natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Esimerkkeinä voin mainita toimitusjohtajiemme välisen jatkuvan koordinoinnin Kansainvälisessä valuuttarahastossa (IMF) sekä koordinoinnin IMF:ää koskevia asioita käsittelevässä talous- ja rahoituskomitean alakomiteassa (SCIMF).
I am thinking, for example, of the permanent coordination between our executive directors at the IMF, or of coordination on the Sub-committee of the Economic and Financial Committee on issues which are of relevance to the IMF (SCIMF) in Brussels.
Myös nämä koordinointipyrkimykset ovat kuitenkin rajallisia:
But even with these attempts at coordination the limits are apparent:
– Ei ole olemassa yhtenäistä, euroalueen kaikkien maiden hyväksymää näkemyksellistä ammatillis-poliittista perustaa.
- There is no uniform conceptual, technical or political basis which is accepted by all of the countries in the euro area.
Tämä koskee varsinkin periaatekysymyksiä, esimerkiksi kansainvälisiin rahoitusmarkkinoihin liittyviä seikkoja tai nopean talouskasvun maiden ja kehitysmaiden talouspoliittisia strategioita.
This is particularly true in the case of matters of principle, for example in international financial market issues or economic policy strategies for emerging and developing countries.
Toisistaan poikkeavat jäsenvaltioiden ulkopoliittiset prioriteetit ja historialliset olosuhteet vaikeuttavat koordinointia entisestään.
Different foreign policy priorities among Member States and historical ties also make coordination difficult.
Tämän vuoksi yhteisymmärrys voidaan usein saavuttaa vain pienimmän yhteisen nimittäjän perusteella.
For that reason understandings are often only possible on the lowest common denominator.
– Rahapolitiikkaa lukuun ottamatta kannanotoista viime kädessä vastaavat kansalliset viranomaiset, jotka – IMF:n osalta – kantavat konkreettisen vastuun IMF-kiintiöistä, siis myös IMF:n rahoitusosuuksista ja ovat tilivelvollisia kansallisille parlamenteille.
- Beyond monetary policy ultimate responsibility for positioning rests with the national authorities which – if the IMF is concerned – bear financial responsibility for IMF quotas, i.e. for IMF financial contributions, and are accountable for them to their national parliaments.
– Nopea käsittely ja aiheiden moninaisuus kansainvälisissä rahoituslaitoksissa ja epävirallisissa kansainvälisissä elimissä asettavat hyvin usein liian suuria vaatimuksia eurooppalaisten toimijoiden koordinointimahdollisuuksille ja -kyvyille.
- Consideration at short notice and the diversity of topics in international financial institutions and in informal international committees often overtax Europe’s scope and capacity for coordination.
Mikäli euroalueen kansainvälistä vaikutusvaltaa halutaan vahvistaa selvästi, se on mielestäni mahdollista ainoastaan pidemmälle menevän poliittisen yhdentymisen avulla.
If the influence of the euro area is to be significantly strengthened in the international arena it is my belief that this will be possible only by making further progress in the direction of political integration.
Ainoastaan tällöin sisältökysymyksistä voidaan laatia vakuuttavia kannanottoja, jotka eivät koske ainoastaan teknisiä seikkoja.
Only then will it be possible to develop convincing positions regarding technical issues.
Jos näin ei toimita, koordinointipyrkimykset – olivatpa ne kuinka tehokkaita hyvänsä – jäävät keskeneräisiksi, ja byrokraattiset koordinointiprosessit korvaavat asiakysymyksissä saavuttamatta jääneen yhteisymmärryksen.
Unless this happens all efforts at coordination – however intensive they may be – will be half measures and a lack of agreement on substance will give way to bureaucratic coordination processes.
Kansainvälisen rahoitustilanteen vakauteen kiinnitetään nykyään huomattavasti enemmän huomiota kuin vielä noin 10 vuotta sitten.
Today international financial stability attracts considerably more attention than it did only 10 years ago.
Tarkoitan sitä, että 90-luvun rahoituskriiseistä on opittu joitakin tärkeitä asioita.
