natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Josh Holmesin (WE 84) todistajanlausunto tukee tätä teesiä: "Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöön perustuvalla vakuutuksenottajien perusteltujen odotusten suojalla oli suuri merkitys, koska 1980- ja 1990-luvuilla ELASin vakuutusten perusteella maksettujen etujen painopiste siirtyi pois taatuista eduista takuun ulkopuolisiin, vakuutuskauden lopussa maksettaviin (myöhemmin lopullisiin) bonuksiin. ...
Mr HOLMES's (WE 84) evidence supports this thesis: "The protection of PRE under UK law was of great importance because of the shift in the 1980's and 1990's in the balance of benefits provided by ELAS under its policies away from guaranteed benefits to un-guaranteed terminal (later final) bonus. [...]
Vakuutuksenottajien perustellut odotukset luotiin ELASin käytännöillä
PRE were created by ELAS' practice
Vakuutuksenottajien perustelluista odotuksista Penrose (WE 16) toteaa Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijöiden todenneen hänelle, ettei yhtiön bonuskäytäntö luonut vakuutuksenottajien perusteltuja odotuksia vakuutuskauden lopussa maksettavista bonuksista.
On the issue of PRE, Penrose (WE 16) states that he was told by the UK regulators that PRE in respect of terminal bonuses were not created by the society's bonus practice.
Hän sen sijaan argumentoi vastakkaisesti, väittäen, että vakuutuksenottajien perustellut odotukset syntyivät yhtiön vakuutuskauden lopussa maksettavia bonuksia koskevan käytännön takia (toisin sanoen, että vakuutuksenottajat odottivat perustellusti, että heillä oli oikeus tai että he saisivat harkinnanvaraisia bonuksia sopimuksenmukaisten etujen lisäksi).
Instead he argues in the opposite direction, stating that PRE did arise by reason of the Society's terminal bonus practice (in other words, that policyholders had reasonably expectations that they were entitled or would receive discretionary bonuses in addition to contractual benefits).
WE 16:n luvussa 18, kohdassa 220, sanotaan: "GAD ja valtiovarainministeriö ovat kertoneet tutkimuksen tekijöille, että GAD ja sääntelijät tunnustivat aina vakuutuskauden lopussa maksettavien bonusten olennaisuuden mutta että yhtiön bonuskäytäntö ei luonut vakuutuksenottajien perusteltuja odotuksia vakuutuskauden lopussa maksettavista bonuksista.
Paragraph 220, chapter 18, WE 16, states: "GAD and the Treasury have told the inquiry that the relevance of terminal bonus was always recognised by GAD and the regulators, but that PRE in respect of terminal bonus was not created by the Society's bonus practice.
Ne viittaavat huomautuksiin, joiden mukaan vakuutuskauden lopussa maksettavat bonukset eivät olleet taattuja.
They point to the notes that stated that terminal bonus was not guaranteed.
GAD ja valtiovarainministeriö tunnustavat kuitenkin myös, että vakuutuksenottajien perustellut odotukset eivät rajoittuneet taattuihin etuihin.
However, GAD and the Treasury also recognise that PRE was not restricted to guaranteed benefits.
Ei ole välttämätöntä päätellä, että vakuutuksenottajilla olisi perusteltuja odotuksia täsmällisen bonussumman saamisesta, ollakseen sitä mieltä, että perusteltuja odotuksia olisi silti syntynyt.
It is not necessary to conclude that policyholders would have reasonable expectations of receiving a precise amount of bonus to take the view that reasonable expectations would still have been created.
Tätä seikkaa korostetaan GAD:n omissa esityksissä: "Henkivakuutusmarkkinoilla oli yleisesti hyväksytty tosiasia, että vakuutuskauden lopussa maksettavien bonusten aikaisemmat tasot eivät luoneet perusteltuja odotuksia tulevaisuudesta, koska ne olivat kokonaan riippuvaisia markkinaolosuhteista ja niihin vaikutti tietynasteinen tasaaminen, joka vaihteli huomattavasti yhtiöstä toiseen."
The point is highlighted in GAD's own representations: “It was generally accepted in the life insurance market that past levels of terminal bonus did not create reasonable expectations for the future, as they would be entirely dependent on market conditions, subject to a degree of smoothing, which varied considerably from company to company.”
