natgillin/translations-raw huggingface dataset:
· Muita kuin takuutuottoisia vakuutuksia tehnyt vakuutuksenottaja voi myös esittää yhtiölle sopimukseen perustuvan vaateen , jos voidaan katsoa, että tapaukseen liittyi epäsuora sopimuslupaus tai -takuu siitä, ettei muita ilmoitettavia tietoja ole keskeiset piirteet esittelevään asiakirjaan sisältyvien tietojen lisäksi eli että yhtiö oli sopimuksen mukaan velvollinen ilmoittamaan takuutuottoriskistä. "
· Furthermore, a non-GAR policy holder might have a contractual claim against the Society if it could be said that there was an implied contractual promise or warranty that there are no further facts to disclose other than those contained in the Key Features document, i.e. if there was a contractual duty on the part of the Society to disclose the GAR risk. "
Tällaista sopimusvelvoitetta ei kuitenkaan näytä olleen.
Such a contractual duty however does not appear to exist.
Sitä ei voida erikseen vahvistaa tai osoittaa epäsuorana ehtona tai takuuna.
It is not expressly laid down nor may be established as an implied term or warranty.
Keskeiset piirteet esittelevään asiakirjaan sisältyvät tiedot ja kuvaus eivät ole osa varsinaista vakuutusta.
The information and representation contained in the Key Features document do not form part of the policy.
Osapuolet eivät ole tarkoittaneet siinä esitettyjen lausuntojen olevan yhtiön antamia sopimuslupauksia " (ES 3
The statements made therein are not intended by the parties to be contractual promises given by the Society " (ES 3
Sivu 62. ).
Page 62. ).
Yhteenvetona voidaan siis todeta, että " muun kuin takuutuottoisen vakuutuksen ottanut vakuutuksenottaja voi esittää vaateen Equitable-yhtiölle vuoden 1986 rahoituspalvelulain 62 pykälän tai väärien tietojen ja virheellisten neuvojen antamisen perusteella " ES 3:n mukaan
In summary, therefore, " a non-GAR policyholder may have a claim against Equitable under section 62 of the Financial Services Act 1986 or for misrepresentation or for negligent advice " according to ES 3
Sivu 17. . "
Page 17. . "
Sen sijaan sopimuskanteen esittäminen voisi olla vaikeaa " (ES 3
By contrast, in general, an action in contract would be difficult to succeed " (ES 3
Sivu 17. ).
Page 17. ).
Kuten ES 3:ssa todetaan
As outlined in ES 3
Tätä vanhentumisaikaa sovelletaan FSA:n 62 pykälän ja Misrepresentation Act 1967 -lain 2 pykälän 1 kohdan mukaisiin vaateisiin.
This limitation period applies to claims under section 62 FSA and section 2(1) of the Misrepresentation Act 1967.
Kanneperuste syntyy silloin, kun vakuutuksenottajalle aiheutuu ensimmäisen kerran menetyksiä.
The cause of action arises where a policyholder first sustains loss.
Common law -oikeuden mukaisen laiminlyöntikanteen (neuvojen antamatta jättäminen tai virheelliset neuvot) vanhentumisaika on kuusi vuotta kanneperusteen syntymisestä tai, jos ajankohta on sitä myöhäisempi, kolme vuotta siitä päivästä, jona kantaja toisaalta sai ensimmäisen kerran tietoonsa asiat, joiden pohjalta asianomaiseen vahinkoon perustuva korvauskanne voidaan esittää, ja toisaalta oli oikeutettu käynnistämään kanteen.
An action in negligence in common law (negligent advice or misstatement) is six years from when the cause of action accrued or, if later, three years from the date on which the plaintiff first had both the knowledge required for bringing an action for damages in respect of the relevant damage and a right to bring such an action.
Equitable Life -yhtiön yhteydessä on muistettava, että pian Penrosen raportin julkaisemisen jälkeen yhtiö pyysi lisäaikaa valmistellakseen vastausta eräisiin siihen perustuviin kanteluihin.
In relation to Equitable Life it is to be noted that, shortly after the Penrose Report was published, the Society sought extra time to prepare its response to certain complaints arising out of it.
Tästä syystä FSA antoi 10. toukokuuta 2004 poikkeusluvan, jonka mukaan Equitable Lifen ei tarvitse tutkia kyseisiin asioihin liittyviä kanteluita normaaleissa FSA:n sääntöjen mukaisissa aikarajoissa.
