natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Euroopan energiaperuskirjasta tehdyn sopimuksen 45 artiklan 1 alakohdassa määrätään, että energiaperuskirjan määräyksiä sovelletaan väliaikaisesti valtioihin, jotka ovat sen allekirjoittaneet mutta eivät ole sitä vielä ratifioineet, kunnes ne ovat ratifioineet sen, elleivät ne ole jättäytyneet pois 45 artiklan mukaisesti. ; on vakuuttunut siitä, että Venäjän on ratifioitava Euroopan energiaperuskirja ja sen lisäksi EU:n on neuvoteltava uuden kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen yhteydessä virallisesta puiteasiakirjasta, joka koskee energiasuhteita Venäjän kanssa; katsoo, että pelkkä energiaperuskirjan periaatteiden siirtäminen kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen on tarpeetonta; tunnustaa energiaperuskirjasta tehdyn sopimuksen sisältämien velvoitteiden selkiyttämistä tai täydentämistä koskevien säännösten lisäarvon;
Article 45(1) of the ECT provides for states that have signed but not ratified the ECT to be provisionally bound thereby from signature to ratification, unless they have opted out pursuant to Article 45. ; is convinced that, in addition to the need for Russia to ratify the ECT, the EU should negotiate a formal framework document on energy relations with Russia in the context of the new Partnership and Cooperation Agreement; regards the mere transposition of the ECT principles into the Partnership and Cooperation Agreement as redundant, while acknowledging the added value of provisions clarifying or supplementing the obligations contained in the ECT, in particular those contained in the Transit Protocol;
51. kehottaa komissiota vaatimaan vuoropuhelussa tärkeimpien EU:n hiilivetyjen toimittajien kanssa eurooppalaisten yritysten tasaveroista kohtelua, joka perustuu hankintahintojen asettelussa vain taloudellisiin kriteereihin eikä poliittisiin tekijöihin;
Calls on the Commission to demand, within the dialogue with the main suppliers of hydrocarbons to the EU, the equal treatment of European companies, exclusively based on economic criteria and without any interference by political factors in the establishment of acquisition prices;
52. kehottaa komissiota laatimaan selvityksen kaasutoimitusten määränpäätä koskevista lausekkeista, joilla tosiasiassa estetään kaasun jälleenvienti sisämarkkinoilla; kehottaa lisäksi komissiota vaatimaan kaikkiin EU:n markkinoilla tehtyihin maakaasusopimuksiin sisältyvien vastaavanlaisten lausekkeiden kumoamista, mikäli ne ovat EU:n lainsäädännön vastaisia;
52 Calls on the Commission to prepare a report on the destination clauses regarding gas supplies, which are de facto preventing re-export of gas within the internal market, and calls on the Commission to enforce the abolition of any such clauses contained in any contracts for natural gas on the EU market, inasmuch as they are prohibited by EU law;
60. korostaa, että EU:n yhteinen energiapolitiikka ei riitä ja että EU:n yhteistä energiapolitiikkaa on kehitettävä ja siihen on kuuluttava energia-alan tutkimusta ja tekniikoita koskeva EU:n yhteinen politiikka;
Stresses that a common European foreign policy on energy is not in itself sufficient, and that a common European energy policy needs to be developed which should include a common European policy on research and technologies concerning energy;
63. korostaa, että yhteentoimivien energiaverkkojen luominen hyvin koordinoidun eurooppalaisen energiaverkon avulla edistää sähkön ja kaasun markkinoiden kilpailukykyä, parantaa toimitusvarmuutta ja tukee ympäristönsuojelua vahvistaen samalla EU:n asemaa toimittaja- ja kauttakulkumaihin nähden;
Stresses that the creation of interoperable energy grids through a well-coordinated trans-European energy network will contribute to competitiveness in the electricity and gas markets, reinforce security of supply and advance environmental protection, as well as strengthening the EU's position vis-à-vis supply and transit countries;
Viime vuosina energiaturvallisuus on noussut keskeiselle sijalle Euroopan unionin poliittisella esityslistalla.
