natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tämän lisäksi meidän on otettava huomioon ehdotus sopimusten tarkistamiseksi, jossa luodaan uusi menettely EP:n paikkojen jakamiseen ja otetaan käyttöön joitakin erityismääräyksiä (samat kuin perustuslakisopimuksessa määrätyt), jotka on otettava huomioon aina uudelleenjaon yhteydessä
Further to this we should consider the draft revision of the treaties, which creates a new procedure for the distribution of seats in the EP and introduces some specific rules (identical to those foreseen in the Constitutional Treaty) that must be taken into account in any redistribution
Euroopan parlamentti koostuu unionin kansalaisten edustajista.
The European Parliament shall be composed of representatives of the Union's citizens.
Edustajien määrä on enintään 750.
They shall not exceed seven hundred and fifty in number.
Kansalaisten edustus on alenevasti suhteellinen siten, että vähimmäismäärä on kuusi jäsentä jäsenvaltiota kohden.
Representation of citizens shall be degressively proportional, with a minimum threshold of six members per Member State.
Jäsenvaltio voi saada enintään 96 paikkaa.
No Member State shall be allocated more than ninety-six seats.
Eurooppa-neuvosto tekee yksimielisesti Euroopan parlamentin aloitteesta ja sen hyväksynnän saatuaan eurooppapäätöksen, jolla määritellään Euroopan parlamentin kokoonpano ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja periaatteita noudattaen." .
The European Council shall adopt by unanimity, on the initiative of the European Parliament and with its consent, a European decision establishing the composition of the European Parliament, respecting the principles referred to in the first subparagraph. .
─ Mitä menettelyyn tulee, sen sijaan, että paikkojen lukumäärä ja jako kirjattaisiin perinteisesti perussopimuksiin, ehdotuksessa esitetään niiden vahvistamista Eurooppa-neuvoston yksimielisesti hyväksymällä päätöksellä, joka perustuu Euroopan parlamentin aloitteeseen ja sen antamaan hyväksyntään (sopimuksen Euroopan perustuslaista I-20 artiklan 2 kohdan toinen alakohta).
─ As far as the procedure is concerned, instead of the traditional definition of the number and the distribution of seats being enshrined in the treaties, it stipulates that these shall be established by a decision of the European Council, adopted by unanimity, on the basis of an initiative of the European Parliament and with its consent (article I-20 TEU, paragraph 2, second subparagraph).
Tämä tarkoittaa, että paikkajaosta tulee tästedes johdetun oikeuden piiriin kuuluva asia, perussopimuksissa määriteltyjen rajojen puitteissa, eikä sitä enää vahvisteta primaarioikeudessa.
This means that the distribution of the seats will henceforth become a matter for secondary legislation, within the limits defined in the treaties, and no longer be established in primary law.
Tämä tarkoittaa myös sitä, että asia alistetaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan, jos perussopimuksissa vahvistettuja periaatteita ei toimeenpanossa noudateta asianmukaisesti.
This means also that it will be submitted to the jurisdiction of the Court of Justice in case the principles established in the treaties will not be implemented in an appropriate way.
─ Asiasisällön osalta on noudatettava seuraavia rajoja ja periaatteita (I-20 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta):
─ Concerning the substance, the following limits and principles must be respected (article I-20, paragraph 2, first subparagraph):
─ parlamentin koko rajattu 750 paikkaan;
─ total size of Parliament limited at 750 seats;
─ mikään jäsenvaltio ei voi saada enempää kuin 96 paikkaa (mikä vähentää hieman suurempien maiden painoa, sillä tämänhetkinen jäsenvaltion paikkojen katto on 99 Saksan tapauksessa);
─ no Member State can be allocated more than 96 seats (which slightly reduces the weight of bigger countries, since the current ceiling of seats for a Member State is 99 in the case of Germany);
─ kuuden paikan vähimmäismäärä jäsenvaltiota kohti (tällä hetkellä kynnys on viisi Maltan tapauksessa).
