natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Siinä esitetyn periaatteen mukaisesti parlamentin olisi esitettävä kirjallisia huomautuksia esikäsittelyssä, kun kyse on yhteispäätösmenettelyssä hyväksytyn säädöksen oikeudellisesta pätevyydestä, eikä sen pitäisi ottaa osaa käsittelyyn, joka koskee säädöksen tulkintaa.
The principle established thereby is that Parliament should lodge observations in preliminary proceedings when the legal validity of an act adopted by codecision is in question and not take action in proceedings concerning the interpretation of a legal act.
Esittelijä on kuitenkin tietoinen kahdesta tapauksesta, joissa oikeudellisten asioiden valiokunnan puheenjohtaja on kehottanut puhemiestä olemaan puolustamatta yhteispäätösmenettelyssä hyväksytyn säädöksen pätevyyttä tuomioistuimessa.
Nevertheless, the Rapporteur is aware of two cases where the Committee on Legal Affairs advised the President not to defend before the Court of Justice the validity of an act adopted by codecision.
Molemmissa tapauksissa puhemies päätti toimia asiasta vastaavan valiokunnan suosituksen vastaisesti:
In both of these cases, the President decided to take an action contrary to the recommendation of the committee responsible:
– Vuonna 1999 puhemies José Maria Gil-Robles päätti esittää kirjallisia huomautuksia tuomioistuimelle puolustaakseen 6. heinäkuuta 1998 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä tupakkatuotteiden mainontaa ja niiden hyväksi tapahtuvaa sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä.
- In 1999, President José Maria Gil-Robles decided to submit observations before the Court of Justice in order to defend the legality of Directive 98/43/EC of the European Parliament and of the Council of 6 July 1998 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to the advertising and sponsorship of tobacco products.
– Vuonna 2005 puhemies Josep Borrell-Fontelles päätti puolustaa tuomioistuimessa 4. joulukuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/97/EY rahoitusjärjestelmien rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY muuttamisesta.
- In 2005, President Josep Borrell-Fontelles decided to defend before the Court of Justice the validity of Directive 2001/97/EC of the European Parliament and of the Council of 4 December 2001 amending Council Directive 91/308/EEC on the prevention of the use of the financial system for the purpose of money laundering.
Kummassakin tapauksessa puhemiehen päätös perustui vakiintuneeseen käytäntöön, jonka mukaan yhteispäätösmenettelyssä annettujen säädösten pätevyyttä puolustetaan oikeudellisten asioiden valiokunnan määrittelemien kriteerien pohjalta.
In both cases the President's decision derived from the established practice of defending the validity of legal acts adopted by codecision in conformity with the criteria determined by the Committee on Legal Affairs.
On syytä huomata, että vaikka 121 artiklan 3 kohta oli jälkimmäisen tapauksen aikana jo voimassa, puhemies ei pyytänyt täysistuntoa vahvistamaan päätöstään; tämän kohdan tulkittiin aiheellisesti viittaavan ainoastaan "kanteisiin", jotka puhemies nostaa parlamentin puolesta.
It should be noted that although paragraph 3 of article 121 was already in force in the second case, the President did not ask the Plenary to confirm his decision; this paragraph was correctly interpreted as referring only to 'actions' brought by the President on behalf of Parliament.
Esittelijä ei pysty arvioimaan, millaisten oikeudellisten perusteiden nojalla asiasta vastaava valiokunta suositteli, että puhemiehen ei olisi pitänyt edellä mainituissa tapauksissa esittää kirjallisia huomautuksia.
The Rapporteur is not in a position to evaluate the legal reasoning behind the decision of the committee responsible to advise the President not to submit observations in the above cases.
Hän uskoo, että periaatteessa parlamentin olisi puolustettava säädöstensä pätevyyttä tuomioistuimessa laillisuusolettaman sekä toisen lainsäätäjän (neuvosto) kanssa tehtävän lojaalin yhteistyön periaatteen mukaisesti.
