natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eri tuotantoalojen markkinamekanismien välillä on suuria eroja, minkä vuoksi vähimmäisvaatimuksena on vähintään kaksi hallintokomiteaa, joista toinen on eläintuotteiden hallintokomitea ja toinen kasvituotteiden hallintokomitea.
There is a major difference between the market mechanisms that apply within the various sectors and it must therefore be a minimum requirement to operate with at least two management committees divided up into a committee for animal products and one for vegetable products.
Näillä kahdella pääalallakin on myös niin suuria eroja, että on vakavasti harkittava kahta useammankin hallintokomitean tarvetta.
Within these two main areas there is also such great variety that very serious thought ought to be given to whether there is a need to operate with more than just two management committees.
Lisäksi on varmistettava, että sekä jäsenvaltioiden että komission alakohtaiset asiantuntijat avustavat hallintokomiteoita.
Furthermore, it should be ensured that the management committees are assisted by the necessary sectoral expertise from the Member States and the Commission.
Komission on esitettävä tätä asiaa koskeva arviointi kahden vuoden kuluttua, minkä jälkeen hallintokomiteiden lukumäärää ja niiden toiminnan organisointia on voitava muuttaa, mikäli sitä pidetään muun muassa alakohtaisen asiantuntemuksen säilyttämisen kannalta tarpeellisena.
The Commission should produce an evaluation of this issue in two years’ time and it should then be possible to modify the number of management committees and the way their work is organised if this is deemed necessary, not least to ensure that the necessary sectoral expertise is available.
Maatalousalan yhteinen markkinajärjestely
Common organisation of agricultural markets
terveyspalvelujen poistamisesta sisämarkkinoilla tarjottavia palveluja koskevasta direktiivistä: vaikutus ja seuraukset
on the impact and consequences of the exclusion of health services from the Directive on services in the internal market
työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnaN LAUSUNTO ......................16
OPINION of the Committee on Employment and Social Affairs ..............16
YMPÄRISTÖN, KANSANTERVEYDEN JA ELINTARVIKKEIDEN TURVALLISUUDEN VALIOKUNNAN LAUSUNTO 23
OPINION of the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety 22
– ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 16, 49, 50 artiklan, 95 artiklan 1 kohdan ja 152 artiklan,
– having regard to Articles 16, 49, 50, 95(1) and 152 of the EC Treaty,
– ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan 35 artiklan,
– having regard to Article 35 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union;
– ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot 28. huhtikuuta 1998 asioissa C-120/95, Decker/Caisse de maladie des employés privés
– having regard to the judgments of the Court of Justice of the European Communities of 28 April 1998 in Cases C-120/95, Decker/Caisse de maladie des employés privés
1998, s. I-1831. ja C-158/96, Kohll/Union des caisses de maladie
I-1831. and C‑158/96, Kohll/Union des caisses de maladie
1998, s. I-1931. , 12. heinäkuuta 2001 asioissa C-157/99, Geraets-Smits ja Peerbooms
I-1931. , of 12 July 2001 in Cases C-157/99, Geraets-Smits and Peerbooms
2001, s. I-5473. ja C-368/98, Vanbraekel e.a.
I-5473. and C-368/98, Vanbraekel and others
2001, s. I-5363. , 25. helmikuuta 2003 asiassa C-326/00, IKA
I-5363. , of 25 February 2003 in Case C-326/00, IKA
2003, s. I-1703. , 13. toukokuuta 2003 asiassa C-385/99, Müller-Fauré ja Van Riet
I-1703. , of 13 May 2003 in Case C-385/99, Müller-Fauré and Van Riet
2003, s. I-4509. , 23. lokakuuta 2003 asiassa C-56/01, Inizan
I-4509. , of 23 October 2003 in Case C-56/01, Inizan
2003, s. I-12403. , 18. maaliskuuta 2004 asiassa C-8/02, Leichtle
I-12403. , of 18 March 2004 in Case C-8/02, Leichtle
2004, s. I-2641. , ja 16. toukokuuta 2005 asiassa C-372/04, Watts
I-2641. , and of 16 May 2005 in Case C-372/04, Watts
– ottaa huomioon palveluista sisämarkkinoilla 12. joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY
– having regard to Directive 2006/123/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on services in the internal market
– ottaa huomioon terveyspalveluita koskeviin yhteisön toimiin liittyvästä kuulemisesta 26. syyskuuta 2006 annetun komission tiedonannon ( SEC(2006)1195 /4),
– having regard to the Commission communication of 26 September 2006 entitled ‘Consultation regarding Community action on health care services’ ( SEC(2006)1195 /4),
– ottaa huomioon 9. kesäkuuta 2005 antamansa päätöslauselman potilaiden liikkuvuudesta ja terveydenhuollon kehityssuuntauksista Euroopan unionissa
– having regard to its resolution of 9 June 2005 on patient mobility and healthcare developments in the European Union
