natgillin/translations-raw huggingface dataset:
WE 54:ssä ("La Vie d’Or", asia 98/2863 Den Haagin alueellisessa tuomioistuimessa, tuomion julistamispäivä 13. kesäkuuta 2001), Seymour (H7) selittää, miten asianomistaja väittää, että "tulevien voittojen ottaminen mukaan taseeseen ei antanut totuudenmukaista kuvaa vakuutusyrityksen maksukyvystä ja oli näin ollen EU:n henkivakuutusdirektiivien vastaista. ...
In WE 54 (‘La Vie d’Or’, Case 98/2863 at the District Court of The Hague, date of pronouncement 13 June 2001), Mr. SEYMOUR (H7) explains how the plaintiff claims that "the inclusion of future profits in the balance sheet did not give a true picture of the assurance company’s solvency and was therefore contrary to the EU Life Directives. [...]
On tärkeää huomauttaa, että kysymys tulevien voittojen laillisuudesta EU:n henkivakuutusdirektiivien kannalta otettiin esiin."
It is important to note that the issue of the legality of future profits in terms of the EU Life Directives was raised."
Myös Bairdin raporttiin (WE 17) sisältyvä tulevien voittojen kysymystä koskeva tutkinta ansaitsee lähempää tarkastelua.
The Baird report's (WE 17) investigation into the issue of future profits also deserves close scrutiny.
Siteeraten GAD:n kanssa käytyä kirjeenvaihtoa siinä sanotaan, että " EU:n direktiivit ja Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntö sallivat arvon määrittämisen vakuutusyrityksen tuleville voitoille.
Quoting exchanges with the GAD, it says that " EU directives and UK legislation permit a value to be placed on the future profits of an insurance company.
Tähän viitataan käsitteellä 'taseen ulkopuolinen voittoerä'. ...
This is referred to as a “future profits implicit item”. (...)
GAD selvitti meille tällaisten erien taustaa: "Taustalla oleva lainsäädäntö… johtuu yhteisön direktiiveistä, erityisesti vuodelta 1979 peräisin olevasta ensimmäisestä henkivakuutusdirektiivistä.
GAD explained to us the background to such items: “The background legislation…stems from the European Directives, particularly the First Life Directive going back to 1979.
Siinä sanotaan, että valvonnasta vastaavan viranomaisen harkinnan mukaan yrityksen voidaan sallia sisällyttävän tällaiset erät solvenssimarginaalinsa 5/6:aa vastaan tulevia voittoja koskevaan laskelmaansa."
This says that at the discretion of the supervisory authority, the company may be allowed to count such items against 5/6ths of its margin of solvency, to its future profits calculation.
Tulevia voittoja koskeva laskelma määritellään samassa direktiivissä 50 prosentiksi viiden viimeisen vuoden aikana saatujen voittojen keskiarvosta kerrottuna voimassa olevan vakuutuksen oletetulla kestolla.
The future profits calculation is then specified in the same Directive as being, in effect, 50% of the average profits earned over the last five years multiplied by the expected duration of the policy in force.
Direktiivissä sanottiin vain, että valvoja voi käyttää harkintavaltaansa, ja se voidaan hyväksyä solvenssimarginaaliksi."
The Directive just said that the supervisor could exercise their discretion, and it may be allowed as a solvency margin."
Tätä valinnaisuutta rajoitettiin huomattavasti hyväksymällä vuonna 2002 Solvessi I ‑direktiivi (1 artiklan 4 kohta), jossa kielletään tämä käytäntö kokonaan vuodesta 2009 eteenpäin.
This optionality was severely restricted with the adoption in 2002 of the Solvency I Directive (Article 1(4)), which totally prohibits this practice from 2009 onwards.
Baird selittää, kuinka ELAS pyysi sääntelijältä useaan otteeseen lupaa käyttää tulevia voittoja solvenssivaatimustensa täyttämiseen ja sai luvan.
Baird explains how ELAS requested and successfully obtained authorisation from the regulator on numerous occasions to use future profits to meet its solvency requirements.
Sääntelijä käytti vuoden 1982 ICA:n jakson 68 mukaisia oikeuksiaan myöntää toistuvat luvat.
The regulator used his prerogatives under section 68 of the ICA 1982 to grant the repeated authorizations.
