natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Equitable Lifen toimitusjohtaja (H8) katsoi, että "päätös vakuutusarvoista kuului hallitukselle eikä vakuutuksenottajille: päätöksen jälkeen vakuutuksenottajille kerrottiin, että vakuutusarvot olivat varojen mukaiset, joten heillä oli tarvittavat tiedot tehdäkseen perustellun päätöksen siitä, jäädäkö vai lähteä." vakuutuksenottajille.
EL CEO Mr. Thomson (H8) claimed that " the policy value decision was for the board, not for policyholders: following the decision they were told policy values were in line with assets, so they were able to take an informed decision, about whether to stay or leave." to policyholders
Ks. myös 29. lokakuuta 2001 päivätty Equitable Lifen kirje vakuutuksenottajalle lausunnossa WE-CONF19.
see also letter of 29 October 2001 from EL to policyholder in WE-CONF19.
1. joulukuuta 2001 : FSA sai täydet toimintavaltuudet Yhdistyneen kuningaskunnan ainoana sääntelyelimenä.
1 December 2001 : FSA became fully operational as UK single regulator
Virallinen ehdotus kompromissijärjestelmästä lähetettiin vakuutuksenottajille.
Formal Compromise Scheme Proposal was sent to policyholders
7. joulukuuta 2001 : FSA ilmoitti julkisesti hyväksyvänsä kompromissijärjestelmän yleiskirjeessään (Scheme Circular).
7 December 2001 : FSA publicly endorsed the Compromise Scheme in its Scheme Circular
11. tammikuuta 2002 : Vakuutuksenottajat äänestivät kompromissijärjestelmästä: hyväksyntä edellytti, että yli 50 prosenttia yksittäisistä vakuutuksenottajista, jotka edustivat 75:tä prosenttia molempien vakuutustyyppien (takuutuottoisten ja ei-takuutuottoisten) arvosta, äänestivät sen puolesta.
11 January 2002 : Policyholders voted on the Compromise Scheme: approved if endorsed by over 50% of individual policyholders representing 75% of the value of both types of policies (GAR and non-GAR)
28. tammikuuta 2002 : Equitable Life ilmoitti, että vakuutuksenottajien ylivoimainen enemmistö kannatti ehdotusta (98 prosenttia ei-takuutuottoisten ja 99 prosenttia takuutuottoisten vakuutusten ottajista).
28 January 2002 : EL announced policyholders voted overwhelmingly in favour of the deal (98% non-GAR, 99% GAR policyholders)
8. helmikuuta 2002 : Ylioikeus hyväksyi kompromissijärjestelmän, jota alettiin soveltaa välittömästi; Equitable Life alkoi periä 10 prosentin rangaistusmaksua varojen nostamisesta.
8 February 2002 : High Court approved Compromise Scheme which became immediately operational; EL applied 10% exit penalty; Halifax injected the promised £250 million into EL
Lausunnon WE29 liitteessä A.30 kerrotaan yksityiskohtaisesti: "Charles Thomson, josta tuli toimitusjohtaja maaliskuussa 2001, sai joulukuuhun 2001 päättyneeltä vuodelta 275 000 punnan bonuksen hänen 347 758 punnan kokonaispalkkansa lisäksi; Vanni Treves, josta tuli Equitable Lifen hallituksen puheenjohtaja helmikuussa 2001, sai 250 000 punnan bonuksen 58 750 punnan palkkansa lisäksi."
WE29, annex A.30 details: " Charles Thomson, who became CEO in March 2001, was given a bonus of £275.000 in addition to his total remuneration package of £347.758 for the year to December 2001; Vanni Treves, who took over as EL chairman in February 2001, was given a bonus of £250.000 in addition to his remuneration of £58.750 ."
Thomson selitti lausunnossa H8, että päätöksen bonusten myöntämisestä teki "Equitable Lifen palkkiokomitea, jonka puheenjohtaja oli Sir Philip Otton, ja yrityksen hallitus hyväksyi sen yksimielisesti.
On this issue Mr. Thomson explained in H8 that the decision to award these bonuses was reached "by the EL remuneration committee, chaired by Sir Philip Otton, and unanimously endorsed by the Society's Board.
Hallitus katsoi, että maksut olivat asianmukaisia, oikeudenmukaisia, ansaittuja eivätkä todellakaan liian avokätisiä." (ks. myös Equitable Lifen vuosikokous, toukokuu 2002) .
