natgillin/translations-raw huggingface dataset:
- puutteita (jotka perustuivat mahdollisesti petokseen), koska EL ei ollut kiinnittänyt huomiota takuutuottoisten vakuutusten riskeihin, vaikka niistä olisi pitänyt kertoa olemassa oleville ja tuleville vakuutuksenottajille.
- omission (possibly based on deceit), by failing to draw attention to the GAR risks, when that risk was a matter to be disclosed to existing and prospective policyholders.
Ks. WE53, liite D. Väitös osoittautui vääräksi, kun kävi ilmi, ettei EL ollut kerännyt markkinoiden positiivisten kehitysvuosien aikana lainkaan varantoa, joka olisi sallinut tämänkaltaisen "tasoittamisen".
see WE53, annex D. This claim proved to be untrue, as EL turned out not to have accumulated any significant reserves in the years of positive market performance to allow for any 'smoothing out'.
Vakuutuksenottajille 26. tammikuuta 2000 (WE53) osoittamassaan tiedotteessa Equitable Life toteaa, että muutoksenhakutuomioistuimen kielteinen päätös ei vaikuttaisi EL:n taloudelliseen riskiprofiiliin ja että sillä ei olisi Equitableen rahoitusvaikutusta. "
In a note to policyholders dated 26 January 2000 (WE53), Equitable Life claimed that the negative Court of Appeal ruling would not affect EL's economic risk profile, asserting " there will be no financial impact on the Equitable.
Equitablen vakavaraisuutta ja asemaa riippumattomana keskinäisenä vakuutuksenantajana ei siis aseteta kyseenalaiseksi ."
The Equitable's solvency and status as an independent mutual are therefore not in question".
Ks. WE53, liite F. Tämä kanta peruttiin myöhemmin vakuutuksenottajille 14. elokuuta 2000 (välittömästi ylähuoneen päätöksen jälkeen) ja 18. syyskuuta 2000 päivätyissä kirjeissä, joissa ilmoitettiin takuutuottoisten vakuutusten laajoista leikkauksista
see WE53, annex F. This point was later reneged in letters to policyholders dated 14 August 2000 (immediately after the House of Lords ruling) and 18 September 2000, where the widespread cuts in with-profit policies were communicated
Ks. WE53, liite F. .
see WE53, annex G and H. .
Toinen perätön lausunto annettiin edellä mainitussa 26. tammikuuta 2000 päivätyssä tiedotteessa, jonka mukaan tilanne " ei vaikuta kansainvälisen liiketoiminnan voitto-osuuksiin, sillä Equitablen kansainvälisissä vakuutuksissa ei ollut takuutuottoa ".
Another false statement appeared in the above-mentioned 26 January 2000 note, claiming that " there will be no impact on bonuses for international business ... as none of the Equitable's international policies contain such guaranteed rates."
Väittämä osoittautui vääräksi sen perusteella, että kaikkia, niin Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuin muuallakin tehtyjä vakuutuksia hallinnoi yksi ja sama rahasto, eikä "kansainvälisille vakuutuksille" ollut erillistä rahastoa, kuten EL väitti.
This point was proved wrong by evidence that all policies, UK and non-UK, were managed in the same fund and there was no separate fund for 'international policies', as claimed by EL.
Yhden vilpillistä myyntiä ja virheellisten tietojen antamista koskevan valituksen EL-yhtiötä vastaan esitti Michael Nassim (WE7), jonka mukaan säätelyviranomaiset olivat jättäneet tietoisesti huomiotta "rohkean tietämättömyyden" sekä yleistyneen vilpillisen myynnin, sillä huolimatta siitä, mitä yhteisö oli kertonut vakuutuksenottajille provisioiden puuttumisesta, se oli maksanut työntekijöilleen toistaiseksi määrittämätöntä myyntiprovisiota.
Another allegation of mis-selling and misrepresentation by EL was presented by Mr. NASSIM (WE7) who claimed that the regulators have " deliberately overlooked 'incentivised ignorance' and fraudulent general mis-selling, as despite what the Society told policyholders about the absence of commission fees, it paid its staff an as yet unspecified commission on sales.
"Tiedossamme ei ole myöskään, saiko kaikista yhtiön tuotteista saman myyntiprovision vai oliko takuutuottotuotteiden provisio muita tuotteita korkeampi.
Nor do we know whether the commission was the same for all the Society’s products, or if it was greater for with-profits products.