In the recent years, energy security has moved to the top of the political agenda of the European Union.
Tämä ei ole kuitenkaan täysin uutta, koska tarvetta kehittää yhteinen poliittinen menettelytapa energia-asioissa käsiteltiin jo merkittävässä määrin vuonna 1952 tehdyssä hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksessa sekä vuonna 1957 tehdyssä Euratomin perustamissopimuksessa.
This is, however, not an entirely new development, as the reflection on the need for a common political approach to energy was already at the heart of the 1952 European Coal and Steel Community Treaty and the 1957 Euratom Treaty.
Maailman energiamarkkinat ja geopoliittinen tilanne ovat muuttuneet tämän jälkeen merkittävästi.
The global energy markets and geopolitical situation have changed considerably since.
On monia syitä siihen, miksi energiavarmuudesta on tullut keskeinen kysymys, mutta yhtenä tärkeimmistä voidaan pitää tammikuussa 2006 esiin tullutta Venäjän ja Ukrainan välistä kaasukiistaa sekä tämän jälkeistä toimituksiin liittynyttä kriisiä, joka vaikutti moniin jäsenvaltioihin.
There are many reasons for energy security becoming a priority issue, but one of the most significant may be considered the January 2006 Russia-Ukraine gas dispute and the subsequent supply crisis that affected several Member States.
Kiista oli todellinen herätys EU:lle.
This dispute was a real wake up call for the EU.
Lähes päivässä huomattiin, ettei energia ole pelkästään hyödyke, joka on olennaisen tärkeä taloudellisen kehityksemme ja hyvinvointimme jatkumisen kannalta, vaan sitä voidaan käyttää myös poliittisena välineenä ja poliittisen painostuksen välineenä.
From almost one day to the other we discovered that energy is not just a commodity, essential for our continued economic development and well-being but it can also be used as a political tool, instrument of political pressure.
Tässä yhteydessä EU:n kasvava riippuvuus ulkoisista energiatoimituksista, jotka ovat suurelta osin peräisin epädemokraattisista ja epävakaista maista, ja erityisesti kaasuriippuvuus Venäjästä ovat huolestuttavia tekijöitä, koska ne voivat vahingoittaa jäsenvaltioiden pitkän aikavälin taloudellisia ja poliittisia etuja sekä Euroopan unionin yleistä turvallisuutta.
In this context, the EU's growing dependence on external energy supplies, largely from undemocratic and unstable countries, and particularly gas dependence on Russia, is worrying as it may harm the long-term economic and political interests of the Member States, as well as the overall security of the European Union.
Kaikki väliaikaisetkin vaikeudet, jotka vähentävät energiantoimituksia kolmansista maista, häiritsevät samalla vakavasti unionin taloudellista toimintaa.
Any difficulty, even temporary, that has the effect of reducing energy supplies from third countries will also cause serious disturbances in the economic activity of the Union.
Lisäksi energiavaroihin kohdistuva maailmanlaajuinen paine kasvaa.
Moreover, the global pressure on energy resources is increasing.
Kiinan ja Intian nousu taloudellisiksi suurvalloiksi, Yhdysvaltain energiankysynnän jatkuva kasvu sekä keskeisten öljynviejäalueiden epävakaus vaikuttavat merkittävästi kansainvälisiin energiamarkkinoihin.
The rise of China and India as major global economic powers, the continued growth in US energy demand and instability in the key oil-exporting regions are dramatically affecting international energy markets.
Vakaan tuotannon näkymät ovat entistä enemmän sidoksissa tärkeimpien toimittajien sisäpolitiikkaan ja alueellisiin ambitioihin.
Prospects for stable production are increasingly linked to internal political issues and the regional ambitions of major suppliers.
Nämä tekijät voivat vaikuttaa globaaliin voimatasapainoon, koska energia-alasta on tullut yksi tärkeimmistä tekijöistä maiden kansallisen turvallisuuden ja taloudellisen kehityksen kannalta.
These dynamics may affect the global balance of power, as energy security has become a top factor in countries' national security and economic development.