For this reason, on 10 May 2004, the FSA issued a waiver dispensing Equitable Life from the need to investigate complaints about the matters arising within the standard timescale applicable under FSA rules.
Ehtona tälle poikkeusluvalle oli se, että Equitable Life antaisi " kirjallisen sitoumuksen, jonka mukaan jos se vetoaa vuoden 1980 Limitations Act -lakiin kieltäytyäkseen perustellusti esitettyyn kanteluun sisältyvästä vaateesta tuomioistuimessa tai rahoitusasiamiehen menettelyssä, se ei laske lain nojalla mukaan sellaisia kausia, joiden aikana perustellusti esitetyn kantelun tapaus on ollut tämän menettelyn alaisena ".
A condition of this waiver was that Equitable Life provided “ a written undertaking that, if it seeks to rely on the Limitation Act 1980 as a defence to any claim by an eligible complainant whether in Court or Ombudsman proceedings, it will not count for the purpose of that Act any period within which the eligible complainant’s case has been subject to this direction ”.
FSA myönsi poikkeusluvan aluksi kesäkuun 30. päivään 2004 asti ja jatkoi sitä myöhemmin syyskuun 30. päivään 2004 asti.
The FSA originally granted the waiver until 30 June 2004, and subsequently extended it to 30 September 2004.
Vaikka tämä merkitsi käytännössä vanhentumisajan pidentymistä muutamalla kuukaudella, valtaosa vakuutuksenottajista olisi tällä hetkellä siinä tilanteessa, että lain mukainen määräaika on kulunut umpeen.
Although this meant in practice a prolongation, by some months, of the limitation period, the overwhelming majority of policyholders would by now be time barred under the Act.
Scawenin (H3) mukaan kaikkien ELASin vakuutuksenottajien määräaika on umpeutunut vuoden 2006 loppuun mennessä.
According to Mr SCAWEN (H3) all ELAS policyholders have been time barred since the end of 2006.
Siviilikanne oli mahdollista jättää alueellisen kreivikunnan tuomioistuimen tai korkeimman oikeuden käsiteltäväksi riippuen tapaukseen liittyvistä olosuhteista.
Civil legal action could be started in the county court or in the High Court, depending on the circumstances of the case.
Jos vaade on enintään 15 000 puntaa, sen käsittely aloitetaan kreivikunnanoikeudesta.
If the claim is for £15,000 or less, it must be started in the county court.
Jos tapaus on yksinkertainen, kreivikunnanoikeus käyttää pieniin vaateisiin sovellettavaa menettelyä ja siirtää tapauksen pieniä vaateita koskevaan käsittelyyn.
If the case is a simple one, the county court will decide to use the small claims procedure and will allocate the case to the ‘small claims track’.
Useimmissa tapauksissa tuomioistuin ei määrää asianajokustannuksia hävinneen osapuolen maksettaviksi, jos kyseessä on pieni vaade.
In most cases, the court will not order solicitors’ costs to be paid by the losing party in a small claims case.
Jos kantaja käyttää asianajajaa, hänen on maksettava kustannukset.
If a claimant instructs a solicitor he/she will have to pay the costs.
Tästä syystä useimmat kantajat hoitavat pieniä vaateita koskevat asiat ilman asianajajan apua.
For this reason most claimants deal with a small claim without the help of a solicitor.
Jos tapauksen arvo on 15 000 puntaa tai vähemmän, se yleensä siirretään pienien vaateiden käsittelyyn.
If the value of a case is £5,000 or less, it will generally be allocated to the small claims track.
Weir (H2) ja Scawen (H3) ilmoittivat, että jotkut vakuutuksenottajat ovat valinneet tämän vaihtoehdon ja jättäneet vaateensa pieniä vaateita käsittelevän tuomioistuimen käsiteltäväksi tai ovat uhanneet ELASille tekevänsä niin.
Mr WEIR (H2) and Mr SCAWEN (H3) indicated that some policyholders have taken this choice and launched claims through the Small Claims Court or threatened ELAS to do so.
He muistuttivat kuitenkin, että tapauksen arvo voi tällöin olla enimmillään 15 000 puntaa ja että asiaan liittyvät summat ja siten myös mahdollinen korvaus ovat näin ollen rajallisia.