Perusteltu odotus ei olisi, että vakuutuksen mainittu täsmällinen arvo olisi maksettavissa, riippumatta markkinaolosuhteista tai tasaamisesta, vaan että arvon pieneneminen heijastaisi kielteisiä markkinaolosuhteita.
The reasonable expectation would not be that the precise policy value quoted would be payable, regardless of market conditions or smoothing, but that any reduction would reflect adverse market conditions.
Asemaa, jossa yhtiöllä ei ole varaa kunnioittaa vakuutusten arvoa nostamatta markkina-arvoja tai sukupolvien välisiä siirtoja, eivät yhtiön vakuutuksenottajat olisi ymmärtäneet heille annetuista tiedoista, eikä se olisi leimannut heidän perusteltuja odotuksiaan."
A position where the Society could not afford to honour the policy values without rising market values or inter-generational transfers would not have been understood by the Society's policyholders on the information provided to them, and would not have informed their reasonable expectations."
Varsinainen valvonta henkivakuutusalan käsissä
Effective control in the hands of the life assurance industry
"Investors' association tekee sen johtopäätöksen, että Yhdistyneen kuningaskunnan vakavaraisuusjärjestelmä oli suunniteltu antamaan kuva asianmukaisesta sääntelystä mutta jätti varsinaisen valvonnan henkivakuutusalan käsiin ", on Michael Josephsin H2:ssa tekemä johtopäätös.
" The Investors' association concludes that the UK prudential system was designed to give the appearance of proper regulation but it left effective control in the hands of the life assurance industry ", is the conclusion drawn by Mr JOSEPHS in H2.
Hän pyysi EQUI-valiokuntaa tutkimaan, " onko tällainen johdonmukainen salassapito- ja harhaanjohtamiskuvio yhdenmukainen EY:n henkivakuutusdirektiivien mukaisen sääntelyjärjestelmän kanssa tai pitäisikö sen olla sitä. "
He asked EQUI to examine " whether such a consistent pattern of concealment and misdirection is or should be compatible with the regulatory regime implicit in the EC Life Directives ."
FSA ei vakuutusalan ohjaama
FSA not industry-led
Viitaten väitteisiin, joiden mukaan rahoituspalveluviranomainen FSA olisi 'vakuutusalan ohjaama' sekä vakuutusalan rahoittama ja FSA 'katsoisi vakuutusalan näyttämään suuntaan', Martin McElwee katsoo H3:ssa, ettei tämä ole oikeudenmukainen luonnehdinta.
Referring to allegations that the FSA is ‘industry-led’ as well as industry-funded and that the FSA is ‘facing the way of the industry’, Mr. McELWEE in H3 believes that this is not a fair characterisation.
Hänen mukaansa "FSA:lla on neljä lakisääteistä tavoitetta: luottamus markkinoihin, yleisön tietoisuus, kuluttajansuoja ja talousrikollisuuden vähentäminen.
According to him, “the FSA has got four statutory objectives: market confidence, public awareness, consumer protection and the reduction of financial crime.
Lain mukaan FSA:n on mahdollisuuksien mukaan toimittava tavalla, joka on yhdenmukainen näiden tavoitteiden kanssa.
Under statute, the FSA must, as far as possible, act in a way that is compatible with those objectives.
Tavoitteista ainakin kolme on mielestäni kuluttajalähtöisiä ja yksi, markkinoihin kohdistuvan luottamuksen ylläpitäminen, ainakin neutraali kuluttajan ja liiketoiminnan harjoittajan välissä.
Of these at least three appear to me to be consumer-facing and one, the maintenance of market confidence, at least neutral as between consumer and practitioner.
Korkeammalla tasolla tämäkin on tietysti loppujen lopuksi kuluttajan eduksi siinä mielessä, että se hyödyttää markkinaosapuolia.
At a higher level, of course, even this is ultimately to the benefit of consumers, to the extent that it benefits market participants.
Myös nämä edut välittyvät loppujen lopuksi kuluttajille."
Those benefits are also ultimately passed on to consumers.”
Saman viestin välitti David Strachan FSA:sta H4:ssä selittäen, että "FSA on riippumaton Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksesta.
The same message was put across by David STRACHAN from the FSA in H4, explaining that "the FSA is independent of the UK Government.
