natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Westphal kommentoi asiaa yleisesti kuluttajanäkökulmasta ja väitti, että "kuluttajan maan valvontaviranomainen hylkää usein rajatylittävät kantelut , ja kantelijalle kerrotaan, että "vastuussa on tarjoajan kotimaan valvontaviranomainen" (WS2).
Commenting in general terms from the perspective of consumers, Mr WESTPHAL claimed that " cross-border complaints are often rejected by the supervisory authority of the country of the consumer " telling the complainant that " the home country supervisor of the provider would be responsible " (WS2).
Näin ollen Westphalin mukaan, jos kantelu koskee vakavaraisuuden valvontaa, kotijäsenvaltion viranomaisen olisi otettava se vastaan, saatettava se vakavaraisuuden valvonnasta vastaavan sääntelijän tietoon ja pyrittävä ratkaisemaan se yhteistyössä kyseisen sääntelijän kanssa.
Thus, if a complaint relates to prudential supervision, the authority of the consumer's home country should take it up, bring it to the attention of the prudential regulator and attempt to resolve it in cooperation with that regulator, according to Mr WESTPHAL.
Lisäksi tutkintavaliokunnan saamassa todistusaineistossa väitetään, että Equitable Life –yhtiön suhteen oli ainakin yksi tapaus, jossa Saksan sääntelijä tulkitsi kantelun talouden valvontaan liittyväksi kysymykseksi, kun taas Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijä katsoi, että sama kantelu koski liiketoiminnan harjoittamista.
In addition, evidence received by the committee suggests that, in relation to Equitable Life, there was at least one case where a complaint was interpreted by the German regulator as concerning a financial supervision issue, while the UK regulator regarded the same complaint as conduct of business related.
Siksi kantelijaa käännytettiin edestakaisin koti- ja isäntäjäsenvaltion sääntelijöiden välillä.
The complainant was therefore referred forth and back between home and host regulator.
Vaikka mainittu tapaus todella näyttää koskevan liiketoiminnan harjoittamista koskevaa kysymystä, on huomattava, että on olemassa "vakaavaraisuuden valvonnan ja liiketoiminnan harjoittamisen valvonnan välillä on harmaa alue" (WE-CONF 18
While the case mentioned indeed appears to concern a conduct of business issue, it must be noted that there exists a " grey area between prudential and conduct of business supervision " (WE-CONF 18
Sivu 8. ), joka näyttää mahdollistaneen sen, että koti- ja isäntäjäsenvaltioiden viranomaiset ovat siirtäneet vastuun kantelujen käsittelystä toinen toisilleen.
Page 8. ) which seems to have allowed home and host state authorities to shift responsibility for dealing with complaints on to one another.
Holmes esittää asian seuraavalla tavalla (WE 84
Mr HOLMES puts it the following way (WE 84
Sivut 27–28. ): "Sääntelytoimivallan jakaantumisen suhteen tutkintavaliokunnan kuulemat todisteet osoittavat, että kuluttajien on vaikea määrittää, mitä sääntöjä heidän sopimuksiinsa on sovellettava ja mikä kansallinen sääntelijä on toimivaltainen kuulemaan heidän kantelujaan.
Pages 27-28. ): " As regards the division of regulatory competence, the evidence heard by the Committee of Inquiry reveals the difficulties for consumers in determining what rules are applicable to their contracts, and which national regulator is competent to hear their complaints.
Tämän epätietoisuuden huomioon ottaen voi olla olemassa vaara, että rajatylittävissä tapauksissa esiintyy sääntelyvastuun suhteen 'pallottelua', jossa kukin kansallinen sääntelijä yrittää siirtää vastuun toiselle; toimivallan jako toimii teoriassa, mutta on epäselvää, toimiiko se tehokkaasti käytännössä".
Given the uncertainties, there may be a risk of regulatory 'ping-pong' in cross-border situations in which each national regulator attempts to assign responsibility to the other; the division of competence works in theory but it is unclear whether it operates effectively in practice ".
Lopuksi on pantava merkille, että sekä Irlannin että Saksan sääntelijät näyttävät vastanneen lukuisiin vakuutuksenottajien kysymyksiin ja tietopyyntöihin.
Finally, it must be noted that both Irish and German regulators appear to have responded to numerous queries and requests for information from policyholders.