He recalled, however, that that the maximum value of the case is essentially restricted to £5,000 and that therefore the amounts involved, and thus possible compensation, would be limited.
Valtaosa vakuutuksenottajien vaateista olisi jouduttu käsittelemään korkeimmassa oikeudessa.
A vast majority of policyholders' claims would have to be dealt with by the High Court.
Tällöin, kuten vakuutuksenottajat korostivat, kantaja joutuisi kuitenkin maksamaan vastaajan kustannukset, mikäli tuomioistuin ratkaisisi asian yhtiön eduksi (Lake, H1; Weir, H2; Scawen, H3).
However, as policyholders pointed out, the claimant would have to meet the defendant's cost in the event that the Court decides in favour of the Society (Mr LAKE, H1; Mr WEIR, H2; Mr SCAWEN; H3).
ES 3:ssa
In ES 3
Sivu 51. todetaan, että " käräjöinti on raskasta kamppailua käytännön vaikeuksien ja kalliiden toimituskustannusten vuoksi sekä siksi, että asiaan liittyvät lainsäädäntö on epäselvä ja päävastuu on kuluttajalla olennaisuus- ja luottamusvaatimusten ja todistusvelvollisuutta koskevien sääntöjen vuoksi ".
Page 51. it is noted that " litigation is an uphill struggle because of practical difficulties and high transaction costs, the substantive law is unclear and, because of requirements of materiality, reliance on the rules pertaining to the onus of proof, it is loaded against the consumer ".
Scawen (H3) oli sitä mieltä, että valtaosalla vakuutuksenottajista ei ole tarvittavia taloudellisia resursseja yhtiötä vastaan nostetusta kanteesta mahdollisesti seuraavien kustannusten korvaamiseksi.
Mr SCAWEN (H3) suggested that the potential costs of pursuing a claim against the Society lie outside the financial resources of the overwhelming majority of policyholders.
Lisäksi hän korosti, että olisi vaikeaa löytää asianajajia, jotka ymmärtäisivät asiaan liittyviä monimutkaisia eläkemääräyksiä.
In addition, he stressed that it would be difficult to find lawyers and barristers who understand the complexity of the relevant pension provisions.
Jos ei oteta huomioon sitä, että minulla ei ole tällaista riskirahastoa, toiminta ei vaikuta kovin kustannustehokkaalta, sillä vaateeni on vain noin 70 000 puntaa(101 000 euroa). ...
Apart from the fact that I do not have that sort of risk money, as my claim is only of the order of £70,000, (EUR 101,000), it does not seem to be a cost effective approach. ...
Saamieni tietojen perusteella on selvää, että korvausvaatimuksen ajaminen yhtiötä vastaan siihen pisteeseen saakka, että yhtiö sopii oikeudenkäynnin päättävästä ratkaisusta, maksaisi 56 000–180 000 puntaa; keskimäärin noin 101 000 puntaa.
With data that I have had access to it is clear that the costs of pursuing a claim against the Society to the point at which the Society settles out of court vary from £56,000 to £180,000, with an average of approximately £101,000.
Tämä ylittää selvästi Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten valtaosan taloudelliset resurssit, puhumattakaan riskistä joutua maksamaan vastaava summa yhtiön lakimiehille, jos kantaja häviää tai luovuttaa oikeudenkäynnin aiheuttaman stressin ja paineen alla. "
Clearly this lies outside the financial resources of the overwhelming majority of British citizens, quite apart from the risks of paying an equivalent sum to the Society’s lawyers if they lose or give up under the stresses and strains of the legal process. "
Scawen katsoo alan ammattikunnan Yhdistyneessä kuningaskunnassa tuntevan ongelman Englannin ja Walesin siviilioikeusjärjestelmää käsittelevästä raportista
Mr SCAWEN suggests that the problem is recognised by the legal profession in the UK quoting from a report
ACCESS TO JUSTICE Final Report by The Right Honourable the Lord Woolf, Master of the Rolls; heinäkuu 1996; Final Report to the Lord Chancellor on the civil justice system in England and Wales. otetun lainauksen perusteella: " Nykyisessä järjestelmässämme havaittuja puutteita... olivat se, että se on liian kallis, sillä kustannukset usein ylittävät vaateen arvon, liian hidas ratkaisemaan tapauksia ja liian epätasa-arvoinen: vaikutusvaltaisen, rikkaan asianosaisen ja vähävaraisen asianosaisen tilanne on täysin erilainen.