─ a minimum threshold of 6 seats per Member State (it is at present 5 in the case of Malta).
─ Näiden rajojen puitteissa paikkajaossa on noudatettava alenevan suhteellisuuden periaatetta.
─ Within these limits, the distribution of seats must respect the principle of “ degressive proportionality ”.
Ehdotuksessa uudistussopimukseksi ei kuitenkaan määritellä alenevan suhteellisuuden periaatteen sisältöä – se on perinteisessä järjestelmässä mainittu paikkajaon ohjenuorana, vaikka tämä on ensimmäinen kerta, kun se mainittaisiin nimenomaisesti perussopimuksissa.
However, the draft treaty does not define the content of the principle of "degressive proportionality"- which has traditionally been mentioned by the doctrine as the guideline for the distribution of seats, although this is the first time that it would expressly be mentioned in the treaties.
Ehdotuksessa sopimusten tarkistamiseksi vahvistetaan perustuslakisopimuksessa käyttöön otetut rajat ja korostetaan alenevan suhteellisuuden periaatetta.
The draft revision of the treaties reaffirms the limits established in the Constitutional Treaty and emphasises the principle of "degressive proportionality".
Näin ollen on parlamentin tehtävä antaa sisältö tälle alenevan suhteellisuuden periaatteelle:
It is thus up to the Parliament to give content to this principle of "degressive proportionality":
─ teoriassa paikat voitaisiin jakaa jäsenvaltioiden kesken tiukasti suhteessa väkilukuun.
─ in theory, seats might be allocated among the Member States on a strictly proportional basis according to population.
Vaikka alenevan suhteellisuuden periaate ei sitä kielläkään, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta katsoo, ettei tämä ole realistinen vaihtoehto EU:n poliittisen yhdentymisen tässä vaiheessa;
However, even if the principle of "degressive proportionality" does not forbid it, the Committee on Constitutional Affairs feels that this is not a realistic option at this stage of political integration of the Union;
─ yksi vaihtoehto olisi laatia tarkistettu versio kaavasta, johon vuoden 1992 päätös perustui, säilyttäen alenevan suhteellisuuden periaatteen mutta aloittaen alemmasta jäsenten vähimmäismäärästä ja jakaen vähemmän paikkoja henkeä kohti ja/tai muuttaen väkilukuun perustuvia rajoja.
─ one option would be to produce a revised version of the formula on which the 1992 decision was based, maintaining the principle of digressive proportionality but starting from a lower minimum number of members and allocating fewer seats per capita and/or altering the population bands.
On kuitenkin tärkeää muistaa, että alenevan suhteellisuuden periaatteen noudattaminen heikentäisi väekkäimpien valtioiden edustusta entisestään, koska tarkistettunakin kaava suosisi muita, varsinkin väkiluvultaan keskikokoisia maita;
It is important to remember, however, that the degressive proportionality element would reduce the parliamentary representation of the most populous Member States even more than in the past, because the formula, even after modification, will continue to benefit the other countries, particularly those with a medium-sized population;
─ toinen vaihtoehto olisi nykyisen kaavan mukaisesti laskettujen edustajanpaikkojen lukumäärän leikkaaminen.
─ another option would be a linear reduction in the number of seats allocated by the formula used until now.
Laajentumisella olisi tällöin sama suhteellinen vaikutus jäsenten lukumäärän jakautumiseen.
An enlargement process would then have the same relative impact on the distribution of the number of members.
Leikattava määrä laskettaisiin kunkin liittymisen yhteydessä ja se vastaisi 750:n paikan ylärajan ja nykyisen kaavan mukaan lasketun nykyisten ja uusien jäsenvaltioiden teoreettisen kokonaispaikkamäärän välistä suhdetta.
The factor for the reduction would have to be calculated on each new accession, as a function of the ratio of the 750-member limit to the theoretical total number of members that would result from application of the current formula for both current Member States and the accession countries.
