natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Direktiiviä 2005/60/EY koskeva suositus 4
Recommendation 4 : on Directive 2005/60/EC
Komission olisi direktiiviä 2005/60/EY tarkasteltaessa varmistettava, että direktiivissä annetut säännökset eivät estä henkilöitä, joilla ei ole pysyvää asuinpaikkaa tai henkilötodistusta, saamasta mikroluottoa sallimalla säännöksissä erityisen poikkeuksen, joka koskee asiakkaan tunnistamista ja tuntemista.
The Commission should, while reviewing Directive 2005/60/EC, ensure that the provisions laid down in that Directive do not constitute obstacles preventing people who have no permanent address or personal identification documents from accessing micro-credit, by allowing for a special exemption in the provisions regarding customer due diligence.
Kilpailusääntöjä koskeva suositus 5
Recommendation 5 : on competition rules
a) Komission olisi vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä tarkasteltaessa varmistettava
(a) The Commission should, while reviewing the de minimis rules, provide for:
i) vähämerkityksisen tuen rajojen eriyttäminen jäsenvaltioiden välillä mikroluottojen tarjoajien rahoitustuessa;
(i) the differentiation of the de minimis limits between Member States when it comes to financial support for micro-credit providers;
ii) vähämerkityksisen tuen erottelun poistaminen myönnettäessä tukea maatalousalan yritykselle, jos tuki myönnetään mikroluoton yhteydessä, sekä
(ii) the abolition of the discrimination of de minimis aid granted to an undertaking in the agricultural sector if the aid is granted in connection with micro-credit; and
iii) hallinnollisen rasituksen väheneminen, jos tuki myönnetään mikroluoton yhteydessä.
(iii) a reduction of the administrative burden if the aid is granted in connection with micro-credit.
b) Komission olisi määriteltävä lainsäädännössä, että mikroluottojen tarjoajien rooli ja tarvittaessa julkinen tuki, jonka laitokset saavat, ovat EU:n kilpailusääntöjen mukaiset.
(b) The Commission should specify in legislation that the role of micro-credit providers and, if applicable, the public support that such institutions receive are in line with the EU competition rules.
c) Komission olisi otettava käyttöön säännöt, jotka sallivat mikroluottojen saajien tuottamien tavaroiden tai palveluiden erityiskohtelun julkisissa hankintamenettelyissä.
(c) The Commission should implement rules that allow for a preferential treatment of goods and services provided by micro-credit borrowers in public procurement procedures.
Mikroluottojen tarjoaminen juontaa juurensa Etelä-Aasiaan ja Latinalaiseen Amerikkaan, joissa käynnistettiin ensimmäiset mikroluottoaloitteet 1970-luvun puolivälissä.
The provision of microcredit has its roots in South Asia and Latin America, where first microcredit initiatives were launched in the mid-1970s.
Tunnetuin mikroluottohanke on Bangladeshissa toimiva Grameen Bank, jonka perusti professori Muhammad Yunus vuonna 1976.
The most famous microcredit project is Grameen Bank in Bangladesh, which was founded in 1976 by Prof. Muhammad Yunus.
Grameen Bank on nykyisin laajin mikrorahoituslaitos, jolla on yli 6 miljoonaa luotonsaajaa, ja moni muu mikrorahoituslaitos on kopioinut sen liiketoimintamallin.
The business model of Grameen Bank, which is today the largest micro-finance institution (MFI) with more than 6 million borrowers, has been copied by many other MFIs.
Professori Yunus ja Grameen Bank saivat Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 2006.
In 2006, Prof. Yunus and the Grameen Bank were awarded the Nobel Peace Prize.
Mikroluottojen myöntämisen menestystä kehitysmaiden köyhyyden lievittämisessä ei ole tähän mennessä voitu toistaa EU:ssa.
The success of the microcredit business in relieving poverty in developing countries has up to now not been translated into the EU context.
Vaikka useita sekä julkisia että yksityisiä aloitteita on tehty toiminnan edistämiseksi Euroopassa, kokonaisvaltainen lähestymistapa puuttuu edelleen ja alalla on markkinavaje: kaikki merkit viittaavat mikroluottojen potentiaaliseen korkeaan kysyntään sellaisten henkilöiden keskuudessa, jotka eivät saa lainoja perinteiseltä pankkialalta.