– ottaa huomioon perustamissopimuksen 152 artiklan 5 kohdan, jossa vahvistetaan kansanterveysalan toissijaisuusperiaate, ja sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14. kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71
– having regard to Article 152(5) of the Treaty, enshrining the subsidiarity principle with regard to health care, and having regard to Council Regulation (EC) 1408/71 of 14 June 1971, on the application of social security schemes to employed persons and their families moving within the Community
EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1. , sekä perustamissopimuksen 49 artiklan,
OJ L 166, 30.4.2004, p.1. , and Article 49 of the Treaty,
– ottaa huomioon sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnön ja työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan ja ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan lausunnot ( A6-0173/2007 ),
– having regard to the report of the Committee on the Internal Market and Consumer Protection and the opinions of the Committee on Employment and Social Affairs and the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety ( A6‑0173/2007 ),
A. katsoo, että jäsenvaltioilla on velvollisuus huolehtia eri jäsenvaltioiden välillä vaihtelevien terveydenhuoltojärjestelmien järjestämisestä, hallinnosta, tarjoamisesta ja rahoituksesta,
A. whereas the Member States are responsible for organising, managing, delivering and financing health-care systems, which are different in every Member State,
B. toteaa, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on antanut tietyn määrän tuomioita, jotka koskevat muun muassa terveydenhoidon saatavuutta, kulujen takaisinmaksua koskevien ennakkolupamenettelyjen kriteereiden asettamista sekä luvan antamista EU:n kansalaisille vapaasti hakemaan sairaanhoitoa toisesta jäsenvaltiosta,
B. whereas the Court of Justice of the European Communities has handed down a number of judgments, such as on the issues of access to health care, the settlement of criteria for prior authorisation procedures or for reimbursement of costs, and authorising EU citizens to move freely in order to find health care in another Member State,
7. huomauttaa, että rajatylittävien terveyspalvelujen käyttöön liittyvän byrokratian vähentämiseksi on parannettava potilaiden henkilötietojen ja korvausvaatimusten käsittelyä;
Notes that, in order to cut the red tape relating to the use of cross-border health services, it is necessary to improve the electronic systems of patient identification and patient claims for reimbursement;
22. pyytää määrittelemään selkeästi terveyspalvelut, jotta alan tulevan lainsäädännön soveltamisala selkiytetään ja rajataan selvästi;
Requests a clear definition of health services, so as to clarify and clearly demarcate the scope of application of future legislation in this field;
24. huomauttaa, että toisen jäsenvaltion sairaalapalvelujen osalta lupamenettelyssä on annettava potilaille takuu, joka suojelee heitä kansallisten viranomaisten mielivaltaisilta päätöksiltä; huomauttaa, että potilaiden vapaan liikkuvuuden helpottamiseksi jäsenvaltioiden suunnittelutavoitteita haittaamatta sairaalahoito olisi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön valossa määriteltävä suppeasti hoidoksi, jota voidaan tarjota vain sairaalainfrastruktuurissa ja jota ei voida tarjota esimerkiksi lääkärin vastaanotolla tai potilaan kotona; huomauttaa erityisesti että luvan epäämisen on oltava avointa oikeudellisille ja näennäisesti oikeudellisille menettelyille ja että kunkin potilaan lääketieteellisen tilanteen arvioimista varten olisi saatava riippumattomien asiantuntijoiden objektiivinen ja puolueeton arvio;
Points out that, as regards hospital services in another Member State, the procedure for granting authorisation must provide a guarantee for patients, protecting them from arbitrary decisions taken by their national authorities; points out that, in order to facilitate the free movement of patients without prejudicing Member States’ planning objectives, in the light of the case law of the European Court of Justice, hospital treatment should be defined narrowly, as treatment which can only be provided within hospital infrastructure and may not be provided, for example, in a practitioner’s surgery or at the patient’s home; points out, in particular, that any refusal to grant an authorisation must be open to challenge in judicial and quasi-judicial proceedings and that, for the purpose of assessing the medical situation of each patient, entirely objective and impartial advice from independent experts should be sought;
Potilaiden liikkuvuus
Patient mobility
29. toteaa, että huomattava määrä useiden jäsenvaltioiden potilaita ei voi saada tarvittavaa sairaanhoitoa omassa maassaan kohtuullisessa ajassa hoitojonojen takia, ja toteaa, että kyseiset potilaat ovat siksi riippuvaisia ulkomaisesta sairaanhoidosta;