The Board agreed that the payments were appropriate, fair, justly deserved and certainly not overgenerous." (see also EL AGM, May2002)
Mahdollisena selityksenä siihen, miten tarve heinäkuussa 2001 tehdylle vakuutusarvojen 16 prosentin leikkaukselle oli syntynyt, Slater toimitti kaavion
In suggesting an explanation on how the need for the 16% cut in policy values of July 2001 had arisen, Mr. SLATER submitted a chart
WE34, s. 2; tiedot perustuvat Penrosen raportin tuloksiin. , josta näkyi, että Equitable Life oli yli kymmenen vuoden jättänyt tasapainottamatta vakuutusarvonsa ja omistusarvonsa ja kerännyt näin vuosittain huomattavia vajeita vuodesta 1989 vuoteen 2000.
WE34, page 2; data based on findings of the Penrose Report. showing that, over more than a decade, EL had not balanced its policy values with asset values, thus accumulating substantial deficits every year from 1989 to 2000, with peaks of 28% in 1990 and 20% in 1994.
Tämä "toimintatapa, jossa maksettiin yhteensä enemmän etuja kuin sijoitustoiminnasta saatiin todellista tuottoa, houkutteli satoja tuhansia pahaa-aavistamattomia uusia sijoittajia, ja yritys kasvoi valtavasti.
As a result of this " policy of declaring total bonuses in excess of actual investment performance encouraged hundreds of thousands of innocent new investors and the Society expanded hugely.
Equitable Lifen ylin johto selvästi ymmärsi, millaisia riskejä se otti.
Equitable Life's senior management clearly recognised the risks they were taking.
27. kesäkuuta 2001 toimitusjohtaja Charles Thomsonin esitti yrityksen uudelle hallitukselle näkemyksensä siitä, minkä suuruista ylijäämää hän olisi odottanut vuoden 1999 lopussa.
On 27 June 2001 the new board of directors heard Chief Executive Charles Thomson’s view of the level of surplus he would have expected at the end of 1999.
Thomson huomautti, että vuoden 2000 alussa vakuutusarvot ylittivät omistusarvon noin 3 prosentilla, mikä oli hyväksyttävän rajoissa.
Thomson commented that at the beginning of 2000, the excess of policy values over the value of assets was approximately 3%, which would have been within the acceptable range.
Vastauksessaan asiasta esitettyyn kysymykseen Thomson vahvisti, että normaalien vakuutusmatemaattisten periaatteiden mukaan hän olisi odottanut, että omistusarvo olisi tuolloin ollut ehkä noin 6–7 prosenttia vakuutusarvoja suurempi.
In response to a question, Thomson confirmed that under normal actuarial principles he would have expected there however to have been an excess in the value of assets over policy values of perhaps 6-7% at that time.
Vuoden 2000 alussa yritykseltä puuttui varoja (tai se oli myöntänyt liikaa etuja) noin 10 prosenttia (3 prosenttia + 7 prosenttia), rahassa 2,5 miljardia puntaa.
At the beginning of 2000 the Society was short of assets (or had voted excessive bonuses) of about 10% (3%+7%) or £2½ billion.
Takuutuottoasian tuomioistuinkäsittelyn häviäminen heinäkuussa 2000 kasvatti tämän vajeen 4 miljardiin puntaan.
The loss of the GAR case in July 2000 increased this shortage to £4 billion.
Tämä oli suurin piirtein se summa, joka 16. heinäkuuta 2001 tehdyllä vakuutusarvojen 16 prosentin leikkauksella saatiin."
This was approximately the amount recovered by the 16% cut of policy values on 16th July 2001."
Hyman-asian tuomioistuinkäsittelystä ja sen seurauksesta lausunnossa WE46 lainataan Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriön henkivakuutusalan neuvonantajaa Ned Cazaletia, joka sanoi takuutuottoisia vakuutuksia ottaneista vakuutuksenottajista: "He yksinkertaisesti sahasivat poikki oksan, jolla istuivat.
Referring to the outcome of the Hyman litigation and its consequences, WE 46 cited Mr. Ned CAZALET, an advisor to the UK Treasury on life insurance, saying of the GAR policyholders : "They just shot themselves in the head.
He voittivat oikeusjutun.
They could win a court victory.
Kysymys kuuluu: Mitkä ovat voiton seuraukset?
The question is: What are the consequences of winning?
Equitable Lifea odottaa mahdollinen 1,5 miljardin punnan lasku taattujen annuiteettituottojen kattamiseksi.