Although there are several initiatives, both public and private, that try to promote this business also in Europe, a holistic approach is still missing, and a market gap in this sector exists: all indications point to a high potential demand for microcredit from people who are unable to obtain loans in the traditional banking sector.
Mikroluottoja koskevan eurooppalaisen aloitteen menestys voisi vaikuttaa merkittävästi tarkistetun Lissabonin strategian kasvun ja työllisyyden tavoitteiden saavuttamiseen sekä innovatiivisen, luovan ja dynaamisen Euroopan talouden luomiseen.
A success of a European initiative on microcredit could contribute substantially to the achievement of the objectives of the Revised Lisbon Strategy for growth and jobs and the creation of an innovative, creative and dynamic European economy.
Pienet yritykset ovat välttämätön kasvun, työllisyyden, yrittäjyyteen liittyvän osaamisen, innovaatioiden ja yhtenäisyyden lähde EU:ssa.
Small enterprises are an essential source of growth, employment, entrepreneurial skills, innovation and cohesion in the EU.
Mikroluotto voi tukea erityisesti yhtä Lissabonin strategian neljästä painopistealueesta eli liiketoimintapotentiaalin vapauttamista edistämällä ihmisten sosiaalista ja taloudellista integroitumista itsenäisellä ammatinharjoittamisella.
Microcredit can in particular support one of the four priorities of the Lisbon strategy, namely the unlocking of business potential, by helping socially and economically (re-) integrate people through self-employment.
Vain siinä tapauksessa, että työllisyyden taso nousee huomattavasti, voidaan Lissabonin strategiaa pitää menestyksekkäänä.
In fact only if the level of employment is significantly raised can the Lisbon strategy be regarded as successful.
(Termi "mikrorahoitus" käsittää myös muut pienimuotoiset rahoituspalvelut, kuten mikrovakuutukset sekä tavalliset käyttö- ja säästötilit.
(The term 'microfinance' encompasses also other small scale financial services such as microinsurance, basic current accounts and savings accounts.
Näitä ei käsitellä mikroluottoja koskevassa mietinnössä.)
These concepts will not be addressed in the report on micro-credit.)
Komissio määrittelee mikroluoton enintään 25 000 euron lainaksi, joka on myönnetty mikroyritykselle (ts. yritykselle, jossa on alle 10 työntekijää ja jonka vuosiliikevaihto ja/tai taseen loppusumma on enintään 2 miljoonaa euroa).
The Commission defines a microcredit as a loan of 25,000 EUR or less, made to a micro-enterprise (i.e. an enterprise with fewer than 10 employees whose annual turnover and/or annual balance sheet total does not exceed 2 m EUR).
Komission marraskuussa 2007 julkaistussa tiedonannossa "Mikroluottojen kehittämistä kasvun ja työllisyyden tukemiseksi koskeva eurooppalainen aloite" kehotetaan jäsenvaltioita mukauttamaan instituutioita, lainsäädäntöä ja kauppaa koskevia kansallisia puitteita, jotka ovat tarpeen mikroluottojen kehittämiseen soveltuvan toimintaympäristön kehittämiseksi.
The Commission communication 'A European initiative for the development of microcredit in support of growth and employment', published in November 2007, invites the Member States to adapt as appropriate national institutional, legal and commercial frameworks necessary to promote a more favourable environment for the development of micro-credit.
Sen lisäksi käynnistettiin JASMINE, uusi Euroopan tason keskusyksikkö, jonka tavoitteena on tukea pankkialan ulkopuolella toimivien mikrorahoituslaitosten kehitystä jäsenvaltioissa.
In addition, JASMINE was launched, a new European-level facility which aims at supporting the development of non-bank MFIs in Member States.
Vaikka aloitteen osa-alueet ovat lupaavia, haittana on se, että ne jättävät asian pääosin jäsenvaltioiden hoidettavaksi todellisten eurooppalaisten puitteiden luomisen sijaan.