Notes that considerable numbers of patients from several Member States are not able to receive the necessary medical treatment in their own country within a reasonable timeframe because of the waiting lists and notes that these patients are, therefore, dependent on medical treatment abroad;
Parempaa tiedottamista potilaille
Improving information for patients
36. pyytää komissiota rohkaisemaan kaikkia jäsenvaltioita soveltamaan voimassa olevia rajatylittäviä korvausmenettelyjä; katsoo, että tarvittaessa olisi voitava asettaa syytteeseen jäsenvaltiot, jotka eivät tee niin;
Calls on the Commission to encourage all Member States to apply the existing procedures for reimbursement of cross-border health care; considers that it should be possible for the Commission to start proceedings against Member States that fail to do so;
40. muistuttaa, että ammattipätevyyden tunnustamisesta 7. syyskuuta 2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY
Notes that European Parliament and Council Directive 2005/36/EC of 7 September 2005 on the recognition of professional qualifications
EUVL L 255, 30.9.2005, s. 22. ei korjaa kaikkia EU-tason puutteita, joita lainsäädännöstä aiheutuu terveydenhuollon ammattilaisten vapaalle liikkuvuudelle varsinkin jatkuvaan koulutukseen liittyvissä kysymyksissä ja terveydenhuollon ammattilaisten nykyisen pätevyyden varmistamisessa; korostaa, että alan tulevalla lainsäädännöllä olisi helpotettava huomattavasti rajatylittävien terveyspalvelujen tarjontaa ja toisista jäsenvaltioista tulevien palveluntarjoajien sijoittautumista;
OJ L 255, 30.9.2005, p.22. does not remedy all the current regulatory shortcomings at EU level concerning the free movement of health professionals, particularly with regard to continuing training and providing assurance of the current competence of health professionals; stresses that any future legislation in this field should strongly facilitate the provision of cross-border health services and the establishment of service providers from other Member States;
50. korostaa, että on taattava oikeusvarmuus potilaiden ja ammattilaisten osalta; pyytää, että vastuuta selkeytetään mahdollisissa vahinkotapauksissa ja että terveydenhuollon ammattilaisilla olisi oltava käytössään pakollinen kohtuuhintainen vastuuvakuutus;
Therefore stresses the need to guarantee the legal security of patients and professionals, calls for clarification of liabilities in the event of injury and an obligation for all health professionals to have compulsory third-party liability insurance at reasonable cost;
Jäsenvaltioiden välinen yhteistyö
Cooperation between the Member States
66. kannustaa komissiota käyttämään kaikkia olemassa olevia välineitä, kuten SOLVITia ja rikkomusmenettelyjä, niiden potilaiden auttamiseksi, joilta on evätty korvaukset (sairaalan ulkopuolella annettavasta hoidosta) tai lupa (sairaalahoitoon), vaikka oikeuskäytännössä annetut ehdot on täytetty;
Encourages the Commission to make use of all existing instruments, such as SOLVIT and infringement procedures, in order to assist patients who have been refused reimbursement (for non-hospital care) or authorisation (for hospital care) even though the conditions laid down in the case law have been fulfilled;
70. pyytää komissiota esittämään parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen asianmukaisesta välineestä erityisesti Euroopan yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön kodifioimiseksi;
Invites the Commission to submit to the Parliament and to the Council a proposal for an appropriate instrument with a view, in particular, to codifying the case law of the European Court of Justice;
Terveydenhuolto- ja apteekkipalvelut on jätetty sisämarkkinoilla tarjottavia palveluja koskevan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle niiden erityisluonteen vuoksi; ne ovatkin luonteeltaan sellaisia, että niitä ei voida pitää tavanomaisina markkinapalveluina.
Health-care services and pharmaceuticals were excluded from the directive on services in the internal market because of their very particular characteristics which prevent them from being considered as ordinary services that can be bought and sold.
Neuvosto ja parlamentti haluaisivat käsitellä terveysalaa erikseen, ja komissio onkin käynnistänyt kuulemismenettelyn tulevien aloitteiden taustoittamiseksi.
In response to the encouragement of the Council and Parliament to devote a special reflection process to the health sector, the Commission launched a consultation process on the framework for future initiatives.
Politiikan osuus on erittäin tärkeä tällä herkällä alalla, joka koskee ihmisen arvokkainta omaisuutta ja vaikuttaa jokapäiväiseen elämään ja jonka ainutlaatuisena tehtävänä on suojella elämää.