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on kuitenkin sitä mieltä, ettei minkään jäsenvaltion edustajien lukumäärään pitäisi tällä hetkellä suunnitella tehtävän enempää leikkauksia (katso jäljempänä 16 ja 18 kohdat).
But the Committee on Constitutional Affairs feels that no further cuts in the number of MEPs of any Member State should be envisaged for the moment (see infra, points 16 and 18).
Yrittäessämme antaa alenevan suhteellisuuden periaatteelle käytännön sisältöä voisimme sopia seuraavista periaatteista:
In trying to give an operational content to the rule of degressive proportionality we could agree on the following principles:
a) tehokkuuden periaate – EP ei voisi toimia ylitettyään tietyn jäsenmäärän (siksi rajaaminen 750:een on järkevää);
a) the principle of efficiency – the EP could not function with more than a certain number of members (therefore the limitation to 750 is rational);
b) kansallisen edustuksen ja äänestäjien vaikuttimien periaate – jokaisella jäsenvaltiolla pitäisi olla vähimmäismäärä paikkoja voidakseen lähettää parlamenttiin asiaankuuluvan määrän parlamentin jäseniä, jotka edustavat tärkeimpiä kansallisia poliittisia virtauksia, innostaakseen kansalaisiaan näin osallistumaan äänestyksiin ja siten EU:n demokraattiseen prosessiin;
b) the principle of national representation and motivation of voters – each Member State should have a minimum number of seats in order to send a relevant number of parliamentarians representing the national political main streams in the EP, thus stimulating the national citizens to participate in voting and consequently in the EU democratic process;
c) eurooppalaisen yhteenkuuluvuuden periaate – tätä periaatetta noudatettaessa väkirikkaammat valtiot hyväksyvät saavansa vähemmän paikkoja kuin mitä niille jaettaisiin sovellettaessa tiukasti täydellistä suhteellisuusperiaatetta, jotta pienemmän asukasluvun valtiot saisivat paremman edustuksen kuin mihin ne olisivat oikeutettuja täydellisen suhteellisuusperiaatteen mukaan;
c) the principle of European solidarity – following this principle, the more peopled states accept to get less seats than those which could be allocated to them by a strict application of full proportionality in order to let the less peopled states to get a better representation than that to which they would be entitled by the application of full proportionality;
d) relatiivisen suhteellisuuden periaate – väkiluvun ja paikkamäärän suhde on sitä suurempi, mitä suurempi valtio on ja vastaavasti sitä pienempi, mitä pienempi valtio on;
d) the principle of the relative proportionality – the ratio population / number of seats is bigger the bigger the state is and respectively smaller the smaller the state is;
e) oikeudenmukaisen jaon periaate – millään valtiolla ei ole enempää paikkoja kuin suuremmalla valtiolla eikä vähempää paikkoja kuin pienemmällä valtiolla;
e) the principle of fair distribution – no state will have more seats than a bigger state or less seats than a smaller state;
f) perustellun jouston tai joustavan suhteellisuuden / alenemisen periaate – ottaen huomioon muut periaatteet voitaisiin sopia pienistä muutoksista paikkamäärässä avoimessa menettelyssä, jonka tarkoitus on lähentää mahdollisimman paljon valtioiden välisiä väkilukuun ja paikkoihin perustuvia eroja.
f) the principle of the justified flexibility or of a flexible direct proportionality / degressivity – while observing the other principles, slight modifications of the number of seats could be agreed through a transparent procedure meant to bring as close as possible the differences between States in terms of population and in terms of seats.
Tämän pitäisi saada aikaan mahdollisimman lineaarinen käyrä.
This should lead to an as linear curve as possible.
Miten edetä näissä puitteissa?
Within this context, how to go forward?
Ihanteellinen vaihtoehto olisi sopia kiistämättömästä matemaattisesta alenevan suhteellisuuden kaavasta, joka takaisi tämän tarkistuksen lisäksi myös tulevien laajentumisten tai väestönmuutoksista johtuvien mukautusten yhteydessä käytettävän ratkaisun.
