natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Yhdistyneessä kuningaskunnassa toteutettua täytäntöönpanoa verrattiin sitten Irlannissa, Saksassa ja Espanjassa toteutettuun lainsäädännön täytäntöönpanoon.
The transposition in the UK was then compared to implementing legislation in Ireland, Germany and Spain.
II Tutkimukset, jotka koskevat sitä, onko kolmas henkivakuutusdirektiivi siirretty asianmukaisesti osaksi Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä ja ovatko Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset soveltaneet sitä / panneet sen täytäntöön moitteettomasti ELAS-yhtiön tapauksessa
Investigation into the correct transposition into UK law of the 3LD and its application/implementation by UK authorities in relation to the ELAS
Ensimmäisenä tehtävänä on määrittää selvästi ne Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen lainsäädännön säännökset, joilla direktiivin vaatimukset on pyritty panemaan täytäntöön, ja arvioida sitten, ovatko ne laadultaan samanlaiset ja asetetaanko niissä samantasoiset vaatimukset, sekä direktiivin kirjainta tulkiten että sen perimmäistä tavoitetta silmällä pitäen.
The first task is to identify clearly those provisions of UK national law intended to give effect to the requirements of the Directive and to evaluate whether they are of the same quality and require the same standards, both in terms of the letter and the ultimate aim of the directive.
Asiaa ei helpota lainkaan se, että Yhdistynyt kuningaskunta pani direktiivin täytäntöön jakamalla sen osiin (toisin sanoen direktiiviä ei saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä yhdellä ainoalla lailla, vaan sen sisältö jaettiin moniin säädöksiin, joiden hierarkkinen asema vaihtelee).
The fact that the UK implemented the directive in a fragmented way (i.e., the directive was transposed not into one single national law but spread throughout different acts of varying hierarchy) is not helpful from the outset.
Tämän tutkinnan yhtenä tavoitteena on määrittää, aiheuttiko tämä tapa, jolla direktiivi siirrettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä, ongelmia, jotka estivät tehokkaan sääntelyn.
Determining whether this means of transposition gave rise to difficulties which thwarted effective regulation is one of the objectives of this investigation.
Toisena tavoitteena on varmistaa, täyttivätkö asiasta vastaavat sääntelijät todella kansallisen lainsäädännön vaatimukset ja siten myös EU:n direktiivin vaatimukset.
A second objective would be to ascertain whether the responsible regulators indeed fulfilled the requirements of national law and, consequently, of the EU Directive.
Käänteisesti on myös mahdollista, ettei todellisuus vastaa kumpaakaan näistä tilanteista: toisin sanoen EU:n direktiivi on voitu siirtää asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sääntelijöiden toiminta on voinut olla moitteetonta.
Conversely, both these scenarios could be wrong, i.e. not only was the EU Directive correctly transposed but the regulators also acted adequately.
Neljäs vaihtoehto on, ettei direktiiviä ole siirretty asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja ettei tämän lisäksi myöskään kansallista lainsäädäntöä ole sovellettu oikein.
Finally, there could be a mixed picture (incorrect transposition compounded by incorrect application).
Näiden tutkimusten lopputulos tuodaan selvästi esiin mietinnön tämän osan päätelmissä.
The outcome of these investigations will be clearly laid out in the conclusions of this part of the report.
Lisäksi nämä päätelmät vaikuttavat V osaan, joka koskee komission toiminnan järjestelmällisiä puutteita ja sitä, miten ne ovat vaikuttaneet ELAS-yhtiön kriisiin.
Moreover, these conclusions feed into the contents of Part V on systematic weaknesses in the Commission and how they have contributed to the ELAS crisis.
Tässä osassa määritellään myös täytäntöönpanon käsite, jota käytetään tutkintavaliokunnan koko mietinnössä.
In this part, the concept of implementation used as reference throughout the report of the Committee of Inquiry will be also developed.
Tältä osin keskeisenä todistusaineistona käytetään itse direktiivin ja Yhdistyneen kuningaskunnan säännösten lisäksi Euroopan komissiolta saatuja tietoja, Wilde Sapte ‑yhtiön tekemää täytäntöönpanotutkimusta, tutkintavaliokunnan kuulemistilaisuuksissa saatuja suullisia todistuksia sekä kaikkia muita kirjallisia todisteita, jotka on mainittu virallisten kirjallisten todisteiden luettelossa.