Uuden politiikan tulisi kattaa kaikki energiantuotannon maantieteelliset suunnat itäisissä ja eteläisissä naapurimaissa, Keski-Aasiassa, Välimeren alueella ja Lähi-idässä.
The new policy should cover all geographic directions of energy supply in the Eastern and Southern Neighbourhood, Central Asia, Mediterranean Region and Middle East.
Olisi myös painotettava EU:n ja Afrikan välisen tulevan energiakumppanuuden merkitystä sekä energiansaantia ja energiaturvallisuutta koskevan vuoropuhelun tehostamista.
The importance of the future EU-Africa Energy Partnership and intensification of dialogue on access to energy and energy security should also be stressed.
Unionin vastaus haasteisiin
European response to challenges
EU:n jatkuva riippuvuus energiantuonnista on lisännyt energiansaannin turvallisuutta koskevan politiikan merkitystä.
The growing EU energy import dependence has increased the importance of energy supply security policies.
Vaikka EU voikin siirtyä kohti energiatehokkuutta ja uusiutuvia energialähteitä seuraavien kahden vuosikymmenen aikana, riippuvuutemme öljystä ja kaasusta ei pienene merkittävästi.
Even if the EU is able to shift towards energy efficiency and renewable sources of energy within the next two decades, our dependency on oil and gas will not diminish dramatically.
Voimme pienentää riippuvuutta, mutta emme pääse siitä eroon.
We can reduce this dependency but not escape it.
Niinpä meidän onkin hankittava energiaa yhä enemmän rajojemme ulkopuolelta, ja joudumme yhä enemmän kilpailemaan energiasta.
Consequently, we will have to source beyond our borders and we will increasingly be competing for energy.
Siksi meidän täytyy käsitellä riippuvuutta energiaan liittyvällä ulkopolitiikalla asianmukaisin välinein.
That is why we have to manage this dependency through foreign policy on energy with appropriate instruments.
Eräät tärkeimmät kuluttajat (Yhdysvallat, Kiina) ovat asettaneet energiansaannin varmuuden parantamisen etusijalle ulko- ja turvallisuuspolitiikassaan.
Some major consumers (US, China) have promoted energy supply security as a priority in their foreign and security policy.
Jotkin EU:n jäsenvaltioista ovat jo tehneet samoin.
Some EU Member States have already followed this approach.
EU:n tasolla ei tällä hetkellä kuitenkaan ole yhteisön toimivaltaa ulkoisissa energia-asioissa, ja "yhdellä äänellä puhuminen" on edelleen kaukana todellisuudesta oleva tavoite.
However, on the EU level there is today no Community competence on external energy matters and "speaking with one voice" remains an objective far away from the reality.
Kuitenkin tietoisuus energiaan liittyvien turvallisuusnäkökohtien strategisesta tärkeydestä ja niiden geopoliittisista ulottuvuuksista kasvaa.
Nevertheless, the awareness about the strategic importance and geo-political dimensions of energy related security matters is growing.
Eurooppa-neuvostolle vuonna 2006 osoitetussa asiakirjassaan "Ulkoinen politiikka Euroopan energiaetujen tukena" korkea edustaja otti asian esille vaatien laajempaa tarkastelua tavoitteena kattava toimintasuunnitelma.
In its paper on "An external policy to serve Europe's energy interests", addressed in 2006 to the European Council, the High Representative has raised the issue by calling for a wider reflection which should have led to an overall Action Plan.
Vaikka asiakirjan hyväksyminen neuvostossa maaliskuussa 2007 onkin epäilemättä edistänyt energian sisämarkkinoiden vakiintumista, energiaan liittyvän ulkopolitiikan alueella kehitys on ollut aivan liian vaatimatonta, ja se on perustunut julistuksiin eikä niinkään konkreettiseen suunnitelmaan siitä, miten kohti uutta kunnianhimoista politiikkaa edetään.
While its adoption by the Council in March 2007 has undoubtedly contributed to the consolidation of internal energy market, in the area of foreign policy on energy, the progress was far too modest based on declarations rather than concrete plan on how to proceed to a new ambitious policy.
