natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Yksi nykyisen julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden alalla käytävän keskustelun pääkohtia on kysymys, onko palvelujen käyttöoikeussopimuksille luotava yhteisön säännöstö, ja jos on, pitäisikö säännösten olla erillisiä vai yhdistetäänkö ne julkisiin hankintasopimuksiin.
One of the main points in the current debate about PPPs turns on the issue of whether service concessions should be regulated on a Community-wide basis, and if so, whether such regulation should be separate or combined with public contracts.
Jo muutama vuosi sitten komissio laati tiedonannon käyttöoikeuksia koskevista tulkintakysymyksistä yhteisön lainsäädännössä.
A few years ago the Commission issued an ‘Interpretative Communication on Concessions Under Community Law’.
Kuulemisen tulosten perusteella komissio päätti, että se toteuttaa aluksi vaikutustenarvioinnin, ennen kuin se päättää, julkaiseeko se uuden tulkintaa koskevan tiedonannon tai direktiiviehdotuksen.
In the light of the results of this consultation the Commission decided first to evaluate the implications, before determining whether to publish a further interpretive Communication or a proposed directive.
Tämä menettely on kannatettavaa.
This approach should be welcomed.
Se seikka, ettei tällä alalla ole lainsäädäntöehdotusten koordinointia koskevia velvollisuuksia, sekä se, että harva jäsenvaltio on halukas laatimaan palvelujen käyttöoikeussopimuksia koskevia säännöksiä, estävät kyseisten markkinoiden yhteisönlaajuisen avaamisen.
The fact that there is no obligation in this area to coordinate the law, and the further fact that very few Member States want to lay down rules for service concessions, stand in the way of a Community-wide move to open up the markets concerned.
Tähän tilanteeseen sisältyy vaara kilpailun katoamisesta, ja se johtaa myös oikeusvarmuuden puutteeseen.
This situation not only runs the risk of a loss of competition but also leads to legal uncertainties.
Ne johtuvat ennen kaikkea rajaamista koskevista vaikeuksista, sillä monitahoisissa julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeissa määrittely palvelujen käyttöoikeussopimukseksi tai palvelusopimukseksi ei ole aina yksinkertaista.
The latter arise primarily from difficulties with demarcation, because in the case of complex PPP projects it is not always easy to identify them as a service concession or a service contract.
Siten käyttöoikeussopimusten myöntämismenettelyn oikeudellisen sääntelyn ratkaisevana etuna on siihen liittyvä Euroopan laajuinen oikeusvarmuus.
The crucial advantage of legislative regulation of the procurement procedure for concessions lies in the consequent Europe-wide legal certainty.
Oikeusvarmuus tarkoittaa investointien varmuutta, joka taas vaikuttaa myönteisesti kilpailuun.
And legal certainty means investment security, which in turn has a positive impact on competition.
Käyttöoikeussopimusten oikeudellisella sääntelyllä on määrä luoda konkreettinen myöntämismenettely, jossa tämän oikeusmuodon erityispiirteet otetaan huomioon.
Legislation on concessions should set out a practical procurement procedure that takes account of the special features of that legal form.
Se tarkoittaisi, että viranomaiset eivät voi antaa käyttöoikeussopimusta yritykselle ilman kilpailumenettelyä.
It would make clear that local authorities cannot award a concession to an undertaking without a competitive tendering procedure.
Tällainen kilpailu johtaa pääsääntöisesti – veronmaksajien toiveiden mukaisesti – alhaisiin hintoihin palvelun laadun pysyessä ennallaan tai parantuessa.
As a rule competition of this kind leads – wholly in the taxpayers’ interest – to lower prices for the same or even better quality of service.
Niin kauan kun vaatimukseen ei vastata oikeudellisella sääntelyllä, jää epäilys, että palvelujen käyttöoikeussopimukset toimivat "pakoreittinä" julkisia hankintasopimuksia koskevasta lainsäädännöstä.
But for as long as the need for legislation is unfulfilled the suspicion must remain that service concessions serve as a way of evading the law on public contracts.
Rakenteellinen julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus ja ”In-house”
Institutionalised PPPs (IPPPs) and ‘in-house relations’
Rakenteellisessa julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudessa on kyse yhteisestä yritysrakenteesta yksityisten ja julkisten kumppaneiden välillä.
IPPPs are joint industrial creations combining private and public partners.
Tällaisen yritysrakenteen tehtävänä on valmistella tai tuottaa palvelua suuren yleisön hyväksi, tyypillisesti yleishyödyllisten palvelujen alalla.
The task of such creations is to provide or supply a service on behalf of the public, typically in the field of public welfare.