On saatu vakuuttavaa todistusaineistoa, joka osoittaa, että he yrittivät ennakoivasti saada tietoja Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijältä ja toimittivat ne Irlannin ja Saksan vakuutuksenottajille.
There is convincing evidence indicating that they proactively sought to obtain information from the UK regulator and passed it on to Irish and German policyholders.
Varsinaisesti kansainväliset vakuutuksenottajat eivät kuitenkaan pystyneet saamaan omien kansallisten rahoituspalveluviranomaistensa kautta korvausta heille syntyneistä vahingoista.
In essence, however, international policyholders were not able to get redress for their grievances through their respective national financial services authorities.
Lukuisat vakuutuksenottajat pyrkivät muutoksenhakuun omien kansallisten asiamiesjärjestelmiensä kautta.
A number of policyholders tried to obtain redress through their respective national Ombudsman schemes.
Irlannin tilanteen osalta Meade selostaa WE 62:ssa, että rahoituspalveluasiamiehen virasto (FSO) perustettiin lakisääteisenä vuonna 2004 annetulla keskuspankista ja rahoituspalveluviranomaista annetulla lailla ja se aloitti toimintansa 1. huhtikuuta 2005.
As regards the situation in Ireland, Mr MEADE explains in WE 62 that the Office of Financial Services Ombudsman (FSO) was established on a statutory basis under the Central Bank and Financial Services Authority Act of 2004 and began operations on 1 April 2005.
Rahoituspalveluasiamies on riippumaton virkamies, jolla on toimivalta tutkia, välittää ja käsitellä "säänneltyjen rahoituspalvelujen tarjoajien menettelytapoja" koskevia kanteluja, mikä käsittää rahoituspalvelun tarjoamisen, tarjouksen hankkia tällaista palvelua tai tällaisesta palvelusta kieltäytymisen tai sen tarjoamatta jättämisen.
The Financial Services Ombudsman is an independent officer with the power to investigate, mediate and adjudicate on complaints about the conduct of ‘regulated financial services providers’ involving the provision of a financial service, an offer to provide such a service or a refusal or a failure to provide such a service.
Hänen lainkäyttövaltansa ei rajoitu Irlannissa valtuutettuihin rahoituspalvelun tarjoajiin.
His jurisdiction is not restricted to financial services providers authorised in Ireland.
Siten hän voi tutkia myös kanteluja "rahoituspalvelujen tarjoajista, joiden liiketoimintaa sääntelee viranomainen, joka hoitaa ETA-maassa tehtäviä, jotka ovat verrattavissa pankin tai sääntelyviranomaisen hoitamiin tehtäviin" (ks. ES 3).
Thus, he may also investigate complaints “ about financial services providers whose business is subject to regulation by an authority that performs functions in an EEA country that are comparable to the functions performed by the Bank or the Regulatory Authority ” (See ES 3).
Hän käsittelee kanteluja vain, jos kantelija on ensin käyttänyt hyväkseen tarjoajansa sisäistä kantelumenettelyä.
He would only consider complaints when the complainant has availed of the internal complaints procedure of his provider before.
Kanteluja asioissa, joiden tapahtumisajankohdasta on kulunut kuusi vuotta kantelun tekemiseen ja asioita, joissa oli (tai on) vireillä oikeudenkäynti tuomioistuimessa, ei voida tutkia.
Complaints on matters which occurred six years before the complaint is made and matters which were (or are) subject to legal proceedings before a court or tribunal cannot be investigated.
Asiamiehellä on laajat valtuudet.
The Ombudsman has extensive powers.
Hän voi muun muassa ohjata palveluntarjoajan "maksamaan kantelijalle korvauksen kaikista menetyksistä, kuluista tai vaivoista, jotka ovat tulleet kantelijan osaksi valituksen kohteena olevan menettelytavan johdosta" (ks. ES 3
Among other things, he can direct the financial services provider to “ pay an amount of compensation to the complainant for any loss, expense or inconvenience sustained by the complainant as a result of the conduct complained of ” (see ES 3
Sivu 86. ).
Page 86. ).
Hänen myöntämänsä korvauksen määrä on rajoitettu 250 000 euroon.
The amount of compensation he can award is limited to €250,000.
FSO:n päätökset ovat molempia osapuolia sitovia varauksella, että kantelija tai rahoituspalvelun tarjoaja hakee muutosta tuomioistuimessa (High Court).
The FSO’s decisions are binding on both parties subject only to an appeal by either the complainant or the financial service provider to the High Court.
