natgillin/translations-raw huggingface dataset:
M. ottaa huomioon, että muutamat poikkeukselliset naiset, esimerkiksi Ellen Johnson-Sirleaf Liberiassa ja Micheline Bachelet Chilessä, ovat onnistuneet pääsemään poliittisesta vastarinnasta huolimatta valtion korkeimpiin virkoihin, mutta tällaiset tapaukset ovat edelleen liian harvinaisia,
M. whereas some exceptional women have made the transition from political resistance to the highest offices of State, such as Ellen Johnson-Sirleaf in Liberia and Micheline Bachelet in Chile, but there are still too few such cases,
N. katsoo, että ns. totuus- ja sovittelukomissiot helpottavat sovitteluprosessia yhteiskunnissa, joissa konflikti on päättymässä, mutta naisten osallistuminen niihin on vielä liian vähäistä,
N. whereas truth and reconciliation commissions facilitate the reconciliation process in societies emerging from conflict but women still participate in them too little ,
O. katsoo, että tiettyjen maiden tai kansainvälisten järjestöjen aloitteita, jotka koskevat sukupuolinäkökohtien valtavirtaistamista, on pidettävä myönteisinä ja että ne toimivat esimerkkeinä hyvistä käytännöistä,
O. whereas the initiatives undertaken by certain countries or international organisations to include this gender dimension should be welcomed and serve as examples of good practice,
P. ottaa huomioon, että naiset ovat aina olleet taistelijoita ja tehneet vastarintaa, mutta nykyisin monien maiden armeijoihin kuuluu virallisesti naisia sukupuolten välisen tasa-arvon nimissä,
P. whereas women have always been warriors and resistance fighters, but today have become an official part of the armed forces of many countries, this being seen as an expression of sexual equality,
Q. ottaa huomioon, että itsemurhaiskuilmiö on suhteellisen uusi, suppea ja rajoittunut islamilaisen perinteen maihin ja että itsemurhaiskuja tekeviä naisia on vähän,
Q. whereas the kamikaze phenomenon is relatively recent, limited and localised in countries with Islamic traditions and whereas few women become kamikazes,
R. katsoo, että joutuminen poliittisesti, henkilökohtaisesti ja yhteiskunnallisesti epätoivoiseen tilanteeseen on näille naisille ratkaiseva tekijä, joka kannustaa värväytymään,
R. whereas the frequently desperate situation facing these women politically, personally and socially is a decisive factor in their committing themselves to this path ,
S. katsoo, että nykyinen fundamentalismi puhuu marttyyrikuoleman puolesta ja vetoaa vastarintaliikkeisiin osallistuviin, taistelunhaluisiin naisiin, jotka etsivät sosiaalista tasa-arvoa,
S. whereas today's fundamentalism seeks to justify martyrdom, and women who are involved in resistance movements and militant women in search of social equality are vulnerable to this message ,
T. katsoo, että ilmiön saama valtava julkisuus tiedotusvälineissä lisää itsemurhaiskun kiinnostavuutta vaikutuksille alttiiden nuorten keskuudessa, koska heidän kuolemansa toisi kunniaa heidän perheilleen,
T. whereas the extreme focusing of the spotlight of media attention on the phenomenon increases the attraction of suicide attacks to vulnerable young people, because of the honour which will accrue to their families after their death,
Naiset sodan uhreina
Women as war victims
8. painottaa, että kansainvälisten elinten aseellisten selkkausten tai sisällissotien jälkeen rekisteröimien naisten ja lasten suuri määrä pakolaisten joukossa aiheuttaa erityistä huolta;
Stresses that the large number of women and children among refugees and internally displaced persons being registered by international bodies as a result of armed conflict and civil war is a cause for great concern;
Naiset rauhantuojina
Women as peacemakers
19. on vakuuttunut siitä, että ETPP:n tehtävien suunnittelussa pitäisi ottaa paikalliset naisjärjestöt mukaan rauhanprosessiin, jotta voidaan hyötyä heidän erityisestä panoksestaan ja selvittää tarkkaan, kuinka konfliktit vaikuttavat naisiin;
Is convinced that ESDP mission planning should take into account the inclusion of local women's organisations in the peace process to build on the specific contribution which they can make and to recognise the particular ways in which women are affected by conflict;
22. pyytää, ettei unohdeta niitä rohkeita naisia, jotka ovat valinneet rauhanomaisen vastarinnan ja jotka ovat maksaneet tai maksavat siitä edelleen vankiloissa, kotiarestissa tai siepattuina;
Asks that those brave women who have chosen peaceful forms of resistance not be forgotten, since they have paid, and are still paying, for their resistance by imprisonment, house arrest or kidnapping;
