natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Se tukee kestävää kehitystä tarjoamalla paremmat kaupankäyntiolosuhteet syrjäytyneille tuottajille ja työntekijöille ja turvaamalla heidän oikeutensa erityisesti etelässä.
It contributes to sustainable development by offering better trading conditions to, and securing the rights of, marginalized producers and workers – especially in the South.
(Kuluttajien tukemat) reilun kaupan järjestöt osallistuvat aktiivisesti tuottajien tukemiseen, tiedottamiseen ja kampanjointiin kansainvälisen kaupan sääntöihin ja käytäntöihin tehtävien muutosten puolesta.
Fair Trade organizations (backed by consumers) are engaged actively in supporting producers, awareness raising and in campaigning for changes in the rules and practice of international trade.
Reilun kaupan vaikutus
The impact of Fair Trade
Reilun kaupan vaikutusta on tutkittu monin eri tavoin, esimerkiksi mittaamalla taloudellisia etuja tuottajille, arvioimalla vaikutusta naisiin, tutkimalla epäsuoraa vaikutusta ja heijastusvaikutuksia yhteisöihin, jne. Reilun kaupan järjestöt valvovat toimiensa vaikutusta säännöllisesti.
The impact of Fair Trade has been studied in many different ways, e.g. by measuring the economic and financial benefits to the producers, by assessing the impact on women, by studying the indirect impact and spill-over effects on the communities, etc.
IFAT vaatii kaikkia jäsenjärjestöjään raportoimaan saavutuksistaan reilun kaupan standardien alalla kahden vuoden välein ja asettaa tavoitteita jatkokehitystä varten.
Fair Trade Organisations monitor the impact of their activities regularly: IFAT requires all its member organisations to report their achievements in relation to Fair Trade standards every two years, and sets targets for further improvements.
FLO suorittaa rekisteröityjen tuottajiensa vuosittaisia tarkastuksia ja tarkastaa kauppavirtoja.
FLO carries out annual inspections of producers on its registers and audits trade flows.
Lisäksi tutkimuskeskukset, hallituksen elimet ja yliopistot tekevät riippumattomia vaikutustutkimuksia.
Additionally, there is a series of independent impact studies, carried out by research centres, government bodies and universities.
Reilun kaupan taloudellisia etuja voidaan mitata varsin helposti: vuonna 2003 esimerkiksi kahvinviljelijöiden ylimääräiset edut olivat yli 23 miljoonaa euroa, kun reilun kaupan vähittäishintojen ja palkkioiden vertailukohdaksi otetaan maailmanmarkkinahinnat sellaisina kuin ne määritellään Arabica-kahville New Yorkin pörssissä ja Robusta-kahville Lontoon pörssissä.
The financial and economic benefits of Fair Trade can be measured relatively easily: In 2003, the extra benefits for coffee farmers, for instance, taking the World market price as defined for Arabica by the NY and for Robusta by the London stock exchange, compared with the Fair trade minimum price and premium, amounted to over 23 million euros.
Tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että vaikutukset ovat vieläkin merkittävämpiä muilla kuin talouden alalla.
However, research has shown that the impact is even more significant in non-economic areas, such as the empowerment of producers through capacity building and technical assistance, income security, direct trade and credit provision, etc.
Tällaisia vaikutuksia ovat tuottajien vaikutusmahdollisuuksien parantuminen toimintaedellytyksien kehittämisen ja teknisen avun antamisen myötä, varmat tulot, suora kauppa ja luottojärjestelyt jne. Monissa tutkimuksissa havaittiin myös koulutustason parantumista, alkuperäiskulttuurien säilymistä ja muita sosiaalisia etuja.
Many studies found also an improved level of education, the preservation of indigenous cultures and other social benefits.
Näiden suorien vaikutusten lisäksi on olemassa monia heijastusvaikutuksia ja epäsuoria vaikutuksia muille kuin reilun kaupan tuottajille.
Apart from these direct impacts there is a wide range of spill-over effects and indirect impacts to non-Fair Trade producers.
Reilun kaupan välittäjien olemassaolo voi saada aikaan muutoksia punnituskäytäntöihin ja hintatietoihin, mistä lopulta hyötyvät kaikki alueen tuottajat.