The ideal alternative would be to agree on an undisputed mathematical formula of "degressive proportionality" that would ensure a solution not only for the present revision but for future enlargements or modifications due to demographic changes.
Erilaisten keskustelussa esitettyjen tämänsuuntaisten ehdotusten analyysi kuitenkin tekee selväksi, että kaikki alenevan suhteellisuuden laskemiseen käytettävät matemaattiset kaavat perustuvat joihinkin poliittisiin ennakko-oletuksiin ja hyödyttävät lopulta joitakin jäsenvaltioryhmiä.
However, an analysis of the different proposals in that sense put forward in the debate makes it clear that any mathematical formula for degressive proportionality is based on some prior political assumptions and will result, in the end, in benefiting some groups of Member States.
Esimerkiksi niin kutsuttu "parabolinen menetelmä" on rationalistisesti nähtynä erittäin houkutteleva, mutta sen mukaan, onko käyrä koverampi vai kuperampi, se hyödyttää joko suurempia tai pienempiä maita.
For instance, the so called "parabolic method" is rationally very attractive, but depending whether the curve is more concave or more convex, it will benefit the bigger countries or the smaller countries...
Tämä tarkoittaa, ettei ole olemassa abstraktia, puolueetonta, kaikkiin tapauksiin soveltuvaa matemaattista ratkaisua ongelmaan, joka on pohjimmiltaan poliittinen.
This means in fact that there is not an abstract, impartial, good for all cases mathematical solution for a problem that is essentially political.
On kuitenkin selvää, että alenevan suhteellisuuden periaatteelle on annettava vähimmäissisältö, joka mahdollistaa sellaisten tilanteiden pois sulkemisen, jotka ovat ilmiselvästi tämän periaatteen vastaisia.
Nonetheless it is obvious that the principle of degressive proportionality must be given a minimum of content which allows us to rule out some situations as obviously contrary to this principle.
Ilmeisin tapa sisällön määrittelemiseen tasapuolisesti perustuu jäsenvaltion väkiluvun ja tälle jäsenvaltiolle Euroopan parlamentissa annettavien paikkojen lukumäärän suhteeseen.
The most obvious way of defining that content in neutral terms is based on the ratio between the inhabitants of a given Member State and the seats allocated to that Member State in the European Parliament.
Jos noudattaisimme täydellisen suhteellisuuden periaatetta, tämä suhde olisi sama (tai lähestulkoon sama) kaikissa jäsenvaltioissa.
If we were to follow a full proportionality principle this ratio should be the same (or very close) in all Member States.
Tämä tarkoittaa, että jokainen parlamentin jäsen kaikissa jäsenvaltioissa edustaisi tällöin suunnilleen samaa määrää asukkaita (esimerkiksi vuonna 2009, jos oletetaan, että 27 jäsenvaltion väkiluku pysyy vakaana nykyisissä 492 miljoonassa asukkaassa, ja jos parlamentti koostuisi 750 jäsenestä, jokainen paikka Euroopan parlamentissa vastaisi suunnilleen 657 000 asukasta).
This means that every MEP of all Member States should then represent more or less the same number of inhabitants (for instance: in 2009, admitting that the population of the 27 Member States keeps stable around the present 492 million inhabitants, if the Parliament was made up of 750 MEPs each seat in the European Parliament should correspond more or less to 657 000 inhabitants).
Jokaisen jäsenvaltion jäsenmäärä olisi tällöin melko helppo laskea.
The number of Members attributed to each country would then be rather easy to calculate.
Täydellisen suhteellisuuden sijaan uudistussopimuksessa kuitenkin määrätään alenevan suhteellisuuden käsitteestä.
But instead of full proportionality it is a concept of "degressive proportionality" that will be imposed by the amending treaty.
Näin ollen voidaan sanoa, että suhteen pitäisi vaihdella eri jäsenvaltioiden väkiluvun mukaan: mitä suurempi jäsenvaltion väkiluku, sitä suurempi on oltava kunkin parlamentin jäsenen edustama asukasmäärä ja mitä pienempi jäsenvaltion väkiluku on, sitä pienempi on oltava sen asukasmäärän, jota jokainen kyseisestä jäsenvaltiosta peräisin oleva parlamentin jäsen edustaa.