Sitä ei myöskään rahoiteta yleisistä verovaroista.
Nor is it funded through general taxation.
Toimintamme rahoitetaan kokonaan maksuista, joita meillä on oikeus periä sääntelemiltämme yrityksiltä tai sellaisilta, jotka käyttävät Yhdistyneen kuningaskunnan arvopaperimarkkinoita ja -pörssejä. ...
Rather, we are funded entirely through our power to levy fees on the firms we regulate or which use the UK ’s stock markets and exchanges. [...]
Olemme parlamentin perustama lakisääteinen sääntelijä; emme ole itsesääntelyelin emmekä vapaaehtoiseen jäsenyyteen perustuva ammattijärjestö. ...
We are a statutory regulator established by Parliament; we are not a self regulatory body or a trade association with voluntary membership. [...]
Säänneltyjen yritysten kaikilta rahoitusalan sektoreilta on maksettava sääntelyn kustannuksista."
Regulated firms across all financial sectors must pay for the costs of regulation."
10 artikla – Valvontavaltuudet & kirjanpitoasiakirjat
Article 10 – Supervisory powers & accounting returns
ELASista tuli Ponzi-rahasto
ELAS became a Ponzi fund
Tom LAKE uskoo myös, että " Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ja sääntelyviranomaisten laiminlyönnit johtivat siihen, että ELASin voittoa tuottavasta rahastosta voi tulla 'Ponzi-rahasto', jossa houkuttelevia osinkoja tuettiin uusien ja senhetkisten vakuutuksenottajien kasvavilla sijoituksilla " (H1).
Mr. LAKE also believes that " the failures by the UK Government and regulatory authorities allowed ELAS' with-profits fund to become a “Ponzi fund” in which attractive payouts were subsidised from growing investments by new and existing policyholders " (H1).
Hän väittää, että varojen pidättämisellä odotettujen osinkojen maksamiseksi oli lain suoja mutta Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset laiminlöivät velvollisuutensa panna laki täytäntöön.
He claims that retention of funds to meet expected payouts was protected by law but UK authorities failed in their duty to enforce the law.
Leslie Seymour on samaa mieltä H7:ssä: "Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijä olisi helposti voinut määrittää pyramidijärjestelmän olemassaolon, yhdessä varausten puuttumisen kanssa – kuten Penrose ja Hodgson tekivät – ja ryhtyä direktiivin edellyttämiin korjaaviin toimiin.
Mr SEYMOUR in H7 is of the same view: "the UK regulator could easily have determined the existence of a pyramid scheme, together with the absence of reserves – as did Penrose and Burgess and Hodgson – and taken remedial action as required by the Directive.
Tämä oli oleellista etenkin siksi, että väitetty vararahaston olemassaolo oli keskeinen myyntikikka kaikkialla yhteisössä."
This was essential, particularly as the declared presence of a reserve fund was a key selling point throughout the Community."
Liikaa luottamusta "kevytsääntelyyn" perustuvaan lähestymistapaan
Over-reliance on 'light touch' approach
Tom Lake toteaa H1:ssä, että kyseiset laiminlyönnit täytäntöönpanossa kattavat valtuudet puuttua vakuutuksenottajille aiheutuneeseen vahinkoon, vakavaraisuusraporttien puutteellisuuden, riittämättömät resurssit, toimimattoman vastuunjaon kuluttajien informoinnin sääntelyssä " sekä liian luottamuksen vakuutusalan ohjaamiin virastoihin ja perinteisen 'kevytsääntelyyn' perustuvan lähestymistavan ".
M. LAKE claims in H1 that those implementation failures cover the powers to deal with prejudices to policy-holders, inadequacy of regulatory returns, inadequate resources, unworkable divisions of responsibility in respect of regulation of consumer information " and over-reliance on industry-led agencies and the traditional “light touch” approach ".
Hän väittää, että tämä lähestymistapa teki Yhdistyneestä kuningaskunnasta vastahakoisen hyväksymään direktiivien tarkoituksen, ja näin ollen se laiminlöi sekä niiden täytäntöönpanon että toteuttamisen.
He claims that this approach made the UK reluctant to adopt the aim of the life directives and thus failed in their implementation as well as in their execution.