Tämä antoi Bairdin mukaan yritykselle mahdollisuuden vahvistaa ulkopuolisten käsitystä sen taloudellisesta vahvuudesta.
This, according to Baird, allowed the company to enhance the external perception of its financial strength.
Baird suositteli, että tarkasteltaisiin uudestaan sääntelijän käyttämää harkintavaltaa niiden lupien kohdalla, joilla sallitaan tulevien voittojen käyttäminen solvenssivaatimusten täyttämiseen.
Baird recommended reviewing the exercise of discretion by the regulator in relation to authorisations for using future profits to meet solvency requirements.
Tämä liittyy tiiviisti yhteen niistä tutkimussuunnista, joita tarkastellaan 3HVD:n asianmukaisen täytäntöönpanon kohdalla.
This is closely linked to one of the lines of investigation being pursued in terms of correct transposition of the 3LD.
Kyse on siitä, oliko ministerin vuoden 1982 ICA:n jakson 68nojalla käyttämällä harkintavallalla keskeinen rooli ELASin tapauksessa, kuten Baird väittää.
The issue is whether the discretion exercised by the Secretary of State based on section 68 of the ICA 1982 played a prominent role in the ELAS affair, as is claimed by Baird.
Tässä yhteydessä on arvioitava, onko itse harkintavalta yhdenmukainen 3HVD:n kanssa.
What needs to be evaluated in this context is whether the discretion itself is compatible with the 3LD.
Direktiivissä määrätään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on riittävä toimivalta ja keinot hoitaakseen valvontatehtävänsä (katso 3HVD:n 10 artikla).
The Directive prescribes that Member States must ensure that competent authorities have sufficient powers and means to carry out their supervisory functions (see Article 10 3LD).
Sitä vastoin direktiivissä sallitaan toimivaltaisen viranomaisen olla soveltamatta sääntöjä ainoastaan rajallisessa määrässä tilanteita ja tiukkojen ehtojen täyttyessä (katso 3HVD:n 21 artiklan 2 kohta ja 22 artiklan 6 kohta), mutta näyttää siltä, että missään kohtaa direktiiviä jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle ei anneta sellaisia poikkeusvaltuuksia kuin vuoden 1982 ICA:n jaksossa 68.
The Directive, by contrast, allows the competent authority to waive the application of rules only on a limited number of occasions and subject to stringent conditions (see Articles 21(2) 3LD and 22(6) 3LD) but it seems that nowhere in the Directive is the competent authority of a Member State entrusted with waiver powers as those prescribed by section 68 of the ICA 1982.
Tällaiset valtuudet sisältävät riskin tulla käytetyiksi hölläkätisesti tai epäjohdonmukaisesti, mikä on saattanut hyödyttää joitakin yrityksiä mutta ei muita, mikä näin ollen mahdollisesti vie pohjaa yhdenmukaistettujen standardien soveltamiselta.
It seems that such powers entail the risk of being exercised in a lenient way, or in an inconsistent way that might have been beneficial to some companies but not to others, thereby possibly undermining the application of harmonised standards.
On mahdollista, että jos kyseisiä valtuuksia olisi jotenkin rajoitettu, ELASin romahtaminen olisi vältetty tai ainakin sitä olisi voitu lieventää.
It is possible that, if those powers had been somehow constrained, the ELAS collapse would have been avoided or at least minimized.
28 artikla – Yleinen etu; 31 artikla – Tiedottaminen vakuutuksenottajille
Article 28 – General good; Article 31 – Information to policyholders
Liiketoiminnan harjoittamisen ja toiminnan vakauden erottaminen oli vahingollista
C.O.B/prudential separation was prejudicial
Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa nostetuista täytäntöönpanotapauksia koskevista kanteista hän sanoo, ettei ole tietoinen yhdestäkään, joka liittyisi EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon laiminlyöntiin.
Finally, on implementation cases brought to UK court proceedings he says that he knows of none which relate to non-implementation of the EU Law.
David Strachan FSA:sta esitti kuitenkin erilaisen kannan H4:ssä väittäen, että "kolmas henkivakuutusdirektiivi on pantu täytäntöön tavalla, joka on taannut selvyyden koti- ja isäntävaltion sääntelijöiden velvollisuuksien osalta….
