natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Päinvastaisista yrityksistä huolimatta maatalousmenot muodostavat edelleen noin 50 prosenttia Euroopan unionin talousarviosta
Despite all efforts to the contrary, agricultural expenditure still accounts for around 50% of the European Union's budget
Vuosien 1997–2002 luvut perustuvat tulokseen maksujen osalta.
1997 to 2002 based on the outturn in payments.
Vuosien 2003–2005 luvut perustuvat talousarvioon. :
2003 to 2005 based on the budget. :
Maatalousme-nojen osuus EU:n kokonaisme-noista
Share of agricultural spending in total EU expenditure
* 25 jäsenvaltion EU:n talousarvio
* Budgets EU 25
Maatalouden osuus menoista sekä rakennerahastomaksut eivät jätä juurikaan mahdollisuutta joustolle uusien politiikanalojen tai tavoitteiden rahoituksen suhteen.
The agriculture share in expenditure together with the structural funds payments leave very little room for manoeuvre for flexibility with regard to the financing of new policies or priorities.
Sallivatko esimerkiksi käytettävissä olevat resurssit todella yritykset Lissabonin strategian kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn tavoitteiden saavuttamiseksi?
For example, will the resources at hand truly allow for efforts towards reaching the Lisbon goals for growth, employment and competitiveness?
Jos asiaa katsotaan yleisemmältä kannalta, onko ylipäätään mahdollista rahoittaa 25 (tai 27) jäsenvaltion tarpeet yhteisön säännöstön säilyttämisen, yhteenkuuluvuuden parantamisen ja naapuruuspolitiikan vahvistamisen osalta?
Or even more general, will it be at all possible to finance the needs of 25 (or 27) Member States with regard to maintaining the acquis communautaire, enhancing cohesion and strengthening new neighbourhood policies?
Voiko Euroopan unioni nämä rahoituspuitteet huomioon ottaen noudattaa Nizzan sopimuksen 6 artiklan 4 kohdan säännöksiä, joiden mukaan ”unioni järjestää itselleen tavoitteiden saavuttamiseksi ja politiikkansa toteuttamiseksi tarvittavat keinot” ?
Given this financial framework, can the Union fulfil the provisions of article 6, paragraph 4, of the Nice Treaty according to which "the Union shall provide itself with the means necessary to obtain its objectives and carry through its policies" ?
Siksi komissio on ehdotuksessaan uusiksi rahoitusnäkymiksi kahden vaiheilla: antaako unionille keinot saavuttaa tavoitteensa (Lissabonin strategia) vai keskustellako Brysselin Eurooppa-neuvoston jälkimainingeissa tehdyssä kuuden nettomaksajan kirjeessä mainitusta talousarvion leikkaamisen uhasta.
Accordingly, in its proposals for the new financial perspectives, the Commission moves between two options: to give the Union the means to realise its objectives (Lisbon process) on the one hand and to consider threats of budgetary cuts expressed in the Letter of the Six after the European Council of Brussels on the other.
Samalla kun keskustelut 1 prosentin enimmäismäärästä ovat päässeet vauhtiin, maksamattomat sitoumukset (jotka aiheutuvat siitä, että maksut ovat pienempiä kuin sitoumukset)
At the same time as the 1%-discussions have gained momentum, the RAL (outstanding commitments as a consequence of level of payments lower than level of commitments)
Maksamattomat sitoumukset ovat sinänsä suora ja ”normaali” seuraus eritellyistä määrärahoista.
RAL, in the first place, thus are a direct and "normal" consequence of differentiated appropriations.
Määritelmän mukaisesti mahdollisesti poikkeavat maksamattomat sitoumukset ovat lepääviä sitoumuksia, joita ei ole maksettu viimeisen kahden varainhoitovuoden aikana, tai vanhoja sitoumuksia, jotka ovat olleet tileillä vähintään viiden varainhoitovuoden ajan.
Per definitionem, potentially abnormal RAL are dormant commitments in respect of which no payment has been made for the last two financial years or old commitments that have been in the accounts for at least five financial years.