He believes that, as a matter of principle, Parliament should defend the validity of its acts in cases brought before the Court of Justice in accordance with the presumption of legality and the principle of loyal cooperation vis-à-vis its co-legislator (the Council).
Esittelijä katsoo kuitenkin, että saattaa olla olemassa poikkeustapauksia, joissa parlamentti voitaisiin valtuuttaa ottamaan yhteispäätösmenettelyssä hyväksytystä näkemyksestä poikkeava kanta, kun oikeudelliset olosuhteet ovat merkittävästi muuttuneet (esim. perustamissopimuksen muutos, EU:n perusoikeuskirjan voimaantulo, oikeuskäytäntö), tavalla, joka tekee säädöksestä ehkä yhteisön primaarilainsäädännön kanssa yhteensopimattoman.
The Rapporteur, however, considers that there might be exceptional cases where the Parliament could be empowered to take a different view from that taken in the codecision procedure, provided that there has been an important change of legal circumstances (e.g. Treaty reform, entry into force of the EU Charter of Fundamental Rights, case-law) which may render an act incompatible with the Union's primary law.
Tällainen säädös säilyisi voimassa siinä muodossa, jossa se on hyväksytty aikaisemman oikeudellisen kehyksen vallitessa, mutta parlamentilla ei olisi aloiteoikeuden puuttuessa mahdollisuutta muuttaa sitä tai saattaa se vastaamaan uutta oikeudellista tilannetta.
Such an act would remain in force as adopted under the previous legal framework, but Parliament, lacking the right of initiative, would not be in a position to modify it in order to render it compatible with the new legal circumstances.
Voidaan väittää, että tässä erityistapauksessa parlamentilla olisi legitiimi syy päättää olla jättämättä kirjallisia huomautuksia tai olla käyttämättä väliintulo-oikeutta tuomioistuimessa.
It can be argued that, in that particular case, Parliament could have a legitimate reason to decide not to lodge observations or intervene before the Court.
On myös syytä huomata, että parlamentin työjärjestyksen 34 artiklassa määrätään, että "Lainsäädäntöehdotusta käsitellessään parlamentti kiinnittää erityistä huomiota perusoikeuksien kunnioittamiseen ja etenkin säädöksen yhdenmukaisuuteen Euroopan unionin perusoikeuskirjan kanssa ja toissijaisuus-, suhteellisuus- sekä oikeusvaltioperiaatteeseen."
It is also worth noting that article 34 of Parliament's Rules of Procedure stipulates that ''during the examination of a legislative proposal, Parliament shall pay particular attention to respect for fundamental rights and in particular that the legislative act is in conformity with the European Union Charter of Fundamental Rights, the principles of subsidiarity and proportionality and the rule of law'' .
Kun otetaan huomioon, että työjärjestyksessä ei tällä hetkellä määrätä sisäisestä menettelystä, jota parlamentin on noudatettava päättäessään, onko aiheellista esittää kirjallisia huomautuksia tai käyttää väliintulo-oikeutta tuomioistuimessa, esittelijä katsoo, että on kaksi kysymystä, joihin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan on otettava kantaa.
Bearing in mind that the Rules of Procedure do not currently provide for the internal procedure to be followed by Parliament when deciding upon the appropriateness of submitting observations or intervening before the Court, the Rapporteur is of the opinion that there are two questions on which the AFCO Committee has to take a stance.
Ensinnäkin: onko parempi ratkaista kysymys tulkitsemalla ja siten yksinkertaisesti vahvistaa, että parlamentin puhemiehellä on nykyisen käytännön mukaisesti oikeus tehdä asiasta vastaavan valiokunnan suosituksen vastainen päätös?
Firstly: is it better to resolve the issue by interpretation and therefore simply confirm that the President of the Parliament is entitled, according to the existing practice, to take a decision contrary to the recommendation of the committee responsible?
Ja toiseksi: olisiko parempi määrätä asiasta täydentämällä 121 artiklaa ja määrittämällä, mille elimelle ja minkä menettelyn mukaisesti oikeus päätöksen tekemiseen olisi annettava?
And secondly: were it to be considered preferable to regulate the matter by complementing Rule 121, to which body and under which procedure should the right of decision be given?