Kieltäytyessään myöntämästä tai dokumentoimasta vilpillistä myyntiä ja tietojen ilmoittamatta jättämistä yhtiö ja asianosaiset viranomaiset ovat siirtäneet todistustaakan kaikille yksittäisille vakuutuksenottajille.
By refusing to admit or document general mis-selling and non-disclosure, the Society and the authorities have transferred the burden of proof to each individual policyholder ...
Ei olekaan yllättävää, että FSA totesi jälkeenpäin suorittaneensa oman tutkimuksensa, jossa se ei löytänyt todisteita Equitablen toteuttamasta vilpillisestä myynnistä, mutta kieltäytyi myös julkaisemasta todistusaineistoaan."
It is hardly surprising that the FSA has belatedly said that it has conducted its own investigation and found no case for mis-selling by the Equitable, while refusing to publish the evidence."
Michael Josephs (WE69) väitti, että oli mahdollista näyttää toteen, että Equitable oli päättänyt luoda laittomat ja harhaanjohtavat tulostiedot, jotka olisivat päteviä vähintään seuraavat 15 vuotta, ja käyttää näitä tuloslukuja ensisijaisena välineenä uusien vakuutuksenottajien hankkimisessa ja yhtiön omistuksen arvon lisäämisessä.
Mr. JOSEPHS (WE69) claimed that "a continuous chain of evidence exists that demonstrates that Equitable set out to create an unlawful and misleading performance record that would survive for at least 15 years, and to use these rigged performance figures as their primary tool to bring in new policyholders and to increase the assets of the Society.
"Väärien tuloslukujen luomisen edellyttämät toimenpiteet heikensivät kuitenkin myös EL-yhtiön talouden vakautta, joten mitä pidempään petos jatkui, sitä suuremmaksi vakuutuksenottajien menetykset kasvoivat.
However, the measures required to create the false performance figures also undermined the security of EL’s finances, so that the longer the deceptions continued, the greater was the scale of policyholders’ losses ...
Equitable päätti luoda suotuisat ja jatkuvat suoritustilastot yksinkertaisesti maksamalla liikaa tietyille vakuutuksenottajaryhmille, joiden vakuutusmaksut oli saatu ennen vuosia tai vuosina 1975–1980.
E quitable decided to create a favourable and continuing set of performance statistics by the simple device of overpaying specific cohorts of policyholders, whose premiums were received in or prior to the years 1975-1980.
Teko oli laiton, sillä se rikkoi johtajien lojaalisuusvelvollisuutta käsitellä eri vakuutuksenottajaryhmiä tasavertaisesti.
This was unlawful since it breached the Directors’ fiduciary duty to deal fairly between groups of policyholders ...
Siten he tekivät tuottorahastosta tietoisesti alijäämäisen ainakin neljän vuoden ajaksi.
They thereby deliberately put the WP Fund into effective deficit over a period of at least four years.
Vakuutuksenottajille asiasta ei mainittu sanaakaan.
No hint of this was given to policyholders ...
Vakuutuksenottajat olivat autuaan tietämättömiä vakuutustensa yllä leijuvista uhkapilvistä, ja tilannetta pidettiin yllä päättäväisin toimin.
The mass of policyholders remained in blissful ignorance of the threats overhanging their policies, and strenuous efforts were made to keep them in that state.
Vakuutuksenottajien huomio kiinnitetti in vakuutusrahastoon, jonka kuvattiin olevan "osuus tasoittavasta hallinnoidusta keskusrahastosta", jossa vakuutuksen kokonaisarvo edusti heidän "tasoitettua omistusosuuttaan"."
Their attention was focussed on their ‘policy fund’, described as a ‘share of a central smoothed managed fund’, with their Total Policy Value representing their ‘smoothed asset share’ " .
H8:ssa Simon Bain esitti selkeän väitöksen vilpillisestä myynnistä ja pyysi tutkintavaliokuntaa ottamaan huomioon 20 000 EL-yhtiön asiakasta, joille oli vuosien 1995 ja 2000 välisenä aikana myyty hallinnoitavaksi eläkkeeksi kutsuttu tuote ja joista suurin osa oli saanut vuosien 2001 ja 2005 välisenä aikana vain pienen tai ei lainkaan korvausta, vaikka he olivat todennäköisesti organisoidun vilpillisen myynnin uhreja.