The presence of Fair Trade intermediaries can bring changes in weighing practices and price information which ultimately benefits all producers in the area.
Tuottajien järjestäytyminen auttaa murtamaan hinta- ja kuljetusmonopoleja.
The organisation of producers helps to break monopolies on prices and transportation.
Market-driven Ethical Consumption, SAGE publications, 2005,tai Internet-sivustoilta
Market-driven Ethical Consumption, SAGE publications, 2005, on
VIISIKYMMENTÄ VUOTTA REILUA KAUPPAA
FIFTY YEARS OF FAIR TRADE
Reilun kaupan liikkeen lyhyt historia
A brief history of the FAIR TRADE movement
Nykyinen reilun kaupan liike on maailmanlaajuinen.
The Fair Trade movement today is a global movement.
Yli miljoona pienen mittakaavan tuottajaa ja työntekijää on järjestäytynyt jopa 3 000 ruohonjuuritason järjestöön ja niiden kattojärjestöihin yli 50 etelän maassa.
Over a million small-scale producers and workers are organized in as many as 3,000 grassroots organisations and their umbrella structures in over 50 countries in the South.
Niiden tuotteita myydään tuhansissa erikoisliikkeissä, niin kutsutuissa maailmankaupoissa, supermarketeissa ja monissa muissa myyntipisteissä pohjoisessa ja yhä enemmän kehitysmaiden myymälöissä.
Their products are sold in thousands of specialised shops, so-called Worldshops, supermarkets and many other sales points in the North and, increasingly, in sales outlets in developing countries.
Tuotteiden myyntiä ovat aina tukeneet tiedot tuotannosta, tuottajista ja heidän elinoloistaan.
The sale of products always went alongside with information on the production, producers and their conditions of living.
Reilun kaupan liike on siten toiminut edelläkävijänä tuomalla eurooppalaisille kuluttajille tietoa kehitysmaiden tuotannon sosiaalisista, taloudellisista ja ympäristöön liittyvistä oloista.
Thus, the Fair Trade movement has played a pioneering role in raising the awareness of European consumers about the social, economic and environmental conditions of production in developing countries.
Mistä kaikki alkoi?
Where did it all begin?
Varhaisimmat merkit reilusta kaupasta nähtiin Euroopassa 1950-luvulla, kun Oxfam UK alkoi myydä Oxfam-myymälöissä kiinalaisten pakolaisten käsitöitä.
The earliest traces of Fair Trade in Europe date from the late 1950s when Oxfam UK started to sell crafts made by Chinese refugees in Oxfam shops.
Vuonna 1967 Alankomaissa perustettiin ensimmäiset maahantuontiorganisaatiot, ja niitä seurasi ensimmäisen ”kolmannen maailman kaupan” avaaminen vuonna 1969.
In 1967, the first importing organisation was established in the Netherlands, followed by the opening of the first “Third World Shop” in 1969.
Maailmankaupat (tai reilun kaupan myymälät, kuten niitä kutsutaan muualla maailmassa) ovat olleet ratkaisevassa asemassa reilun kaupan liikkeessä.
Worldshops (or Fair Trade shops as they are called in other parts in the world) have played a crucial role in the Fair Trade movement.
Ne toimivat myyntipisteinä ja ovat sen lisäksi erittäin aktiivisia kampanjoinnissa ja tiedottamisessa.
They constitute not only points of sales but are also very active in campaigning and awareness rising.
1960- ja 1970-luvulla kansalaisjärjestöt ja sosiaalisesti aktiiviset henkilöt monissa Aasian, Afrikan ja Latinalaisen-Amerikan maissa havaitsivat tarpeen perustaa reilun kaupan markkinointijärjestöjä, jotka antaisivat neuvoja, apua ja tukea heikossa asemassa oleville tuottajille.
During the 1960s and 1970s, Non-Governmental Organisations (NGOs) and socially motivated individuals in many countries in Asia, Africa, and Latin America perceived the need for fair marketing organisations, which would provide advice, assistance and support to disadvantaged producers.
Monet tällaiset etelän reilun kaupan järjestöt perustettiin ja yhteyksiä luotiin uusiin pohjoisen reilun kaupan järjestöihin.
Many such Southern Fair Trade Organisations were established and links were made with the new Fair Trade Organisations in the North.