Johtopäätökset ja suositukset
Conclusions and Recommendations
Esittelijä haluaisi toistaa, että laillisuusperiaatteen noudattamiseksi - ja jotta voidaan turvata sen oma uskottavuus yhtenä lainsäätäjistä - parlamentin olisi ainoastaan poikkeustapauksissa ja asianmukaisen oikeudellisen pohdinnan perusteella voitava päättää, omaksuuko se esikäsittelyssä kannan, joka poikkeaa siitä, joka hyväksyttiin yhteispäätösmenettelyssä.
The Rapporteur would like to reiterate that in order to respect the principle of legality - and to safeguard its own credibility as a co-legislator - Parliament should only in exceptional circumstances, and only on the basis of due legal consideration, be enabled to decide, in the course of preliminary proceedings, to take a different stance from the one held during the codecision procedure.
Vaikuttaa ilmeiseltä, että työjärjestyksen 121 artiklan 3 kohdassa viitataan sen nykymuodossa ainoastaan parlamentin nostamiin "kanteisiin" ja että se ei kata "kirjallisia huomautuksia" tai "väliintuloa" oikeuskäsittelyssä.
It appears evident that Rule 121(3) in its present form applies only to 'actions' initiated by Parliament and does not cover 'observations' or 'interventions' in judicial procedures.
Jos kohta säilyy nykyisessä muodossaan, esittelijä ehdottaa, että valiokunta hyväksyy täsmällisen tulkinnan, jonka mukaan parlamentin puhemiehellä olisi aina valtuudet päättää huomautusten esittämisestä tai väliintulosta tuomioistuimessa.
Should the Rule remain in its current form, the Rapporteur would have to propose to the Committee the adoption of an explicit interpretation under which, for the submission of observations or interventions before the Court, the power to decide would always lie with the President of the Parliament.
Täydellisyyden ja oikeusvarmuuden vuoksi esittelijä katsoo, että 121 artiklaan olisi lisättävä uusi kohta, jolla työjärjestykseen sisällytetään vakiintunut käytäntö, jonka mukaan puhemies esittää kirjallisia huomautuksia tai käyttää väliintulo-oikeutta tuomioistuimessa parlamentin puolesta oikeudellisten asioiden valiokunnan suosituksesta.
For reasons of completeness and legal certainty, the Rapporteur considers that a new paragraph should be added to Rule 121 in order to incorporate in the Rules of Procedure the established practice of the President to submit observations or intervene before the Court on behalf of Parliament upon a recommendation of the Committee on Legal Affairs.
Uudessa kohdassa olisi myös määrättävä menettelystä, jota noudatetaan, jos puhemiehen ja asiasta vastaavan valiokunnan näkemykset poikkeavat toisistaan.
The new paragraph shall also lay down the procedure to be followed when a divergence of views arises between the President and the committee responsible.
Esittelijä katsoo, että jos näkemykset poikkeavat toisistaan, päätös olisi tehtävä menettelyssä, joka varmistaa demokraattisen legitiimiyden vahvistamisen.
The Rapporteur considers that in case of disagreement the decision should be taken through a procedure ensuring enhanced democratic legitimacy.
Asian luonteen vuoksi hän ehdottaa, että päätös olisi alustavasti esitettävä puheenjohtajakokoukselle, joka edustaa koko parlamentin voimasuhteita ja pystyy myös samalla tarkastelemaan asiaa sen oikeudellisten ansioiden valossa kuultuaan erilaisia näkemyksiä ja otettuaan huomioon parlamentin oikeudellisen yksikön lausunnon.
Due to the nature of the matter, he puts forward the idea that the decision should be initially referred to the Conference of Presidents, a body which reflects the rapport de forces of the whole Parliament whilst also being in a position to consider the matter on its legal merits after having heard the different views and taken into consideration the opinion of Parliament's legal service.