The Equitable is left facing a possible bill of £1.5 billion to cover the guaranteed annuity rates.
Sillä ei ole niin paljon vapaata rahaa."
It does not have that kind of money to spare."
Cazalet tiivisti takuutuottokysymyksen varsin epäviralliseen sävyyn seuraavasti: "Ajatellaanpa, että Equitable Life on suklaapastillirasia.
Wrapping up the GAR issue on a more informal note, Mr. CAZALET concluded: " Think of the Equitable as a box of Smarties.
Opettaja lupaa joukolle lapsia neljä pastillia kullekin.
The teacher promises a group of children four each.
Rasia on kuitenkin pienempi kuin opettaja luuli, ja kun kaikki pastillit jaetaan koko luokan kesken, niitä riittää vain kolme jokaiselle.
But the tube is smaller than the teacher thought and, when the sweets are shared between the whole class, there are only enough for three each.
Pettynyt luokka vaatii, että lupaus on pidettävä.
The disappointed group demands the promise be kept.
Ainoa tapa saada ylimääräiset makeiset on napata ne toisilta luokkatovereilta.
The only way to get the extra Smarties is by grabbing them from their classmates.
Nahistelun jälkeen jäljellä on vain tallattua suklaata ja sokerikuorrutuksen sirpaleita."
After a scrap, nothing remains but mushy chocolate and broken icing."
3b) Kompromissijärjestelmän yksityiskohtaiset vaatimukset
3b) The Compromise terms in detail
Käytännössä kompromissi tarkoitti, että
In practice, the compromise terms meant that:
- 70 000 yksittäisen takuutuottoisen eläkevakuutuksen ottajan vakuutusarvoa nostettaisiin 17,5 prosenttia , jos he luopuisivat oikeudestaan takuutuottoon
- 70.000 GAR individual policyholders would get an increase of 17,5% in their policy value , in exchange for giving up their rights to a guaranteed annuity rate
- 415 000 yksittäisen muun kuin takuutuottoisen vakuutuksen ottajan vakuutusarvoa nostettaisiin 2,5 prosenttia , jos he luopuisivat oikeudestaan nostaa tuomioistuimessa vilpillistä myyntiä koskeva kanne Equitable Life -yhtiötä vastaan.
- 415.000 non-GAR individual policyholders would get an increase of 2,5% in their policy value , in exchange for giving up their right to sue Equitable Life for mis-selling.
WE29:n professori David Blake totesi, että " joulukuussa 2001 esitetystä kompromissijärjestelmäehdotusta koskevasta asiakirjasta (ja vuoden 2001 välitilinpäätöksestä) kävi ilmi, että tuottorahaston tulevaisuus olisi vaakalaudalla vain, mikäli vakuutuksenottajat eivät äänestäisi takuutuottoisiin vakuutuksiin liittyvät ongelmat ratkaisevan kompromissijärjestelmäehdotuksen puolesta ".
In WE29 Professor David BLAKE claimed that " the compromise scheme proposal documentation of December 2001 (and the 2001 interim accounts) indicated to policyholders that the with-profits fund would face an uncertain future only if policyholders failed to vote for the compromise scheme proposal that removed the problem with guaranteed annuities (GARs).
"Asiakirjoissa ei mainittu, että vaikka kompromissijärjestelmäehdotus hyväksyttäisiinkin, tuottorahasto suljettaisiin teknisen maksukyvyttömyyden vuoksi."
These documents gave no indication that, even if the CSP was approved, the with-profits fund would be close to technical insolvency."
Professori lisäsi vakuutusta koskevana suosituksena, että " tulevaisuudessa, sijoittajien osallistuminen samaan yhteiseen sijoitusrahastoon tulisi sallia vain, mikäli kaikki saisivat saman odotetun (tai ennakoidun) tuoton ".
He added as a policy recommendation: " in future, investors should only be permitted to participate in the same pooled investment fund if they all get the same expected (or ex ante) return."
WE29, 5 ja 7 kohta.
WE29, para.5 and 7.
Kompromissijärjestelmäehdotukseen viitaten WE29:ssa EL-yhtiön johtokunnan kerrottiin väittäneen sen ratkaisuehdotuksen perustuvan neljään periaatteeseen.
Referring to the content of the Compromise Scheme proposition, WE29 reported that the EL board had argued that "four principles underpinned its proposed solution.