Consequently, it is fair to say that the ratio should vary according to the size of the population of the different Member States: the bigger the population of a Member State, the higher must be the number of inhabitants that each MEP represents; the smaller the population of a Member State is, the lower must be the number of inhabitants that each MEP of that Member State represents.
Tätä taustaa vasten on selvää, että jos jonkin väkiluvultaan pienen jäsenvaltion väkiluvun ja parlamentin jäsenten välinen suhdeluku on suurempi (tai edes yhtä suuri) kuin väkirikkaamman jäsenvaltion suhdeluku, alenevan suhteellisuuden periaatetta on selvästi rikottu.
On this ground it becomes clear that if the ratio population/MEPs of a Member State with less population is higher (or even equal) to the ratio of a Member State with more population, then there is a clear breach of the idea of degressive proportionality.
Jos analysoidaan jakoa, jota sovellettaisiin kauteen 2009–2014 ottaen jo huomioon neuvoteltavana olevasta ehdotuksesta sopimusten tarkistamiseksi väistämättä johtuvat muutokset (Saksa menettäisi automaattisesti kolme paikkaa, 99:stä 96:een, ja Malta saisi automaattisesti yhden lisäpaikan, viidestä kuuteen), tullaan siihen lopputulokseen, että joissakin tapauksissa tätä sääntöä ei noudateta
Indeed, if one analyses the distribution that would apply for the period 2009/2014, already taking into consideration the changes that would inevitably derive from the draft revision of the treaties currently being negotiated (Germany automatically losing 3 seats, from 99 to 96, and Malta automatically gaining 1, from 5 to 6), one concludes that in some cases this rule is not respected
Katso liitteet I ja II, sivut 9 ja 10. .
See Annex I and II, pages 9 and 10. .
Näille tuloksille saadaan vahvistusta käytettäessä vaihtoehtoista lähestymistapaa, joka osoittaa selvästi jokaisen jäsenvaltion suhteellisen aseman, mitä tulee suhteeseen sen väkiluvun ja edustuksen Euroopan parlamentissa välillä: kyse on jokaisen jäsenvaltion saamien paikkojen prosenttiosuuden (parlamentin kaikista paikoista) ja jokaisen jäsenvaltion väkiluvun prosenttiosuuden (unionin koko väkiluvusta) välisestä suhteesta.
These results are confirmed if we follow an alternative approach which shows clearly the relative position of each Member State in what concerns the relation between its population and its representation in the European Parliament: the ratio between the percentage of the seats allocated to each Member State (in terms of the whole number of seats of the Parliament) and the percentage of the population of each Member State (in terms of the whole population of the Union).
Jos alenevaa suhteellisuutta on tarkoitus noudattaa, tämän suhdeluvun pitäisi olla suurempi pienemmän väkiluvun jäsenvaltioiden kuin väkirikkaampien jäsenvaltioiden kohdalla.
If "degressive proportionality" is to be respected, then this ratio should be higher for less populated Member States than for more populated Member States.
Voidaan kuitenkin päätellä, että tätä sääntöä rikotaan joissakin tapauksissa
What we can conclude however is that this rule is breached in some cases
Katso liite III, sivu 11. , jotka vastaavat täsmälleen niitä samoja tapauksia, joissa näemme, että väkiluvun ja paikkojen välinen suhde osoittaa toimitun alenemisidean vastaisesti.
See Annex III, page 11. , which correspond exactly to the same cases in which we can see that the ratio population/seats shows a violation of the idea of degressivity.
Ennen ratkaisun esittämistä meidän on kuitenkin päätettävä, otammeko jo huomioon mahdolliset tulevat laajentumiset.
Before suggesting a solution, however, we have to decide if we do already deal with possible future enlargements or not.