Jos puheenjohtajakokous tekee sen johtopäätöksen, että parlamentin ei pitäisi esittää kirjallisia huomautuksia tai käyttää väliintulo-oikeutta tuomioistuimessa puolustaakseen yhteispäätösmenettelyssä hyväksytyn säädöksen pätevyyttä, asia olisi esitettävä täysistunnon käsiteltäväksi.
If the Conference of Presidents concludes that Parliament should not lodge observations or intervene before the Court in order to defend the validity of a legal act adopted by codecision, the matter would have to be referred to Plenary.
Parlamentin jäsenillä olisi oltava käytössään kaikki asiaan liittyvät asiakirjat tai tiedot, jotta he voivat perusteellisesti tarkastella kysymystä ja tehdä päätöksen.
Members of Parliament should have at their disposal all relevant documents or information in order to be able to thoroughly examine the issue and take a decision.
Esittelijä katsoo, että menettelyissä, joissa parlamentti poikkeuksellisesti päättää olla puolustamatta parlamentin ja neuvoston yhteisesti hyväksymän säädöksen pätevyyttä, päätös olisi tehtävä, jos se saa parlamentin jäsenten enemmistön kannatuksen.
The Rapporteur considers that in proceedings where Parliament exceptionally decides not to defend the validity of a legislative act adopted jointly by the Parliament and the Council, the decision should be taken if it secures the votes of a majority of the component Members of Parliament.
Tämä vastaisi äänestysvaatimuksia, joita sovelletaan, kun parlamentti EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti hylkää neuvoston yhteisen kannan tai muuttaa sitä.
This would be in line with voting requirements in place when Parliament rejects or amends the common position of the Council under Article 251 of the EC Treaty.
Kun otetaan huomioon, että ehdottoman enemmistön vaatimuksen soveltaminen ei kuitenkaan olisi mahdollista EY:n perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti, esittelijä ehdottaa poikkeuksellista menettelyä, jossa asia esitetään alustavasti puheenjohtajakokoukselle, joka elimenä edustaa parlamentin jäsenten enemmistön mielipidettä, mutta että lopullisen päätöksen tekee täysistunto parlamentin korkeimpana elimenä.
However, given that applying the absolute majority requirement would not be possible under Article 198 of the EC Treaty, the Rapporteur suggests an exceptional procedure where the matter is initially referred to the Conference of Presidents, a body reflecting the majority opinion of the component Members of Parliament, whilst Plenary, as Parliament's supreme body, should take the final decision.
On huomattava, että kun puheenjohtajakokous päättää esittää kirjallisia huomautuksia puolustaakseen säädöksen pätevyyttä, se toimii yhteispäätösmenettelyssä aiemmin tehdyn täysistunnon päätöksen perusteella.
It should be noted that where the Conference of Presidents decides to submit observations in order to defend the validity of an act, it acts on the basis of an earlier plenary decision taken in the codecision procedure.
Täten asiaa ei ole syytä jättää uudelleen täysistunnon käsiteltäväksi.
Hence, there is no need to refer the matter again to Plenary.
Jos sen sijaan puheenjohtajakokous katsoo, ettei parlamentin poikkeuksellisesti pitäisi puolustaa säädöksen oikeudellista pätevyyttä, asia olisi jätettävä täysistunnon käsiteltäväksi, koska vain se voi kumota aiemman päätöksensä.
But where the Conference of Presidents takes the view that Parliament should, exceptionally, not defend the legal validity of an act, the matter would have to be referred to Plenary, as only the House can overturn its previous decision.
Poikkeustapauksissa, joissa oikeudellisten asioiden valiokunta ei pysty antamaan suositustaan ajoissa, esittelijä ehdottaa, että puhemies voisi kaiken varalta toimia tuomioistuimen asettamien määräaikojen noudattamiseksi.
In exceptional cases where the Committee on Legal Affairs is not in a position to deliver its recommendation in time, the Rapporteur suggests that the President should be able to take precautionary action in order to comply with the deadlines required by the Court of Justice.
Näin saattaisi tapahtua esimerkiksi vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alalla äskettäin käyttöön otetussa kiireellisessä alustavassa menettelyssä (sovelletaan 1. maaliskuuta 2008 alkaen), jonka tapauksessa kirjallisten huomautusten esittämisen määräaika on lyhyempi.