Meade ilmoitti WE 63:ssa, että lakisääteinen rahoituspalveluasiamies on perustamisestaan lähtien saanut seitsemän Equitable Life -yhtiötä koskevaa kantelua.
Mr MEADE indicated in WE 63 that since its establishment, the statutory Financial Services Ombudsman has received 7 complaints on Equitable Life.
Ne koskivat väitteitä "vilpillisestä myynnistä sekä siitä, että kuluttajille ei ollut tiedotettu asianmukaisesti" (WE 68).
They concerned allegations of “mis-selling and the fact that people were not properly informed” (WE 68).
Kuitenkaan yhtäkään näistä kanteluista ei tutkittu, koska "ne olivat kuuden vuoden säännön ulkopuolella ja lisäksi ne olivat olleet kompromissijärjestelyn alaisina" (WE 68).
However, none of these complaints was investigated since “they fell outside the six year rule and furthermore they had been subject to the [compromise] scheme of arrangement” (WE 68).
Equitable Life -yhtiön päätapahtumat sattuivat ennen lakisääteisen järjestelmän perustamista.
The main events at Equitable Life took place before the establishment of the statutory scheme.
Siihen aikaan Irlannin yksityinen vakuutusasioista vastaava asiamiesjärjestelmä (IOI) käsitteli kanteluja, jotka koskivat järjestelmän jäseninä olevia vakuutusten tarjoajia, joihin myös ELAS kuului.
At that time, the voluntary Insurance Ombudsman of Ireland (IOI) scheme dealt with complaints concerning insurance providers, which were members of the scheme, including ELAS.
Muut IOI:n tutkittavaksi tullutta kantelua koskevat vaatimukset on esitetty pääpiirteittäin WE 68:ssa: "Kaikkien entisen Irlannin vakuutusasioista vastaavan asiamiesjärjestelmän käsittelemien kantelujen yhteydessä … olisi otettava huomioon tosiseikka, että vaaditun korvauksen määrä ei saisi ylittää tiettyä summaa; kantelija oli ensin käyttänyt hyväkseen vakuutuksentarjoajansa sisäistä kantelumenettelyä, asia ei ollut vireillä tuomioistuimessa eikä se ollut…aikarajoitettu" .
Other requirements for a complaint to be investigated by the IOI are outlined in WE 68: “Any complaint to be considered by the former Insurance Ombudsman of Ireland Scheme ... would have to take account of the fact that the amount of compensation claimed should not exceed a certain figure; the complainant had, beforehand, availed of the internal complaints procedure of his provider, the matter was not the subject of legal proceedings before a court and was not time barred”.
Tässä yhteydessä olisi huomattava, että lukuisat Irlannin vakuutuksenottajat valittivat Dublinissa 6. lokakuuta 2006 pidetyn valtuuskunnan kokouksen aikana, että IOI kieltäytyi käsittelemästä heidän kantelujaan ilmoittaen, että sille "kuuluvat vain vakuutuksen tarjoajat, jotka ovat järjestelmän jäseniä".
It should be noted in this context that a number of Irish policyholders claimed during the delegation meeting on 6 October 2006 in Dublin that the IOI refused to deal with their complaint, stating that it 'would only cover Irish insurance providers that were members of the scheme'.
Vakuutuksenottajat eivät kuitenkaan kyenneet todistamaan lausuntojaan kirjallisella todistusaineistolla, mitä tutkintavaliokunta heiltä pyysi, ja he näyttävät aika lailla väärinymmärtäneen IOI:n todelliset syyt hylätä heidän kantelunsa.
However, the policyholders were not able to substantiate their statements by written evidence in response to a request by the committee and they rather appear to have misperceived the reasons for the IOI to reject their complaint.
O’Dea (H4) sanoi, että yritys-, kauppa- ja työministeriö (Department of Enterprise, Trade & Employment), joka oli rahoituspalvelujen sääntelyviranomainen tuohon aikaan, ohjasi Equitable Life -yhtiöstä kantelevat henkilöt IOI:hin.
Ms O’Dea (H4) said that the Department of Enterprise, Trade & Employment, financial regulator at the time, referred complainants about Equitable Life to the IOI.
WE 68:n mukaan IOI sai kaikkiaan 79 Equitable Life -yhtiötä koskevaa kantelua.
According to WE 68, the IOI received a total of 79 complaints related to Equitable Life.