27. tuomitsee marttyyrikuoleman ylistyksen, jota nykyisin kohdistetaan nuoriin, naiset mukaan lukien; toteaa, että kehotus itsemurhaiskuun sotkee toisiinsa uskonnollisen kiihkon, miehityksen tai vääryyksien epätoivoisen vastustuksen ja lopulta myös tällaisten tekojen kohteet, jotka ovat viattomia siviiliuhreja;
Condemns the glorification of martyrdom now being targeted at young people, including young women; highlights the fact that calls for suicide bombing missions sow confusion between religious fervour, desperate resistance to occupying forces or injustice, and in the last instance, the targets of suicide attacks, who are innocent civilian victims;
29. on iloinen siitä, että eräät islamilaiset johtajat ovat nyt elämää kunnioittamaan kannustavan Koraanin nimissä tuominneet tämän ilmiön, sen laajuuden ja sen käsittelyn joukkoviestimissä;
Welcomes the fact that this phenomenon, its spread and its manipulation by the media are now being denounced by some Islamic authorities in the name of the Koran itself, which promotes respect for life;
32. toteaa, että kansainvälisten ja eurooppalaisten elinten päätöslauselmista, vetoomuksista ja suosituksista huolimatta naiset eivät edelleenkään osallistu täysimittaisesti konfliktien ehkäisemiseen ja ratkaisemiseen, rauhanturvaoperaatioihin ja rauhan rakentamisponnisteluihin; toteaa näin ollen, ettei tarvita uusia suosituksia, ja pyytääkin esittelemään käytännöllisen toimintaohjelman, jossa ilmoitetaan sen täytäntöönpanoon tarvittavat tekijät, arvioidaan tarkasti esteitä ja tarkennetaan keinot, joilla seurataan ohjelman tuloksia; pyytää, että Euroopan parlamentille esitetään vuosikertomus ohjelman toteuttamisesta;
Notes that despite all the resolutions, appeals and recommendations adopted and made by various international and European institutions, women are still not fully involved in conflict-prevention and conflict-resolution, peace-keeping operations and peace-building; notes therefore that it is not fresh recommendations that are called for, and therefore calls for the drawing-up of a practical action programme with the identification of factors relevant to its carrying-out, and assessment of the obstacles to and monitoring of the results of implementation; calls for an annual report to be submitted to the European Parliament on the implementation of the programme;
39. kehottaa komissiota tukemaan naisten yhdistystoiminnan piirissä käynnistämiä rauhanaloitteita ja erityisesti monikulttuurisia, rajatylittäviä ja alueellisia aloitteita antamalla poliittista, teknistä ja taloudellista tukea yhdistyksille, jotka osallistuvat konfliktien ratkaisemiseen ja rauhan rakentamiseen; kehottaa neuvostoa varmistamaan, että kyseisten maiden päätöksentekoelimissä toteutetaan poliittista seurantaa; kannustaa Euroopan parlamenttia ja erityisesti naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokuntaa perustamaan konfliktialueista vastaavia sekavaliokuntia, joihin osallistuu kyseisiä verkostoja edustavia naisia ja Euroopan parlamentin jäseniä;
39. .Asks the Commission to support the peace initiatives launched by women's associations, and particularly multicultural, cross-border and regional initiatives by providing political, technical and financial assistance to organisations concerned with conflict resolution and peace-building; urges the Council to ensure that there is political follow-through within the decision-making bodies of the countries concerned; encourages the European Parliament and in particular its Committee on Women's Rights to establish joint committees for conflict zones, comprising women from these networks and Members of the European Parliament;
42. vaatii, että tasa-arvon valtavirtaistaminen on näkyvää ja että se laajennetaan todistettavasti koskemaan rahoitusvälineitä ja erityisesti liittymistä valmistelevaa välinettä, Euroopan unionin naapuruuspolitiikkaa, kehitysyhteistyö- ja talousyhteistyövälinettä (DCECI) sekä vakausvälinettä, ja että se kuuluu olennaisena osana assosiaatiosopimusten ehtoihin;
Asks that gender mainstreaming be visible and for it to be verifiably extended throughout the financial instruments, in particular the pre-accession instrument, the European neighbourhood policy, the Development Cooperation and Economic Cooperation Instrument (DCECI) and the Stability Instrument, and form an integral part of the conditionality of association agreements;
Sukupuolinäkökulmaa ei aina pysty helposti hahmottamaan tarkasteltaessa naisten suhdetta rauhaan ja sotaan.