ACCESS TO JUSTICE Final Report by The Right Honourable the Lord Woolf, Master of the Rolls; July 1996; Final Report to the Lord Chancellor on the civil justice system in England and Wales. on the civil justice system in England and Wales: " The defects ... identified in our present system were that it is too expensive in that the costs often exceed the value of the claim; too slow in bringing cases to a conclusion and too unequal: there is a lack of equality between the powerful, wealthy litigant and the under-resourced litigant.
Se on liian epävarma: vaikeus arvioida oikeudenkäynnin kustannuksia ja kestoa aiheuttavat tuntemattoman pelkoa, ja se on monien asianosaisten näkökulmasta käsittämätön.
It is too uncertain: the difficulty of forecasting what litigation will cost and how long it will last induces the fear of the unknown; and it is incomprehensible to many litigants.
Se on ennen kaikkea organisoitu liian pirstaleisesti, sillä kukaan ei ole yksiselitteisesti vastuussa siviilioikeuden yleisestä hallinnasta, ja se on liian vastakkainasettelua, sillä tapauksia käsittelevät osapuolet, eivät tuomioistuimet, ja aivan liian usein osapuolet eivät tunne tuomioistuimen sääntöjä ja tuomioistuin ei noudata niitä " (WE 23
Above all it is too fragmented in the way it is organised, since there is no-one with clear overall responsibility for the administration of civil justice; and too adversarial as cases are run by the parties, not by the courts and the rules of court, all too often, are ignored by the parties and not enforced by the court “ (WE 23
Sivu 22. ).
Page 22. ).
WE 23:ssa on kirje, jonka asianajotoimisto lähetti FSA:lle vastauksena kuulemisasiakirjaan.
WE 23 includes a letter sent by a law firm to the FSA in answer to a consultation paper.
Siinä todetaan: " Rahoituspalveluiden vilpillistä myyntiä käsittelevä korkeimpaan oikeuteen esitetty kanne, joka viedään oikeudenkäyntiin, voi maksaa mitä tahansa väliltä 30 000 ja 150 000 puntaa.
It notes the following: " A lawsuit in the High Court concerning a financial services mis-sale, which is defended up to the point of trial, can cost anything from £30,000 to £150,000.
Harvoilla yritysasiakkailla ja vielä harvemmilla yksityisasiakkailla on varaa tällaiseen. ...
Few business clients, and even fewer private clients, can afford this kind of outlay. ...
Tuloksen epävarmuus ja riski joutua maksamaan toisen osapuolen kustannukset jarruttavat halukkuutta merkittävästi. "
The uncertainty of the outcome and the risk of paying the other side’s costs are a significant disincentive. "
" Lukuun ottamatta joitakin harvoja suhteellisen varakkaita kantajia, tämä vaihtoehto on jokseenkin poissuljettu tavalliselta vakuutuksenottajalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ", Scawen (H3) totesi.
" Apart from a small number of relatively wealthy claimants, this approach is more or less closed to the average policyholder in the UK ", Mr SCAWEN (H3) concluded.
Sekä EMAGilta (H1) että Weiriltä (H2) saaduissa todistuksissa katsotaan, että vain harvat korkeita nettoansioita nauttivat yksilöt ja ryhmät ovat lähteneet oikeudenkäyntiin tai uhanneet sillä ELASia.
The evidence obtained from both EMAG (H1) and Mr WEIR (H2) suggests that only a few high net-worth individuals and groups have issued court proceedings or threatened to do so against ELAS.
Valiokunta toivoi luonnollisesti saavansa tietoonsa vakuutuksenottajien ELASia vastaan nostamien oikeusjuttujen lukumäärän ja niiden tuloksen.
Naturally, the committee sought to obtain evidence as to the number of court cases issued by policyholders against ELAS and the outcome achieved.
Se otti tässä tarkoituksessa yhteyttä useisiin todistajiin ja pyysi niiltä oikeudenkäyntiasiakirjoja ja tuomioita.
It therefore contacted several witnesses asking them to make available court documents and judgements.
Se sai vastaukseksi jäljennöksen yhdestä virheelliseen tulkintaan ja/tai lakisääteisen velvollisuuden rikkomiseen perustuvasta lopetus- ja vahingonkorvausvaateesta, jonka oli esittänyt 13. toukokuuta 2002 vakuutuksenottaja, joka oli sijoittanut rahastoon vuonna 2002 yli 850 000 puntaa.