In such a sensitive sector which concerns people’s most precious possession and affects their daily lives with its ultimate aim of preserving life, there is a great deal at stake politically.
Perussopimusten ja toissijaisuusperiaatteen mukaisesti nämä palvelut kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan, ja unionin toiminnassa, jolla säännellään ja turvataan potilaiden ja ammattilaisten liikkuvuuden (toistaiseksi harvalukuisia mutta jatkuvasti lisääntyviä) eri muotoja, on noudatettava yhteisiä eurooppalaisia arvoja ja periaatteita, joita ovat universaalisuus, turvallisuus, laatu, yhteisvastuullisuus ja palvelujen yhtäläinen saatavuus kaikkialla yhteisössä.
In accordance with the Treaties and the principle of subsidiarity, these services fall within Member State competence, and EU action to regulate and safeguard various forms of mobility of patients and professionals, which currently is not a large phenomenon but is continually growing, must comply with shared values and principles at European level: universality, safety, quality, solidarity and equal access for all throughout the Community’s territory.
Unionin tarjoama lisäarvo voi tässä kohden olla ratkaisevaa.
In this way, EU added value may be essential.
Terveyspalvelut, joilla luodaan lukuisia koulutusta edellyttäviä uusia työpaikkoja, vaikuttavat Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamiseen, ja niiden taloudellinen ja yhteiskunnallinen painoarvo on huomattava.
Health services are a substantial source for creating large numbers of skilled jobs, make an active contribution to the Lisbon strategy objectives, and their economic and social role is considerable.
Eri maiden terveysjärjestelmien välillä on huomattavia eroja, mutta niiden on mukauduttava ja kehityttävä, jotta niiden laatu ja tehokkuus pysyvät korkeatasoisina.
Health systems differ widely from one country to another but must adapt and evolve to maintain high levels of quality and effectiveness.
Ammattilaisten liikkuvuuden lisääntyminen ei saa johtaa terveydenhuollon henkilöstörakenteen epätasapainoon jäsenvaltioissa.
Greater mobility of professionals should not lead to an imbalance in the medical demography in the Member States.
Euroopan tasolla tapahtuva sääntely ja valtioiden välisen yhteistyön tehostaminen ovat siis ehdottomasti tarpeen sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden säilyttämiseksi ja laadukkaan hoidon yhtäläisen saatavuuden takaamiseksi tiheästi kaikkialla Euroopassa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 35 artiklan mukaisesti.
Regulation at European level and improved cooperation between countries are therefore needed to preserve social and territorial cohesion and guarantee equal access to good quality health care throughout Europe through good territorial coverage, as Article 35 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union explicitly recognises.
Potilaiden ja terveydenhuollon ammattilaisten liikkuvuuden lisääntyminen ei saa johtaa kustannusten kilpailuttamista merkitsevään terveyspalvelujen sisämarkkinoiden luomiseen, joka puolestaan johtaisi hoidon laatua heikentävään vaatimustason alenemiseen ja loisi terveysalalle kaksoisjärjestelmän, josta vain varakkaimmat ja asioista parhaiten perillä olevat potilaat hyötyisivät.
The increasing mobility of patients and health professionals should not lead to the creation of an internal market in health services competing on the basis of cost, leading to a damaging levelling down of quality of care and creating a two-speed health system where only the more well-off and better informed patients would benefit.
Potilaiden liikkuvuuden kannalta on välttämätöntä, että he voivat saada selkeää ja täsmällistä tietoa vaivatta ja ilman byrokratiaa.
In the context of patient mobility, it is essential that they have easy access to clear and precise information without bureaucratic obstacles.
Kulloistakin asiaa käsittelevien laitosten, kuten sairausvakuutuskassojen, on siis tehtävä yhteistyötä arkaluonteisten potilastietojen luottamuksellisuus varmistaen.
Cooperation between the various institutions concerned and the various health insurance schemes is therefore needed and must preserve the confidentiality of sensitive data in medical files.
Potilaiden on saatava käyttöönsä mikrosirun sisältävä eurooppalainen sairaanhoitokortti, jonka on yleistyttävä kaikkialla unionissa.
Patients should have a European health microchip card that would be standard for the whole EU.
Koska Euroopan väestö ikääntyy yleisesti ja eläkkeensaajat liikkuvat yhä useammin valtiosta toiseen, on asianmukaisen hoidon tarjoamiseksi ilmeisen tärkeää ryhtyä luomaan asianmukaiseen hoitoon soveltuvia rakenteita, yhdessä toimivaltaisten sosiaalitoimen yksiköiden kanssa.