"Ehdotuksen on oltava oikeudenmukainen kaikkien takuutuottoisten vakuutuksenottajaryhmien kannalta, helposti ymmärrettävissä ja toteutettavissa sekä korkeimman oikeuden hyväksymä."
It must be fair to all with-profits policyholder groups, easily understandable and implementable, as well as acceptable to the High Court."
Johtokunta väitti järjestelmän olevan takuutuottoisten vakuutusten ottajien kannalta näiden periaatteiden mukainen, sillä sen mukaisesti " takuutuottoisten vakuutusten ottajat saivat laillisista oikeuksistaan luopumisen vastineena realistiseen arvioon perustuvan oikeudenmukaisen hyvityksen, jonka määrä jaetaan eri takuutuottoisten vakuutusten ottajien kesken näiden oikeuksien arvon mukaisesti; järjestelmässä hyvityksen määrästä vähennetään muiden kuin takuutuottoisten vakuutusten ottajien hylkäämien mahdollisten korvaushakemusten arvo; hyvitys annetaan takuutuottoisten vakuutusten ottajien vakuutusarvon suhteellisena korotuksena niin taatussa kuin takaamattomassa muodossa ".
The Board claimed that the Scheme satisfied these principles in respect of GAR policyholders since it involved "fair value compensation to GAR policyholders based on a ‘realistic estimate’ of the value of their legal rights given up ..., it apportions the compensation to different GAR policyholders in accordance with their rights; it reduces that compensation by the value of any possible claim for compensation given up by the non-GAR policyholders; the compensation takes the form of a proportionate increase in GAR policyholders’ policy values in both guaranteed and non-guaranteed form."
Ks. WE29, liite A.17–18.
see WE29, annex A.17-18.
Sen varalle, että vakuutuksenottajat eivät puoltaisi kompromissijärjestelmää, EL-yhtiön johtokunta muotoili seuraavat vaihtoehdot:
In the event that the Compromise Scheme were not approved at the policyholders' vote, the EL had board considered the following options
Ks. WE29, liite A.24–25.
see WE29, annex A.24-25. :
ELAS asetetaan selvitystilaan.
Liquidate ELAS.
Johtokunta päätti olla suosittelematta mitään näistä vaihtoehdoista, sillä niissä kaikissa oli sen mielestä huonoja puolia.
The Board decided not to recommend any particular one of these options, as it argued that each of them had disadvantages.
3c) Riippumattoman aktuaarin raportti
3c) The independent actuary's report
Equitable Life nimitti kompromissijärjestelmän arvioijaksi riippumattoman aktuaarin Michael Arnoldin
Equitable Life had appointed an independent actuary, Mr. Michael Arnold
Tämä totesi kuitenkin, että hänen tehtävänään oli " raportoida ainoastaan yhtiölle, eikä hänellä ollut velvollisuuksia yhtiön vakuutuksenottajiin nähden ".
He stated however that it was his duty "to report to the Society alone ... and no duty is owed to any policyholder of the Society.
Raportin tarkoituksena ei siis ole antaa neuvoja vakuutuksenottajille ."
In particular, it is not intended that this report constitutes advice to any policyholder ."
(WE-CONF9) Michael Arnold tarkensi vielä, että järjestelyn avulla tietyt saksalaiset vakuutukset oli voitu erottaa tehokkaasti muista takuutuottoisista vakuutuksista, joiden vaivana olivat tällaisiin vakuutuksiin liittyvät ongelmat .
(WE-CONF9) He further specified that " this arrangement has effectively isolated the specified German policies from the GAR problems confronting all other with-profits policies.
"Nämä saksalaiset vakuutukset eivät osallistu kompromissijärjestelmään, eikä järjestelmä vaikuta niihin."
These German policies will not be party to or affected by the Scheme."
Michael Arnoldin tosiasiallinen riippumattomuus kyseenalaistettiin WE75:ssa (f kohta), jossa valitettiin, että EL:n johtokunta oli "valvonut Arnoldin toimintaa rajoittamalla tämän ohjeita ja antamalla hänelle luvan sanoutua irti huolellisuusvelvollisuudesta vakuutuksenottajia kohtaan sekä tarjoamalla hänelle myöhemmin hyvin palkattua työtä".
The factual independence of Mr. Arnold was put in doubt in WE75 (point f), complaining that the EL board had " exercised control over him by restricting his instructions and permitting him to disclaim any duty of care to policyholders, and subsequently provided him with highly remunerative work."