Kyseiset suhteet perustuivat kumppanuuteen, vuoropuheluun, avoimuuteen ja kunnioitukseen.
These relationships were based on partnership, dialogue, transparency and respect.
Tavoitteena oli oikeudenmukaisempi kansainvälinen kauppa.
The goal was greater equity in international trade.
Kansalaisliikkeiden ohella kehitysmaat ottivat yhteyttä kansainvälisiin poliittisiin foorumeihin, kuten YK:n kauppa- ja kehitysjärjestön UNCTAD:in konferenssiin Delhissä vuonna 1968, ja välittivät viestin ”kauppaa, ei apua”.
Parallel to this citizen movement, the developing countries were addressing international political forums such as the second UNCTAD conference (United Nations Conference on Trade and Development) in Delhi in 1968, to communicate the message “Trade not Aid”.
Lähestymistavassa korostettiin oikeudenmukaisten kauppasuhteiden perustamista kehitysmaiden kanssa sen sijaan, että pieni osa pohjoisessa luodusta rikkaudesta annetaan kyseisille maille kehitysapuna.
This approach put the emphasis on the establishment of equitable trade relations with developing countries, instead of returning a small part of the wealth acquired in the North in the form of development aid.
Käsitöitä ja ruokaa
Crafts and food
Reilun kaupan järjestöt kävivät aluksi kauppaa lähinnä käsitöiden tuottajien kanssa, pääasiassa siksi, että heillä oli yhteyksiä lähetystyöntekijöihin.
At the beginning, Fair Trade Organisations traded mostly with handicrafts producers, mainly because of their contacts with missionaries.
Käsityöt tuovat usein perheille lisätuloja.
Often, crafts provide “supplementary income” to families.
Suurin osa pohjoisen reilun kaupan järjestöistä keskittyi ostamaan kyseisiä käsitöitä ja myi niitä maailmankaupoissa.
Most of the Northern Fair Trade Organisations focused on buying these crafts and sold them through Worldshops.
Vuonna 1973 ensimmäinen reilun kaupan kahvi tuotiin Eurooppaan Guatemalan pienviljelijöiden osuuskunnista.
In 1973, the first “fairly traded” coffee was imported to Europe from cooperatives of small farmers in Guatemala.
Valtavirtaan liittyminen reilun kaupan merkintöjen avulla
Going mainstream through Fair Trade labelling
1980-luvulla kehitettiin uusi keino suuren yleisön tavoittamiseksi.
In the 1980s, a new way of reaching the broad public was developed.
Tuotteet, jotka ostettiin, vaihdettiin ja myytiin noudattamalla reilun kaupan ehtoja, saisivat merkin, jolla ne erottuisivat tavallisista tuotteista kaupan hyllyillä ja joka antaisi kaikille yrityksille mahdollisuuden osallistua reiluun kauppaan.
Products bought, traded and sold respecting Fair Trade conditions would qualify for a label that would make them stand out among ordinary products on store shelves, and would allow any company to get involved in Fair Trade.
Vuonna 1988 Alankomaissa perustettiin ”Max Havelaar” -tuotemerkki.
In 1988, the “Max Havelaar” label was established in The Netherlands.
Käsite menestyi: vuodessa tuotemerkin kahvin markkinaosuus oli lähes kolme prosenttia.
The concept caught on: within a year, coffee with the label had a market share of almost three percent.
Seuraavina vuosina vastaavia voittoa tavoittelemattomia reilun kaupan merkintöjä antavia järjestöjä perustettiin muissa Euroopan maissa ja Pohjois-Amerikassa.
In the ensuing years, similar non-profit Fair Trade labelling organisations were set up in other European countries and in North America.
Vuonna 1997 perustettiin maailmanlaajuinen järjestö Fairtrade Labelling Organizations International.
In 1997, the worldwide association, Fairtrade Labelling Organizations International, was created.
FLO vastaa nyt kansainvälisten reilun kaupan standardien määrittelystä, tuotannon sertifioinnista ja kaupan tarkastuksesta kyseisten standardien mukaan sekä tuotteiden merkitsemisestä.
FLO is now responsible for setting international Fair trade standards, for certifying production and auditing trade according to these standards and for the labelling of products.
Ruoan ja elintarvikkeiden lisäksi FLO on kehittänyt standardit kukille, siemenpuuvillalle ja urheilupalloille.