Even though the elements of this initiative are promising, their drawback is that they leave the issue largely in the hands of Member States instead of establishing a truly European framework.
Esittelijän mielestä mikroluottoja koskevan eurooppalaisen aloitteen tuloksen tulisi olla innovatiivinen ja keskittyä kohderyhmiin, joihin ei tähän mennessä ole kiinnitetty riittävästi huomiota.
In the opinion of the rapporteur, the outcome of a European initiative in the field of microcredit should be innovative, focussing on target groups that are up to now not paid sufficient attention.
Koska on olemassa monia pk-yrityksiin kohdistuvia aloitteita, jotka koskevat pieniä ja keskisuuria yrityksiä, ja näitä kohderyhmiä palvelevat yleensä perinteiset pankit, mikroluottojen kehittämistä koskevan eurooppalaisen aloitteen tulisi sen sijaan keskittyä heikossa asemassa oleviin henkilöihin, jotka haluavat perustaa mikroyrityksen, kuten pitkäaikaistyöttömiin, sosiaalitukien varassa eläviin, maahanmuuttajiin, etnisiin vähemmistöihin, pimeässä taloudessa toimiviin tai köyhällä maaseudulla asuviin sekä naisiin.
As there are plenty of initiatives targeting SMEs that fall in the category of 'small' and 'medium sized' enterprises, and these target groups are in general served by traditional banks, the focus of a European initiative for the development of microcredit should rather be disadvantaged persons who want to start a micro enterprise, such as the (long-term) unemployed, welfare dependents, immigrants, ethnic minorities, people active in the informal economy or living in deprived rural areas and women.
Siksi on otettava huomioon, että kohderyhmät eri jäsenvaltioissa eroavat huomattavasti toisistaan ja ovat hyvin monimuotoisia.
Thereby, it has to be taken into account that the target groups in the Member States differ widely and are very diverse respectively.
On pohdittava, kuka voi toimia välittäjänä luotonottajan ja luotontarjoajan välillä.
The question needs to be considered who should intermediate between credit taker and credit supplier.
On tarpeen pohtia vaihtoehtoa, jossa välittäjä voidaan valita kohderyhmästä.
It is necessary to consider that an intermediary may be selected from the target group itself.
Tämä ratkaisu voi olla tehokas, koska kohderyhmän jäsenet saattavat luottaa ryhmään kuuluvaan välittäjään enemmän kuin ulkopuoliseen henkilöön.
Such a solution may be efficient on the one hand, as the target group members may trust such an inside intermediary more that an outsider.
Toisaalta ryhmän sisäinen luottojärjestelmä ei välttämättä ole ihanteellinen tietyissä ryhmissä, koska se saattaa lisätä ryhmässä jo olevan ylemmän luokan valtaa.
On the other hand, an inside credit system may not be ideal for certain groups, as it may foster the reign of an already existing upper class in the group.
Mikroluottojen erityispiirteet
Specific features of microcredit
Pankkiala pitää lainaamista yllä määritellyille mikroluottojen kohderyhmille riskialttiina ja kalliina.
The established banking sector considers lending to the microcredit target groups as defined above as risky and cost intensive.
Kaupalliset pankit väittävät, että maksuhäiriöiden ja alhaisten marginaalien riskit ovat kohtuuttoman suuret.
Commercial banks argue that they are confronted with unacceptably high risks of default and low margins.
Siksi pankit eivät ole kiinnostuneita tietyistä asiakasryhmistä, jotka jäävät pankkipalveluiden ulkopuolelle.
As a result, these banks are not interested in certain client segments which end up being 'non-bankable'.
Tämä tarkoittaa, että mikroluottojen myöntäminen poikkeaa perinteisestä pankkitoiminnasta.
This means that the business of microcredit is different from traditional banking business.
Siihen sisältyy innovatiivisia ja subjektiivisia tekijöitä, kuten vaihtoehtoiset tai puuttuvat vakuusvaatimukset ja perinteisestä poikkeava luottokelpoisuuden arviointi.