To this end, the main sources of evidence, other than the directive itself and the UK provisions, will be the information received from the European Commission, the implementation study undertaken by the Wilde Sapte firm, the oral evidence obtained during the EQUI hearings and any other written evidence contained in the list of official written evidence.
Kolmannen henkivakuutusdirektiivin havainnollistamiseksi seuraavassa esitetään lyhyesti sen rakenne, joka muodostuu neljästä osastosta.
In order to understand the 3LD, it is pertinent to outline its structure, which falls into four parts:
Määritelmät ja soveltamisala
Definition and scope;
Vakuutusliikkeen aloittaminen
The taking up of the business of life assurance;
Vakuutusliikkeen harjoittamista koskevien edellytysten yhteensovittaminen (näitä edellytyksiä ovat vakavaraisuuden valvonnan periaatteet ja menetelmät, vakuutusmaksuvastuuseen, solvenssimarginaaliin ja takuurahastoon liittyvät säännöt, sopimusoikeuteen liittyvät säännöt sekä vakuutusehdot)
Conditions governing the business of life assurance, which include: principles and methods of financial supervision, rules relating to technical provisions, to the solvency margin and to the guarantee fund, rules relating to contract law and conditions of assurance;
Sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat säännökset
Provisions relating to the right of establishment and freedom to provide services.
Kolmannen henkivakuutusdirektiivin seuraavien kuudentoista artiklan (ja yhden liitteen) on katsottu olevan tämän tutkinnan kannalta keskeisiä:
The following 16 articles (and 1 annex) of the 3LD have been selected on account of their relevance to this inquiry:
§ 8, 9, 10, 12, 13 ja 15 artikla: vakavaraisuuden valvonta
§ Articles 8, 9, 10, 12, 13 and 15: financial supervision;
§ 18, 19, 20, 21 ja 22 artikla: vakuutusmaksuvastuu
§ Articles 18, 19, 20, 21 and 22: technical provisions;
§ 25 artikla: solvenssimarginaali
§ Article 25: solvency margin;
§ 28, 29, 30 ja 31 artikla: liiketoiminnan harjoittamista koskevat säännöt
§ Articles 28, 29, 30 and 31: conduct of business rules;
§ Liite II: vakuutuksenottajille annettavat tiedot.
§ Annex II: information for policyholders.
Ensimmäiseksi käsitellään tutkinnan kannalta keskeisiä artikloja (8, 10, 18, 21, 25, 28 ja 31).
The key articles for the investigation (8, 10, 18, 21, 25, 28 and 31) are dealt with first.
Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännöstä voidaan todeta, että Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti komissiolle kolmannen henkivakuutusdirektiivin täytäntöönpanosta 29. kesäkuuta 1994 päivätyllä kirjeellä.
As far as UK law is concerned, the UK notified the Commission of its implementation of the 3LD by letter dated 29 June 1994.