Kohti unionin yhteistä energiaulkopolitiikkaa
Towards a common European Foreign Policy on Energy
Esittelijä katsoo, että energiavarmuutta on pidettävä olennaisena tekijänä Euroopan unionin kokonaisturvallisuuden kannalta.
The rapporteur believes that energy security must be regarded as an essential component of the overall security of the European Union.
Samalla hän pahoittelee, ettei asialle ole edelleenkään perustamissopimuksen mukaista perustaa.
He regrets that there is still no treaty basis for it.
Siksi esittelijä pitää myönteisenä, että uutta perustamissopimusta koskeva hallitusten välinen mandaatti, jonka Eurooppa-neuvosto hyväksyi kesäkuussa 2007, edellyttää energia-alan yhteisvastuuseen liittyviä uusia määräyksiä.
Hereby, he welcomes that the IGC mandate for the new Reform Treaty, adopted by the European Council of June 2007 foresees new provisions on energy solidarity.
Esittelijä katsoo kuitenkin, että on aika mennä nykyisiä kehyksiä pitemmälle, ja hän kehottaa panemaan täytäntöön unionin yhteisen energiaulkopolitiikan, joka käsittää asianmukaiset välineet.
The rapporteur believes, however, that it is time to go beyond the existing frameworks and calls for a common European foreign policy on energy to be implemented and equipped with appropriate instruments.
Uuden politiikan tulisi perustua yhteisvastuuseen ja monipuolistamiseen sekä kestävän kehityksen tukemiseen.
This new policy should be based on solidarity and diversification and on the promotion of sustainability.
Sen tulisi olla yhdenmukaista (sillä tulisi olla unionin kaiken politiikan, jäsenvaltioiden sekä teollisuuden tuki) ja sen tulisi vastata EU:n laajempia ulkopoliittisia tavoitteita, kuten konfliktien estämistä ja ihmisoikeuksien edistämistä.
It should be coherent (backed by all Union policies, the Member States and industry) and consistent with the EU's broader foreign policy objectives such as conflict prevention and the promotion of human rights.
Sen tehokkuus riippuu siitä, pystyykö EU kokoamaan huomattavat yhteiset voimavaransa ja asettamaan ne yhteisten etujen palvelukseen.
Its effectiveness will depend on the EU availability to gather its considerable collective resources and put them at the service of shared interests.
Tämä edellyttäisi tuottaja-, kauttakulku- ja kuluttajamaiden ottamista mukaan ja "energiadiplomatian" tehostamista.
This would require engaging with producer, transit and consumer countries and to intensify "energy diplomacy".
EU:n 27 jäsenvaltion on korvattava nykyisin etusijalla oleva energiaan liittyvä yksipuolinen politiikka uudella yhteisellä politiikalla, jota leimaa yhteisvastuu energia-asioissa.
The EU's 27 Member States need to replace their current preference for energy unilateralism with a new common policy of energy solidarity.
Vain yhteisien toimien avulla unionilla on toivoa siitä, että se on tasa-arvoisessa asemassa neuvotteluissa tärkeimpien tuottajien kanssa.
It is only by acting collectively that Europe can hope to deal with main suppliers on even terms.
Uuden politiikan tulisi siksi luoda synergiaa ja taata toimitusvarmuus Euroopan unionissa niin, että se samalla lisää EU:n voimaa ja toimintavalmiutta ulkopolitiikassa sekä sen uskottavuutta globaalina toimijana.
The new policy should therefore create synergies ensuring security of supply for the European Union and enhance the EU's strength and capacity for action in foreign policy, as well as its credibility as a global actor.
On tärkeää korostaa, että samalla, kun jäsenvaltiolla tulisi edelleen olla legitiimi ja suvereeni oikeus valita oma sisäinen eri energiamuotojen välinen suhteensa ja päättää energiansaannin rakenteesta jne., yhdenmukaisen ja kohdennetun energiaulkopolitiikan kehittäminen parantaisi kollektiivista ulkoista energiavarmuutta ja lisäisi EU:n potentiaalia vastata tämän hetken haasteisiin entistä tehokkaammin.