Rakenteellinen julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus voidaan toteuttaa siten, että perustetaan uusi sekayritys tai myös siten, että yksityinen yritys ryhtyy johtamaan aikaisemmin julkista yritystä, eli osakkuuden muutoksella.
IPPPs may be created by the formation of a mixed-economy enterprise, but may also arise when a private company assumes control of what was a public concern, i.e. by changing the share ownership.
Tästä herää kysymys, ovatko molemmat menettelyt, perustaminen ja osakkuuden muutos, olennaisia hankintasopimuksia koskevan lainsäädännön kannalta.
This raises the question whether the two processes, new formation or a change of ownership, are relevant from the point of view of procurement law.
Komission käsityksen mukaan yrityksen yksityinen osakas on valittava avoimesti ja syrjimättömästi huomioon ottaen kyseiset tehtävät ja riippuen sopimuksen konkreettisesta muodosta hankintaa koskevien direktiivien tai Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.
The Commission says that the private partner of such an enterprise must be selected for the tasks involved in a transparent way and without discrimination, and must be so selected irrespective of the actual form of the contract under the procurement directives or the EC Treaty.
Tästä komission näkemyksestä seuraa, että vain objektiivisten kriteerien mukaan toteutettu yksityisen kumppanin valinta takaa tasapuolisen kilpailun.
We would agree with the Commission on this, as only the selection of a private partner in accordance with objective criteria will safeguard fair competition.
Jos sekayrityksen yksityinen kumppani on valittu, niin muut tarjouskilpailut toimeksiantoa varten ovat turhaa byrokraattista tuhlausta.
When the private partner of a mixed-economy enterprise is selected, further invitations to tender for the contract would only be needless red tape.
Kaksinkertaista tarjouskilpailua on siis vältettävä.
So a second tendering process should be avoided,
Edellä mainitussa aihepiiriin kuuluu myös kysymys, vaatiiko julkisen toimeksiannon tai käyttöoikeussopimuksen myöntäminen sekayritykselle tarjouskilpailumenettelyä (ns. In-house-kysymys).
As part of this discussion there is also the question of whether awarding a public contract or a concession to a mixed-economy enterprise makes a tendering procedure essential, in what is known as the ‘in-house’ problem.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioissa "Teckal" ja "Hallen kaupunki" on suuntaa antavat kriteerit tähän asiaan.
Here the judgments of the Court of Justice in the Teckal and Stadt Halle cases (C-107/98 and C-26/03) have laid down the determining criteria.
Teckal-oikeuskäytännön jälkeen hankintaviranomaisen osallisuus sekayritykseen ei oikeuta mitään poikkeusta hankintoja koskevista periaatteista.
Under the Teckal case-law, the participation of the awarding authority in ‘semi-public’ or mixed-economy undertakings does not justify exemption from the principles of procurement law.
Ratkaisevaa on sopimuksen myöntäminen itsenäiselle oikeushenkilölle.
What is crucial is to award the contract to a body with independent legal personality.
Sen jälkeen poikkeus hankintasopimuksia koskevasta lainsäädännöstä tunnustetaan, jos hankintaviranomainen hallitsee sekayritystä kuin omaa yksikköään ja kun yritys toimii pääasiassa julkista viranomaista varten.
Accordingly an exemption from procurement law is recognised when the awarding authority exercises over the mixed-economy enterprise a control similar to that which it exercises over its own departments and when the enterprise essentially acts for the public body.
Molempien kriteerien on täytyttävä rinnakkaisesti, jotta ne ovat samanarvoisia toimeksiantajan sisäisten yksikköjen kanssa.
The two criteria must be cumulatively fulfilled to ensure that there is equivalence with internal entities of the contracting authority.
Hallen kaupungin tapaus on saanut aikaan toisenkin selvennyksen.
The Stadt Halle case-law has further clarified the matter.
Sen mukaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on päättänyt, "että julkiset toimeksiantajat saavat antaa toimeksiannon niille kuuluvalle yritykselle hankintasopimuksia koskevista säännöksistä välittämättä, kun niillä on 100 prosenttia yrityksen pääomasta", eli yrityksessä ei ole pienintäkään yksityistä osakkuutta.
The Court decided that public contracting authorities may award a contract to an undertaking that belongs to them without adhering to the procurement provisions only when they hold 100 % of the undertaking’s capital, in other words when there is not even a small private shareholding in the undertaking.
Vain silloin toimeksiantaja hallitsee Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen mukaan yritystä kuin omaa yksikköään.
Only then, says the Court, does the contracting authority exercise control as it would over its own departments.