Leslie Seymour tukee tätä näkökulmaa H7:ssä: direktiivien valvontavaatimuksissa "sana 'tulee' on mainittu kaikkialla.
Mr SEYMOUR in H7 corroborates this view: on the Directives’ requirement for supervision, "the word ‘shall’ is mentioned all over the place.
Niissä ei lue 'voi' vaan 'tulee'.
It is not ‘may’, but ‘shall’.
Ainoa tulkinta, jota on siteerattu Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelyn kohdalla, on 'kevytsääntely' – jota minä kutsun 'pää hiekkaan' -sääntelyksi."
The only interpretation that has been quoted for UK regulation is ‘light touch’ – which I call ‘head in the sand’ regulation. "
Hän muistuttaa lukuisista sääntelemättömistä käytännöistä ELASin sisällä, mukaan lukien "sellaiset kauheudet kuin jälleenvakuutussopimus, joka tarkasteltaessa osoittautui arvottomaksi, ja yhtiön aktuaari, joka oli nimitetty edustamaan vakuutuksenottajien oikeuksia, vaikka hän todellisuudessa oli yhtiön liiketoiminnasta vastaava toimitusjohtaja" .
He recalls the numerous unregulated practices within ELAS, including "such horrors as a reinsurance contract which on examination was worthless, and a company actuary who was engaged to represent policyholders’ rights while he was in fact the chief executive of the company’s business".
Kaikesta huolimatta hän toteaa, ettei usko raskaaseen sääntelyyn, mutta "että vakuutuksenottajalle pitäisi antaa selkeitä ja oikeita tietoja hänen vakuutuksestaan.
Nevertheless, he states that he does not believe in heavy regulation but "that a policyholder should be given clear and accurate information regarding their policy.
Se on direktiiveissä; se on täysin järkevää.
It is in the directives; it is totally reasonable.
On myös täysin järkevää, että sääntelijä, jonka täytyy valvoa ja tietää perusteellisesti, mitä tapahtui vakuutusyritykselle, jonka kotipaikka oli sen alueella, tekee juuri niin ja varmistaa, ettei ihmisille anneta väärää tietoa ja ettei yritys voi harjoittaa liiketoimintaansa esitteidensä vastaisesti."
It is also totally reasonable that the regulator who has to supervise and know thoroughly what was happening to an insurance business, whose head office was in his territory, does just that, and makes sure that people are not given wrong information and that the company is not able to run its business contrary to its sales material."
Yhtiön raportit eivät täyttäneet direktiivin vaatimuksia
The Society's returns did not meet the directive's requirements
Kirjanpitoraporteista Penrose (WE 16) sanoo, että "niin kauan kuin yhteisön direktiiveissä säädetään lakisääteisestä solvenssitestistä, tarvitaan rahoitusselvityksiä, jotka täyttävät tähän tarkoitukseen kehitetyt lainsäädännön vaatimukset.
On the accounting returns, Penrose (WE 16) says that "so long as there is a regulatory solvency test prescribed under European Directives, there will be a need for financial statements that meet the regulatory requirements developed for that purpose.
Historiallisessa järjestelmässä nämä selvitykset ovat olleet vaikeaselkoisen arvoituksellisia, äärimmäisen monimutkaisia ja monisanaisia ja niin yksityiskohtaisia, että yleinen vaikutelma sisällöstä on hautautunut yksityiskohtien alle.
Under the historic regime these statements have been impenetrably mysterious, over-complex, over-wordy, and detailed to the point that overall substantial effect has been buried.
Yhtiön raportit olivat niin sekavia, että merkityksellistä tietoa jäi huomaamatta sääntelijöiltä ja heidän neuvonantajiltaan GAD:ssa."
The Society's returns were so convoluted that material information escaped notice of regulators and their advisers in GAD."
Tämä raporttien selkeyden puute saattaa rikkoa 10 artiklan vaatimuksia; siinä edellytetään, että Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijä perehtyy yksityiskohtaisesti yritysten tilaan ja vaatii asiakirjojen esittämistä tai suorittaa tarkastuksia paikalla.
This lack of clarity of the returns could contravene the requirements of Article 10, which requires of the UK regulator that it make detailed enquiries and require the submission of documents or carry out on-the-spot investigations.