This could, for instance, be the case in the recently introduced urgent preliminary ruling procedure in the freedom, security and justice area – applicable as from 1 March 2008 –, which provides for a shorter period for the submission of written observations.
Täten työjärjestyksen 121 artiklan uuden 4 kohdan viimeisen alakohdan tarkoituksena on määrätä niihin tapauksiin sovellettavasta menettelystä, joissa päätös on tehtävä kiireellisesti, ei ainoastaan silloin, kun tuomioistuin soveltaa nopeutettua tai kiireellistä menettelyä, vaan myös silloin, kun työjärjestyksen 121 artiklan uudessa 4 kohdassa määrättyä menettelyä ei voida soveltaa parlamentin aikatauluun liittyvistä syistä.
Hence, the aim of the last subparagraph of the new Rule 121(4) is to provide for a procedure for those cases where a decision has to be taken urgently, not only where the Court of Justice applies the expedited or urgent procedure, but also where the procedure provided for in the new Rule 121(4) cannot be applied for reasons related to the parliamentary calendar.
Tällaisissa tapauksissa puhemiehen olisi voitava esittää kirjallisia huomautuksia kuulematta ensin asiasta vastaavaa valiokuntaa.
In such cases, the President should be able to submit observations without prior consultation with the committee responsible.
Asiasta vastaava valiokunta voi kuitenkin päättää aiheellisista menettelyistä sen suosituksen välittämiseksi ajoissa.
Nevertheless, the committee responsible can decide on appropriate procedural arrangements so as to transmit its recommendation in time.
Tämä mahdollisuus tuodaan ilmi perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan hyväksymään tarkistukseen sisältyvässä tulkinnassa.
This possibility is clarified by means of an interpretation contained in the amendment adopted by the Committee on Constitutional Affairs.
naisten ja miesten tasa-arvosta – 2008
on Equality between women and men - 2008
TYÖLLISYYDEN JA SOSIAALIASIOIDEN VALIOKUNNAN LAUSUNTO Error!
OPINION OF THE COMMITTEE ON EMPLOYMENT AND SOCIAL AFFAIRS..............12
– ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2 artiklan, 3 artiklan 2 kohdan ja 141 artiklan,
– having regard to Articles 2, 3(2) and 141 of the EC Treaty,
– ottaa huomioon komission kertomuksen neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle naisten ja miesten tasa-arvosta – 2008 ( KOM(2008)0010 ) (”komission tasa-arvokertomus”) sekä vuosikertomukset aiemmilta vuosilta ( KOM(2001)0179 , KOM(2002)0258 , KOM(2003)0098 , KOM(2004)0115 , KOM(2005)0044 , KOM(2006)0071 ja KOM(2007)0049 ),
1. ,– having regard to the report from the Commission to the Council, the European Parliament, the European Economic and Social Committee and the Committee of the Regions on equality between women and men - 2008 ( COM(2008)0010 ) ("the Commission report on equality"), and the annual reports of the former years ( COM(2001)0179 , COM(2002)0258 , COM(2003)0098 , COM(2004)0115 , COM(2005)0044 , COM(2006)0071 and COM(2007)0049 ),
– ottaa huomioon naisten ja miesten tasa-arvoon liittyvää yhteisön strategiaa koskevan toimintaohjelman perustamisesta 20. joulukuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2001/51/EY
- having regard to Council Decision 2001/51/EC of 20 December 2000 establishing a Programme relating to the Community framework strategy on gender equality
EYVL L 17, 19.11.2001, s. 22. ,
OJ L 17, 19.11.2001, p.22.