Yhdistyneen kuningaskunnan kirjeessä täsmennettiin, että direktiivi pantaisiin täytäntöön seuraavilla säädöksillä, jotka tulisivat voimaan 1. heinäkuuta 1994 eli direktiivissä säädettyyn määräaikaan mennessä:
The UK letter specified that the following relevant statutory instruments giving effect to the Directive would enter into force on 1 July 1994, the deadline laid down in the Directive:
Vakuutusyhtiöistä vuonna 1994 annetut säädökset (kolmas vakuutusdirektiivi), joilla muutettiin vuoden 1982 vakuutusyhtiölakia (Insurance Companies Act, ICA) ja vuoden 1986 rahoituspalvelulakia (Financial Services Act) suoraan vakuutustoimintaan sovellettavaa kotimaan valvontaa koskevan periaatteen käyttöön ottamiseksi kolmannen henkivakuutusdirektiivin ja muita vakuutuksia koskevien direktiivien mukaisesti
The Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994, which amended relevant sections of the Insurance Companies Act (ICA) 1982 and the Financial Services Act 1986 with a view to introducing the principle of home country control for direct insurance as provided by the 3LD and the Non-Life Directives;
Vakuutusyhtiöistä vuonna 1994 annetut säädökset, joilla pantiin täytäntöön kolmannen henkivakuutusdirektiivin säännöt vakuutusmaksuvastuusta, vastaavuudesta ja varojen sijainnista, solvenssimarginaalista ja takuurahastoista
The Insurance Companies Regulations 1994, which implemented the 3LD’s rules on technical provisions, matching and localisation of assets, solvency margin and guarantee funds;
Vakuutusyhtiöistä vuonna 1994 annetut säädökset (kirjanpito ja tilinpäätös) (tarkistus), joilla pantiin täytäntöön kolmannen henkivakuutusdirektiivin säännöt vuotuisten toimintakertomusten muodosta ja sisällöstä ja joilla muutettiin vakuutusyhtiöistä vuonna 1983 annettuja säädöksiä (kirjanpito ja tilinpäätös).
The Insurance Companies (Accounts and Statements) (Amendment) Regulations 1994, which implemented the 3LD's rules relating to the form and contents of the annual returns, amending the Insurance Companies (Accounts and Statements) Regulations 1983.
Virallisten tietojen mukaan Yhdistynyt kuningaskunta noudatti voimaantulolle asetettua aikataulua, ilmoitti komissiolle voimaantulosta asianmukaisesti ja lähetti kopiot täytäntöönpanosäädöksistä.
According to official records, the UK respected the deadline for entry into force and correctly notified the Commission, providing copies of the implementing legislation.
Kuten edeltä ilmenee, muut jäsenvaltiot käyttivät yhtenäistä menettelytapaa, kun taas Yhdistynyt kuningaskunta saattoi direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään vähitellen ja välillisesti hyväksymällä useita säädöksiä, joilla tehtiin tarkistuksia useisiin parlamentin hyväksymiin lakeihin ja sekundaarilainsäädäntöön.
As can be seen from the above, and in contrast to the consolidated approach followed by other Member States, the UK opted for a piecemeal and indirect transposition, transposing the Directive by adopting various statutory instruments, which introduced amendments to a number of Acts of Parliament and subordinate legislation.
Tätä menetelmää käytetään Yhdistyneessä kuningaskunnassa usein.
This technique is often used in the UK.
Lisäksi yhteisön lainsäädännön siirtämistä koskevien parhaiden käytäntöjen vastaisesti
In addition, and contrary to best transposition practice
Jokaisen täytäntöönpanosäädöksen perusteluissa viitattiin direktiiviin, mutta säädökset eivät sisältäneet taulukkoa, josta kansallisten täytäntöönpanotoimien ja direktiivin säännösten väliset vastaavuussuhteet olisivat käyneet ilmi.
Each implementing measure included a reference to the Directive in the explanatory notes but did not include a table showing the correlation between provisions from national implementing measures and provisions from the Directive.
Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan täytäntöönpanosäädösten rakenne ja säädöksissä käytetty terminologia
Moreover, the structure and terminology
Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännössä käytetään esimerkiksi termejä ”pitkän aikavälin liiketoiminta” ja ”yleinen liiketoiminta”, kun taas direktiivissä puhutaan ”henkivakuutuksista” ja ”muista vakuutuksista”. eivät aina välttämättä vastanneet direktiivin rakennetta ja terminologiaa.
For instance, UK legislation uses the terms ‘long-term business’ and ‘general business’ instead of the Directive’s ‘Life insurance’ and ‘Non-Life insurance’. used by UK implementing legislation does not always and necessarily coincide with that of the Directive.
On siis ilmeistä, ettei tämä välillinen tapa siirtää direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä ole selvä eikä välttämättä paras tapa hoitaa asia.
It can be argued that this indirect transposition lacks clarity and may not be the best way of incorporating EU standards into domestic legislation.