Toisaalta julkisen toimeksiannon myöntäminen sekayritykselle ilman tarjouskilpailua haittaisi vääristymättömän kilpailun tavoitetta ja osakkaiden yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
Second, awarding a public contract to a mixed-economy enterprise without a tendering procedure would damage the aim of undistorted competition and the principle of treating the interested parties equally.
Tällainen menettely toisi sekayrityksen pääomaan osallistuvalle yksityisyritykselle edun kilpailijoihin verrattuna.
Such a procedure would give a private undertaking participating in the capital of a mixed-economy enterprise an advantage over its competitors.
Kuntien välinen yhteistyö
Cooperation between local authorities
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 13. tammikuuta 2005 antaman tuomion (komissio/Espanja) jälkeen alueyhteisöjen välisiä yhteistyösopimuksia ei voida kansallisella lainsäädännöllä yleisesti erottaa julkisia hankintasopimuksia koskevasta lainsäädännöstä.
Under the Court’s judgment of 13 January 2005 in Case C-84/03 (Commission v Spain), cooperation agreements between local authorities cannot as a rule be excluded from procurement law by a national provision.
Hankintasopimuksia koskevaa lainsäädäntöä sovelletaan aina, kun kaksi oikeudellisesti erillistä henkilöä tekee vastikkeellisen sopimuksen.
The law on contracts always applies when two legally distinct entities conclude a contract for pecuniary interest.
Osallisten henkilöiden asema ei siis vaikuta asiaan.
The status of the entities is not at issue.
Kyseessä voivat olla myös alueyhteisöt.
Local authorities may also be involved.
Tuomio on saanut aikaan Euroopan kunnissa keskustelun siitä, kuuluvatko kuntien välisen yhteistyön muodot hankintasopimuksia koskevan lainsäädännön piiriin, ja jos kuuluvat, niin millaisissa tapauksissa.
The judgment has sparked off a debate among local authorities in Europe as to whether and in what circumstances forms of cooperation between local authorities are subject to procurement law.
Vastaus tähän kysymykseen saadaan yhteiskunnan määritelmästä.
An answer to this question must take as its starting point the definition of a public authority.
Tunnusomaista yhteiskunnan oikeudelliselle järjestykselle Euroopassa ja jäsenvaltioissa on valtion ja yhteiskunnan erottaminen.
A feature of the legal system for public authorities in Europe and the Member States is the distinction between the state and society.
Kun yhteiskunnalle, johon kuuluu myös talous, tunnusomaista on vapaus, yksityinen itsemääräämisoikeus ja markkinat, valtio eri tasoineen edustaa organisoitua valta- ja päätöksentekoyksikköä.
While society, whose realm includes the economy, is characterised by freedom, private autonomy and the market, the state on the other hand, with its subdivisions, should be seen as an organised entity for exercising power and making decisions.
Liittovaltioksi järjestäytyneen valtion erityispiirre on, että sen valtiollisilla osilla on oma oikeushenkilöllisyys, joka eroaa liittovaltion oikeushenkilöllisyydestä.
A special feature of a federally organised state consists in the fact that its state subdivisions have separate legal personality, which distinguishes them from the overarching state.
Erotuksena yhteiskunnasta ne kuitenkin pysyvät valtion osana.
Yet they remain, in terms of the distinction from society, a part of the state’s persona.
Yksittäisten elinten keskinäistä yhteistyötä koskevat säännöt ovat julkisoikeudellisina sopimuksina osa kansallista hallinto-organisaatiota ja siten ne on erotettava tiukasti niin kutsutuista alistussuhteisista sopimuksista hallinnon ja kansalaisten välillä.
Rules on cooperation between individual authorities are, as agreements under public law, part of the national administrative organisation and hence should be strictly distinguished from subordinating legal agreements between the administration and the citizen.
Tätä taustaa vasten kuntien välisessä yhteistyössä on periaatteessa kyse jäsenvaltion hallinto-organisaatioiden toimivaltaa koskevasta sopimuksesta.
Seen against this background, cooperation between local authorities are essentially an agreement on the exercise of responsibility within the administrative organisation of a Member State.
Euroopan komission mukaan tapahtuu "julkisen toimivallan sisäistä uudelleenjärjestelyä".
The Commission says that internal reorganisations of public authorities are taking place.
Siten kuntien välisessä tehtävien siirrossa ei ole kyse kolmannen osapuolen hankintatoimista vaan valtion sisäisistä organisointitoimista.
In the case of assignments of tasks between local authorities, these are not procurement processes involving third parties but internal measures of state organisation.