However, David STRACHAN from the FSA presented a different view in H4, claiming that " the Third Life Directive has been implemented in a way that has ensured clarity as to the respective responsibilities of the home and host regulators [...].
Kolmannen henkivakuutusdirektiivin mukaisesti on kyseisten sivukonttoreiden sääntelijän – tässä tapauksessa isäntävaltion sääntelijän – harkinnassa soveltaa omia sääntöjään.
Consistent with the Third Life Directive, it falls to the regulator of those branches – the host regulator in this case – to apply its own rules.
Näin vältetään muutoin sekava tilanne, jossa vakuutuksenottajia koskisivat erilaiset liiketoiminnan harjoittamista koskevat suojatoimet sen mukaan, asioivatko he kansallisen laitoksen vai ETAan kuuluvan laitoksen sivukonttorin kanssa. "
This avoids an otherwise confusing situation in which policyholders would be subject to different conduct of business protections depending on whether they were doing business with a domestic institution or a branch of an EEA institution."
Liitettä II ei noudatettu
Annex II not respected
Leslie Seymour esittää H7:ssä kirjallisia todisteita (WE 53) väittäen, että 3HVD:n liitettä II – uudelleen numeroitu liite IV kodifioidussa direktiivissä – jossa vaaditaan, että vakuutuksenottajalle ilmoitetaan hänen vakuutustaan koskevat tiedot "selkeästi" ja "täsmällisesti", ei noudatettu.
Leslie SEYMOUR in H7 provides written evidence (WE 53) claiming that Annex II of the 3LD – renumbered Annex IV in the CD –, which requires that the policyholder be given information regarding his policy ‘clearly’ and ‘accurately’, was not respected.
WE 53:ssa esitellään ELASin myyntiesitteitä, joissa selvitetään ELASin eläkerahastojen ylivoimaisia tuloksia ja väitetään, että ELAS pystyi tarjoamaan ylivoimaisia tuloksia alhaisempien toimintakulujensa ansiosta.
WE 53 shows ELAS sales documents explaining the superior performance of ELAS pension funds and claiming that ELAS was able to provide superior performance due to its lower running costs.
Se väitti myös omaisuudenhoitotoimintaansa ylivoimaiseksi.
It also claimed to have superior investment management.
Toisessa asiakirjassa selitetään, miten ELAS toimi 'tasoittamisen' osalta, ylläpitämällä varantoja, ja että vakuutuksenottaja saisi joka vuosi bonuksen ja tietty osuus yhtiön ansaitsemasta rahasummasta varattaisiin kattamaan mahdolliset tulevat taantumat osakemarkkinoilla tai yhtiön tekemissä investoinneissa.
Another document explains how ELAS proceeded with 'smoothing', by holding reserves, and that each year the policyholder would receive a bonus, with a certain amount of money that the company had made being retained to cover any future downturns in the stock markets or in the investments they had.
Seymour väittää, että kaikki nämä lupaukset olivat perättömiä eikä tieto siten ollut selkeää eikä täsmällistä.
Mr SEYMOUR claims that all these promises were false and therefore the information was not clear and accurate.
Seymour sanoo, että " direktiivissä edellytetään, että vakuutuksenottajat saavat säännöllistä, selkeää ja täsmällistä tietoa vakuutusyrityksestä.
Mr SEYMOUR says that "the Directive requires that policyholders receive regular, clear and accurate information about the insurance undertaking.
Sääntelijä ei tehnyt mitään taatakseen, että tämä direktiivin olennainen osa pannaan täytäntöön."
The regulator did nothing to ensure that this vital part of the Directive was put into effect."
Johtopäätökset, II OSA – SAATTAMINEN OSAKSI KANSALLISTA LAINSÄÄDÄNTÖÄ
Conclusions PART II, TRANSPOSITION
II OSA - SAATTAMINEN OSAKSI KANSALLISTA LAINSÄÄDÄNTÖÄ
PART II - TRANSPOSITION
Kolmannen henkivakuutusdirektiivin (3HVD) saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
Transposition of the Third Life Directive (3LD)
Vaikka tutkintavaliokunta on todennut joitakin epäsuhtia Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisten säännösten ja 3HVD:n
Despite having identified some discrepancies between specific domestic UK regulations and articles of the 3LD
Ks. osa II, jakso II.2.1, s. 85-86; osa II, jakso II.2.2., s 68; osa II, jakso II.2.3., s. 92 ja WE 20. artiklojen välillä, se katsoo, että tällaisten epäsuhtien luonne ja määrä eivät ole riittävän merkittäviä osoittamaan, että " muodollinen " saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi puutteellinen.