FSA totesi myöhemmin, ettei nimitykselle ollut oikeudellista velvoitetta.
The FSA subsequently noted that " there had been no legal obligation for this appointment".
(WE29) Michael Arnold lisäsi, että " mikäli järjestelmää ei oteta käyttöön, varat on arvioitava uudelleen vakaan pitkän aikavälin investointiyhdistelmän perustamiseksi, jossa tunnustetaan, että takuutuottoisiin vakuutuksiin liittyvät ongelmat todennäköisesti jatkuvat jäljellä olevien vakuutusten voimassaolon ajan, minkä vuoksi yhtiön vakavaraisuusasema tulee pysymään epätyydyttävällä tasolla ".
He added that " in the event that the Scheme is not implemented, a full reappraisal of the asset mix would be required to establish a long-term stable investment mix which recognises that the GAR problem will be likely to persist throughout the lifetimes of remaining policies and as a result will cause an unsatisfactory solvency position to persist for the Society ."
Lisäksi Michael Arnold varoitti, että järjestelmä ei sulkenut pois kaikkia taattuihin etuihin liittyviä mahdollisia riskejä ja että järjestelmän oli myönnetty saattavan aiheuttaa haittaa yksittäisille eläkeikää lähestyville takuutuottoisten vakuutusten ottajille, jotka haluaisivat mahdollisesti käyttää takuutuotto-oikeuksiaan .
He also warned that " the Scheme does not eliminate all potential risks related to guaranteed benefits", adding that "it is recognized that the Scheme may be disadvantageous for individual GAR policyholders ... close to retirement who may intend to exercise their GAR rights."
3d) FSA:n rooli kompromissijärjestelmässä
3d) FSA's role in 'Compromise Scheme'
Kun kompromissijärjestelmää ehdotettiin vuoden 1985 ICA:n 425 jaksossa, FSA:lla ei ollut prosessissa muodollista osaa, mutta sääntelyelimenä sillä oli FSMA 2000 -lain mukaisesti toimivalta toimia tarvittaessa vakuutustenottajien etujen suojelemiseksi.
As the Compromise Scheme was proposed under Section 425 of the ICA 1985, the FSA had no formal role in the process but, as a regulator, it had, under the FSMA 2000 , the power to take action if it considered it appropriate, in order to protect the policyholders' interests.
Lisäksi FSA:lla oli oikeus tulla kuulluksi, jos järjestelmä aiottiin hyväksyä vakuutustenottajien äänestyksen jälkeen muodollisesti tuomioistuimessa.
The FSA could also seek to be heard if the scheme was taken to court for formal approval after the policyholders' vote.
FSA vahvisti 7. joulukuuta 2001 julkaistussa kompromissijärjestelmää koskevassa arviossaan (WE67) sopimuksen ehdot ja totesi, että sillä ei ollut mitään syytä puuttua asiaan ja vastustaa vakuutuksenottajille esitettyjä ehdotuksia , ja täsmensi FSA:n olevan merkityksellisten takuutuottoisten ja muiden kuin takuutuottoisten vakuutusten ottajien ryhmien suhteen tyytyväinen siihen, että vakuutusarvojen nostaminen on oikeudenmukainen vastine takuutuotto-oikeuksista ja mahdollisista vilpillistä myyntiä koskevista korvausvaatimuksista luopumiselle .
In its assessment of the Compromise Scheme published on 7 December 2001 (WE67), the FSA endorsed the terms of the deal, stating that " it had no reason to intervene to object to the proposals being put to policyholders" and specifying that " the FSA is content that, in relation to the relevant groups of GAR and non-GAR policyholders, the level of increase to policy values is a fair offer in exchange for the GAR rights and potential mis-selling claims that would be given up.
"Vaikka ryhmissä onkin yksilökohtaisia eroja, FSA on tyytyväinen siihen, ettei ryhmissä ole vakuutuksenottajia, joiden edut olisivat suhteettomasti suurempia tai pienempiä."
While there are variations from person to person, within each relevant group, we are content that there are no categories of policyholder within the groups who would receive disproportionately greater or lesser benefits ..."
Arviossa todettiin, että FSA " uskoo vahvasti, että menestyksekäs kompromissi tarjoaa periaatteessa parhaat mahdollisuudet vakauttaa tuottorahasto ja parantaa huolestuneiden vakuutuksenottajien näkymiä ".