Tehtävä osoitetaan valtion sisällä toiselle viranomaiselle.
A task is awarded to another agency within the state.
Tällä alalla EU:lla ei ole rajoitetun toimivallan periaatteen mukaan minkäänlaista toimivaltaa.
In this field, under the principle of limited competence, the EU has no competence.
Kansallinen hallinto-organisaatio on EU:sta erillään pikemminkin menettely- ja organisaationäkökohtia koskevan riippumattomuuden periaatteen vuoksi, mitä myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö vastaa.
Rather the national administrative organisation is disconnected from the EU, in accordance with the principle of procedural and organisational autonomy, as established in the case-law of the Court of Justice.
Jos tällaiset valtion koko organisaation tehtävien uudelleenjärjestelyt luettaisiin hankintasopimuksia koskevan lainsäädännön piiriin, sitä voitaisiin verrata epäsuoraan yksityistämisvelvollisuuteen.
Were one to regard such cases of reorganisation of task allocation within the overall state organisation as indeed subject to procurement law, this would be tantamount to an indirect requirement to privatise.
Tätä tuskin halutaan, koska valtio voi periaatteessa vapaasti päättää, tuottaako se palvelut itse vai antaako ne markkinoilla kolmannen osapuolen hoidettaviksi.
But this cannot be the intended aim, because the state is on principle free to decide whether to provide services itself or award them to third parties on the open market.
Sitä paitsi tällainen ajatus on vastoin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 295 artiklaa, jonka mukaan perustamissopimuksella ei puututa jäsenvaltioiden omistusoikeusjärjestelmiin.
Such an idea would also be at odds with Article 295 of the EC Treaty, under which the Member States’ system of property ownership remains unaffected by the Treaty.
Kunnallinen itsehallinto-oikeus taataan sekä kansallisella että EU:n tasolla.
The right of local self-government is guaranteed both nationally and at European level.
Eurooppalaisesta näkökulmasta se perustuu toisaalta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklan mukaiseen toissijaisuusperiaatteeseen, toisaalta alueellisen itsehallinnon eurooppalaisen peruskirjan 2 ja 4 artiklaan.
From the European point of view it derives firstly from the concept of subsidiarity in Article 5 of the EC Treaty, and secondly from Articles 2 and 4 of the European Charter of Local Self-Government.
Euroopan perustuslakisopimuksessa tunnustetaan I-5 artiklassa vain alueellinen ja kunnallinen itsehallinto sekä siihen liittyvät valtion organisatoriset rakenteet, kun siellä mainitaan, että unioni kunnioittaa jäsenvaltioidensa kansallista identiteettiä, joka ilmenee niiden perustavanlaatuisessa poliittisessa ja perustuslaillisessa rakenteessa, johon sisältyy alueellinen ja kunnallinen itsehallinto .
Even the Treaty on the European Constitution now expressly recognises regional and local self-government and the associated structures of state organisation in Article I-5, when it says there that ‘the Union shall respect the national identities of its Member States, inherent in their fundamental structures, political and constitutional, inclusive of regional and local self-government ’.
Kaikkia viranomaisten elinten välisiä sopimuksia ei luonnollisestikaan voida vapauttaa hankintasopimuksia koskevasta lainsäädännöstä.
Obviously not every agreement between authorities can per se be subject to the procurement law.
On pikemminkin erotettava toisistaan puhtaasti hallintoon ja organisaatioon liittyvät toimet ja viranomaisten väliset hankintasopimukset.
Rather there is a need to differentiate between purely administrative measures and procurement agreements between administrative bodies.
Jälkimmäiseen on sovellettava hankintasopimuksia koskevaa lainsäädäntöä.
It is to the latter that the procurement law should apply.
Myöskään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 13. tammikuuta 2005 yhteistyösopimuksista antama tuomio ei pakota toisenlaiseen näkemykseen.
To that extent not even the Court’s judgment of 13 January 2005 on cooperation agreements in Spain requires a change of approach.
Siinä todetaan vain, että valtion organisaation sisäisiä sopimuksia ei voida kokonaisuudessaan ja yleisesti vapauttaa hankintasopimuksia koskevasta lainsäädännöstä.
It ultimately says only that agreements within a state organisation may not be excluded from procurement law on an absolute basis and as a general rule.
Komission olisi tässä esitetyn näkemyksen perusteella kehitettävä kriteerejä, jotta nykyinen oikeudellinen epävarmuus voidaan poistaa.