Sitä vastoin poikkeaviin maksamattomiin sitoumuksiin kuuluvat kaikki ne tileille kirjatut sitoumukset, joilta puuttuu maksamiseen vaadittava lakiin tai faktoihin perustuva oikeutus. ovat kasvaneet tasaiseen tahtiin, vieläpä paljon nopeammin kuin talousarviot.
In contrast, actually abnormal RAL is the sum of commitments recorded in the accounts which lack a legal or factual justification for payment. have kept increasing at a steady pace, in fact, much faster than the budgets.
Alla olevasta taulukosta voidaan nähdä ”kokonais-RAL:n” kehitys talousarvioon verrattuna (osio III, 1996–2005, miljoonina euroina):
The following table shows the evolution of overall RAL against the budget (Section III, 1996-2005, in EUR million):
Vuonna 1996 maksamattomat sitoumukset muodostivat yhteensä vain 56 prosenttia talousarviosta, kun taas vuonna 2003 ne olivat kasvaneet 107 prosenttiin talousarviosta.
In 1996, overall RAL represented only 56% of the budget, while in 2003 it had already increased to 107% of the budget.
Koska otsakkeet 1 ja 5, jotka yhdessä muodostavat noin 50 prosenttia talousarviosta, koostuvat jaksottamattomista määrärahoista eikä niissä siten ole maksamattomia sitoumuksia, maksamattomat sitoumukset keskittyvät otsakkeisiin 2, 3, 4 ja 7.
Since Headings 1 and 5, which together represent some 50% of the budget, are mainly composed of non-differentiated appropriations and have thus no RAL, the outstanding commitments concentrate in Headings 2, 3, 4 and 7.
Vaikka otetaan huomioon, että aina on kiistelty siitä, millainen maksamattomien sitoumusten määrä tai prosenttiosuus on ”normaalia” ja millainen ”epänormaalia”, yleinen käsitys maksamattomista sitoumuksista ”käyttämättöminä määrärahoina” on epäilemättä tekijä, josta puhutaan tulevissa keskusteluissa tulevaisuuden omista varoista.
Even considering the fact that there has always been some controversy as to which amount/percentage of RAL is "normal" and which is "abnormal", the general perception of RAL as "unspent appropriations" is undoubtedly a factor that will be raised in the coming discussions on the future of own resources.
Euroopan unionin rahoituksen nykytilanteelle on tyypillistä myös se, että poliittinen vastuu EU:n tuloista ja menoista on jaettu usealle riippumattomalle toimijalle.
The current situation with the European Union's finances is also characterised by the fact that political responsibility for EU revenue and expenditure is split up among a number of independent key actors.
Samalla kun kansalliset parlamentit, sen lisäksi että osallistuvat omia varoja koskevien päätösten tekemiseen, määrittelevät unionin tulot valtioidensa veropolitiikoilla, Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät unionin menoista.
While it is the national parliaments which, in addition to their involvement in the own resources decisions per se, determine the Union's revenue via the tax policies of their countries, it is the European Parliament and Council which decide upon the Union's expenditure.
Tässäkin asiassa vastuu on jaettu – mikä on kaikkea muuta kuin avointa – sen mukaan ovatko EU:n menot pakollisia vain harkinnanvaraisia.
Here again, there is a splitting of responsibilities - which is anything but transparent - according to the nature of EU-expenditure being obligatory or non-obligatory.
Pakollisten ja vapaaehtoisten menojen väliseen eroon (lopullisen päätöksen edellisistä tekee neuvosto ja jälkimmäisistä parlamentti) voi olla historialliset syynsä, mutta se ei ole enää johdonmukaista ja tekee järjestelmästä entistä vaikeaselkoisemman.
The difference between obligatory expenditure where Council has the last say and non-obligatory expenditure where it is up to Parliament to take the final decision may have historical reasons but is not logical anymore and makes the system even more obscure.
Eurooppa-neuvosto näyttää toisaalta tekevän yhä useammin päätöksiä uusista politiikoista tai toimintalinjoista, joilla on kauaskantoiset rahoitusta koskevat seuraukset, ajattelematta liiemmin sitä, mitä budjettiviranomainen tekee saadakseen tarvittavan rahoituksen kokoon rahoitusnäkymien otsakkeiden tiukoissa puitteissa.