In H8 Mr. BAIN also made a clear allegation of mis-selling, calling the Committee of Inquiry "to consider the treatment of 20,000 EL customers who were sold a product called 'managed pensions' between 1995 and 2000, and most of whom between 2001 and 2005 received little or no redress, despite being victims of what the evidence suggests was an orchestrated culture of mis-selling ...
"Yhtiönä EL toimi selkärangattomasti, huoletta ja huolimattomasti sekä varsin selkeästi omaa etua tavoitellen."
EL behaved as a company, without integrity, care or diligence, though with a great deal of self-interested skill."
WE81:ssa vakuutuksenottaja W. Deppe kertoi tavanneensa Equitablen toimitusjohtaja Charles Thomsonin tammikuussa 2003 ja kysyneensä tältä televisio-ohjelmassa, miten Equitable oli voinut aloittaa tuottorahastoon liittyvien tuotteiden markkinoinnin syyskuun 1998 jälkeen turvautumatta harkittuun petokseen.
In WE81 Mr. DEPPE related meeting Equitable CEO Mr. Thomson in January 2003, asking him in a televised programme "how it had been possible for Equitable to instigate the marketing of with-profits related products in the post-September 1998 period without resort to wilful deception.
Charles Thomson ei ollut vastannut.
He did not answer ...
"Myöhemmin hän oli ilmoittanut kirjallisessa vastauksessaan, että valitukseni oli ratkaistu kompromissijärjestelmässä ja että asia oli loppuunkäsitelty."
His eventual written response was to advise me that my complaint had been resolved by the 'Compromise' and the case was closed."
Myös WE-CONF2:ssa esitettiin joukko väitteitä vilpillisestä myynnistä ja etenkin siitä, ettei tuleville asiakkaille kerrottu takuutuottoisten vakuutusten riskeistä, mikä aiheutti harmia etenkin vakuutuksen myöhemmin ottaneille, jotka olivat ottaneet EL-yhtiön vakuutuksen syyskuun 1998 jälkeen eli kun EL oli jo hakenut lakimiehiltään ja sääntelijöiltä oikeudellista neuvoa takuutuottoisiin vakuutuksiin liittyvistä ongelmista.
WE-CONF2 also added a number of mis-selling allegations, in particular for omitting to represent the GAR risk to prospective customers, a fact that damaged mostly Late-Joiner policyholders who took out EL policies after September 1998, i.e. after EL had already sought legal advice on the GAR problem with its solicitors and regulators.
"Kaikki vakuutuksenottajat (eli myöhemmin vakuutuksen ottaneet) tai ainakin suurin osa heistä sai yhtiöltä hankittavaa vakuutusta koskevan, vakuutuksen keskeisiä piirteitä esittelevän Key Features -esitteen.
"Each of the members (Late Joiners) or at any rate most of them, received from the Society a 'Key Features' document relevant to the policy he or she was buying.
Asiakirja toimitettiin Yhdistyneen kuningaskunnan yksityishenkilöiden sijoitustoimintaa sääntelevän viranomaisen (Personal Investment Authority, PIA) asettamien sääntöjen mukaisesti.
It was a requirement of the PIA rules ...
On selvää, että nämä herrat (EL-yhtiön toimitusjohtajat) olivat tietoisia lakimiesten Hyman-asiassa yhtiölle antamista neuvoista ja asiaan liittyvistä ongelmista; he osallistuivat kaikki prosessiin, jossa yhtiön myyntihenkilöstölle tiedotettiin nykyisille ja tuleville vakuutuksenottajille annettavista tiedoista.
It is evident that these gentlemen (EL executive directors) knew the advice the Society was receiving from its lawyers about the (Hyman) litigation and the issues surrounding it; and they were all involved in the process of providing information to the Society's sales force for dissemination to policyholders and prospective policyholders ...
Tammikuuhun 1999 mennessä takuutuottoisiin vakuutuksiin liittyviä ongelmia puitiin jo kiihkeästi lehdistössä, joka julkaisi hälyttäviä artikkeleita ja raportteja.
By January 1999 the GAR problem was the subject of intense discussions in the press, which was putting out alarming articles and reports ...
Luonnollisesti tämä vaikeutti uuden liiketoiminnan suunnittelemista.
Clearly this made the writing of new business problematic.
Mutta alasajon välttämiseksi yhtiö tarvitsi uutta liiketoimintaa.