Tutkintavaliokunta kysyi Meadelta, "millä perusteella IOI päättää [päätti], käsitelläkö (Irlannin ELAS-vakuutuksenottajien) kantelu itse vai muussa tapauksessa saattaa se FOS:n käsiteltäväksi".
The committee asked Mr MEADE “ on which basis the IOI determine[d] whether to treat a complaint (submitted by Irish ELAS policyholders) itself or otherwise refer it to the FOS ” He replied that “ when a complaint was received it was assessed as to whether it could be investigated by the Insurance Ombudsman of Ireland Scheme (IOI) or whether it was appropriate for the FOS. ...
Hän vastasi seuraavasti: "Kun kantelu saapui, arvioitiin, voisiko Irlannin vakuutusasioista vastaava asiamies (IOI) tutkia sen, vai olisiko tarkoituksenmukaista ohjata se FOS:lle. … Silloin, kun kantelu oli tarkoituksenmukaisempaa ohjata Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusasiamiehelle, kantelijalle ilmoitettiin, että hänen tulisi ottaa yhteys kyseiseen virastoon, ja hänelle annettiin tarpeelliset lisätiedot" (WE 68).
Where a complaint was more appropriate to the Financial Ombudsman Service of the UK, the complainant was advised that he should contact that office and was given the necessary details ” (WE 68).
Myöhemmin Meade täsmensi, että " kun vakuutus myytiin vakuutuksenottajalle Yhdistyneessä kuningaskunnassa, se oli Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusasiamiehen vastuulla" kun taas "Irlannissa myytyä vakuutusta koskeva kanne ... päätöksestä vastaa IOI".
Later, Mr MEADE specified that " where a policy was sold in the UK to a policyholder, that was the responsibility of the Financial Ombudsman Service in the UK " whereas " a complaint regarding a policy sold in Ireland ... was decided on by the IOI ".
WE 68:n mukaan 79 saadusta tapauksesta "14 ... saatettiin joko Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusasiamiehen tai Irlannin vakuutusliiton (Insurance Federation of Ireland) käsiteltäväksi".
According to WE 68, of the 79 cases received “ 14 ... were referred either to the Financial Ombudsman Service in the UK or to the Insurance Federation of Ireland ”.
Meade kuitenkin korosti, että kun kerran kantelijaa kehotettiin viemään asia FOS:lle, "oli sen organisaation asia ratkaista, käsitelläkö kantelu vai ei".
However, Mr MEADE pointed out that, once a complainant was advised to take the matter to the FOS, “ it was up to that organisation to deal with the complaint or not ”.
Meade ilmaisi, että "on täysin mahdollista, että eräitä kantelijoita ei hoitanut sen enempää Irlannin kuin Yhdistyneen kuningaskunnan asiamieskään …".
Mr MEADE stated that “ it is quite possible that some complainants were neither treated by the Irish, nor by the UK Ombudsman, particularly if the complaint fell inside the Court Scheme of Arrangement ”.
Hän ilmaisi lisäksi, että hän "ei ole… tietoinen mahdollisista [Yhdistyneen kuningaskunnan] FOS:n yksittäisissä tapauksissa tekemistä korvauspäätöksistä (ks. WE 68).
He stated furthermore that he is “ not aware of compensation awards, if any, made in individual cases by the [ UK ] FOS " (see WE 68).
Knowdin WE-CONF 28:ssa ja H2:ssa esittämä todistusaineisto osoittaa, että vakuutuksenottajien, asiamiesten ja ELASin kesken oli ollut epäselvyyttä siitä, olisiko IOI:n ja FOS:n käsiteltävä tiettyjä kanteluita.
Evidence submitted by Ms KNOWD in WE-CONF 28 and in H2 illustrates that there had been some confusion among policyholders, ombudsmen and ELAS about whether the IOI and FOS should deal with certain complaints.
Knowd väitti H2:ssa, että hänen kantelunsa Irlannin vakuutusasiamiehelle "hylättiin sillä perusteella, että se ei kuulunut hänen lainkäyttövaltaansa" .
Ms KNOWD who indicates in WE 33 that she had purchased her policy from ELAS Dublin branch claimed that her complaint to the Irish Ombudsman was “ rejected on the basis of being outside her jurisdiction ” (H2).
Tämä on ristiriidassa Meaden edellä olevan lausunnon kanssa, jonka mukaan IOI olisi käsitellt Irlannissa myytyjä ELAsin vakuutuksia koskevat kanteet.