It concluded that the FSA " firmly believes that a successful compromise would, in principle, offer the best prospect of bringing stability to the with-profits fund and improving the outlook for concerned policyholders ."
Mitä ehdotetun kompromissin monimutkaisuuteen tulee, FSA totesi pitävänsä tärkeänä, että " vakuutuksenottajille esitetty kompromissi on selkeä ja antaa riittävästi tietoa, jotta vakuutuksenottajat voivat muodostaa ehdotuksista äänestystä silmällä pitäen oman mielipiteensä ".
As far as the complexity of the proposed compromise is concerned, the FSA said it " believed it was important that the Compromise put to policyholders should be clear and should provide them with the information they need to form their own judgement about how to vote on the proposals put to them."
FSA tunnusti kuitenkin vakuutuksenottajille äänestystä varten lähetettyjen kompromissia koskevien asiakirjojen olleen monimutkaisia.
However, it acknowledged that " much of the Compromise documentation sent to policyholders for the vote is complex ...
FSA oli tyytyväinen, että materiaali oli riittävän selkeää, jotta vakuutuksenottajat voivat muodostaa henkilökohtaisen tilanteensa perusteella oman äänestyskantansa .
We are content that it is sufficiently clear to enable them to form their own view on how they should vote, in the light of their individual circumstances ."
FSA täsmensi lisäksi, ettei se voisi neuvoa vakuutuksenottajia henkilökohtaisesti, ja lisäsi, että " kun Equitable Life -vakuutuksenottajat tarvitsevat tukea äänestystä koskevaan päätöksentekoon, heidän on pyrittävä saamaan riippumatonta sijoitusneuvontaa ".
The FSA further specified that it could not provide personal advice to policyholders, adding that "where Equitable Life policyholders believe they require assistance in deciding how to vote, they will need to seek independent financial advice ."
3e) Vakuutuksenottajien valitukset
3e) Complaints by policyholders
Useat muiden kuin takuutuottoisten vakuutusten ottajat ja vakuutuksenottajien toimintaryhmien edustajat ovat esittäneet kompromissijärjestelmää koskevaa todistusaineistoa ja valituksia.
A large number of non-GAR policyholders and representatives of policyholders' action groups have submitted evidence and complaints about the Compromise Scheme.
Vakuutuksenottajien vaatimusten mukaan järjestelmä oli laadittu alusta pitäen vakuutuksenottajien vahingoittamiseksi ja ehdottaessaan järjestelmää syyskuussa 2001 EL:n johto oli ollut tietoinen tai jopa tietoisesti suunnitellut toteuttavansa huhti- ja heinäkuussa 2002 myöhempiä leikkauksia, jotka tekisivät nopeasti tyhjiksi järjestelmän vakuutuksenottajille tuomat korotukset
According to their claims, the Scheme had been devised in such a way as to harm policyholders from the beginning, suggesting that the subsequent policy cuts in April and July 2002 that promptly annihilated the modest uplift the Scheme had awarded them
Valitusten mukaan sääntelyviranomainen oli lisäksi tietoinen siitä, että ehdotetut korotukset olivat tekaistuja, sillä niiden toteuttamiseen ei ollut riittävästi varoja.
Additionally, the regulator would have been aware of the fact that the proposed uplifts were fictitious, because they were not covered by sufficient assets.
Vakuutuksenottajat valittivat lisäksi, että heidän annettiin ymmärtää, että kompromissijärjestelmä oli vakauttanut tuottorahaston, mikä ei pitänyt paikkansa, sillä markkinoiden heilahtelut ja niistä johtuvat osakemarkkinoiden taantuminen vuonna 2002 vaikuttivat rahastoon edelleen.
Policyholders also complained that they had been led to believe that the with-profits fund would have been stabilized by the Compromise Scheme, a fact which proved to be untrue, as the fund remained subject to market fluctuations and the subsequent stock market fall during 2002.
Tämän vuoksi loukkaantuneet vakuutuksenottajat väittivät, että helmikuussa 2002 hyväksytyn järjestelmän vuoksi muiden kuin takuutuottoisten vakuutusten ottajat olivat todellakin aiempaa huonommassa asemassa, sillä he olivat luopuneet vastineetta oikeudestaan esittää yhtiölle korvausvaatimus.
As a result, aggrieved policyholders claimed that after the Scheme was adopted in February 2002, non-GAR policyholders were definitely worse off than before, having signed away their right to claim redress from the Society, without having obtained any factual counterpart.