It is important to underline that while individual Member States should retain the legitimate and sovereign right to choose their internal energy mix and to decide on the supply structure etc., the development of coherent and focused common foreign policy on energy would enhance the collective external energy security and increase the EU's potential to face more efficiently today's challenges.
Esittelijä on vakuuttunut siitä, että tällaisen politiikan kehittäminen toisi merkittävää lisäarvoa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kansallisen tason toimille, ja tämä olisi ainoa tapa käsitellä tehokkaasti energiapolitiikkaan liittyvää kysymystä.
The rapporteur is convinced that the development of such a policy would bring substantial added value according to subsidiarity principle to efforts made at national level and this is the only way to tackle efficiently the energy policy issue.
Esittelijä tekee useita tämänsuuntaisia konkreettisia ehdotuksia ja tukee vähittäistä lähestymistapaa kohti unionin yhteistä energiapolitiikkaa ottaen huomioon, että unionin yhteisen energiapolitiikan tulee perustua sellaisiin periaatteisiin kuin monipuolistaminen, yhtenäisyys EU:n etujen puolustamisessa, yhteisvastuu kriisitilanteissa ja vahvistettu yhteistyö tärkeimpien tuottaja-, kauttakulku- ja kuluttajamaiden kanssa.
He makes a number of concrete proposals to this end, supporting a gradual approach towards a common European foreign policy on energy, considering that the common European energy policy should be built on the principles such as - diversification, unity in defending the EU's interests, solidarity in crisis situations, and strengthened cooperation with major producer, transit and consumer countries.
Hän esitti joukon innovatiivisia ajatuksia, joiden tulisi helpottaa tämän kunnianhimoisen hankkeen toteuttamisessa:
He proposes a series of innovative ideas which should help to carry out this ambitious project:
Synergian luominen yhdenmukaisella tavalla vahvistaisi varmasti EU:n kykyä suojata sen energiaturvallisuuteen liittyviä etuja.
Building synergies in a coherent way would certainly strengthen the EU's ability to protect its energy security interests.
Tällainen institutionaalinen uutuus on tärkeä työkalu.
This institutional "nouveauté" constitutes an important tool.
On muistettava Jean Monnet'n todenneen, ettei mikään toimi ilman institutionaalista ankkuria.
We should remember Jean Monnet's saying that "nothing functions without institutional anchor".
• Komissiota kehotetaan laatimaan vuoden 2007 loppuun mennessä tarkka etenemissuunnitelma, jonka avulla saadaan aikaan yhteinen energiaulkopolitiikka ja jossa määritetään lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin tavoitteet, toimet sekä niiden toteuttamisen aikataulu.
· Appeal on the Commission to set up by the end of 2007 a precise "road- map" leading to the formation of a common foreign policy on energy , indicating short, medium and long term objectives, targets and steps with specific time-frame for implementing them.
Esittelijä katsoo tämän olevan tarpeen sisäisen dynaamisuuden hyödyntämiseksi ja jotta voitaisiin siirtyä puheista tekoihin.
The rapporteur considers that this is necessary to engage the internal dynamic and move from declarations to action.
Tähän liittyen esittelijä kehottaa komissiota toimittamaan Euroopan parlamentille vuotuisen kertomuksen edistymisestä, jossa käsitellään uuden politiikan tärkeimpien tavoitteiden toteuttamista ja arvioidaan sitä, miten kolmannet maat noudattavat EU:n sisämarkkinoiden sääntöjä, kuten avoimuutta, vastavuoroisuusperiaatetta ja EU:n kilpailuoikeutta.
In this regard, he calls on the Commission to submit to the European Parliament an annual Progress report concerning the implementation of the main objectives of the new policy, including the assessment of the observance by the third countries of the rules governing the EU internal market, such as transparency, principle of reciprocity, compliance with the EU competition law.
Esittelijä vaatii, että EP seuraa tarkoin uuden politiikan kehittämisessä saavutettavaa edistystä.