Koska ei ole takeita siitä, että aivan lähitulevaisuudessa vietäisiin loppuun mitään liittymisprosessia, katsomme, että meidän pitäisi löytää ratkaisu nykytilanteeseen ja tehdä niin kuin aina uusien liittymisprosessien kohdalla eli väliaikaisesti ylittää yläraja ja ratkaista ongelma tulevaisuuden kannalta liittymisneuvotteluissa, perussopimuksissa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti ja noudattaen tulevaa menettelyä.
Since it is not guaranteed that any accession will be completed during the very short term, we are of the opinion that we should find a solution for the present situation and do as always in the case of new accessions, that is, to provisionally go above the top-limit and solve the problem for the future in the accession negotiations, in accordance with the principles laid down in the treaties and respecting the future procedure.
Samalla voisimme sopia pitävämme ohjenuorana, että vuonna 2009 minkään jäsenvaltion ei pitäisi menettää enempää nykyisistä edustajanpaikoistaan kuin ne, jotka menetetään jo Bulgarian tasavallan ja Romanian Euroopan unioniin liittymistä koskevista ehdoista ja menettelyistä tehdyn pöytäkirjan nojalla.
In parallel we could agree to follow as a guideline that for 2009 no Member State should suffer further losses in its present representation than those already resulting from the Protocol concerning the conditions and arrangements for the accession of Bulgaria and Romania to the European Union.
Näiden kriteerien yhdistetty soveltaminen tarkoittaa, että meillä on 16 "vapaata paikkaa" jaettavana: 750-736=14 (erotus ehdotuksen sopimusten tarkistamisesta ja Bulgarian ja Romanian liittymisen jälkeen tarkistetun Nizzan sopimuksen välillä), plus kaksi paikkaa, jotka johtuvat siitä, että ehdotuksen sopimuksen tarkistamiseksi takia Saksa menettää automaattisesti kolme paikkaa ja Malta saa yhden lisäpaikan, minkä tuloksena 14+3-1=16.
The combined application of theses criteria means that we have 16 "free seats" to redistribute: 750-736 = 14 (the difference between the draft revision of the treaties and the Treaty of Nice as revised after the enlargement to Bulgaria and Romania), plus 2 seats resulting from the fact that due to the draft reform treaty Germany will automatically loose 3 seats and Malta gets an extra seat l, which makes 14+3-1= 16.
Jakaessamme näitä paikkoja uudelleen meidän on ratkaistava tilanteet, joiden tunnistettiin selvästi rikkovan alenevan suhteellisuuden logiikkaa.
In proceeding to the redistribution of these seats we must solve those situations identified as clear breaches of any logic of digressive proportionality.
Vain näiden rajojen sisällä mukaan voi tulla muita oikeudenmukaisuuteen perustuvia tai luonteeltaan poliittisia kriteerejä.
Only within these limits can any other criteria of fairness or political nature intervene.
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta katsoo, että sen tekemä ehdotus heijastaa uskollisesti näitä johtopäätöksiä ja muodostaa järkevän, oikeudenmukaisen ja tasapainoisen ratkaisun erittäin monimutkaiseen ongelmaan.
The Committee on Constitutional Affairs believes that the proposal it puts forward reflects faithfully this reasoning and constitutes a sound, fair and balanced solution for a very complicated problem.
Näitä perusteita voitaisiin kehittää edelleen tulevaisuudessa, jotta päästäisiin lähemmäksi näiden periaatteiden mukaista ratkaisua.
These criteria could be further developed in order to move even closer to a solution which accords more completely with these principles.
Tällöin voisimme yrittää lähentyä kohti täsmällisempiä suuntaviivoja, joita sovellettaisiin tulevien laajentumisten yhteydessä, ja siten välttää tai huomattavasti vähentää perinteistä, kansallisiin etuihin perustuvaa poliittista kaupantekoa.
We might then try by that time to come closer to more precise guidelines that would be applied in future enlargements and thus avoid or substantially reduce the traditional political bargains based on national interests.