa koskevaa lainsäädäntöä sovelletaan maahanmuuttajien jokapäiväiseen elämään.
It is incumbent upon the Commission to far more rigorously monitor both the transposition of integration-related Directives, as well as the effectiveness of administrative practices that implement the relevant legislation in the day-to-day lives of immigrants.
Kenties kaikkein merkittävin uusista aloitteista on hiljattain suunniteltu kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskeva eurooppalainen rahasto .
Perhaps the most significant among new initiatives is the newly conceived European Fund for the Integration of third-country nationals.
Tässä mietinnössä kehotetaan komissiota jakamaan EU:n uuden kotouttamisrahaston varoja kuuden periaatteen mukaisesti:
This Report suggests that the Commission should follow six principles for allocating the new EU Integration Fund:
b. Rahastovaroilla on edistettävä aloitteita, joita on parhaat mahdollisuudet soveltaa yleisesti koko unionin alueella.
b. the fund should favour initiatives with the greatest potential to be broadly applied throughout the Union;
c. Komission on vuosittain osoitettava kohtuullinen ja tarkasti määritelty osuus rahastovaroista kustantaakseen riippumattomien asiantuntijoiden arviot komission rahoittamien ohjelmien tehokkuudesta.
c. the Commission should dedicate a reasonable and defined percentage of the Fund’s resources each year to underwrite evaluations by independent experts of the effectiveness of the programmes financed by the Commission;
d. Asiantuntijoiden nimettyä lupaavat ohjelmat näiden ohjelmien levittäminen ja mukauttaminen muiden jäsenvaltioiden sekä niiden kaupunkien ja paikallisviranomaisten käyttöön on välittömästi asetettava etusijalle.
d. once these experts have identified promising programmes, immediate priority should be given to disseminating and adapting these programmes for use in other Member States, by their cities and local authorities.
Jäsenvaltioiden aloitteita kotouttamistoimien koordinoimiseksi ja parhaiden käytäntöjen vaihtamiseksi on tuettava.
Member States’ initiatives to coordinate their integration efforts and exchange best practices should be supported,
Komission äskettäin julkistaman "Laillista maahanmuuttoa koskevan toimintapoliittisen suunnitelman" mukaisesti on myös ratkaisevan tärkeää laatia yleinen laillista maahanmuuttoa koskeva puitedirektiivi sekä direktiivejä, joilla parannetaan unionin kykyä houkutella korkeasti koulutettuja maahanmuuttajia, kausityöntekijöitä ja harjoittelijoita.
Also crucial is the Commission’s intent, as outlined in its just-released 'Policy Plan on Legal Migration,' to draft a general framework directive on legal migration , as well as directives to enhance the Union’s ability to attract high-skilled immigrants, seasonal workers, and trainees.
Tällä suunnitelmalla edistetään merkittävästi maahanmuuton ja kotouttamisen välisen tiiviin kytköksen ja niiden keskinäisen riippuvuuden tunnustamista.
This plan is a major step in recognising that immigration and integration go hand in hand—and that one cannot succeed without the other.
Suunnitelman konkreettisen toteutuksen on oltava paljon selkeämpi, ja siinä on tunnustettava lukuisten maahanmuuttajaryhmien hyvin erilaiset kotouttamistarpeet.
The plan must be fleshed out far more clearly, and must recognise that the integration needs of various categories of immigrants vary widely.
Samaan aikaan komissio on myös ilmoittanut perustavansa Internetiin mallisivuston levittääkseen maahanmuuttoa koskevia parhaita käytäntöjä.
Meanwhile, the Commission has also indicated that it intends to create a prototype website to disseminate best practices on integration.
Vaikka tällainen sivusto onkin tärkeä, komission on toteutettava paljon kauaskantoisempia toimia parhaiden käytäntöjen nimeämiseksi, analysoimiseksi ja edistämiseksi , ja sen on toteutettava niitä kiireesti kaikilla keskeisillä aloilla (kuten kielikoulutus, asuminen, yleissivistävä koulutus, tiedotusvälineet ja kulttuurien välinen vuoropuhelu).
While such a website is important, the Commission’s efforts to identify, analyse, and promote best practices must go far beyond this—and must do so urgently in all critical fields (such as language training, housing, education, media, intercultural dialogue, etc.).
On myös elintärkeää uudistaa komission ja jäsenvaltioiden viranomaisten maahanmuuttajien kotouttamiseen liittyviä hallintokäytäntöjä.
It is also vital to reform how the Commission and Member State authorities manage immigrant integration.