EYVL L 210, 31.7.2006, s. 25. ja erityisesti sen 16 artiklan ensimmäisen kohdan,
OJ L 210, 31.7.2006, p.25. , in particular Article 16(1) thereof,
– ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston Brysselissä 23.–24. maaliskuuta 2006 hyväksymän eurooppalaisen tasa-arvosopimuksen,
– having regard to the European Pact for Gender Equality adopted by the Brussels European Council of 23 and 24 March 2006,
– ottaa huomioon sukupuolten tasa-arvoa koskevasta politiikasta vastuussa olevien EU:n jäsenvaltioiden ministerien 4. helmikuuta 2005 antaman yhteisen julkilausuman,
– having regard to the common declaration adopted on 4 February 2005 by the ministers of the EU Member States responsible for gender equality policies,
– ottaa huomioon 24. lokakuuta 2006 antamansa päätöslauselman naisten maahanmuutosta: naispuoliset maahanmuuttajat ja heidän asemansa Euroopan unionissa
– having regard to its resolution of 24 October 2006 on women’s immigration: the role and the place of immigrant women in the European Union
EUVL C 313 E, 20.12.2006, s. 118. ,
OJ C 313 E, 20.12.2006, p.118. ,
– ottaa huomioon 26. huhtikuuta 2007 antamansa päätöslauselman vammaisten naisten asemasta Euroopan unionissa
– having regard to its resolution of 26 April 2007 on the situation of women with disabilities in the European Union
EUVL C 102 E, 28.4.2004, s. 492. ,
OJ C 74 E, 20.3.2008, p.742. ,
– ottaa huomioon 13. maaliskuuta 2007 antamansa päätöslauselman naisten ja miesten tasa-arvon etenemissuunnitelmasta 2006–2010
– having regard to its resolution of 13 March 2007 on a roadmap for equality between women and men (2006-2010)
EUVL C 301 E, 13.12.2007, s. 56. ,
OJ C 301 E, 13.12.2007, p.56. ,
– ottaa huomioon 27. syyskuuta 2007 antamansa päätöslauselman naisten ja miesten tasa-arvosta Euroopan unionissa – 2007
– having regard to its resolution of 27 September 2007 on equality between women and men in the EU - 2007
Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2007)0423 . ,
Texts adopted, P6_TA(2007)0423 . ,
– ottaa huomioon 17. tammikuuta 2008 antamansa päätöslauselman naisten asemasta teollisuudessa
– having regard to its resolution of 17 January 2008 on the role of women in industry
Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2008)0019 . ,
Texts adopted, P6_TA(2008)0019 . ,
– ottaa huomioon 12. maaliskuuta 2008 antamansa päätöslauselman naisten asemasta EU:n maaseutualueilla
– having regard to its resolution of 12 March 2008 on the situation of women in rural areas of the EU
Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2008)0094 . ,
Texts adopted, P6_TA(2008)0094 . ,
– ottaa huomioon 13. maaliskuuta 2008 antamansa päätöslauselman vankilassa olevien naisten erityistilanteesta ja vanhempien vangitsemisen vaikutuksesta yhteiskunnalliseen elämään ja perhe-elämään
– having regard to its resolution of 13 March 2008 on the particular situation of women in prison and the impact of the imprisonment of parents on social and family life
– ottaa huomioon naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevän neuvoa-antavan komitean ja sen 22. maaliskuuta 2007 antaman lausunnon sukupuolten välisestä palkkakuilusta,
– having regard to the Advisory Committee on Equal Opportunities for women and men and its opinion on gender pay gap, adopted on 22 March 2007,
– ottaa huomioon naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietinnön ja työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan sekä kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan lausunnot ( A6-0325/2008 ),
– having regard to the report of the Committee on Women's Rights and Gender Equality and the opinions of the Committee on Employment and Social Affairs and the Committee on Culture and Education ( A6‑0325/2008 ),
A. katsoo, että naisten ja miesten välinen tasa-arvo kuuluu Euroopan unionin perusperiaatteisiin, jotka tunnustetaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa; katsoo kuitenkin, että huolimatta merkittävästä edistyksestä tällä alalla naisten ja miesten välinen eriarvoisuus on edelleen suurta,
A. whereas equality between women and men is a fundamental principle of the EU, recognised by the Treaty establishing the European Community and by the Charter of Fundamental Rights of the European Union, whereas in spite of the significant progress made in this field, many inequalities between women and men remain,