I believe that some important lessons were learnt from the financial crises of the 1990s.
On opittu ennen muuta se, että monissa nopean talouskasvun maissa harjoitetaan nykyään aiempaa parempaa makrotalouspolitiikkaa ja kansainväliset rahoitusstandardit otetaan huomioon.
At the head of these is the fact that today a more effective macroeconomic policy is pursued in many emerging countries and international financial standards are observed.
Tätä kehitystä tukee talouspolitiikan ja rahoitusjärjestelmien erityisseuranta, jota harjoittavat rahoitusjärjestelmän vakautta edistävä foorumi (FSF) sekä Kansainvälinen valuuttarahasto, joka käyttää tähän tarkoitukseen rahoituspalveluja koskevaa toimintasuunnitelmaa (FSAP) ja standardien ja sääntöjen noudattamista koskevaa kertomusta (ROSC).
This trend is supported by the specific supervision of economic policy and financial systems in the context of the Financial Stability Forum (FSF) and the International Monetary Fund by the FSAP and the ROSC.
Lisäksi Kansainvälinen valuuttarahasto on antanut markkinatoimijoille merkittäviä signaaleja lisäämällä avoimuutta ja tarkistamalla rahoitusmahdollisuuksia koskevaa politiikkaansa, mikä voi johtaa moraalikatoa ilmentävän toiminnan vähenemiseen.
The IMF has also given important signals to market participants in the form of a greater degree of transparency and a revision of its access policy, and this may result in a reduction in moral hazard behaviour.
On myös huomioitava, että 90-luvun rahoituskriiseistä on toivuttu toimintaympäristössä, jolle ominaisia ovat tarjolla olevan kansainvälisen likviditeetin ylenpalttisuus ja historiallisesti ennennäkemättömän alhaiset korot (sekä lyhyet että pitkät).
It should not be overlooked that recovery from the financial crises of the 1990s took place in an environment which enjoyed an extremely generous international supply of liquidities and historically unparalleled low interest rates (short- and long-term).
On vaikeaa arvioida ja mahdotonta mitata, mikä konkreettinen osuus uusilla foorumeilla – esimerkiksi myös G20-mailla – ja uusilla seurantavälineillä on kansainvälisen rahoitustilanteen vakauden paranemiseen.
It is not easy to assess and impossible to measure the real contribution which new forums such as G20 and new supervisory instruments make to an improvement in international financial stability.
Ratkaisevaa on se, että foorumit ovat asettaneet oikeansuuntaiset tavoitteet, saavuttaneet myönteistä vastakaikua kyseisissä maissa ja osoittaneet toistaiseksi kelpoisuutensa.
But it is crucial that they are aimed in the right direction, have been received positively by the countries concerned and have so far proved themselves.
Millainen vastuu ja rooli EKP:llä tulisi olla rahoitustilanteen vakauden suhteen ?
Which responsibility and role should the ECB have concerning financial stability?
EKPJ:n – siis EKP:n ja kansallisten keskuspankkien – vastuu ja rooli rahoitustilanteen vakauden alalla muodostuvat tehtävistä, jotka EKP:lle on annettu Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ja EKPJ:n perussäännössä:
The responsibility and role of the ESCB – i.e. the ECB and the national central banks – in the area of financial stability arise from the tasks allocated to the ECB by the EC Treaty and the ESCB Statute:
– EY:n perustamissopimuksen 105 artiklan 2 kohdan mukaan EKPJ:n tehtävänä on edistää maksujärjestelmien moitteetonta toimintaa.
- Under the terms of Article 105(2) of the Treaty, the ESCB must promote the smooth operation of payment systems.
– EY:n perustamissopimuksen 105 artiklan 5 kohdan mukaan EKPJ myötävaikuttaa siihen, että pankkivalvonnasta ja rahoitusjärjestelmän vakaudesta vastaavien toimivaltaisten viranomaisten toimenpiteet voidaan toteuttaa moitteettomasti.
- Under the terms of Article 105(5) the ESCB must contribute to the smooth conduct of policies pursued by the competent authorities relating to the prudential supervision of banks and the stability of the financial system.