See Part II, sections II.2.1, Part II, section II.2.2; Part II, section II.2.3; and WE 20. , the committee considers that the nature and number of such discrepancies is not important enough to characterize what may be termed as the formal transposition process as defective.
Tutkintavaliokunta tekee kuitenkin yhden poikkeuksen, joka koskee Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisessa lainsäädännössä ministerille annettuja suuria valtuuksia (joita kuvataan vuoden 1982 vakuutusyhtiöistä annetun lain (ICA) jaksossa 68) poiketa vakavaraisuusmääräysten soveltamisesta.
The committee makes one exception, nevertheless, as regards the ample powers domestic UK legislation bestows on the Secretary of State (as prescribed by Section 68 of the ICA 1982) to waive the application of prudential regulations.
Nämä valtuudet näyttäisivät olevan yhteensopimattomat direktiivin kirjaimen ja tavoitteen kanssa ja niitä käytettiin sopimattomalla tavalla
These powers appear to be incompatible with the letter and the aim of the Directive and were used inappropriately
Ks. osa II, jakso II.1.1.
See Part II, Section II.1.1. on Art.25 3LD; see also WE 17, para.
Tutkintavaliokunta uskoo, että 3HVD:n saattamista Yhdistyneessä kuningaskunnassa osaksi kansallista lainsäädäntöä ei toteutettu tavalla, joka mahdollisti sen taustalla olevien tavoitteiden tehokkaan saavuttamisen.
The committee believes that the transposition of the 3LD by the UK, was not carried out in a way which allowed the effective fulfilment of its underlying objectives.
Tutkintavaliokunta uskoo, että Yhdistyneen kuningaskunnan tekniikka, jolla direktiivi saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä vähitellen (ts. direktiiviä ei saatettu yhdeksi kansalliseksi laiksi vaan sen sisältö jaettiin erilaisessa hierarkkisessa asemassa oleviin säädöksiin), on epäselvä eikä vaikuta parhaalta tavalta sisällyttää EY:n periaatteita ja standardeja osaksi kansallista lainsäädäntöä.
The committee believes that the UK technique of implementing the Directive in a piecemeal fashion (i.e., the directive was transposed not into one single national law but spread throughout different acts of varying hierarchy) lacks clarity and does not seem to be the best way of incorporating EC principles and standards into domestic legislation.
Kolmannen henkivakuutusdirektiivin soveltaminen
Application of the 3LD
Tutkintavaliokunta pitää selvänä, että direktiivien jäsenvaltioille asettamat velvollisuudet eivät koske ainoastaan niiden lainsäädännöllistä toimivaltaa vaan ulottuvat myös niiden hallinnolliseen ja oikeudelliseen toimivaltaan.
The committee considers it clear that the obligations imposed by Directives on Member States do not only concern their legislative competences but extend also to their administrative and judicial competences.
Lisäksi pelkästään se, että annetaan kansallisia toimeenpanosäädöksiä, joilla direktiivi pannaan täytäntöön, ei täytä direktiivin vaatimuksia.
Furthermore, the adoption of national measures implementing a Directive does not exhaust its effects.
Direktiivin täysi soveltaminen on turvattu vasta, kun kansallisia täytäntöönpanosäädöksiä käytännössä sovelletaan siten, että direktiivillä tavoiteltu tulos saavutetaan.
Full application of a Directive is only secured when national implementing measures are actually being applied in such a way as to achieve the result sought by it.
Direktiivien soveltamisen eroilla olisikin muussa tapauksessa kielteisiä vaikutuksia yhteisön oikeusjärjestyksen yhdenmukaisuuteen ja vastaavuuteen.
Indeed, divergences in the application of Directives would otherwise have a negative effect on uniformity and equivalence within the Community legal order.