Menetelmän epäselvyys ei kuitenkaan välttämättä tarkoita, ettei kolmannen henkivakuutusdirektiivin vaatimuksia ole täytetty
However, this lack of clarity does not necessarily equate with failure to meet the requirements of the 3LD
Sen katsotaan rikkovan yhteisön lainsäädäntöä vain, jos se rikkoo oikeusvarmuuden periaatetta tai jos siitä ei käy selvästi ilmi, mitä oikeuksia ja velvoitteita yksilöillä ja talouden toimijoilla on direktiivin nojalla.
It would be a breach of Community law only if it ran counter to legal certainty or left individuals and economic actors in a state of uncertainty as to their rights and obligations emanating from the Directive.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö asettaa tiettyjä erityisvaatimuksia: on välttämätöntä, (a) että kansallisessa oikeudessa taataan, että kansalliset viranomaiset soveltavat direktiiviä täysimääräisesti, (b) että kansallisesta oikeudesta johtuva oikeudellinen tilanne on riittävän täsmällinen ja selvä ja (c) että oikeudensaajat ovat tietoisia kaikista oikeuksistaan ja voivat tarpeen vaatiessa toteuttaa ne kansallisessa tuomioistuimessa. .
The case law of the ECJ lays down a number of specific requirements: (a) it is essential for national law to guarantee that the national authorities will effectively apply the Directive in full; (b) the legal position under national law should be sufficiently precise and clear; and (c) individuals must be made fully aware of all their rights and, where appropriate, be able to rely on them before the national courts. .
Jokaista keskeistä artiklaa tutkitaan saatujen todisteiden valossa samalla tavalla noudattaen seuraavaa menettelytapaa:
Each of the key articles will be analyzed in light of the evidence received and in an analogous fashion, using the following format:
§ artiklan numero ja otsikko
§ Number and title of the article
§ yhteenveto tavoitteista
§ Summary of objectives
§ artiklan teksti
§ Text of the article
§ yksityiskohtaiset huomiot siitä, kuinka Yhdistynyt kuningaskunta on siirtänyt artiklan osaksi kansallista lainsäädäntöään
§ Detailed comments on UK transposition
§ yhtymäkohdat ELAS-yhtiön tapaukseen
§ Link to the ELAS case
Kun ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa henkivakuutusdirektiivissä on toisiaan vastaavia artikloja, ne ilmoitetaan jokaisen yksittäisen artiklan lopussa.
Equivalent articles in the 1LD, 2LD and CD, where they exist, are referred to after each individual article.
Kolmannen henkivakuutusdirektiivin keskeiset artiklat: 8, 10, 18, 21, 25, 28 ja 31 artikla
Key articles of the 3LD: Articles 8, 10, 18, 21, 25, 28 and 31
8 artikla – Toimivaltaiset viranomaiset ja valvonta (1HVD:n 15 artikla ja kodifioidun direktiivin 10 artikla)
Article 8 - Competent authorities and supervision (Articles 15 of 1LD and 10 of CD)
Yhteenveto tavoitteista
Summary of objectives
8 artiklassa todetaan selvästi, että vakuutusyhtiön talouden valvonta kuuluu yksinomaan kotijäsenvaltion toimivaltaan.
Article 8 clearly states that financial supervision of an insurance company shall be the sole responsibility of the home Member State.
Siinä lisätään myös, että jos isäntäjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset katsovat, että vakuutusyhtiön saattaa vaikuttaa sen vakavaraisuuteen, niiden on ilmoitettava asiasta kyseisen yrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
It also adds that the host authorities shall inform the home authorities if they believe the company's activities are affecting its financial situation.
Talouden valvontaan kuuluu vakavaraisuuden tarkistaminen, vakuutusmaksuvastuun muodostaminen ja sen kattavien varojen tarkastaminen.
Financial supervision includes verification of solvency and the establishment of technical provisions and of the assets covering them.
Lisäksi kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että jokaisella vakuutusyhtiöllä on asianmukainen hallinto- ja kirjanpitojärjestelmä sekä asianmukaiset sisäiset tarkastusmekanismit.
Likewise, the home Member State requires every company to have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms.