The European Council, on the other hand, more and more often takes decisions on new policies or new priorities with far-reaching financial consequences seemingly without giving too much thought to how the budgetary authority is going to make the necessary funds available within the tight framework of the headings of the financial perspective.
Suunnitelmia Euroopan yhteisöjen omien varojen tulevaisuudesta
Scenarios for the future of the European Communities' own resources
Euroopan yhteisöjen omista varoista 29 päivänä syyskuuta 2000 tehdyn voimassa olevan neuvoston päätöksen
The current Council Decision of 29 September 2000 on the system of the European Communities' own resources
EYVL 253, 7.10.2000, s. 42.
OJ L 253, 7.10.2000, p.
9 artiklassa on tarkistuslauseke, jonka mukaan
42 , in its Article 9, contains a revision clause according to which
Komissio tarkastelee ennen 1 päivää tammikuuta 2006 yleisesti omien varojen järjestelmää ja tekee tarvittaessa siihen liittyvät aiheelliset ehdotukset kaikkien asiaankuuluvien tekijöiden pohjalta, mukaan luettuina muun muassa laajentumisen vaikutukset talousarvion rahoitukseen, mahdollisuus muuttaa omien varojen rakennetta luomalla uusi omien varojen laji ja Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävä budjettiepätasapainon korjaus sekä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vähennyksen myöntäminen Itävallalle, Saksalle, Alankomaille ja Ruotsille
The Commission shall undertake, before 1 January 2006, a general review of the own resources system, accompanied, if necessary, by appropriate proposals, in the light of all relevant factors, including the effects of enlargement on the financing of the budget, the possibility of modifying the structure of the own resources by creating new autonomous own resources and the correction of budgetary imbalances granted to the United Kingdom as well as the granting to Austria, Germany, the Netherlands and Sweden of the reduction pursuant to Article 5(1)
5 artiklan 1 kohdassa rajoitetaan Itävallan, Saksan, Alankomaiden ja Ruotsin rahoitusosuus Yhdistyneen kuningaskunnan hyvitykseen yhteen neljäsosaan niiden normaaliosuudesta, joka saadaan laskentamenetelmällä.
Article 5(1) restricts the financing share in the cost of the British rebate of Austria, Germany, the Netherlands and Sweden to one fourth of their normal share resulting from the calculation method. .
Vastauksena Euroopan parlamentista tulleeseen pyyntöön ja yhteisymmärryksessä neuvoston kanssa komissio sitoutui esittelemään edellä mainitun kertomuksen rahoitusjärjestelmästä huomattavasti aikaisemmin.
In response to a request from the European Parliament and in agreement with Council, the Commission committed itself to present the above mentioned report on the functioning of the financing system at a much earlier date.
Se julkaisi 14. heinäkuuta 2004 kertomuksensa omien varojen järjestelmän toiminnasta
On 14 July 2004 it published its Report on the operation of the own resources system
KOM(2004)0505 lopullinen. , ehdotuksen uudeksi neuvoston päätökseksi omista varoista sekä ehdotuksen asetukseksi täytäntöönpanotoimenpiteistä budjettiaseman epätasapainon korjaamiseksi
COM(2004)0505 . together with a proposal for a new Council Decision on own resources, accompanied by a proposal for a Regulation on the implementing measures for the correction of budgetary imbalances
Parlamentti oli jo ilmaissut omat uutta omien varojen järjestelmää koskevat odotuksensa tarkistuksissaan vuoden 1999 ehdotukseen ja todennut, että Euroopan unionin on
What Parliament expected from a new own resources system it had already formulated in its amendments to the proposal of 1999, stating the need for the European Union
· luotava uusi järjestelmä, jonka on oltava ”yksinkertainen ja yleisön helposti ymmärrettävissä”
· to create a system that must be "simple and readily understood by the public"
· perustettava se niille kriteereille, jotka heijastavat ”unionin kansalaisten maksukykyä”, ja samalla vältettävä ”turvautumista korvausjärjestelmiin tulojen hankkimiseksi”, mutta sen sijaan korjattava epätasapaino ”uudistamalla menojärjestelmäänsä”
· to base it on criteria that best express "the ability to contribute of the citizens of Europe" while, at the same time, avoiding "recourse to compensation mechanisms for purposes of revenue" but instead correcting imbalances "by reforming the structure of expenditure"
· ”luovuttava pysyvästi riippuvuudestaan jäsenvaltioilta saatavista tuloista”
· to "move steadily away from dependence on transfers from Member States"
· ”korjattava ne piirteet nykyisissä omissa varoissa, jotka aiheuttavat sekaannusta kansallisiin maksuihin sovellettavien poikkeusten takia”.