In response, it received a copy of one claim for rescission and damages for misinterpretation and/or breach of statutory duty issued on 13 May 2002 by a policyholder who had invested more than £850.000 in 2002, which was reportedly settled in full before the hearing (see WE-CONF 15).
Tämän asiakirjan lisäksi ei saatu mitään kirjallisia osoituksia vakuutuksenottajien käynnistämistä oikeusjutuista.
Apart from this document, no written evidence on court cases initiated by policyholders was received.
Bain (H8) kertoi tapauksesta, jossa ELAS tarjosi 522 punnan korvausta kantelijalle, joka väitti, että hänelle oli myyty vilpillisesti tuotonnoston mahdollistava eläkevakuutus.
Mr BAIN (H8) reported a case where a complainant, who had allegedly been mis-sold an income drawdown pension policy was offered a compensation of £522 by ELAS.
Kun kantelija oli uhannut ELASia oikeustoimilla, yhtiö suostui maksamaan hänelle Bainin mukaan 81 907 puntaa.
After he threatened ELAS with legal action, the Society agreed to pay him £81,907, according to Mr BAIN.
Weir korosti, että " tietojeni mukaan kaikki tapaukset [joissa käytettiin asianajajaa tai nostettiin kanne] ratkaistiin kaikilta osin ennen tapauksen oikeuskäsittelyä ". "
Mr WEIR stressed that " to my personal knowledge, everyone [who instructed lawyers or launched claims] was settled in full before their case ever got to court ". "
Toisin sanoen Equitable Life tiesi hyvin, että se häviäisi avoimessa oikeuskäsittelyssä ja että tämä avaisi ovet uusien vaateiden tulvalle " (Weir, H2).
In other words, Equitable Life was well aware that it would lose in open court and that it would open the floodgates to more claims " (Mr WEIR, H2).
Vastaavasti myös Lake (H1) totesi, että tapaukset sovittiin aina " vaitioloon velvoittavilla sopimuksilla, joilla kielletään laajemmat keskustelut sovintoratkaisun ehdoista " (Lake, H1).
Likewise, Mr LAKE (H1) stated that cases were always settled at the cost of " gagging agreements which prohibit any wider discussions of the terms of the settlement " (Mr LAKE, H1).
Scawen vahvisti tämän ja totesi, että " tietojeni mukaan kaikki nämä tapaukset on sovittu tuomioistuimen ulkopuolella ennen oikeuskäsittelyä ja asettamalla hyvin tiukat luottamuksellisuusehdot " (WE 23/2
Mr SCAWEN confirmed this, stating that " t o the best of my knowledge all of these cases have been settled out of court, prior to trial under very strict confidentiality clauses " (WE 23/2
Eräs toinen vakuutuksenottaja esitti asian näin: " Keskeistä kaikissa ... tapauksissa on se, että tuomioistuin ei koskaan käsitellyt niitä, koska ne sovittiin aina kaikilta osin edeltävänä päivänä ja käyttäen luottamuksellisuussopimusta.
Another policyholder put it the following way: " T he point about all ... cases is that they were never heard by the court because they were always settled in full the day before with a confidentiality agreement.
Kun "kohtuullinen tarjous" on tehty, tuomioistuin ei salli kantajalle asian käsittelyä oikeudessa ja saattaa jopa määrätä kantajan maksamaan kustannukset.
Once a 'reasonable offer' has been made, the court would not allow the plaintiff to have their day in court and could even award costs against them.
Totuutta on siksi hyvin vaikea hahmottaa.
So it is very hard to see the truth.
Equitablen strategiana on ollut pelottaa mahdolliset kantajat pois uhkaamalla korkeilla oikeudenkäyntikustannuksilla, jotka jäisivät heidän maksettavikseen, jos he häviävät.
Equitable’s strategy has been to scare away potential litigants by threatening to run up high legal costs which they would have to pay if they lost.
Toiseksi Equitable ei missään tapauksessa halua tapausten päätyvän oikeuskäsittelyyn, koska se tietää häviävänsä, mikä kannustaisi muita nostamaan kanteita ja pakottaisi paljastamaan todistusaineistoa, jonka se ei halua pääsevän julkisuuteen " (WE-CONF- 12).