Muut todisteet näyttävät viittaavan siihen, että sääntelijät suhtautuivat aina kohtuuttoman kunnioittavasti ja jopa pelokkaasti ELASin johtoon.
Other evidence seems to suggest that the regulators were always excessively respectful and even fearful of the ELAS management.
Ne laati GAD … Tarkastusraportteihin merkittiin muutamia keskeisiä lukuja, uusien vakuutussopimusten määrä, liikkeet vakuutusmaksuvastuissa ja vähimmäissolvenssimarginaalin (RMM), jonka verran varat ovat vastuita suuremmat, kate.
The scrutiny reports would record a few headline figures, the amount of new business written, the movement in mathematical reserves and the cover for the required minimum margin (RMM) of assets over liabilities."
Yhtiön RMM-kate oli selkeästi keskeinen suhdeluku … joka putosi 1980-luvun keskivaiheilta vuosikymmenen lopulle, 8,5-kertaisesta vuonna 1984 3,8 ‑kertaiseen vuoden 1988 raportissa.
The Society's cover for the RMM was clearly a key index ... dropping through the mid to late 1980s, from 8.5x in 1984 to 3.8x in the 1988 returns.
Kirjeenvaihtoarkistojen puuttuessa ei ole mahdollista sanoa täsmälleen, mitä raportteja koskevia epäilyksiä on saattanut olla olemassa tai miten RMM-katteen laskusuuntaukseen suhtauduttiin, mutta se ei näytä olleen sääntelijöille mikään suuri huolenaihe."
In the absence of the correspondence files, it is not possible to say exactly what doubts may have existed over the returns, or how the downwards trend in cover for RMM was regarded, but it would not appear to have been an issue of any great concern to regulators."
"Kauppa- ja teollisuusministeriön Equitableen liittyvää kirjeenvaihtoa koskevia asiakirjoja ei ole ajanjaksolta ennen vuotta 1991.
"There are no DTI correspondence files dealing with Equitable for the period prior to 1991.
Joukko aiempia asiakirjoja tuhottiin … vuonna 1998, kun vakavaraisuusraportteja koskevat asiakirjat olivat vielä saatavilla (vuodet 1987 ja 1988 kateissa) vuoteen 1981 saakka."
A group of earlier files was destroyed ... in 1998 while the regulatory return files were still available (1987 and 1988 missing) back to 1981."
3HVD:n 10 artiklaa ei noudatettu: resurssien puute ja vakuutuksenottajien perusteltujen odotusten kunnioittamisen puute
Article 10 of the 3LD not respected: under-resourcing and non-respect of PRE
Tom Lake väittää H1:ssä, että " vakuutuksen sääntelijöillä oli selvästi liian vähäiset resurssit koko 1990-luvun ajan ", mikä rikkoo 1HVD:n 23 artiklan 3 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna 3HVD:llä (10 artikla).
Mr. LAKE in H1 claims that the " insurance regulators were seriously under-resourced throughout the 1990s ", contravening Article 23(3) of the 1LD as amended by the 3LD (Article 10).
Hän jatkaa argumentoiden, että 1HVD:n 23 artiklan 3 kohdan b alakohta, sellaisena kuin se on muutettuna 3HVD:llä (10 artikla), edellyttää, että toimivaltaisilla viranomaisilla on tarvittava toimivalta ja keinot vakuutettujen etuja vaarantavien epäkohtien välttämiseksi tai poistamiseksi, mitä ei tehty tässä tapauksessa.
He then goes onto argue that Article 23(3)(b) of the 1LD as amended by the 3LD (Article 10) requires that the powers and means be sufficient to allow the competent authorities to be able to prevent or remedy any irregularities prejudicial to the interests of the policyholders, which was not done in this case.
Bairdin raportissa (WE 17) tuetaan myös ajatusta, että vakuutuksen sääntelijöillä oli liian vähäiset resurssit niiden ratkaisevien vuosien aikana, joina ELASin kriisi kehittyi.
The Baird Report (WE 17) also gives support to the idea that insurance regulators were under-resourced during the crucial years when the ELAS crisis developed .
Siinä viitataan vakuutusten sääntelyyn osallistuvan henkilökunnan jakautumiseen 1. tammikuuta 1999: "…noin 200:n vakuutusyrityksen (…) toiminnan vakauden valvontaan osallistuvan henkilöstön kokonaismäärä oli alle 135.