It is sometimes difficult, when investigating the issue of women in peace and war, to tease out the gender dimension.
Miksi uskoisimme, että naiset ovat rauhaarakastavampia kuin miehet, vaikka historia osoittaa ajatuksen olevan väärä?
Why should we think a priori that women are more peaceful than men, when the whole of history contradicts this?
Suuria naissotureita on aina ollut yhtä lailla kuin pasifistinaisiakin, myyttisistä amatsoneista aina meidän päiviimme asti.
From the Amazons of Greek myth to our own day, there have been quite as many female warriors as women pacifists.
Todisteeksi tästä riittävät Palestiinan tai Tšetšenian naispuoliset itsemurhaiskujen tekijät.
The presence of female suicide bombers in Palestine and Chechnya is proof enough.
Tässä mietinnössä käsitellään kolmea osa-aluetta: naisia sodan uhreina, naisia rauhantuojina ja naisia sodan osapuolina.
Many historians see the image of woman-as-victim as no more than a half-truth when it comes to wars.
Siinä ei kuitenkaan keskitytä pelkästään naisnäkökulmaan, vaan tasa-arvonäkökulmaan eli yhteiskunnalliseen rakenteeseen, johon voidaan politiikalla vaikuttaa, toisin kuin sukupuoleen.
This report is three pronged, dealing with women as victims, women as instruments of peace, and women as instruments of war tackling these issues not on the basis of the female condition as such, but on the issue of gender, i.e. on a social construction, which politics can influence, unlike the fact of being a woman.
Mietinnössä tarkastellaan erilaisia mekanismeja, joissa toisaalta ylistetään, toisaalta välineellistetään naisen osaa: 1) yhteiskunnan suhtautuminen seksuaalisuuteen ja lisääntymiseen, 2) suhtautuminen naisen asemaan ja naisen eri rooleihin: äitiin, vaimoon tai kumppaniin, tyttäreen tai sisareen, ja 3) keinot yhteiskunnallisen epätasa-arvon ja sen pöyristyttävimpien muotojen kitkemiseen.
The report analyses different mechanisms whereby the female condition is sometimes exalted and sometimes exploited: (1) its social relationship to sexuality and procreation; (2) its relationship with the status and different roles of women: mother, wife or companion, daughter or sister; (3) ways of escaping social inequality, including unacceptable ways.
Kansojen välisissä sodissa ja valtionsisäisissä konflikteissa ensimmäisiä uhreja ovat aina heikoimmat: naiset, lapset ja vanhukset.
In wars between nations or in civil conflicts, the first victims are always the weakest: women, children and old people.
Naisten ja nuorten tyttöjen biologinen luonne asettaa heidät alttiiksi lisääntymiseen liittyville riskeille ja sukupuoliteitse tarttuville taudeille, erityisesti aidsille, eikä sodassa tai konfliktissa ole aina mahdollista saada sukupuoliasioihin liittyviä terveydenhoitopalveluja.
Women and girls are victims because t heir biological nature exposes them to the dangers of procreation, sexually transmitted diseases, and Aids in particular, while war or conflicts often make access to genetic health services impossible.
Luvut puhuvat puolestaan: köyhien maiden ja konfliktimaiden pakolaisleireillä sukupuolisuhteet, synnyttäminen ja ei-toivotun tai raiskauksesta aiheutuneen raskauden keskeyttämisyritykset johtavat liian usein kuolemaan.