Tutkintavaliokunta katsoo, että Yhdistyneen kuningaskunnan tapa panna 3HVD täytäntöön ELASin tapauksessa oli puutteellinen ja että Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijät ja viranomaiset eivät riittävällä tavalla kunnioittaneet direktiivin perimmäistä tarkoitusta.
The committee is of the opinion that the application of the 3LD by the UK in respect of the ELAS case was deficient and that UK regulators and authorities did not adequately respect the ultimate purpose of the Directive.
Tutkintavaliokunta katsoo, että tässä tapauksessa muodollinen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä yhdistyi monessa suhteessa puutteelliseen soveltamiseen tavalla, joka antaa aiheen päätellä, että voimaansaattaminen kokonaisuudessaan toteutettiin virheellisesti.
The committee believes that, in the present case, the combination of a formalistic transposition with an application which was defective in several respects leads to the conclusion that the implementation process as a whole was flawed.
Soveltamista koskevia erityiskysymyksiä
Specific issues regarding application
"Koko liiketoiminnan vakavaraisuuden valvonnan" käsite
The concept of financial supervision of the entire business
Tutkintavaliokunta palauttaa mieleen, että direktiivissä todetaan, että vakavaraisuuden valvonnan on katettava vakuutusyrityksen koko liiketoiminta .
The committee recalls that the Directive states that financial supervision must cover the “ assurance undertaking's entire business ”.
3HVD:n 8 artikla.
Article 8 3LD.
Tutkintavaliokunta korostaa sääntelijänä, että tällainen yksinkertainen terminologia on yksiselitteistä ja että sitä on tulkittava laajasti ja asianmukaisesti.
The committee stresses as a legislator that such simple terminology is unambiguous and must be given a wide and proper interpretation.
Tutkintavaliokunta uskoo, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten ELAS-valvonnassa "koko liiketoiminnan vakavaraisuuden valvonnan" käsite laiminlyötiin tai tulkittiin väärin kolmannen henkivakuutusdirektiivin 8
The committee believes that UK authorities’ supervision of ELAS disregarded or misinterpreted the concept of " financial supervision of the entire business " contrary to Articles 8
Ks. osa II jakso II.1.1 ja osa II jakso II.2.3, ks. myös WE Conf 11, WE 16, WE 26 ja WE 79. ja 25
See Part II Section II.1.1 and Part II Section II.2.3; see also WE Conf 11, WE 16, WE 26 and WE 79. and 25
Ks. osa II jakso II.1.1 ja osa II jakso II.2.3 ks. myös WE 17. artiklan vastaisesti.
See Part II Section II.1.1 and Part II Section II.2.3; see also WE 17. of the 3LD.
Tutkintavaliokunta uskoo, että kolmannen henkivakuutusdirektiivin18 artiklan 1 kohdan D alakohtaan sisältyvä vaihtoehto ei sulje harkinnanvaraisia etuja tai lisäetuja yhtiön "koko liiketoiminnan" ulkopuolelle ja että se ei vapauta jäsenvaltion viranomaisia velvollisuudesta tehdä parhaansa direktiivin kirjaimen ja tavoitteen kunnioittamiseksi.
The committee believes that the option contained in paragraph 1.D of Article 18 of the 3LD does not exclude future discretionary or non-contractual bonuses from being an integral part of the company's ‘entire business’ and does not exonerate Member State authorities from doing their utmost to respect the letter and the aim of the Directive.
Lisäksi tutkintavaliokunnan käytössä olevan aineiston
Furthermore, it appears from the material available to the committee
Ks. osa II jakso II.2.3, ks. myös WE 16, WE 26 ja WE 79. perusteella näyttää siltä, että yksi ELAS-romahduksen pääsyistä oli se, että yhtiö ei vuosien kuluessa asianmukaisesti varautunut tuleviin harkinnanvaraisiin etuihin tai lisäetuihin.
See Part Section II.2.3, see also WE 16, WE 26 and WE 79. that one of the main reasons for ELAS’ financial downfall was the fact that, throughout the years, it did not properly reserve for future discretionary or non-contractual bonuses.
Tutkintavaliokunta uskoo, että kun harkinnanvaraisia etuja varten tehtävät varaukset tehtiin valinnaisiksi, tällä heikennettiin direktiivin vahvuutta ja sisäistä johdonmukaisuutta.