It refers to the breakdown of staff involved in the insurance regulation on 1 January 1999: “...the total number of staff involved in the prudential regulation of approximately 200 insurance companies (…) was less than 135.
Vertailun vuoksi todettakoon, että noin 135 henkilöstön jäsentä osallistui 400 toimiluvan saaneen Yhdistyneen kuningaskunnan pankin, rakennusyhtiön ja muiden kuin EU:n jäsenmaiden laitosten Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivien sivukonttoreiden sääntelyyn" (kohta 2.23.5).
By way of comparison, there were approximately 135 staff involved in the regulation of 400 authorised UK banks, building societies and UK branches of non-EU institutions” (paragraph 2.23.5).
Myös Josh Holmes (WE 84) antaa uskottavuutta Bairdin raportille kritisoidessaan sääntelijöiden käytössä 1990-luvulla olleiden välineiden puutetta.
Mr. HOLMES (WE 84) also gives credence to the Baird report when criticizing the lack of means available to regulators during the 1990’s.
Lisäksi hän toteaa, että "vaikka otetaan huomioon harkintavalta, joka jäsenvaltioilla on sääntelyn resurssien asianmukaisesta tasosta päätettäessä, on kyseenalaista, antoiko Yhdistynyt kuningaskunta toimivaltaisille viranomaisilleen valvontaan tarvittavat välineet, joita koskevat standardit nimenomaan vahvistettiin yhteisön lainsäädännössä marraskuussa 1992.
In addition, he states that “ even allowing for the discretion which Member States possess in deciding upon an appropriate level of regulatory resources, it must be open to doubt whether the UK provided its competent authorities with the means necessary for supervision, the standard explicitly laid down in the Community legislation since November 1992.
Yhtäältä on kysyttävä, keskittyikö tehtävään määrällisesti riittävästi henkilöstöä.
On the one hand, it must be asked whether in numerical terms sufficient staff were devoted to the task.
Toisaalta on myös kysyttävä, oliko käytettävissä olevalla henkilöstöllä asianmukainen pätevyys suorittaa tehokasta valvontaa."
On the other hand, it must also be asked whether the personnel that were available were appropriately qualified to provide supervision which was effective.”
Lake väittää myös, että Yhdistynyt kuningaskunta yksinkertaisesti ei pannut täytäntöön oikeudellisia vaatimuksia antaakseen viranomaisille mahdollisuuden valvoa oman vakuutuksenottajien perusteltuja odotuksia koskevan lainsäädäntönsä soveltamista, vaikka se olikin asianmukaista ja tarpeellista, ja rikkoi näin ollen yhteisön lainsäädäntöä.
Mr. LAKE also claims that the UK simply did not implement the legal requirements to enable the authorities to monitor the application of its own law in respect of PRE, despite its being appropriate and necessary, and thus breaching Community law.
Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelyjärjestelmän soveltuvuus, eroavia näkökantoja
Adequacy of UK regulatory regime, differing views
Toisin kuin muut todistajat, Charles Thomson, ELASin nykyinen toimitusjohtaja toteaa H2:ssa, että " useiden vuosien ajan Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijöillä oli erittäin laajat valtuudet esittää kysymyksiä yrityksille ja huomattavat valtuudet puuttua asioihin poikkeuksellisissa tapauksissa.
Contrary to other witnesses, Charles THOMSON, current CEO of ELAS states in H2 that " for many years the Regulators in the UK had very extensive powers to raise questions with companies and considerable powers to intervene in exceptional cases.
Tarkemmin sanottuna ministerillä oli valtuudet puuttua asioihin, jos vakuutuksenottajien tai mahdollisten vakuutuksenottajien perusteltuihin odotuksiin ei vastattu.
Specifically, the Secretary of State had the power to intervene if the reasonable expectations of policyholders or prospective policyholders were not being met.
Lyhyesti sanottuna, mielestäni Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijöillä oli sekä ennen konsolidoidun henkivakuutusdirektiivin seurauksena tehtyjä muutoksia että niiden jälkeen riittävät valtuudet säännellä tehokkaasti."
In short, my view is that the relevant regulators in the UK both before and after the changes made as a consequence of the consolidated life directive had sufficient powers to regulate effectively. "