Secondly, they would never allow a case to get into court because they know they would lose and that would encourage others to launch a claim as well as forcing disclosure of evidence they would prefer did not come into public view " (WE-CONF- 12).
Thomson totesi valiokunnassa vain, että " muutamia tapauksia on saatettu Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuinten käsiteltäväksi " ja että " kaikissa niissä tapauksissa on maksettu asianmukainen korvaus... "
Mr THOMSON merely stated before the committee that " a number of cases have been pursued through the UK courts " and that "in all of those cases, appropriate compensation has been paid... "
Valiokunnalla ei siten ole tarkkaa tietoa siitä, kuinka monta oikeusjuttua vakuutuksenottajat ovat aiemmin nostaneet ELASia vastaan.
Thus, the committee lacks information about the exact number of cases initiated by policyholders against ELAS in the past.
Todistusaineisto näyttää osoittavan, että tuomioita ei ole jaettu, sillä tapaukset yleensä sovittiin tuomioistuimen ulkopuolella ja käyttäen luottamuksellisuuslausekkeita.
Evidence seems to suggest that there has not been any judgement because cases were usually settled out-of-court under confidentiality clauses.
Tällä hetkellä käynnissä olevista tapauksista Scawen (H3) ilmoitti valiokunnalle, että ryhmä voittoa tuottavan annuiteettivakuutuksen edunsaajia on parhaillaan jättämässä kannetta yhtiötä vastaan.
As regards ongoing cases, the committee was made aware by Mr SCAWEN (H3) that a group of with-profits annuitants is currently pursuing claims against the Society.
Hän selitti, että ryhmä on kehittänyt järjestelyn, jonka mukaisesti kantajat " vakuuttavat keskinäisesti " toisensa, jos yksi tai useampi tapauksista hävitään, ja että kanne oli mahdollista vain sen ansiosta, että eräs asianajotoimisto suostui ottamaan tapauksen hoitoonsa periaatteella "ei voittoa, ei palkkiota".
He explained that the group has developed a mechanism by which the claimants " mutually insure " each other if one or more of the cases failed and that the claim was only made possible by a law firm which was willing to take on the case on a 'no win, no fee' basis.
Lisäksi valiokunnalle ilmoitettiin, että yksi irlantilainen vakuutuksenottaja on käynnistänyt oikeusjutun ja että eräs toinen tapaus on ilmeisesti käsiteltävänä saksalaisessa tuomioistuimessa (ks. jäljempänä).
In addition, the committee was informed that one Irish policyholder has commenced litigation and that another case is said to be pending before a German court (see below).
ELASia vastaan käynnistetty oikeudenkäynti rahoituspalveluista annetun vuoden 1986 lain (Financial Services Act) 62 pykälän tai väärien tietojen tai virheellisten neuvojen perusteella oli siis teoriassa vahinkoa kärsineiden vakuutuksenottajien kannalta mahdollinen tapa hakea korvausta.
In summary, the launch of court proceedings against ELAS under Section 62 of the Financial Services Act 1986 or for misrepresentation or for negligent advice was, in theory, a possible route for aggrieved policyholders to obtain redress.
Käytännössä aihetodistukset kuitenkin osoittivat, että vain harvat varakkaat vakuutuksenottajat turvautuivat tähän ja siten pääsivät yhtiön kanssa sopimukseen, mutta Yhdistyneen kuningaskunnan oikeusjärjestelmään liittyvä merkittävä taloudellinen riski estivät keskivertovakuutuksenottajaa haastamasta yhtiötä oikeuteen.
In practice, however, circumstantial evidence suggests that only few affluent policyholders took this route and consequently reached settlements with the Society, whereas the significant financial risks under the UK legal system prevented the average policyholder from suing the Society.
Lisäksi käytännössä kaikki vahinkoa kärsineet vakuutuksenottajat ovat nyt siinä tilanteessa, että Limitations Act -lain mukainen vanhentumisaika on umpeutunut, sillä ELASin pääasialliset tapahtumat ovat peräisin vuosilta 1998–2000.
Furthermore, since the main events at ELAS date back to 1998-2000, virtually all aggrieved policyholders are by now time barred under the UK Limitations Act.
Rahoitusasiamies oli siten ainoa mahdollinen siviilioikeuslähde valtaosalle vakuutuksenottajista.
In practice, therefore, for the vast majority of policyholders, the Financial Ombudsman Service had been the only source of civil justice.