– EY:n perustamissopimuksen 105 artiklan 4 kohta ja EKPJ:n perussäännön 25.1 artikla ovat perustana EKP:n neuvoa-antavalle roolille rahoitusjärjestelmän vakautta koskevissa kysymyksissä.
- Article 105(4) of the Treaty and Article 25.1 of the ESCB Statute provide a basis for the advisory role which the ECB assumes in matters relating to the stability of the financial system.
– Lisäksi EKP voi EKPJ:n perussäännön 22 artiklan nojalla antaa asetuksia varmistaakseen selvitys- ja maksujärjestelmien tehokkuuden ja vakauden yhteisössä ja kolmansien maiden kanssa.
- Finally, under the terms of Article 22 of the ESCB Statute, the ECB can make regulations to ensure efficient and sound clearance and payment systems within the Community and with third countries.
Tämä vastuun ja roolin määrittely heijastaa sitä tosiseikkaa, että vakaa rahoitusjärjestelmä, johon sisältyvät moitteettomasti toimivat maksujärjestelmät ja vakaa pankkijärjestelmä, on keskuspankin rahapolitiikan kannalta olennaisen tärkeä asia.
This allocation of responsibilities and roles reflects the fact that a stable financial system with a smoothly functioning payment system and a stable banking system is of fundamental significance to the monetary policy of a central bank.
Rahapolitiikan vaikuttavuus riippuu rahoitusjärjestelmän toimintakykyisistä ja myös stressitilanteissa vakaista välittymiskanavista.
The effectiveness of monetary policy depends on efficient and, in stressful situations, stable channels of transmission in the financial system.
Tämän vuoksi keskuspankin onkin syytä jatkuvasti ja huolellisesti tarkkailla ja analysoida rahoitusjärjestelmää erityisesti sellaisten systeemiriskien varalta, jotka saattavat haitata järjestelmän toimintakykyä.
The central bank should therefore monitor and analyse the financial system continuously and carefully in particular with regard to systemic risks which may impair its efficiency.
Lukuun ottamatta rahapolitiikan vakauden ja rahoitustilanteen vakauden välisiä päällekkäisyyksiä EKP voi rahoitustilanteen vakauden seurantaan osallistuessaan edistää merkittävällä tavalla eurooppalaisen rahoitusjärjestelmän vahvistumista ja vakautta ja siten euroalueen taloudellista kehitystä.
Apart from the intersections between monetary stability and financial stability, the ECB’s collaboration on the monitoring of financial stability can make an important contribution to the reinforcement and stability of the European financial system and thus to economic development in the euro area.
Ylikansallisena instituutiona se voi olla suorastaan omiaan analysoimaan yksityiskohtaisesti ja seuraamaan rahoituksen välittäjien ja markkinoiden välisiä yhteyksiä sekä yhdentyvää eurooppalaista rahoitusinfrastruktuuria rahoitustilanteen vakauteen kohdistuvien vaikutusten osalta.
As a supranational institution it is perfectly suited to analysing in detail and monitoring cross-border links between financial intermediaries and markets and the concretion of the European financial structure as regards its consequences for financial stability.
Käytännössä EKP on edistänyt rahoitusjärjestelmän vakautta eri tavoin, jotka heijastavat sen velvollisuuksia.
In practice the ECB’s contribution to the stability of the financial system has assumed a variety of forms which reflect its differing responsibilities.
Se on luonut euroalueelle rahoitusjärjestelmän järjestelmällisen seurannan, joka täydentää kansallisella tasolla harjoitettavaa rahoitustilanteen vakauden seurantaa.
For the euro area it has established systematic monitoring of the financial system, which augments the monitoring of financial stability at national level.
Joulukuusta 2004 lähtien EKP on julkaissut monien kansallisten keskuspankkien tavoin rahoitustilanteen vakautta koskevia kertomuksia, joissa tarkastellaan kehitystä koko euroalueella.
Since December 2004 the ECB has published financial stability reports which deal with trends throughout the euro area, as have many national money-issuing banks.