Yet new business was required f the Society was to avoid closure ...
Uudet takuutuottoisten vakuutusten ottajat tarvitsivat kannustusta, eikä heille voinut kertoa takuutuottoisten vakuutusten riskeistä.
New with-profits policyholders needed reassurance at all events they could not be told of the GAR risks ...
Yhtiö valitsi politiikakseen takuutuottoisten vakuutusten riskien vähättelyn ja virheellisten tietojen antamisen tuleville vakuutuksenottajille: Esitteen Riskitekijät-kohdassa ei mainittu takuutuottoisten vakuutusten riskeistä mitään."
The Society adopted a policy of downplaying the GAR risks, misrepresenting the facts to prospective policyholders: the 'Risk Factors' section of the Key Features document provided being silent about the GAR risks."
Myöhemmin vakuutuksen ottaneiden ryhmään kuuluvat kertoivat, että EL-myyntihenkilöstö tyynnytteli heidän huoliaan eri tavoin: " lehtileike, jossa takuutuottoisten vakuutusten velkojen väitettiin olevan mahdollisesti 1,5 miljardia puntaa, oli virheellinen ", " kustannukset yhtiölle ovat enimmillään 50 miljoonaa puntaa ", " takuutuottoisten vakuutusten ottajat on suojattu takuutuottoisten vakuutusten veloilta ", " muiden kuin takuutuottoisten vakuutusten ottajat voidaan suojata jälleenvakuutusten avulla ".
Members of the Late-Joiners action group reported that EL salesmen gave them different stories to soothe their concerns: " that press reports that the GAR liabilities might be in the order of £1.5bn were wrong; that the maximum cost to the Society was unlikely to exceed £50m; that the GAR liabilities would be ring-fenced among the GAR policyholders; that reinsurance was in place to protect non-GAR policyholders."
Ks. WE-CONF2, 38–40 kohta.
see WE-CONF2, para.38-40.
Vakuutuksenottaja John Galvin (WE-FILE15) valitti, että hänen päätöksensä ottaa Equitable Lifen vakuutus perustui osin EL-yhtiön vakuutteluun vankasta vakavaraisuudestaan, jonka vahvisti kansainvälisen luokituslaitoksen Standard & Poor'sin
Policyholder Mr. John GALVIN (WE-FILE15) complained that his decision to buy an Equitable Life policy was partly based on EL's reassurance of its solid financial standing confirmed by the "AA" rating obtained by the international rating agency Standard & Poor's
Itse asiassa Standard & Poor’s antoi EL-yhtiölle ajanjaksolla 1993–1999 luokituksen 'AA' (sijoitusluokka), joka alennettiin luokkaan A+ (Watch Neg) vasta toukokuussa 1999 ja sitten sijoitusluokan alapuolelle (BB/Watch Neg) vasta joulukuussa 2000.
In fact, the S&P rating of EL was 'AA' (investment grade) from 1993-1999, downgraded to A+ (watch neg.) only in May 1999, then below investment grade (BB/watch neg.) only in December 2000.
Tämän jälkeen luokitusta laskettiin uudelleen luokkaan B kesäkuussa 2001 ja CCC (korkea osapuoliriski) syyskuussa 2001.
It was then further downgraded to B in June 2001 and CCC (high default risk) in September 2001.
Standard & Poor’s antoi yhtiölle viimeisen luokituksen 21. helmikuuta 2002 (WE-FILE22) antama AA-luokitus (liitteenä EL-kirjeessä, WE-FILE15).
No credit rating has been awarded by S&P since 21 February 2002 (WE-FILE22). (annex to EL letter in WE-FILE15).
Viitaten EL-yhtiön vakuutuksenottajille antamiin harhaanjohtaviin tietoihin Liz Kwantes (H7) muistutti, että " kun tuomioistuin kuuli Equitablea takuutuottoisiin vakuutuksiin liittyvien ongelmien tiimoilta, vakuutuksenottajat saivat kirjeen, jossa kerrottiin, että kaikki oli hyvin ja että lehdistössä julkaistuista kielteisistä kommenteista ei kannattanut huolestua; lisäksi vaikuttava mainoskampanja loi vaikutelman turvallisuudentunteesta ".
Referring to misleading information from EL to policyholders, Ms. KWANTES (H7) recalled that " when Equitable went to court on the GAR issue we all received letters to inform us that everything was fine, negative comments that had appeared in the press were nothing to worry about and there was a very impressive advertising campaign which gave us all a sense of security ."