In view of the general ageing of the European population and pensioners’ increased transnational mobility, it seems important to anticipate the creation of sufficient structures for appropriate care, in connection with the relevant social services.
Hoidontarjoajien liikkuvuutta on lisättävä ja on otettava yleiseen käyttöön eurooppalainen kortti palveluntarjoajan ammattipätevyydestä, jotta varsin suositeltavan jatkuvan koulutuksen kansainvälisten järjestelyjen organisointia voidaan parantaa teknologian ja tutkimuksen jatkuvan kehityksen mukaisesti.
The mobility of health-care providers should be improved, and there should be a standard European card stating their various professional qualifications, with a view to better organised transnational systems of continuing training, which is highly recommended to keep pace with continuing developments in technologies and research.
Hoidon epäonnistumisen tai potilasvahinkojen varalta on ehdottomasti laadittava vastuut määrittävä lainsäädäntö, joka on tarpeen varsinkin silloin, kun lääketieteellinen seuranta tapahtuu useammassa maassa.
It is vital to set up a legal framework that determines liabilities in the event of failure of treatment, or injury to patients, particularly in the context of medical treatment carried out in several countries.
Lainsäädännössä on nimenomaisesti mainittava, että valvontaa koskevat nimenomaan sen maan edellytykset ja säännöt, jossa terveydenhuollon ammattilainen toimii.
The conditions and arrangements for monitoring should be clearly set out in the same way as those in the country where the professionals work.
Ammattilaisten on voitava hankkia kohtuuhintainen vakuutus riippumatta heidän ammattiinsa mahdollisesti liittyvistä korkeista riskeistä.
Whatever the level of risk they are exposed to in their profession, health-care professionals should have access to reasonably priced insurance.
Lisäksi on täsmennettävä joitakin käsitteitä, kuten kohtuullinen aika, joka vaihtelee huomattavasti eri maissa, sekä sairaalahoidon ja muun terveydenhoidon kuin sairaalahoidon epämääräiset käsitteet, jotka esiintyvät Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioissa.
Certain concepts should also be defined: reasonable waiting time, which varies greatly from one country to another, and imprecise definitions of inpatient and outpatient treatment, which have been referred to in judgments by the European Court of Justice.
Potilaiden, terveydenhuollon ammattilaisten ja sairausvakuutusjärjestelmien suojelun parantaminen sekä hoitoihin, lupiin, hintoihin ja korvausehtoihin liittyvän oikeudellisen epävarmuuden poistaminen on erittäin tärkeää.
Better protection is urgently needed for patients, health professionals and sickness insurance schemes, and any legal uncertainty about treatments, authorisations, charges and conditions for reimbursement should be removed.
Sairausvakuutusjärjestelmien kustannusten järkeistämiseksi jäsenvaltioissa olisi viisasta painottaa ennaltaehkäisevää terveydenhuoltoa.
With a view to rationalising costs for sickness insurance schemes, it would be sensible to stress prevention policies at Member State level.
Rajatylittävillä alueilla aineellisten ja inhimillisten voimavarojen jakaminen merkitsee terveydenhuollon hallinnon järkeistämistä.
In border areas, sharing human and material resources would contribute to the intelligent management of health care.
Harvinaisten ja erityissairauksien tutkimusedellytysten optimoimiseksi olisi kaikissa maissa luotava asiantuntijakeskuksia, joiden avulla voitaisiin parantaa hoidon laatua.
To optimise the conditions for research on specific and rare diseases, there should be a general rule to set up reference centres in each country as a way of improving the quality of care.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on tuomioissaan tunnustanut potilaiden oikeudet.
The Court of Justice has recognised patients’ rights in its judgments.
Joihinkin terveydenhoitoa koskeviin määritelmiin, potilaiden ja eri valtioissa palveluja tarjoavien ammattilaisten todellisiin oikeuksiin, suoritettavan valvonnan edellytyksiin, hintoihin ja korvauksiin sovellettaviin sääntöihin sekä potilasvahinkovastuuseen, varsinkin jos lääketieteellinen seuranta tapahtuu useamman valtion alueella, liittyy kuitenkin vielä oikeudellista epävarmuutta.
Nevertheless, legal uncertainty remains with regard to some definitions of care, the actual rights of patients, the rights of professionals who provide their services in different countries, the conditions for checks to be carried out, the standards applicable in terms of charges and reimbursement, and liability in the event of injury to patients, particularly when medical treatment is provided in more than one country.
Tällä tarpeellisella selkeyttävällä toimenpiteellä ei kuitenkaan pidä kannustaa potilaita "terveydenhoitomatkailuun".
This necessary clarification must, however, not encourage patients to indulge in ‘medical tourism’.