· to "correct those features of its existing own resources which generate confusion because of the derogations applicable to national contributions".
Yleinen korjausmekanismi
Generalised correction mechanism
Komission ehdotukseen omista varoista ei sisälly uusien rahoituslähteiden käyttöönottoa seuraavissa rahoitusnäkymissä.
The Commission's own resources proposal does not foresee the introduction of new sources of funding for the next financial perspective.
Suurin ehdotuksessa esitetty muutos koskee Fontainebleussä vuonna 1984 tunnustettua jäsenvaltioiden liiallisten budjettitaakkojen korjausmekanismiperiaatetta.
The major change introduced by the proposal concerns the correction mechanism for Member States' excessive budgetary burdens acknowledged as a principle in Fontainebleau in 1984.
Komissio kannattaa nykyisen järjestelmän korvaamista yleisellä korjausmekanismilla.
The Commission argues in favour of replacing the current system with a generalised correction mechanism (GCM).
Ehdotus yleiseksi korjausmekanismiksi perustuu siihen seikkaan, että vain Yhdistynyt kuningaskunta saa osittaista hyvitystä maksuistaan suhteellisen vaurautensa erittäin myönteisestä kehityksestä huolimatta, kun taas muut nettomaksajat, joiden vauraus on samaa luokkaa tai pienempi, eivät sitä saa.
This proposal for a GCM is based on the fact that despite the very positive evolution of its relative prosperity it remains only the United Kingdom which receives a partial refund of its contribution, while other net contributors with similar or lesser prosperity do not.
EU:n nettomaksajien vaurauden muutokset vuodesta 1984 on esitetty seuraavassa taulukossa:
The changes in the degree of prosperity enjoyed by EU net contributors since 1984 are outlined in the following table:
Nettomaksajien BKTL henkeä kohti (EU-15:n keskiarvo=100)
GNI per capita of net contributors (EU-15 average = 100)
Jäsenvaltioihin sovellettavan yleisen korjausmekanismin pääpiirteet ovat:
The main characteristics of the generalised correction mechanism applicable to any Member State are
Ø mekanismin soveltaminen, jos nettomaksut ylittävät 0,35 prosenttia jäsenvaltion BKTL:sta (tämä kynnys edustaisi jäsenvaltioiden välisen taloudellisen solidaarisuuden hyväksyttyä enimmäismäärää)
Ø triggering if net contributions exceed 0,35% of a Member State's GNI (this threshold would represent the maximum accepted level of financial solidarity between Member States)
Ø hyvitys ylittävän osan maksuista 66 prosenttia (hyvitys otettaisiin muiden jäsenvaltioiden kuin Yhdistyneen kuningaskunnan osalta käyttöön vaiheittain: ensin 33 prosenttia, sitten 50 prosenttia, 50 prosenttia ja lopulta 66 prosenttia)
Ø refunding of contributions above this at a rate of 66% (the refund rate would be phased in for all Member States except the UK at the rate of 33%, 50%, 50% and 66%)
Ø kokonaishyvityksen rajoittaminen enimmillään 7,5 miljardiin euroon vuodessa; sen rahoittavat kaikki jäsenvaltiot niiden suhteellisen BKTL-osuuden mukaan.
Ø limitation of the total refund volume to a maximum of EUR 7,5 billion a year, financed by all Member States based on their relative share of GNI.
Uuden järjestelmän käyttöönoton vaikutusten lieventämiseksi Yhdistynyt kuningaskunta saisi tavallisen korjauksen lisäksi asteittain alenevia lisäkorvauksia yhteensä 5 miljardia euroa neljän vuoden ajan vuoteen 2011.
In order to alleviate the impact of the introduction of the new system, the UK would receive, in addition to the ordinary correction, degressive top-up payments totalling EUR 5 billion over a four-year period ending in 2011.