H5:ssa Equitable Lifen Länsi-Englannissa vuosina 1995–2001 toiminut entinen myyntiedustaja Richard Lloyd kielsi selvästi kaikki Equitablen myyntihenkilöstöön liittyvät väitteet vilpillisestä myynnistä: "Asiakkaamme olivat lähes aina tyytyväisiä, kun soitimme sopiaksemme tapaamisesta ja tarjotaksemme mahdollisuutta suorittaa tilanteen vuosittainen tarkastelu tai päivittää vakuutuksia.
In H5 Mr. LLOYD, a former sales representative of Equitable Life in western England between 1995 and 2001, clearly dismissed all allegations of mis-selling by the Equitable sales force: "Telephoning for appointments, often to offer an annual review or a current update on policies, was nearly always welcomed by our clients.
Uutiset olivat usein hyviä ja uusien sijoituskohteiden ehdottaminen oli helppoa.
The news was often good and it was not difficult to propose new investments.
Asiakkaat valittivat usein, että muiden vakuutusyhtiöiden palvelut eivät olleet yhtä laadukkaita.
The clients often commented on how their other providers did not offer the same level of service ...
Kun takuutuottoisiin vakuutuksiin liittyvät ongelmat ilmenivät ja niistä alettiin keskustella, muistaakseni vuoden 1997 tietämillä – kuulin asiasta tuolloin ensimmäisen kerran – , johtokunta antoi meille nopeasti tietoja.
When the guaranteed annuity rate issue became known and talked about, which was I believe in around 1997 – that was the first time I had even heard about it – we very quickly received a briefing from the board.
Tilanneselostus koski aikomusta antaa asiakkaille vakuutuskauden lopussa myönnettävä takaamaton hyvitys ja takuutuotto, joka koski ainoastaan takuutuotto-osuutta.
The briefing was to give clients a non-guaranteed final bonus and a GAR that only applied to the guaranteed element.
Tämä tarkoitti, että kyseinen asiakas sai 20 prosenttia enemmän kuin mitä hänen oikeudenmukainen osuutensa rahastosta oli.
That would be equivalent to giving that client 20% more than their fair share of the fund.
Tämä oli käsitteenä helppo ymmärtää ja siten myös selittää asiakkaille.
This as a concept was not difficult to understand and not difficult to explain to clients from that point on.
Oman kokemukseni mukaan selityksen kuulleiden asiakkaiden, mukaan luettuina asiakkaat, joiden vakuutuksessa oli takuutuotto, vastaus oli myöntävä."
My own experience was that the response from clients who heard this explanation, including those who had GARs in their policies, was favourable."
Asiakassuhteet olivat siis hyvässä kunnossa myös vuonna 2000, sillä " kun asiaa tarkastellaan kokonaisuutena tuona ajankohtana heinäkuuhun 2000 asti, kun ylähuone antoi päätöksensä, meillä oli varsin vähän ongelmia ja asiakkaat hyväksyivät antamamme selvityksen ".
Client relations would thus have been good even in 2000 as " by approaching the whole issue during that period right up until the House of Lords ruling in July 2000, we had very little difficulty and very little problem with our clients accepting the explanation we were giving."
Vakuutan, että meille suunnatuissa tiedoissa ei koskaan käsketty sanomaan tai olemaan sanomatta näin tai noin tai muuntelemaan totuutta.
I can tell you that, in terms of the information we were given, we were never ever told: ‘you can say this, but you must not say that’, or ‘here is the true position, but you must not let people know this’.
Näin ei käynyt koskaan .
That was never ever the case ...
Mielestäni yhtiö tiesi, mitä teki ja miten hoitaa liiketoimintansa, ja että heillä oli onnistunut toimintamalli.
I did buy the line that the Society knew what it was doing, knew how to run the business and did have a successful working model.
Siten kiillotteluun ei ollut tarvetta.
So there was nothing to gloss over.
Sulkemispäivään 8. joulukuuta 2000 mennessä en koskaan tuntenut, että olisin kaunistellut asioita tai salannut asiakkailtani jotenkin oudosti käsiini saamiani tietoja.
I never felt at any point from that stage right up until 8 December 2000, the day it closed, that I was glossing over or keeping from my clients information that I had somehow discovered and was not divulging ...