The rapporteur insists in the close monitoring by the EP of progress in the development of the new policy.
• On kehitettävä uusi energiadiplomatian laaja muoto, jossa ei pidä keskittyä vain EU:n omaan toimitusvarmuuteen.
· Need to develop a broad form of energy diplomacy , which must not be focused only on the EU's own security of supply.
Energiavarmuuden tulisi olla yksi naapuruuspolitiikan kulmakivistä.
Energy security should constitute one of the cornerstones of the Neighbourhood Policy.
Tiivis yhteistyö energia-alalla ja mahdollisuus jakaa energiavaroja ovat yksi tehokkaimmista ja välttämättömimmistä luottamusta lisäävistä toimista.
Close cooperation in the energy field and the possibility of sharing energy reserves constitute one of the most effective and indispensable confidence-building measures.
• Perustamissopimuksiin sisällytetään konkreettisia määräyksiä, jotka koskevat toimitusvarmuutta, kuljetuksia ja investointeja, kuten uuden perustamissopimuksen neuvottelumandaatissa on jo todettu.
· Inclusion of concrete provisions in the Treaties, covering security of supply, transit and investment, as already indicated in the negotiating mandate for the new Reform Treaty.
Itse asiassa esittelijä haluaisi antaa EU:lle institutionaalista toimivaltaa, jotta se voisi neuvotella kattavasta poliittisesta energiaturvaa koskevasta kehyksestä tuottaja- ja kauttakulkumaiden kanssa.
In fact, the rapporteur's desire would be to equip the EU with institutional competence to negotiate the overall political energy security framework with producer and transit countries.
Erityistä huomiota tulisi kiinnittää myös sellaisen energiakriiseihin liittyvän infrastruktuurin kehittämiseen, jonka avulla voitaisiin auttaa apua tarvitsevia jäsenvaltioita.
Building-up of energy crisis infrastructure, especially for gas, which could be used to assist the Member States in need, should also be given special attention.
• Sellaisten niin kutsuttujen "energiaturvalausekkeiden" sisällyttäminen kaikkiin tuottaja- ja kauttakulkumaiden kanssa tehtäviin sopimuksiin, joiden avulla määritellään menettelysäännöt ja yksilöidään tarkasti toimet, joita toteutetaan tapauksissa, joissa jokin kumppaneista kärsii toimituskatkoksista.
· Inclusion of so called "energy security clause" in all agreements with producer and transit countries, which lay down a code of conduct and explicitly outline measures to be taken in the event of disruption of supply by one of the partners.
• Priorisoidaan kaikki monipuolistamishankkeet, joiden avulla luodaan uusia kuljetusreittejä, esimerkkeinä Keski-Aasian, Kaukasuksen ja Euroopan välinen reitti ja erityisesti Nabucco-putken rakentaminen, sähköverkkojen yhteenliittäminen sekä Euro–Välimeren sähkön ja kaasun infrastruktuuriverkkojen loppuunsaattaminen samoin kuin Odessa–Gdansk-hanke.
· Prioritization of all diversification projects creating new transport corridors, such as Central Asia-South Caucasus-Europe corridor, in particular the construction of the Nabucco pipeline, the interconnection of electricity grids and the completion of the Euro-Mediterranean electricity and gas infrastructure rings and Odessa-Gdansk project.
Kaikkia välineitä, kuten poliittista vuoropuhelua ja yhteisön kauppa-, kehitysyhteistyö-, kilpailu-, tutkimus- ja ympäristöpolitiikkaa sekä rahallista tukea ja lainoja (EIP ja EJKP mukaan lukien) on käytettävä johdonmukaisella tavalla näiden infrastruktuurihankkeiden loppuunsaattamisen nopeuttamiseksi.
All instruments ranging from political dialogues and Community policies such as trade, development, competition, research and environment through to financial grants and loans, including those of the EIB, EBR, should be used in a coherent manner to speed up the completion of these infrastructure projects.
Lisäksi esittelijä:
Furthermore, the rapporteur :