Järjestelmän tuloksena olisi, että suurimpien nettomaksajien nettoasemat olisivat samalla tasolla, kuten seuraavasta voi havaita:
The outcome of the system would be that the net balances of the largest net contributors would be at comparable levels, as shown below:
Arvioidut nettoasemat (keskiarvo 2008–2013)
Estimated net budgetary balances (average 2008-2013)
Uusi korjaus-mekanismi
New correction mechanism
Nykyinen mekanismi
Current mechanism
Ei korjausta
No correction
Todelliset veropohjaiset omat varat vuodesta 2014
Genuinely tax-based own resource as from 2014
Kuten edeltä voi havaita, komission ehdotukseen uusista omista varoista ei sisälly uusia rahoituslähteitä seuraavissa rahoitusnäkymissä vaan siinä pyritään pikemminkin päivittämään kansalliset maksuosuudet yleisellä korjausmekanismilla.
As shown above, the Commission's new own resources proposal does not foresee the introduction of new sources of funding for the next financial perspectives but rather tries to update the national contribution shares via the generalised correction mechanism.
Kertomuksessaan omien varojen järjestelmän toiminnasta komissio kuitenkin kannattaa uuden todellisen veropohjaisen omien varojen järjestelmän käyttöön ottamista vuodesta 2014.
Nevertheless, in its Report on the operation of the own resources system, the Commission argues in favour of introducing as from 2014 a genuine fiscal own resource.
Tämä käy ilmi yhdestä omia varoja koskevan ehdotuksen artiklasta (9 artikla), jossa todetaan: Komissio toimittaa neuvostolle ehdotuksen omien varojen järjestelmän muuttamisesta siten, että 1 päivänä tammikuuta 2014 otetaan käyttöön todellinen veropohjainen omien varojen lähde .
This reflects in a single article (Art. 9) of the actual own resources proposal which reads: The Commission shall submit to the Council a proposal to modify the own resources structure by introducing a genuinely tax-based own resource to be operational from 1 January 2014.
Uusilla veropohjaisilla omilla varoilla komissio pyrkii ”luomaan siteen kansalaisten ja EU:n talousarvion välille”.
With this new tax based resource the Commission aims at "forging the link between citizens and the EU budget".
Se lisäisi kansalaisten tietoa EU:n talousarvioon menevistä varoista ja lisäisi päättäjien vastuuta.
It would increase understanding by citizens of the resources going to the EU budget and would make decision makers more accountable.
Veropohjaisilla omilla varoilla korvattaisiin asteittain nykyiset ALV-varat, ja niiden rinnalle tulisivat nykyistä rajoitetummat BKTL-varat.
The fiscal resource would be introduced progressively as a replacement to the current VAT resource, alongside a more limited GNI resource.
Koska ne siten korvaisivat nykyiset varat, ne olisivat neutraaleja EU:n rahoituksen tason suhteen.
Since it would thus replace existing resources it would be neutral in terms of the level of EU funding.
Komissio ei pidä EU:n yhdentymisen nykyvaiheessa täysin veropohjaista järjestelmää realistisena, eikä sitä siksi ehdoteta.
At the current stage of EU integration a fully tax-based system is considered not realistic by the Commission and is therefore not proposed.
Komission kolme vaihtoehtoa
The Commission's three options
Komission kolme päävaihtoehtoa veropohjaisiksi omiksi varoiksi ovat
The Commission's three main candidates as tax based own resource are
Ø osuus energiankulutuksen verokannasta rajoitettuna tieliikenteen moottoripolttoaineeseen (ympäristövero); huomioon otetaan myös mahdollisuus verottaa lentopolttoainetta ja siihen liittyviä päästöjä, mikä voisi tulevaisuudessa johtaa lentopetrolin nykyisen verovapautuksen lakkauttamiseen;
Ø a share of the tax rate on energy consumption , limited to motor fuel for road transport ("eco-tax") with consideration also being given to aviation fuel and related emissions as a possible future development to end the current tax exemption for jet fuel;
Ø osuus kansallisesta alv-kannasta , mikä tekee EU:n rahoittamisen ymmärrettävämmäksi kansalaisille (EU:n ja kansallisen alv:n pitäisi näkyä erillisinä veroina laskuissa ja kuiteissa);
Ø a share of the national VAT rate , making the financing of the EU more understandable to citizens (EU and national VAT should appear as separate taxes on the invoices or receipts);
Ø osuus yhtiöverosta pitkän aikavälin vaihtoehtona.