Enkä todellakaan johtanut asiakkaitani tietoisesti harhaan, enkä usko, että yksikään yhtiön edustaja olisi myynyt tietoisesti harhaanjohtavia sopimuksia.
Certainly I never knowingly misled any of my clients and I do not believe any of the Society’s representatives would have continued selling contracts that they knew were misleading.
En usko, että se olisi totta.
I do not believe that to be the case.
Jälkiviisaasti arvioisin, että myimme tuottorahastoa tämänhetkisen käsitykseni mukaan piittaamattomasti niin tuotonnoston kuin takuutuottoisten vakuutusten suhteen.
I think that, in hindsight, we were selling the with-profits fund in a way that, from what we now know, was reckless both for income drawdown and for with-profit annuities.
Ehdotus oli vajavainen, mutta me emme tienneet sitä.
It was a damaged proposition, but we did not know that.
Ehdotus oli vajavainen rahaston todellisten velkojen vuoksi, mutta me emme tienneet sitä."
It was damaged because of the true nature of the liabilities in that fund, but we did not know that."
Richard Lloyd myönsi kuitenkin, että heidän myymiensä tuotteiden riskiprofiili ei vastannut tarkasti todellisuutta, mutta myyntihenkilöstö ei ilmeisesti ollut tästä tietoinen: " Mielestäni suurin virhe oli se, miten saimme myydä tuottorahastoa ja kertoa sen riskiluokituksen olevan välillä alhainen–keskimääräinen, vaikka rahastoon olisi vuodesta 1998 lähtien pitänyt yhdistää selkeä varoitus.
Mr. LLOYD admitted, however, that the risk profile of the products they were selling did not accurately reflect the reality, although the sales force had been apparently unaware of this: " I think the biggest mistake by far was the question of how we were allowed to sell the with-profits fund as low-to-medium risk when it almost certainly should have had a warning plastered all over it from about 1998 onwards ...
Tuolloin en ajatellut, mutta näin jälkikäteen ja kuultuani eri näkökohtia olen sitä mieltä, että meitä olisi pitänyt varoittaa.
I did not think it at the time, but in retrospect and hearing all the points being made I think we should have had a warning.
Johtokunnan olisi pitänyt varoittaa asiakkaitamme siitä, että tuottorahastomme riski ei ollut vaihteluvälillä alhainen–keskimääräinen, sillä selvittämättömien ongelmien vuoksi meidän olisi vähintäänkin pitänyt muuttaa myyntikriteeriämme.
The board should have been warning our clients that our with-profits fund should not be treated as low-to-medium risk, because there were issues that were unresolved and while they were unresolved, if anything, we should have withdrawn it ...
Jälkiviisaana uskon, että minua johdatettiin harhaan tuottorahastoon liittyvien riskien suhteen.
With hindsight, I believe I was misled about the risks associated with the with-profits fund.
Tämä on mielipiteeni nyt, mutta tuolloin ajattelin aivan toisin.
I believe that now, I most certainly did not at the time ...
Mielestäni jotenkin olisi pitänyt voida estää uusia asiakkaita (eli muita kuin tuottorahastoon jo kuuluvia) sijoittamasta rahojaan rahastoon, jonka velat olivat yli äyräiden."
I believe that something should have been done to prevent further clients – other than those already in it – committing money to a fund that had liabilities that were beyond its means."
Lopuksi Richard Lloyd kielsi väitteet siitä, että myyntimateriaali oli laadittu asiakkaiden harhaanjohtamiseksi, sillä " myyntimateriaalin tarkoituksena ei ollut, kuten tuolloin näin, johdattaa ketään harhaan ".
Finally, on the selling material, Mr. LLOYD also denied allegations it was made to mislead clients, as " the material was not, as I saw it at the time, designed to mislead anyone.
"Myyntimateriaalissa annettiin kuva voimakkaasta ja hyvin hallinnoidusta yhtiöstä ja rahastosta sekä kannustettiin ihmisiä tekemään sijoituspäätöksensä vuosien kuluessa saavuttamamme tehokkuuden perusteella."
It was giving people a view of what we thought was a sound, well-run company and fund and encouraging people to invest because of the performance we had achieved over the years."
4b) Väitökset vilpillisestä myynnistä ja virheellisten tietojen antamisesta muissa jäsenvaltioissa
4b) Allegations of mis-selling and misrepresentation in other Member States