This contrasts with Mr MEADE's statement above, who declared that the IOI would have dealt with complaints about ELAS policies sold in Ireland.
Näyttää myös siltä, että kun IOI hylkäsi hänen kantelunsa, se ei kehottanut häntä kääntymään FOS:n puoleen.
Furthermore, it appears that when the IOI rejected her complaint it did not refer her to the FOS
WE-FILE 33 (vastaukset kyselylomakkeeseen) ei sisällä minkäänlaista viittausta siihen, että IOI olisi kehottanut kantelijoita, joiden kanteita ei käsitelty, kääntymään FOS:n puoleen.
There is no indication in WE-FILE 33 (responses to questionnaire) that the IOI referred to the FOS any complainant who had unsuccessfully complained to her. .
Siitä huolimatta Knowd päätti pyytää ELASilta " käsittelyn loppuun saattamista koskevan vahvistuksen ( signing-off letter) FOS:ia varten , mutta ELAS puolestaan kertoi hänelle, että "Yhdistyneen kuningaskunnan asiamiehellä ei ole lainkäyttövaltaa käsitellä hoitaa Irlannin kantelijoita" .
Nevertheless, Ms KNOWD decided to ask ELAS for " a signing-off letter for the FOS " but was told in return by ELAS that " the UK Ombudsman does not have jurisdiction to deal with Irish complainants ".
Kun pysyi vaatimuksessaan, ELAS näyttää antaneen hänelle vahvistuksen (signing-off letter), mutta yritti saada hänet luopumaan valittamisesta FOS:lle ilmoittaen tällä kertaa "että kysymys siitä, onko FOS:lla lainkäyttövaltaa Irlannissa otettujen vakuutusten suhteen on kaikkea muuta kuin selvä, …[on]monitahoinen, ja sen ratkaisu vaatii huomattavasti aikaa (ks. WE-CONF 28).
When she insisted, ELAS appears to have issued the signing-off letter but continued to discourage her from complaining to the FOS, this time stating " that the question of whether the FOS has jurisdiction over Irish policies is far from clear, ... [is] complex and take[s] a considerable time to resolve " (see WE-CONF 28).
Lopulta, 18 kuukauden kuluttua, FOS otti hänen kantelunsa vastaan (ks. jäljempänä).
Eventually, after 18 months, her complaint was admitted by the FOS (see below).
Jäljellä olleet 65 tapausta käsitteli IOI.
The remaining 65 cases were dealt with by the IOI.
Kanteluissa oli kyse useista eri aiheista, kuten syytöksistä, jotka koskivat vilpillistä myyntiä, markkina-arvon tarkistusmaksujen soveltamista, bonusten suuruutta, sovittujen suoritusten suuruutta ja takaisinostoarvoja (ks. WE 63).
The complaints concerned a variety of issues such as allegations of mis-selling, the application of market value adjustments, bonus rates, settlement amounts and surrender values (see WE 63).
Lisäksi hän ilmaisi, että "koska jotkut näistä tiedoista ovat yli kuusi vuotta vanhoja, olisi vaikea kvantifioida, kuinka moni viittasi siihen, että ne oli investoitu suojattuun Irlantilaiseen rahastoon" (WE 68).
Likewise, he stated that " as some of these files are more than six years old they are no longer kept in line with the six year Companies Act requirements , it would be difficult to quantify how many indicated that they were invested in a ring-fenced Irish fund " (WE 68).
Siten ei ole selvää, kuinka moni IOI:n käsittelemistä 65 tapauksesta on IX kohdan 2 c) alakohdassa mainittujen vilpillistä myyntiä koskevien keskeisten väitteiden kannalta merkityksellisiä.
Thus it is not clear how many of the 65 cases considered by the IOI are of relevance in terms of the main mis-selling allegations referred to under point IX 2 c.)
Meade hankki 86 kantelun käsittelyä koskevat tilastot (toisin sanoen Irlannin rahoituspalveluasiamiehelle osoitetut 7 kantelua sekä sen edeltäjälle osoitetut kantelut): kuten edellä on hahmoteltu, 14 tapausta "ohjattiin muille virastoille" .
Mr MEADE provided statistics regarding the treatment of 86 complaints, (i.e. 7 complaints to the Irish Financial Services Ombudsman plus 79 complaints to its predecessor): As outlined above, 14 cases were " referred to other agencies ".