Additional to food and food products, FLO has developed standards for flowers, seed cotton and sports balls.
Reilun kaupan merkinnät ovat todellakin auttaneet reilua kauppaa pääsemään valtavirtaliiketoimintaan.
Fair Trade labelling indeed has helped Fair Trade to go into mainstream business.
Tällä hetkellä yli kaksi kolmasosaa reilun kaupan tuotteista myydään tavallisten ateriapalvelujen ja vähittäismyymälöiden kautta.
Currently, over two-thirds of Fair Trade products are sold by mainstream catering and retailing.
Tuotemerkkien kehittämisen rinnalla kansainvälinen reilun kaupan järjestö IFAT, jolla on 270 jäsentä 61 maassa kaikkialla maailmassa, on kehittänyt standardeja ja valvontajärjestelmän reilun kaupan järjestöjä varten.
Parallel to the development of the labelling for products, IFAT, the international Fair Trade association with 270 members in 61 countries throughout the world has developed standards and a monitoring system for Fair Trade Organisations.
reilusta kaupasta ja kehityksestä
on Fair Trade and development
Kansainvälisen kaupan valiokunta kehottaa asiasta vastaavaa kehitysyhteistyövaliokuntaa sisällyttämään seuraavat ehdotukset päätöslauselmaesitykseen, jonka se myöhemmin hyväksyy:
The Committee on International Trade calls on the Committee on Development, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
Euroopan parlamentti muistuttaa, että yksi reilun kaupan edellytys on vapaa yritteliäisyys ja avoimet markkinat ja toteaa, että vapaasta ja oikeudenmukaisesta monenvälisestä kauppajärjestelmästä on hyötyä ja että se on todella tarpeen köyhien maiden kehityksen kannalta;
Recalls that one of the conditions for fair trade is free entrepreneurship and open markets, and notes that a free and fair multilateral trading system is beneficial and indeed necessary for the development of poor countries;
6. painottaa, että merkittävin osuus reilun kaupan myynnin kasvusta on saatu merkityillä tuotteilla ja että reilun kaupan merkintöjä koskevia aloitteita on kehitetty useimmissa Euroopan maissa;
Stresses that the most significant part of the increase in Fair Trade sales has been achieved with respect to labelled products and that Fair Trade labelling initiatives have been developed in most of the European countries;
14. kehottaa komissiota koordinoimaan reilua kauppaa koskevia toimia komission asianomaisten yksiköiden välillä;
14 Calls on the Commission to coordinate Fair Trade related activities between the relevant services within the Commission;
Reilu kauppa ja kehitys
Fair Trade and Development
Margrete Auken, Margrietus van den Berg, Danutė Budreikaitė, Marie-Arlette Carlotti, Thierry Cornillet, Michael Gahler, Hélène Goudin, Glenys Kinnock, Gay Mitchell, Luisa Morgantini, José Javier Pomés Ruiz, Horst Posdorf, Frithjof Schmidt, Jürgen Schröder, Feleknas Uca, Mauro Zani
Margrete Auken, Margrietus van den Berg, Danutė Budreikaitė, Marie-Arlette Carlotti, Thierry Cornillet, Michael Gahler, Hélène Goudin, Glenys Kinnock, Gay Mitchell, Luisa Morgantini, José Javier Pomés Ruiz, Horst Posdorf, Frithjof Schmidt, Jürgen Schröder, Feleknas Uca and Mauro Zani.
Milan Gaľa, Alain Hutchinson, Linda McAvan, Manolis Mavrommatis, Zbigniew Zaleski, Gabriele Zimmer
Milan Gaľa, Alain Hutchinson, Linda McAvan, Manolis Mavrommatis, Zbigniew Zaleski and Gabriele Zimmer.
neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sisävesialusten teknisistä vaatimuksista ja neuvoston direktiivin 82/714/ETY kumoamisesta
on the Council common position with a view to the adoption of a directive of the European Parliament and of the Council laying down technical requirements for inland waterway vessels and repealing Council Directive 82/714/EEC
– ottaa huomioon neuvoston yhteisen kannan (13274/1/2005 – C6‑0091/2006 ),
– having regard to the Council common position (13274/1/2005 – C6‑0091/2006 ),
– ottaa huomioon komission muutetun ehdotuksen ( KOM(2000)0419 )
– having regard to the amended Commission proposal ( COM(2000)0419 )
Ei julkaistu virallisessa lehdessä. ,
Not yet published in OJ. ,
– ottaa huomioon liikenne- ja matkailuvaliokunnan suosituksen toiseen käsittelyyn ( A6‑0280/2006 ),
– having regard to the recommendation for second reading of the Committee on Transport and Tourism ( A6‑0208/2006 ),
10 a) Koska jotkut alukset kuuluvat sekä huviveneitä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 16 päivänä kesäkuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/25/EY* että tämän direktiivin soveltamisalaan, näiden kahden direktiivin liitteitä olisi mukautettava mahdollisimman pian komiteamenettelyllä, jos niiden säännökset ovat keskenään ristiriitaisia tai yhteensopimattomia.
(10a) Given that some vessels fall within the scope of Directive 94/25/EC of the European Parliament and of the Council of 16 June 1994 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to recreational craft* as well as of this directive, the annexes of the two directives should be adjusted by the committee procedure as soon as possible if there are any contradictions or incompatibilities between the provisions of those directives.
Komissio antoi joulukuussa 1997 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi
In December 1997 the Commission submitted a proposal
KOM(1997)0644 lopullinen, 9.12.1997. sisävesialusten teknisistä vaatimuksista 4. lokakuuta 1982 annetun direktiivin 82/714/ETY muuttamisesta.
COM(1997)0644 final, 9 December 1997. for a Council Directive amending Directive 82/714/EEC of 4 October 1982 laying down technical requirements for inland waterway vessels.
Ehdotuksen tavoitteena on mukauttaa yhteisön tekniset vaatimukset Reinin vesiliikenteen edistyneisiin normeihin koko Euroopan sisävesiliikenneverkon sääntelyn yhtenäistämiseksi.
The proposal aims at aligning the Community technical requirements on the advanced standards governing navigation of the Rhine with a view to establishing a single scheme for the entire network of European waterways.
Sisämarkkinoiden ja kaikkien EU:n sisävesien vapaan sisävesiliikenteen edellytys on teknisten vaatimusten ja turvanormien yhdenmukaistaminen, tai samanvertaisuus, mahdollisimman korkealle tasolle.
The internal market and the development of free inland navigation on all waterways in the EU require the harmonisation or equivalence of technical and safety requirements according to the highest standards.
Tämä on tärkeää sekä vapaan tavaraliikenteen että korkeiden turva-, ympäristö- ja sosiaalinormien turvaamisen kannalta.
This will further both the free movement of goods and high safety, environmental and social standards.
Samaan aikaan parannetaan reilun kilpailun edellytyksiä teknisten vaatimusten yhdenmukaistamisella ja Reinin ja yhteisön todistusten molemminpuolisella tunnustamisella ja luodaan samat lähtökohdat sisävesiliikenteelle sisämarkkinoilla.
At the same time the harmonisation of technical requirements and the mutual recognition of certificates on the Rhine and in the EU will improve the conditions for fair competition and establish a genuine level playing field in inland waterway transport in the single market.
Euroopan parlamentti hyväksyi 20. lokakuuta 1998 ensimmäisessä käsittelyssä lainsäädäntömietinnön
On 20 October 1998 the European Parliament adopted at first reading a legislative report
Christoph Werner Konradin mietintö, päätöslauselma T4-0606/1998, 20.10.1998. , jossa muutetaan komission ehdotusta joiltain osin (katso tämän mietinnön luku 2).
Report by Christoph Werner Konrad, Resolution T4-0606/1998 of 20 October 1998. , which amended certain points of the Commission proposal (see Chapter 2 of the report).
Amsterdamin sopimuksen voimaantulo 1. toukokuuta 1999 muutti oikeusperustaa, ja sen myötä liikennealalla otettiin käyttöön yhteispäätösmenettely.
Following the entry into force of the Treaty of Amsterdam on 1 May 1999, the legal basis changed and the codecision procedure was introduced for the transport sector.
Euroopan parlamentti vahvisti 16. syyskuuta 1999 ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymänsä lausunnon
On 16 September 1999 the European Parliament confirmed its opinion at first reading
Konstantinos Hatzidakisin mietintö, päätöslauselma T5-0015/1999, 16.9.1999. .