The committee believes that the fact of making the reserving of discretionary bonuses optional undermined the strength and internal coherence of the Directive.
Vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelyviranomaisilla oli oikeus ottaa käyttöön tällainen vaihtoehto, voidaan väittää, että tämä oli ristiriidassa direktiivin yleisen tavoitteen kanssa.
Although the UK regulatory authorities were entitled to introduce such an option, it could be argued that this was inconsistent with the overall aim of the Directive.
Valiokunnalle annetuista lausunnoista
Submissions made to the committee
Tutkintavaliokunta uskoo siten, että on todennäköistä, että sääntelijä ei pystynyt takaamaan, että ELASin solvenssimarginaali oli kaikkina aikoina riittävä koko liiketoiminnan osalta.
The committee believes therefore that it is likely that the regulator did not manage to guarantee that ELAS had an adequate solvency margin in respect of its entire business at all times.
Moitteettomien hallinto- ja kirjanpitomenettelyjen sekä riittävien sisäisten valvontamekanismien puute
Lack of sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms
On olemassa selviä merkkejä siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijät tietoisesti välttivät kyseenalaistamasta sitä, että toimiessaan kuuden vuoden ajan yrityksen toimitusjohtajana ELASin johtava aktuaari toimi kaksoisroolissa, joka siten oli ristiriitainen.
There are clear indications that the UK regulators knowingly failed to challenge the dual, and therefore conflicting, role of the Appointed Actuary of ELAS, who for six years also held a leading management post in the Society as its Chief Executive.
Tutkintavaliokunta katsoo, että tämä roolien kaksijakoisuus loi mahdollisen eturistiriidan, joka oli vakuutuksenottajien etujen kannalta haitallinen ja johon sääntelijöiden olisi pitänyt puuttua, koska se edusti huonoa hallintotapaa.
The committee believes that this duality of roles created a conflict of interests detrimental to policyholders' interests which should have been challenged by regulators as an instance of bad corporate governance.
Lisäksi tutkintavaliokunta uskoo, että kun Yhdistyneen kuningaskunnan sääntelijä ei puuttunut johtavan aktuaarin kaksoisrooliin nopeasti, se ei täyttänyt sillä olevaa velvollisuutta vaatia ELASilta "asianmukaista hallinto- ja kirjanpitojärjestelmää sekä asianmukaista sisäistä tarkastusmenettelyä" , jollaisia nimenomaisesti vaaditaan 3HVD:ssä ja sen 8 artiklan vastaisesti.
Furthermore, the committee believes that, by not taking swift action on the issue of the double role of the Appointed Actuary, the UK regulator did not fulfil its obligation to require from ELAS " sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms " as required explicitly by the 3LD, and contrary to Article 8.
Ks. osa II jakso II.1.1 ja osa II jakso II.2.3.
See Part II Section II.1.1 and Part II Section II.2.3.
Tutkintavaliokunta katsoo, että johtavan aktuaarin rooli oli Yhdistyneen kuningaskunnan valvontajärjestelmässä keskeinen ja että jos tällaisen henkilön toiminnan tehokkuuden takaamisessa epäonnistutaan, heikennetään koko valvontajärjestelmää ja tehdään erityisesti kaikesta sisäisestä valvonnasta täysin riittämätöntä.
The committee insists that the role of the Appointed Actuary was central to the UK supervisory system, and that a failure to guarantee the effectiveness of such a figure undermined the whole system of supervision, in particular rendering any internal controls completely inadequate.
Tutkintavaliokunta katsoo, että kun johtavan aktuaarin tehtävät oli otettu käyttöön ja riippumatta siitä, vaadittiinko sitä yhteisön lainsäädännön mukaisesti, tästä toiminnosta tuli osa Yhdistyneen kuningaskunnan sääntely- ja valvontajärjestelmää, joka kokonaisuudessaan kuului kolmannen henkivakuutusdirektiivin piiriin.
The committee considers that, once in place and irrespective of whether the concept was required under Community law, the Appointed Actuary became part of the UK regulatory and supervisory system which, as a whole, was subject to the 3LD.
Lisäksi eräät lausunnot
Furthermore, certain statements