Artiklan teksti
Text of the article
Korvataan direktiivin 79/267/ETY 15 artikla seuraavasti:
Article 15 of Directive 79/267/EEC shall be replaced by the following:
”15 artikla
'Article 15
Vakuutusyrityksen talouden valvonta, mukaan lukien sellaisen liiketoiminnan valvonta, jota yritys harjoittaa joko sivukonttoreiden välityksellä tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, kuuluu yksinomaan kotijäsenvaltion toimivaltaan.
The financial supervision of an assurance undertaking, including that of the business it carries on either through branches or under the freedom to provide services, shall be the sole responsibility of the home Member State .
Jos sitoumusjäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on perusteet katsoa, että vakuutusyrityksen liiketoiminta saattaa vaikuttaa sen vakavaraisuuteen, niiden on ilmoitettava asiasta kyseisen yrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
If the competent authorities of the Member State of the commitment have reason to consider that the activities of an assurance undertaking might affect its financial soundness, they shall inform the competent authorities of the undertaking's home Member State .
Kotijäsenvaltion viranomaisten on todennettava, noudattaako yritys tässä direktiivissä määriteltyjä toiminnan vakauden periaatteita.
The latter authorities shall determine whether the undertaking is complying with the prudential principles laid down in this Directive.
Talouden valvontaan kuuluu erityisesti vakuutusyrityksen koko liiketoiminnan vakavaraisuuden, vakuutusmaksuvastuu mukaan lukien, laskennalliset varaukset ja sitä kattavien varojen tarkastaminen kotijäsenvaltiossa annettujen määräysten tai noudatettujen menettelyjen mukaisesti yhteisön tasolla annettujen säännösten nojalla.
That financial supervision shall include verification, with respect to the assurance undertaking's entire business, of its state of solvency, the establishment of technical provisions, including mathematical provisions, and of the assets covering them, in accordance with the rules laid down or practices followed in the home Member State pursuant to the provisions adopted at Community level.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että jokaisella vakuutusyrityksellä on asianmukainen hallinto- ja kirjanpitojärjestelmä sekä asianmukainen sisäinen tarkastusmenettely.”
The competent authorities of the home Member State shall require every assurance undertaking to have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms.'
Huomiot Yhdistyneen kuningaskunnan säännöksistä
Comments on UK provisions
Kaikissa osissa, joiden otsikkona on ”Huomautukset Yhdistyneen kuningaskunnan säännöksistä”, on käytetty ensisijaisena lähteenä toimivaltuuksien ensimmäistä osaa koskevaa tutkimusta (ES 1).
All sections entitled 'Comments on UK provisions' use as their primary source ES 1.
Vuonna 1982 annetun vakuutusyhtiölain (ICA) II osan soveltamisalaa tarkistettiin, jotta se vastaisi kotimaan valvontaa koskevaa periaatetta.
In order to adjust it to the principle of home country control the scope of application of Part II of the ICA 1982 was amended.
Vakuutusyhtiöistä vuonna 1994 annetut säädökset (kolmas vakuutusdirektiivi) ja vakuutusyhtiöistä vuonna 1994 annetut säädökset (tarkistus) sisältävät keskeiset kansalliset säännöt, joilla kolmannen henkivakuutusdirektiivin 8 artikla siirrettiin osaksi Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä.
The core domestic rules that transposed Article 8 of the 3LD into UK legislation are included in the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994 and the Insurance Companies (Amendment) Regulations 1994.
Vakuutusyhtiöistä vuonna 1994 annetut säädökset (kolmas vakuutusdirektiivi) sisältävät säännöksiä, jotka rajoittavat Yhdistyneen kuningaskunnan valtiosihteerin valtaa sellaisten yhteisön yritysten suhteen, joiden pääkonttori sijaitsee muussa jäsenvaltiossa kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja jotka harjoittavat toimintaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa pitämällä siellä sivukonttoria tai tarjoamalla rajat ylittäviä palveluja.
The provisions that limit the UK Secretary of State’s supervisory power over EC companies with their head office in a Member State other than the UK who carry on activities in the UK either via the establishment of a branch or through the cross-border provision of services are found in the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994.