Lopuista 72 tapauksesta 13 oli sidottu kompromissijärjestelyyn ja 15 tapausta jäi sopimusehtojen ulkopuolelle.
Of the remaining 72 cases, 13 were bound by the compromise scheme of arrangement and 15 fell outside the terms of reference.
Lisäksi "syntyi 7 selventämistä koskevaa tapausta, joiden käsittelyä ei jatkettu, ja 4:ää muuta tapauksen käsittelyä ei jatkettu kantelijan toimittamien puutteellisten tietojen vuoksi" (WE 68).
Furthermore, " 7 cases regarding clarification arose and were not pursued further, and 4 other cases were not pursued because of a lack of information being supplied by the complainant " (WE 68).
Päätöksiä annettiin vain lopuista 33 tapauksesta, joista 15 "kantelijan eduksi" (WE 68), mikä on 17 prosenttia kaikista jätetyistä kanteluista.
Decisions were only issued on the remaining 33 cases, 15 of which " in favour of the complainant " (WE 68), which represents 17% of all complaints submitted.
Jälleen Meade ei kyennyt osoittamaan, koskivatko nämä tapaukset IX kohdan 2 c alakohdassa mainittuja vilpillistä myyntiä koskevia keskeisiä väitteitä, jotka ELASin uhrit olivat esittäneet.
Again, Mr MEADE did not indicate, whether these cases concerned the main mis-selling allegations referred to under point IX 2 c.), which were put forward by ELAS victims.
Valiokunnan kyselylomakkeeseen vastanneesta kolmestakymmenestä irlantilaisesta vakuutuksenottajasta (ks. WE-FILE 33) ainoastaan seitsemän ilmoittaa kannelleensa IOI:lle.
Of the 30 Irish policyholders who responded to the committee's questionnaire (see WE-FILE 33), only 7 indicate that they had made complaints to the IOI.
Heistä kolme sai pienen korvauksen.
3 of them received small settlements.
Yksi kanne hylättiin, koska vakuutuksenottaja kuuluu kompromissisopimuksen piiriin.
One complaint was rejected because the policyholder was covered by the compromise agreement.
Eräs toinen kanne hylättiin, koska kanteen suuruus oli yli 160 000 euroa
Another complaint was not admitted because the value of the claim exceeded €160.000
IOI kieltäytyi käsittelemästä kannetta, vaikka kantelija ilmoitti laskevansa määrän 159 999 euroon. .
The IOI continued to refuse to deal with the complainant after the complainant stated that he would be willing to reduce the amount to €159.999. .
Kolmas kantelija oli alunperin kannellut Yhdistyneen kuningaskunnan asiamiehelle, joka oli kieltäytynyt kanteen käsittelystä, koska "käsiteltävä asia ... kuuluu Irlannin vakuutusasioista vastaavan asiamiehen toimivaltaan" .
A third complainant had originally submitted a complaint to the UK FOS who advised him that it cannot deal with his complaint since " the issue ... raised falls within the jurisdiction of the Insurance Ombudsman of Ireland ".
IOI kieltäytyi myös käsittelemästä kannetta viittaamalla "absoluuttiseen päätäntävaltaansa" sen määrittelemisessä, kuuluuko kanne sen lainkäyttövaltaan, ja ehdotti, että kanteen aiheena oleva asia olisi käsiteltävä tuomioistuimessa.
The IOI however, also refused to deal with the complaint making reference to its " absolute discretion" to determine whether a complaint falls within its terms of reference and suggesting that the matters complained about should be dealt with by a court instead.
Neljännen hylätyn kanteen esittäjä oli Knowd ja siihen viitataan edellisessä kappaleessa.
The fourth rejected complaint is the one submitted by Ms KNOWD, which is referred to in a previous paragraph.
On myös epäselvää, minkä oikeudellisten vaatimusten perusteella IOI arvioi vilpillistä myyntiä koskevia kanteluita: Meade antoi WE 68:ssa seuraavan vastauksen tutkintavaliokunnan kirjalliseen kysymykseen: "Silloin, kun kantelut saatiin, liiketoiminnan harjoittamista koskevat säännöt eivät [olleet]käytössä.
It is also unclear on the basis of which legal requirements the IOI assessed mis-selling complaints: Mr MEADE in WE 68 provided the following answer to the committee's written question: " At the time the complaints were received, the conduct of business rules [were] not in operation.