The Commission should on the basis of this approach devise criteria to ensure that the present legal uncertainty is removed.
t alous- ja raha-asioiden valiokunnaN LAUSUNTO
OPINION of the Committee on Economic and Monetary Affairs (*)
julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimuksista sekä julkisia hankintoja ja käyttöoikeussopimuksia koskevasta yhteisön oikeudesta
on public-private partnerships and Community law on public procurement and concessions
Talous- ja raha-asioiden valiokunta pyytää asiasta vastaavaa sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokuntaa sisällyttämään seuraavat ehdotukset päätöslauselmaesitykseen, jonka se myöhemmin hyväksyy:
The Committee on Economic and Monetary Affairs suggests the following points to the Committee on the Internal Market and Consumer Protection for inclusion in the joint motion for a resolution on PPPs:
A. ottaa huomioon, että Euroopan unionin jäsenvaltioissa on viime vuosikymmenellä perustettu runsaasti julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia,
A. whereas numerous PPPs have arisen in many Member States over the past decade,
B. katsoo, että tämänmuotoisessa yhteistyössä, kun otetaan huomioon monenlaiset taloudelliset ja muut rasitteet, yksityinen sektori antaa käyttöön teknisen osaamisensa, liiketaloudellisesti suuntautuneen työtapansa ja rahoitusta julkisten tehtävien täyttämiseen ja se voi siten osaltaan vaikuttaa siihen, että myös aikoina, jolloin julkisia talousarvioita supistetaan, voidaan tuottaa korkeatasoisia palveluja parhain hinnoin ja samalla siten, että julkinen valta pystyy hoitamaan ydintehtävänsä tehokkaasti,
B. whereas in this form of cooperation, taking into account the various financial and other material constraints, private enterprise can offer its technical know-how, a business-oriented approach, and financial resources for the purpose of performing public service tasks and thus help to ensure that, even when budgets are being cut, high-quality services can be provided at attractive prices and public authorities are likewise able to deal effectively with their core activities,
C. katsoo, että julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhankkeisiin pyrkivät lähinnä paikalliset ja kunnalliset viranomaiset, mutta myös Euroopan tasolla toteutettavia hankkeita tarvitaan, erityisesti Euroopan laajuisten liikenneverkkojen toteuttamiseksi,
C. whereas in the main, local and municipal authorities have sought to enter into PPP projects; whereas, however, there is also a need for such projects at European level, not least to implement the trans-European transport networks,
D. katsoo, että kussakin yksittäistapauksessa on tutkittava erikseen, onko julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudesta odotettavissa lisäarvoa muihin välineisiin, kuten tavanomaiseen hankintasopimukseen tai itse hoidettavaan hankkeeseen tai tuotettavaan palveluun, verrattuna,
D. whereas it should be determined in each particular case whether a PPP is likely to provide added value compared with other approaches such as a traditional contract award procedure or services performed by the public authorities themselves,
E. ottaa huomioon, että julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden käsitettä ei ole määritelty yhtenäisesti yhteisön tasolla, mutta julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhankkeiden tunnusomaiset piirteet ovat kuitenkin keskenään verrattavissa,
E. whereas there is no standard Community-wide definition of a PPP, but PPP projects have comparable characteristics,
F. ottaa huomioon, että EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan mukaisesti kaupan esteiden kieltäminen, sijoittautumisvapaus ja palvelujen vapaus sekä tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuminen ovat yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita, joita on sovellettava Euroopan sisämarkkinoilla julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöhankkeisiin,
F. whereas under Article 3 of the EC Treaty, the non-affectation of trade, the freedom of establishment, the freedom to provide services and the freedom of movement of goods, capital and services are general principles of Community law which apply to PPPs in the context of the European internal market,
G. ottaa huomioon, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 86 artiklassa määrätään, että yleistä taloudellista etua koskevat palvelut on tuotettava sisämarkkinoiden perustana olevia EU:n kilpailusääntöjä noudattaen, sikäli kuin sääntöjen soveltaminen ei haittaa palvelun tuottamisesta vastaavan yrityksen erityistehtävien täyttämistä,
G. whereas Article 86 of the EC Treaty provides that services of general economic interest must be provided in accordance with the EC competition rules that underpin the internal market, in so far as the application of the rules do not obstruct the performance of the particular tasks of the undertakings entrusted with the operation of such services,
H. ottaa huomioon, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklassa määrätään toissijaisuusperiaatteesta, jonka mukaisesti alueyhteisöt ja jäsenvaltiot vastaavat yleistä taloudellista etua koskevien palvelujen määrittelemisestä ja rahoittamisesta ,
H. whereas Article 5 of the EC Treaty establishes the principle of subsidiarity, according to which local authorities and Member States have responsibility for defining and financing services of general economic interest,