The figures speak for themselves: in poor countries where there are armed hostilities, in camps of displaced people, the simple fact of having a sexual relationship, giving birth, trying to terminate an unwanted pregnancy or a pregnancy resulting from rape all too often lead to death.
Lastenkin kuolleisuusaste konflikteissa on korkea johtuen hoidon puutteesta, aliravitsemuksesta, kulkutaudeista ja aidsista.
And the children themselves pay a heavy price in conflict situations, with high mortality rates due to lack of care, malnutrition, epidemics and Aids.
Naisen biologisesta osasta johtuviin dramaattisiin seurauksiin on vielä lisättävä heihin tällaisessa tilanteessa lähes väistämättä kohdistuvat todelliset barbaariteot, jotka saavat alkunsa seksuaalisuuden yhteiskunnallisesta välineellistämisestä.
In addition to these tragic consequences of female biology, we need to add full-blown barbarism towards women, originating in social attitudes to female sexuality.
Vihollisen nöyryyttämisen välineenä käytettävät joukkoraiskaukset, vaginoiden puhkaisemiset pistimillä, sikiöiden raastamiset äitiensä kohduista tai vaimojen ja lasten raiskaamiset aviomiehen silmien edessä eivät ole yksittäisiä tapauksia, vaan sodassa käytettyjä aseita.
Collective rape is used as a weapon to humiliate the enemy, ramming bayonets up vaginas, ripping foetuses out of their mothers' wombs, raping wives in front of husbands and children: all these have been reported, not as isolated incidents, but as instruments of war.
Ne eivät kohdistu yksin naisiin, mistä todisteena ovat Abu Graibin vankilan surullisenkuuluisat tapaukset, joissa nainen kidutti vankeja sukupuolisella väkivallalla murtaakseen heidät psyykkisesti.
They are not exclusively reserved for women: Abu Ghraïb has made the use of sexual abuse of prisoners by women notorious.
Väkivallanteoista perheelle ja lähipiirille aiheutunut kunnianmenetys voi johtaa siihen, että tekojen kohteeksi joutunut nainen murhataan: kunniamurhalla puhdistetaan paha teko, jonka juuret ovat syvällä yhteiskunnallisissa rakenteissa.
Women subjected to such abuse can end up being murdered by their families and communities because of the dishonour they have brought on them.
Sekä sotarikosten että kunniarikosten taustalla on usein juuri tämä yhteiskunnassa vallitseva seksuaalisuuden suhde kunniaan ja ihmisarvoon.
Honour killings remove a blot which is an integral part of the whole way in which a society is constructed.
Naisten roolina on olla yhtä aikaa äitejä, tyttäriä, vaimoja ja siskoja.
It is the social relationship of sexuality to honour and dignity which encourages these criminal acts, whether they are war crimes or honour crimes.
Tämä identiteetti on aina antanut heille suurta rohkeutta.
Women's roles as mothers, daughters, wives, and sisters is the driving force behind a self-identification which inspires courage of every conceivable kind.
Rohkeus on joskus kaksiteräistä, kuten tiedämme: hädänalaisissa tilanteissa, kuten konflikteissa, prostituutio on keino – joskus valitettavasti ainoa – varmistaa perheen toimeentulo, kun miehet ovat kuolleet tai kadonneet.
This courage is sometimes double-edged, because we know that in situations of distress, such as abound in all conflicts, prostitution remains one - and sometimes the only - way for a woman to ensure the survival of her family when the men are dead or have disappeared.
Rohkeutta on myös ja ennen kaikkea vaatia oikeutta.
But also, and above all, there is the courage to demand justice.
Lukuisat naiset ovat uhmanneet diktatuurihallituksia aseettomina, yksinkertaisesti kävellen, jotta heidän kadonneita omaisiaan ei unohdettaisi ja jotta he saisivat oikeutta.
Innumerable unarmed women have defied dictatorial regimes simply by marching, so as to keep alive the memory of the faces of those who have disappeared, and to demand justice.
Kuuluisimpia ovat Argentiinan Toukokuun aukion isoäidit, ja näihin lannistumattomiin naisiin kuuluu myös Naiset mustissa -ryhmä ja Naiset valkoisissa -ryhmä, jolle Euroopan parlamentti myönsi vuoden 2005 Saharov-palkinnon.