Report by Konstantinos Hatzidakis, Resolution T5-0015/1999 of 16 September 1999. .
Tilanteen muuttumisen vuoksi komissio esitti heinäkuussa 2000 muutetun ehdotuksen
In view of these developments, in July 2000 the Commission submitted an amended proposal
KOM(2000)0419 , 19.7.2000. , jossa otetaan huomioon Euroopan parlamentin alkuperäiseen ehdotukseen tekemät tarkistukset.
COM(2000)0419 , 19 July 2000. , which took over the amendments tabled by the European Parliament to the original proposal.
Kysymys yhteisön tarkastustodistuksella varustettujen alusten pääsystä Reinille pysäytti ehdotuksen käsittelyn neuvoston elimissä pitkäksi aikaa.
Discussions on this proposal in the Council bodies remained at a standstill for a long period because of the question of the possibility of admitting craft with Community certificates to navigation on the Rhine.
Aluksi tämä mahdollisuus suljettiin pois RNKK:n vaatimusten perusteella.
The possibility of such approval was initially ruled out owing to the rules of the Central Commission for the Navigation of the Rhine (CCNR).
Tilanne kuitenkin muuttui, kun RNKK hyväksyi 27. marraskuuta 2002 muutoksen Mannheimin asiakirjaan (lisäpöytäkirja 7).
However, the situation altered when the CCNR adopted an amendment to the Convention of Mannheim (Additional Protocol 7) on 27 November 2002.
Siten luotiin oikeusperusta sellaisten todistusten hyväksymiselle Reinin vesiliikenteessä, jotka on myöntänyt joku muu virasto kuin RNKK – siis myös Euroopan yhteisö.
This created a legal basis for certificates issued by other bodies than the CCNR – thus including the European Communities – to be admitted to navigation on the Rhine.
Lisäpöytäkirja tuli voimaan 1. joulukuuta 2004, kun kaikki RNKK:n viisi jäsenvaltiota olivat ratifioineet sen.
After all five Member States of the CCNR had ratified this additional protocol, it entered into force on 1 December 2004.
Tämä kehitys mahdollisti tekstin käsittelyn uudelleenaloittamisen.
This development made it possible to reopen discussions on the text of the Directive.
Neuvosto pääsi 10. joulukuuta 2004 osittaiseen poliittiseen yksimielisyyteen direktiiviehdotuksen perustekstistä.
On 10 December 2004 the Council reached a partial political agreement on the main text of the draft directive.
Muutama kuukausi sen jälkeen neuvoston yksiköt pääsivät sopuun myös liitteiden tekstistä.
A few months later the Council bodies were also able to reach agreement on the text of the annexes.
Oikeus- ja kieliasiantuntijoiden viimeisteltyä koko tekstin neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 23. helmikuuta 2006
Following the revision of the whole text by legal and linguistic experts, the Council adopted its common position on 23 February 2006
Neuvoston yhteinen kanta 13274/1/05REV1, 23.2.2006. .
Common position of the Council 13274/1/05REV1 of 23 February 2006. .
Liitteiden laajuuden ja monimutkaisuuden takia työ vaati erittäin paljon aikaa.
Owing to the length and complexity of the annexes this work took a very long time.
Tärkeimmät muutosehdotukset Euroopan parlamentin 20. lokakuuta 1998 hyväksymässä mietinnössä T4-0606/1998 ovat seuraavat:
The most important of the amendments tabled by the European Parliament in its report T4-0606/1998 of 20 October 1998 were the following:
· Teknisten vaatimusten, toisaalta ”Reinin sääntöjen” ja toisaalta sisävesiliikenteen teknisistä vaatimuksista annetun direktiivin 82/714/ETY rinnakkaisen olemassaolon painottaminen; tässä yhteydessä yhteisön tason teknisiä vaatimuksia on määrä mukauttaa Reinin vesiliikenteen korkeampiin standardeihin.
· Highlighting the simultaneous existence, for inland waterway vessels, of the technical requirements of the Rhine navigation regime on the one hand, and of Directive 82/714/EEC on the other, and the need for the EU’s technical requirements to be aligned with the higher standards of navigation on the Rhine.