It includes innovative and subjective elements such as alternative or no collateral requirements and non-traditional credit worthiness evaluation.
Monissa tapauksissa mikroluottojen myöntämisen taustalla on taloudellisten syiden tai voiton tavoittelun lisäksi yhteenkuuluvuuden lisääminen pyrkimällä integroimaan heikommassa asemassa olevat yhteiskuntaan.
In many cases, microcredit is granted not only for economic reasons and not only to make profit, but serves also a cohesion purpose, by trying to (re-)integrate disadvantaged people into the society.
Mikroluottojen myöntämisellä on korkeammat toimintakulut lainan pienen koon, (riittävän) vakuuden puuttumisen ja korkeiden käsittelykulujen takia, koska asiakkaita on usein vaikea tavoittaa, sekä perusteellisten liiketoiminnan tukipalveluiden ja neuvonnan tarpeen takia – näistä syistä tarvitaan laaja ja kallis verkosto henkilöitä, jotka ovat lähellä kohderyhmää.
The granting of microcredit entails higher operational costs, due to the small loan size, the lack of (sufficient) collateral and high handling costs, as clients are often difficult to reach physically and the need for intense business support services and advice - these characteristics generally necessitate a broad and expensive network of people who are close to the target group.
Vaikka mikroluottojen tarjoaminen ei olisi kannattavaa, on taloudellisesti järkevää tukea sitä, koska itsenäisen ammatinharjoittamisen tukemisen kustannukset ovat yleensä alhaisemmat kuin työttömyysetuuksien kustannukset ainakin keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä.
But even if the provision of microcredit is not profitable, it makes economic sense to support it, as in general the financial support for self-employment is lower than the cost of unemployment benefits, at least in the medium and long term.
Mikroluottoja koskevan eurooppalaisen aloitteen mahdolliset osa-alueet
Possible elements of a European initiative on microcredit
Mikroluottojen näkyvyyden lisääminen
Giving microcredit visibility
Jotta mikroluotoille saadaan EU:n tasolla niiden tarvitsema näkyvyys kehityksen tueksi, ne on lisättävä erilliseksi luokaksi tilastoihin ja pankkitoiminnan sääntelyyn.
In order to give the concept of microcredit the visibility that is needed at the EU level to favour its development, its introduction as a separate category in statistics and banking regulation is needed.
Näin ollen on kyseenalaista, onko komission käyttämä kaikkia EU:n jäsenvaltioita koskeva mikroluottojen yhtenäinen määritelmä asianmukainen.
In this regard, it is questionable whether the undifferentiated definition of microcredit applying to all EU Member States used by the Commission is appropriate.
Koska asukaskohtainen BKT vaihtelee huomattavasti eri jäsenvaltioissa, samalla lainan nimellismäärällä on eri vaikutus eri alueilla.
As GDP per capita differ widely between Member States, a loan of the same nominal amount is regarded differently in different regions.
Mikroluottoja tulisi tukea myös verohelpotuksilla ja korkokattojen poistamisella.
Microcredit should also be promoted by tax incentives and the abolition of interest rate caps.
Korkokatoilla suojataan lainanottajia lainanoton liian korkeilta kustannuksilta.
The reason behind interest rate caps is the protection of borrowers against excessively high costs of borrowing.
Korkokatto saattaa kuitenkin estää lainaajia kattamasta lainauskulujaan ja pakottaa ihmiset lainaamaan koronkiskureilta, joiden korot ovat vieläkin korkeampia.
However interest rate caps can prevent lenders from covering their costs of lending and force people to borrow from loan sharks that charge even higher interest rates.
Monet mikroluottojen parissa toimivat väittävät, että mikroluottojen kohdalla lainanottajan kannalta pullonkaulana eivät ole kustannukset, vaan saatavuus.
Many practitioners engaged in the microcredit business argue that the bottleneck with regard to microcredit on the borrower's side is not costs but access.
Koska mikroluotot ovat pieniä summia, joiden laina-aika on lyhyt, takaisinmaksuerät ovat pieniä siitä huolimatta, että korot näyttävät ensi silmäyksellä kohtuuttoman korkeilta.