Ø a share of the corporate income tax as a longer term option.
Minkä tahansa kyseisen kolmen vaihtoehdon valinta sisällyttäisi käsitteen EU:sta jäsenvaltioiden ja kansalaisten unionina EU:n talousarvion rahoittamiseen.
By chosing any of these three options the concept of the EU as a Union of Member States and citizens would be transposed into the area of financing the EU budget.
Vahvistamalla kansalaisten suoraa sidosta talousarvioon autettaisiin myös keskittämään menokeskustelut itse asiaan pelkkien kansallisten nettobudjettiasemien sijasta.
Strengthening the direct link of citizens to the budget would also help focussing expenditure debates on substance rather than on purely national budget net positions.
Komission vaihtoehtojen toteutettavuus
Feasibility of the Commission's options
Kolmen vaihtoehdon toteutettavuudesta voidaan todeta seuraavaa:
As to the feasibility of the three options the following remarks can be made:
Vaihtoehto 1: Omien varojen järjestelmä, jossa veropohjaiset varat perustuvat energiankulutukseen
Option 1: Own resources system with fiscal resources related to energy consumption
Tieliikenteen polttoaineeseen liittyvien veropohjaisten varojen käyttöönotto olisi teknisesti mahdollista noin 3–6 vuodessa.
The introduction of a fiscal resource based on road transport fuel would be technically possible in around 3 - 6 years.
Se olisi suhteellisen yksinkertaista hallinnolliselta kannalta, koska veron peruste on jo yhdenmukaistettu EU:n tasolla uudella energiaverodirektiivillä.
It would be relatively simple from an administrative point of view as the tax base is already harmonised at EU level by the new directive on energy taxation.
Neuvoston direktiivi 2003/96/EY, 27.10.2003, energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (EUVL L 283, 31.10.2003).
Directive 2003/96/EC of 27.10.2003 of the Council restructuring the Community framework for the taxation of energy products and electricity (OJ L 283 of 31.10.2003).
EU:n verot, jotka olisivat alle puolet direktiivissä säädetyistä vähimmäisveroista, riittäisivät rahoittamaan puolet EU:n talousarviosta.
EU rates below half of the minimum rates set by the directive would be enough to finance half of the EU budget.
Vaihtoehto 2: Omien varojen järjestelmä, jossa veropohjaiset varat perustuvat arvonlisäveroon
Option 2: Own resources system with a fiscal VAT resource
EU:n alv:n käyttöönotto olisi teknisesti mahdollista noin 6 vuodessa.
The introduction of an EU VAT rate would be technically possible in around 6 years.
Toisin kuin nykyiset ”tilastolliset” alv-varat, se loisi selvän suoran siteen EU:n talousarvion rahoituksen ja kansalaisen välille ja lisäisi tietoa unionin kustannuksista.
Contrary to the current "statistical" VAT resource, it would create a clear direct link between the financing of the EU budget and the citizen and would increase awareness of the costs of the Union.
Mahdolliset vaikeudet tässä ehdotuksessa liittyvät jäsenvaltioiden ALV-järjestelmien puutteelliseen yhdenmukaisuuteen, lähinnä niiden tuotteiden osalta, joihin sovelletaan nollaverokantaa.
Potential difficulties with this proposal are related to incomplete harmonisation of Member States' VAT systems mainly linked to zero-rated goods.
Mikäli nollaverokannan vaikutukset voitaisiin kumota, EU-verolla olisi sama vaikutus samassa asemassa oleviin kuluttajiin koko unionissa.
If the effects of zero-rates could be neutralised, the EU rate would have the same impact on comparable consumers across the Union.
Yhden prosentin EU-vero riittäisi kattamaan noin puolet EU:n talousarvion rahoitustarpeesta.
An EU rate of 1% would be enough to cover about half of the financing needs of the EU budget.
Vaihtoehto 3: Omien varojen järjestelmä, jossa veropohjaiset varat perustuvat yhtiöverotukseen
Option 3 - Own resources system with a fiscal resource based on corporate income