Tällä tavoin EKP tiedottaa suurelle yleisölle ja rahoitussektorille vakautta uhkaavista keskeisistä riskitekijöistä ja järjestelmään kohdistuvista häiriömahdollisuuksista.
In this way the ECB informs the public and the financial industry of the considerable risks to stability and of the degree of susceptibility to shock in the system.
Kuten edellä jo todettiin, eurojärjestelmä kantaa vastuuta maksuliikennejärjestelmien moitteettoman toiminnan edistämisestä.
As has already been indicated, it is the Eurosystem which is responsible for promoting the smooth operation of payment transaction systems in the euro area.
Sen harjoittama valvonta tähtää rahoitustilanteen vakauden varmistamiseen.
Its supervisory role aims to safeguard financial stability.
Markkinoiden infrastruktuuri on yksi rahoitusjärjestelmän olennainen osatekijä ja mahdollinen kanava, jota pitkin tartuntavaikutukset leviävät stressitilanteissa.
The market infrastructure is an essential component of the financial system and a potential channel via which contagion effects run in stress situations.
EU:n rahoitusjärjestelmien yhdentymisen edetessä tämän osa-alueen toiminnoista tulee todennäköisesti entistä tärkeämpiä.
With the increasing integration of EU financial systems activities in this area should become more important.
Alan erityisfoorumien jäsenenä EKP myötävaikuttaa lisäksi tehokkaan rahoituksen sääntelyn ja valvontavaatimusten suunnitteluun ja laadintaan kansallisella, eurooppalaisella ja kansainvälisellä tasolla.
As a member of relevant specialist forums the ECB finally makes its contribution to the formulation and shape of effective financial regulation and supervisory requirements at national, European and international level.
Tämä tapahtuu esimerkiksi antamalla lakiluonnoksista virallisia lausuntoja yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla.
This happens, for example, in the form of formal commentaries on draft legislation at Community or national level.
Ennen muuta on mainittava pankkivalvonnasta vastaava EKPJ:n komitea (Baselin pankkivalvontakomitea), joka avustaa EKPJ:tä tehtäviensä suorittamisessa.
And mention should not least be made of the ESCB’s Banking Supervision Committee (BSC), which supports the ESCB in the fulfilment of its responsibilities.
Millaisena näette EKP:n roolin pankkivalvonnassa Lamfalussy-prosessiin liittyen ja ottaen huomioon tämänhetkiset keskustelut mahdollisesta koko EU:n käsittävästä rahoituspalveluja sääntelevästä elimestä ?
How do you see the ECB's role in banking supervision in the context of the Lamfalussy process and the present discussions concerning a possible pan-European financial services regulator?
EKP:n vastuu pankkivalvonnan alalla perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimukseen ja EKPJ:n perussääntöön.
The ECB’s responsibility for the supervision of banks is evident from the EC Treaty and the ESCB Statute.
– EY:n perustamissopimuksen 105 artiklan 5 kohdan mukaan eurojärjestelmä myötävaikuttaa siihen, että toimivaltaiset viranomaiset panevat pankkivalvonnan täytäntöön moitteettomalla tavalla.
- Under the terms of Article 105(5) of the Treaty the Eurosystem has the task of contributing to the smooth conduct of policies pursued by the competent authorities relating to the supervision of banks.
– Lisäksi EKP:tä kuullaan ehdotuksista yhteisön säädöksiksi ja suunnitelmista kansalliseksi lainsäädännöksi pankkivalvonnan alalla (EY:n perustamissopimuksen 105 artiklan 4 kohta).
- The ECM is also to take heed of all of the Community’s legal files and all drafts of national legal regulations relating to the supervision of banks (Article 105(4) of the Treaty).
– Lisäksi EKP voi antaa neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille lausuntoja pankkivalvonnan alalla, jos kysymykset koskevat yhteisön säädösten soveltamisalaa ja soveltamista (EKPJ:n perussäännön 25.1 artikla).
- The ECB may also offer advice to the Council, the Commission and the competent authorities of the Member States on the scope and implementation of Community legislation relating to the prudential supervision of credit institutions (Article 25.1 of the ESCB Statute).