The most famous are the Mothers of the Plaza de Mayo in Argentina, but the Women in Black, the Women in White - awarded the 2005 European Parliament Sakharov Prize - also belong to this company of dauntless women.
Heillä ei ole poliittista päätöksentekovaltaa, joten he ovat hyödyntäneet yhdistystoimintaa ja joukkoviestinten vaikutusvaltaa estääkseen rikosten unohtumisen ja vaatiakseen kostoa.
With no decision-making power in the political sphere, these women have used association networks and the media to stop crimes from being forgotten, and to demand revenge.
Toisissa tapauksissa naiset ovat ottaneet kadonneiden paikan ja tarttuneet aseisiin.
In other instances, women have risen up to replace those who disappeared, and taken arms.
Näiden vastarintaliikkeiden liikkeellepanijana on valtavan rakkauden lisäksi samastuminen naisen perinteisiin rooleihin eli yhtä aikaa Antigoneen ja Äiti Pelottomaan.
What characterises resistance of this kind, over and above boundless love, is identification with the traditional roles of women as both Antigone and Mother Courage.
Ääritapauksissa se voi johtaa seksuaalisen hyväksikäytön sallimiseen perheen ruokkimiseksi.
As we have said, this can go as far as submitting to sexual exploitation in order to feed a family.
Miesten katoamisen tai taistelukentille lähtemisen vuoksi perhettä huoltavien leskien tai yksinäisten naisten taloudellinen kurjuus on suunnaton.
The economic suffering of widows or women on their own, looking after families because the men have disappeared or are at the front, is enormous.
Yhteiskunnan epätasa-arvoiset rakenteet kahlitsevat naiset perinteisiin rooleihin tai alempiarvoisiin asemiin.
The inegalitarian structures of our societies confine women to traditional roles or keep them in subordinate positions.
Sota ja konfliktit ovat paradoksaalisesti myös keino osoittaa heidän tasa-arvoisuutensa.
War and conflicts, paradoxically, provide a way for women to affirm their equality.
Eurooppaa runnelleissa kahdessa maailmansodassa naiset korvasivat miehet kaikissa yhteiskunnan koneistoissa: maatiloissa, tehtaissa, ammateissa, joiden ei katsottu soveltuvan naiselle.
The two World Wars which ravaged Europe saw women coming forward to fill the places of men at all levels of society: on farms, in factories, in trades often deemed incompatible with being a woman.
Länsimaisissa yhteiskunnissamme, jossa tavoitellaan sukupuolten tasa-arvoa, monet armeijat ovat avanneet ovensa naisille ja taistelu yhdenvertaisista oikeuksista on mennyt niin pitkälle, että naisten sallitaan osallistua konflikteihin.
Today, in our western societies, concerned as they are with gender equality, many armies have opened their doors to women, and the fight for equal rights has gone so far as to allow them to take part in armed conflict.
Muslimiyhteiskunnissa, joissa roolijaon juuret ovat syvällä patriarkaalisessa perinteessä, naisten marttyyrius on sen sijaan uusi ilmiö.
But in Muslim societies, where gender roles are solidly anchored in a patriarchal tradition, women's access to martyrdom is a recent phenomenon.
Historia on tehnyt heistä sorron vastustajia, jopa sankarittaria.
History has turned these women into heroines of resistance to oppression.
Itsemurhaiskuja tekevien naisten ilmiö on saanut nykypäivänä uutta kasvualustaa esimerkiksi Tšetšeniassa, Palestiinassa ja Irakissa, mutta se ei suinkaan herätä kaikkialla samanlaista ihailua.
Today, women suicide bombers have become far more numerous, in Chechnya, Palestine and Iraq, for example, but they do not arouse the same admiration.
Vaikka nämä ihmispommit kertovatkin oikeutetusta miehitysvallan vastustuksesta ja täydellisestä antautumisesta usein epätoivoiselle asialle, ei kuitenkaan voida unohtaa, että ne on suunnattu kohti täysin viattomia siviiliuhreja.