Säädöksellä 13 vuoden 1982 vakuutusyhtiölain (ICA) 15 jaksoon lisättiin 1A kohta, jossa suljetaan pohjimmiltaan yhteisön yhtiöt kyseisen lain II osan soveltamisalan ulkopuolelle, kunhan kyseiset yhtiöt harjoittavat vakuutusliiketoimintaa sivukonttorinsa välityksellä ja täyttävät lain 2F liitteen I osan mukaiset vaatimukset.
Regulation 13 inserted paragraph 1A into section 15 of the ICA 1982, which basically excludes EC companies from the application of Part II of the Act in so far as those companies are carrying on insurance business through a branch and have complied with the requirements specified in Part I of Schedule 2F to the Act.
Säädöksellä 45 vuoden 1982 vakuutusyhtiölakiin lisättiin 2F liite.
Regulation 45 inserted Schedule 2F into the ICA 1982.
Valtiosihteerillä on edelleen valta asettaa vaatimuksia vakuutuksenottajien suojelemiseksi, mikä tarkoittaa, että hänellä on myös oikeus toteuttaa ”kaikki asianmukaisiksi arvioimansa toimet”.
The Secretary of State has residual power to impose requirements for the protection of policyholders, which includes the right to take “any action as appears to him to be appropriate”.
Valtiosihteeri voi periaatteessa käyttää tätä valtaa vain Yhdistyneen kuningaskunnan yhtiöihin tai yhteisön ulkopuolisiin yhtiöihin.
In principle, the Secretary of State can only exercise this power over UK or non-EC companies.
Tietyissä tilanteissa hän voi kuitenkin käyttää tätä valtaa myös Yhdistyneen kuningaskunnan alueella toimiviin yhteisön yhtiöihin.
However, in certain circumstances it can exercise this power over EC companies operating on UK territory.
Ehdot, jotka rajoittavat sitä, milloin hän voi käyttää tätä valtaa yhteisön yhtiöihin, määritetään lain 2F liitteen 15 kohdassa.
The conditions for the exercise of this power over EC companies are spelled out in paragraph 15 of Schedule 2F to the Act.
Direktiivin mukaisesti näissä ehdoissa todetaan, että valtiosihteeri voi käyttää tätä valtaansa yhteisön yhtiöön vain yhtiön kotijäsenvaltion valvontaviranomaisen sitä pyydettyä.
In line with the Directive, those conditions establish that the Secretary of State can exercise those powers over EC companies only if the supervisory authority of the company’s home Member State has so requested.
2F liitteen 16 kohdassa kuvataan, kuinka valtiosihteeri voi toimia, mikäli yhteisön yhtiö ei noudata jotakin säännöstä, jota sovelletaan sen vakuutustoimintaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Paragraph 16 of Schedule 2F prescribes what the Secretary of State can do when an EC company fails to comply with any provision of law applicable to its insurance activities in the UK .
16 kohdan 2 alakohdan mukaan valtiosihteerin on ilmoitettava asiasta ensimmäiseksi yhtiön kotijäsenvaltion valvontaviranomaiselle.
According to this paragraph, the first step is to notify the supervisory authority in the home Member State (16(2)).
Mikäli yhtiö jatkaa kyseisen säännöksen rikkomista, 2F liitteen 16 kohdan 3 alakohdassa säädetään, että ilmoitettuaan kotijäsenvaltion valvontaviranomaiselle asiasta valtiosihteeri voi määrätä yhtiön keskeyttämään vakuutusliiketoiminnan tai vakuutustuotteiden tarjoamisen.
If the company persists in contravening the provision in question, paragraph 16(3) allows the Secretary of State, after informing the supervisory authority of the home Member State , to direct the company to cease carrying on insurance business or providing insurance.
Lisäksi 16 kohdan 4 alakohdassa säädetään, että valtiosihteeri voi määrätä yhtiön keskeyttämään vakuutusliiketoiminnan myös ilmoittamatta asiasta kotijäsenvaltion valvontaviranomaiselle, mikäli hän katsoo, että tällaisiin toimiin on ryhdyttävä kiireesti.
Finally, paragraph 16(4) allows the Secretary of State to direct the company to cease carrying on insurance business even without informing the supervisory authority of the home Member State , if he considers such measures should be taken as a matter of urgency.