Käytännössä eurojärjestelmän tehtävänä on edistää yhteistyötä pankkivalvonnasta vastaavien viranomaisten, kansallisten keskuspankkien ja EKP:n välillä.
In practice the Eurosystem’s contribution consists of promoting cooperation among the authorities responsible for the supervision of banks, central banks and the ECB.
Edellä mainittu pankkivalvonnasta vastaava EKPJ:n komitea (Baselin pankkivalvontakomitea, jäljempänä BSC) on tässä suhteessa keskeisessä asemassa.
In this context the ESCB’s Banking Supervision Committee (BSC), which has already been mentioned, plays an important part.
Sen toiminta tähtää pääasiassa eurooppalaisten pankkijärjestelmien makrotaloudellisen vakauden valvonnan osatekijöihin ja rahoitusmarkkinoiden vakauteen.
Its activities are primarily aimed at macroprudential aspects of European banking systems and the stability of the financial markets.
Lisäksi komitea pyrkii edistämään pankkivalvontaan osallistuvien tahojen välistä yhteistyötä.
The committee is also used to promote cooperation between the bodies involved in the supervision of banks.
Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean (jäljempänä CEBS) jäsenenä EKP osallistuu lisäksi Lamfalussy-prosessiin suoraan.
As a member of the Committee of European Banking Supervisors (CEBS) the ECB also participates directly in the Lamfalussy process.
CEBS antaa komissiolle lausuntoja sääntelyhankkeista ja tukee EU-direktiivien johdonmukaista täytäntöönpanoa sekä valvontakäytäntöjen lähentymistä jäsenvaltioissa.
CEBS advises the Commission in the context of regulatory plans and promotes the consistent implementation of EU Directives and convergence in supervisory practice in Member States.
CEBS ja BSC tekevät keskenään tiivistä yhteistyötä ja varmistavat siten mikro- ja makrotaloudellista vakautta edistävien toimien yhteensopivuuden.
The CEBS and BSC cooperate closely and thus ensure a link between microprudential and macroprudential activity.
Lamfalussy-prosessiin sisältyvästä mahdollisesta valvontarakenteiden kehittelystä totean, että yhdyn komission valkoisessa kirjassa esitettyihin näkemyksiin, joiden mukaan käytettävissä olevat institutionaaliset puitteet on hyödynnettävä täysimääräisesti.
As far as potential further developments in supervisory structures in the Lamfalussy process are concerned, I agree with the statements contained in the Commission’s White Paper to the effect that the existing institutional framework should be completely exhausted.
Kolmostason komiteoille on annettava riittävästi aikaa kaikkien mahdollisuuksiensa kehittämiseen.
Level 3 committees should be given sufficient time to develop their full potential.
Pankkialalla Basel II ‑säännöstön toteuttaminen käytännössä tarjoaa tässä yhteydessä mahdollisuuden edistää valvontakäytäntöjen lähentymistä ja valvontaviranomaisten välistä yhteistyötä.
In the banking sector the practical implementation of Basel II in this connection offers an opportunity to make progress on convergence in the supervisory practice and cooperation between supervisory authorities.
Siinä mielessä Baselin säännöstön täytäntöönpano toimii testinä, joka osoittaa, missä määrin CEBS ja muut kolmostason komiteat onnistuvat edistämään yhteistä eurooppalaista valvontakulttuuria.
To that extent implementation of the Basel regulations will be a test of the extent to which CEBS and the other level 3 committees will be successful in promoting a common European supervisory culture.
Kun asiasta on saatu ensimmäiset kokemukset, Lamfalussy-prosessista on tarkoitus tehdä kattava arvio.
When the initial experiences are available a comprehensive evaluation of the Lamfalussy process should be undertaken.
Olen tietoinen siitä, että eräät tahot ovat vaatineet eurooppalaista ”ylitarkastajaa”.
I am familiar with the demand for a European ‘lead supervisor’.
Tätä ovat ensisijaisesti vaatineet suuret finanssiryhmittymät, joiden toiminta ylittää valtioiden rajat.
This demand is made primarily by major financial groups which operate across borders.