While these bombers are witnesses to legitimate resistance to occupation and display a total devotion to an often desperate cause, we cannot overlook the fact that they are killing totally innocent civilians.
Operaatioihin valitaan militanttinaisia, sillä heikon ja aseettoman naisen stereotypia toimii hyvin myös vihollisen leirissä.
It is women militants who are chosen for these operations, for the very reason that the stereotype of women as weak and unarmed lulls the enemy into a false sense of security.
Naiset valitaan ja heitä ohjataan tai heidät jopa aivopestään, ja heille tarjotaan mahdollisuutta kuolla tasavertaisina miesten kanssa.
These women are selected, led and even indoctrinated; and what they are offered is the chance of showing themselves equal to men in death.
Tähän valintaan, jonka päämääränä ei ole eläminen tasa-arvoisena, vaan kuoleminen tasa-arvoisena, houkuttelevat marttyyrin ihannoitu asema, itsemurhaiskun tekijän kuoleman seurauksena hänen perheensä saama yhteiskunnallinen arvostus ja teon uskonnollinen yhteys.
The martyr's crown, the respect enjoyed by the entire family following the death of a female suicide bomber, and the fact that the act itself is enshrined in a religious context all increase the attractions of a step which makes men and women equal, not in life but in death.
Esittelijän mielestä tässä on kyse vastarinnan ja naisten ihmisarvon tavoittelun välineellistämisestä sekä uskonnollisen viestin kääntämisestä poliittisiin tarkoitusperiin.
Your rapporteur sees the phenomenon as the exploitation of the spirit of resistance and women's search for dignity, and a perversion of a religious message for political ends.
Ilmiö, joka leviää myös meidän maissamme – mainittakoon belgialainen itsemurhaiskun tekijä, joka kuoli Irakissa – vaatii toimia myös eurooppalaisissa yhteiskunnissa.
The fact that the phenomenon is spreading even in our own countries - think of the Belgian suicide bomber who died in Iraq - means it us something that the European institutions need to look at very hard.
Konfliktit muodostuvat jatkumosta, johon kuuluu konfliktia edeltävä vaihe, konflikti ja konfliktinjälkeinen vaihe.
Conflicts are a continuum, the pre-conflict, conflict and post-conflict stages run into each other.
Naisiin kohdistuvaa väkivaltaa esiintyy yksityisissä, yhteiskunnallisissa ja poliittisissa piireissä eri muodoissa kaikissa näissä vaiheissa.
Alas, violence against women, whether private, social or political, is present at each of these stages, in forms specific to each of them.
Naisten on vaikea päästä mukaan takaisin jaloilleen nousevan yhteiskunnan poliittiseen koneistoon.
Women find it difficult to find a place in the political life of a society which is starting to function again.
Seksuaalisen väkivallan uhreina he ovat myös psyykkisesti rampautuneita ja joissakin tapauksissa yhteiskunnasta syrjäytyneitä, eikä heillä ole mahdollisuutta vaatia oikeutta.
As victims of sexual violence, they are psychologically destroyed and sometimes socially excluded, without being able to demand redress.
He ovat usein marginaalisessa asemassa sekä yhteiskunnallisesti että poliittisesti ja menettävät ne vähäisetkin tasa-arvon rippeet, jotka he olivat mahdollisesti konfliktin aikana saavuttaneet.
Both socially and politically they are often marginalised, and lose what small degree of equality the hostilities had conferred on them.
Siksi on yhä tärkeämpää, että kansainvälinen yhteisö tukee tätä ratkaisevaa vaihetta maiden jälleenrakentamisessa vaatimalla, että naiset ovat tasavertaisina miesten kanssa neuvottelupöydissä ja kaikissa yhteiskunnallisissa ja poliittisissa koneistoissa, joita rakennetaan: parlamentissa, hallituksessa, hallinnossa, kansainvälisessä edustuksessa.
This is why it is more and more important that the international community involve itself in a decisive reconstruction phase, demanding that women be present on an equal footing with men at the negotiating table and likewise in all the civil and political machinery being set up: parliaments, governments, administration, and international representation.
Viimeaikaiset myönteiset kokemukset vahvistavat entisestään esittelijän näkemystä asiasta.
Recent positive examples back your rapporteur's position on this.