As microcredits are small amounts with short maturity, repayment instalments are minor in spite of interest rates that seem to be prohibitively high at first glance.
Siksi korkokattoa tulisi käyttää vain kuluttajaluotoissa.
Therefore, interest rate caps should be applied only when it comes to consumer loans.
EU:n rahoitus
EU funding
JASMINE-hanketta lukuun ottamatta EU:n aloitteilla, joilla pitäisi tukea mikroluottoja, on mikroluottoja laajempi soveltamisalue, mikä haittaa keskittymistä erityisesti heikossa asemassa olevien tukemiseen myöntämällä heille mikroluottoja.
With the exception of JASMINE, the EU initiatives that should foster microcredit have a wider application range than microcredit, which interferes with the objective of specifically focussing on the support of disadvantages people by granting them microcredit.
Sen lisäksi aloitteiden monimuotoisuus ja niiden hallinnan monimutkaisuus vaikeuttavat pienten hankkeiden hyötymistä aloitteista.
Moreover, the plurality of initiatives and their administrative complexity make it difficult for small projects to benefit from them.
EU:n aloitteiden yksinkertaistaminen ja tarkempi kohderyhmien määrittely olisi tarpeen.
A streamlining of the EU initiatives and a more accurate differentiation between the specific target groups could be useful.
Mikroluottojen tarjoamisen edistämiseksi heikossa asemassa oleville kohderyhmille EU:n rahoitusta tulisi myöntää sillä ehdolla, että näihin kohderyhmiin kuuluvia ihmisiä tuetaan seuraavilla aloilla:
To foster the provision of microcredit to disadvantaged target groups, EU funding should be granted under the condition that people belonging to these target groups are supported, in the following fields:
– epäsuora tuki tarjoamalla vakuuksia, koska tämä tarjoaa kannustimia yksityiselle lisätuelle
- Indirect support by the provision of guarantees, as this provides incentives for additional private support.
– liiketoiminnan tukipalveluiden kulujen kattaminen, jos tuen tarjoaja on mikrorahoituslaitos tai muu organisaatio.
- The covering of costs for the provision of business support services, if carried out by the MFI itself or other organisations.
Liiketoiminnan tuen saatavuus (kuten mentorointi, koulutus, neuvonta, talousalan koulutus, tukipuhelin, mikroyrittäjien ryhmät) mikroyritysten perustajille, jotka kuuluvat heikossa asemassa olevaan kohderyhmään, on ehdottoman tärkeää.
Access to business support services (such as mentoring, training, advice, financial education, hotlines, micro-entrepreneur circles) for founders of micro-enterprises belonging to a disadvantaged target group is essential.
– parhaiden käytäntöjen tutkimus ja vaihto, esimerkiksi mikroluottojen myöntämiseen, turvaamiseen ja riskien vähentämiseen liittymissä innovatiivisissa tekniikoissa (esimerkiksi vaihtoehtoiset vakuusvaatimukset, perinteisestä poikkeavat luottokelpoisuuden arviointimenetelmät tai luokituspisteytysjärjestelmät).
- Research and exchange of best practices, e.g. as regards innovative techniques for the granting, safeguarding and risk mitigation of microcredit (such as alternative collateral requirements, non-traditional credit worthiness evaluation methods or scoring systems).
Olisi arvioitava, missä laajuudessa kyseiset lähestymistavat toimivat EU:ssa ja missä kohderyhmässä.
It should be assessed to what extend such approaches work in an EU context and with which target group.
Laajaa hyvien käytäntöjen ja kokemusten vaihtoa (eri maiden ja alueiden kanssa Euroopassa ja sen ulkopuolella) tulisi edistää.
An extensive exchange of best practices and experiences (of countries and regions in and outside Europe) should be promoted.
Mikroluottojen tarjoajien sääntely
Regulation of microcredit providers
Vakavaraisuusdirektiivi ei näytä aiheuttavan suoria esteitä rahoituslaitosten tarjoamille mikroluotoille.
As regards the provision of microcredit by licensed financial institutions, the Capital Requirements Directive (CRD) does not seem to pose direct obstacles.