Ryhmittymien valvojan roolia vahvistetaan edellä mainitulla Basel II ‑säännöstöllä.
With the implementation of the Basel II Directive, which I have already addressed, the role of the group supervisor will be strengthened.
On tutkittava huolellisesti sellaisen "ylitarkastajan" perustamista, joka finanssikonsernin emoyhtiön kotimaisena valvontaviranomaisena saisi myös konsernin kaikkia tytäryhtiöitä koskevat Euroopan laajuiset toimivaltuudet.
The creation of a ‘lead supervisor’, which as the domestic supervisory authority of the parent company in a financial group would be given Europe-wide lead responsibility for all of the group’s subsidiaries, would have to be examined carefully.
Mitkä ovat mielestänne tärkeimmät rahoituspalvelulainsäädäntöön liittyvät kysymykset, jotka on ratkaistava rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman jälkeen ?
What do you see as the most pressing issues in financial services legislation which remain to be completed after the Financial Services Action plan?
Mikä on näkemyksenne komission esittämästä valkoisesta kirjasta, joka koskee rahoituspalvelupolitiikkaa vuosina 2005–2010?
What is your view on the white paper on financial services policy 2005-2010 delivered by the Commission?
Rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman päätyttyä pidän tärkeimpinä kysymyksinä hyväksyttyjen säädösten saattamista osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja johdonmukaista täytäntöönpanoa.
Following the conclusion of the Financial Services Action Plan the foremost priority should be the implementation of the regulations adopted in the law of the Member States and their consistent implementation.
Myöhemmästä lainsäädäntötyöstä pidän vähittäiskaupan markkinoiden puutteellisen yhdentymisen vuoksi ensisijaisena luonnosta sisämarkkinoiden maksupalveluja koskevaksi direktiiviksi, joka voi osaltaan vähentää Euroopan maksuliikenteen pirstaleisuutta.
As regards further legislative activity I initially think, in view of the integration deficit in the retail markets, of the draft directive on payment services in the internal market, which can make a contribution to the reduction of fragmentation in European payment transactions.
Rahoituspalveluja koskevassa valkoisessa kirjassa komissio määrittelee oikeat prioriteetit vuoteen 2010, jotta rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen EU:n alueella jatkuisi.
In the White Paper on financial services the Commission has placed emphasis on pushing ahead with the development of financial market integration in the EU by 2010.
Erityisen määrätietoisena pidän komission aikomusta keskittyä aluksi lähinnä oikea-aikaiseen ja johdonmukaiseen täytäntöönpanoon jäsenvaltioissa, vaikuttavuuden tarkistamiseen ja rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman nykyisten toimenpiteiden laadun parantamiseen.
And in particular I regard as well judged the Commission’s intention to concentrate particularly on timely and coherent implementation in Member States, a review of effectiveness and the qualitative improvement of existing FSAP measures.
Tällä tavoin ei vastata ainoastaan niiden markkinatoimijoiden tarpeisiin, jotka eivät vielä ole mukautuneet moninaisiin uusiin säädöksiin.
Thereby we not only accommodate market participants who have yet to adjust themselves to the new regulations; effective implementation also permits the measures introduced to be monitored for effectiveness, which I regard as indispensable.
Tehokas täytäntöönpano mahdollistaa lisäksi toteutettujen toimenpiteiden vaikuttavuuden valvonnan, jota pidän välttämättömänä.
The assessments of the legal consequences of planned regulations using cost-benefit analysis must be analysed as positive.
Suhtaudun myönteisesti myös suunniteltujen säädösten vaikutusten arviointiin, joka toteutetaan kustannus-hyötyanalyysien avulla.
But care must also be taken to support this analysis on comprehensible, objective criteria and generally accepted procedures.
Valkoisessa kirjassa esitetyistä Lamfalussy-prosessin kehittämisen tai tarkistamisen lähtökohdista totean, että kannatan komission esittämää kehitysmallia, joka koskee valvontarakenteiden luomista yhteisössä.
As regards the starting points for the further development or review of the Lamfalussy process in the White Paper, I support the Commission’s evolutionary approach in the development of supervisory structures in the Community.