Perinteiset pankit eivät kuitenkaan halua palvella pankkipalveluiden ulkopuolelle jääviä ihmisiä ja siksi pankkialan ulkopuolella toimivilla mikrorahoituslaitoksilla näyttää olevan paremmat valmiudet kattaa tämä kohderyhmä.
However by definition traditional banks are not willing to serve 'non-bankable' people and non-bank MFIs seem therefore better positioned to cover this target group.
Vakavaraisuusdirektiivin puitteissa voidaan silti ennakoida edullisempaa kohtelua mikroluotoille, jotka aikaisemmat tiedot osoittavat vähemmän riskialttiiksi (monien mikroluottojen tarjoajien mukaan takaisinmaksutaso on yleensä huomattavan korkea).
Nevertheless a more favourable treatment under the CRD for microcredits which historical record indicate as less risky (experience of many microcredit providers has shown that repayment rates are in general remarkably high) should be foreseen.
Mikroluotto-termin käyttöönotto vakavaraisuusdirektiivissä lisäisi tietoisuutta.
An introduction of the term 'microcredit' in the CRD would also contribute to its wider recognition.
Lisäksi vakavaraisuusdirektiivin eräät näkökohdat ja se tosiasia, että direktiivi perustuu yhdenmukaistamisen vähimmäistasoon, aiheuttaa epäsuoria esteitä.
Furthermore, some aspects of the CRD and the fact that this Directive is based on the minimum harmonisation principle, pose obstacles indirectly.
Ensinnäkin vakavaraisuusdirektiivin mukaan vain rahoituslaitoksilla on lupa vastaanottaa talletuksia tai muita takaisinmaksettavia varoja yleisöltä.
First of all, according to the CRD, only financial institutions are allowed to take deposits or other repayable funds from the public.
Rahoituslaitosten hallinnollinen rasitus on suuri, mikä pakottaa pankkialan ulkopuolella toimivat mikroluottojen tarjoajat vertaamaan pankkitoimintaluvan (ja sen mukanaan tuoman suhteellisen halvan talletusrahoituksen) hyötyjä haittoihin, joita säänneltynä yksikkönä toimiminen tuo.
The administrative burden for financial institutions is high, which compels non-banking providers of micro-credit to weigh up the advantages of having a banking licence (and thereby access to relatively cheap deposit funding) against the disadvantages of being a regulated entity.
Vielä tärkeämpää on se, että osa jäsenvaltioista päivitti vakavaraisuusdirektiivin säännökset kansallisissa laeissaan rajaamalla lähes kaiken lainanantotoiminnan toimiluvan saaneille pankeille.
Even more relevant is that some Member States upgraded the CRD provisions in their national laws by restricting almost all lending activities to licensed banks.
Suoraan pankeilta mikroluottojen tarjoajille lainattujen varojen jälleenlainaamista on myös rajoitettu useissa jäsenvaltioissa.
The direct on-lending of funds borrowed from banks to microcredit borrowers is also restricted in several Member States.
Nämä vaatimukset muodostavat esteitä pankkialan ulkopuolisten mikrorahoituslaitosten mikroluottojen tarjoamiselle.
Such requirements pose an obstacle to the provision of microcredit by non-bank MFIs.
Pankkialan ulkopuolella toimivien mikrorahoituslaitosten perustamisen edistämiseksi esittelijä tukee kattavia yhdenmukaistettuja EU:n puitteita pankkialan ulkopuolella toimiville mikrorahoituslaitoksille.
To foster the formation of non-bank MFIs, the rapporteur supports a comprehensive harmonised EU framework for non-bank MFIs.
Pankkialan ulkopuolella toimivien mikrorahoituslaitosten yhdenmukaistettujen puitteiden ei kuitenkaan tulisi pakottaa olemassa olevia mikroluottojen tarjoajia luopumaan yksilöllisyydestään.
However a harmonised framework for non-bank MFIs should not force existing microcredit providers to give up their individuality.
Ala on luonut jäsenvaltioissa erilaisia malleja, jotka on mukautettu kunkin valtion oikeudelliseen, taloudelliseen ja sosiaaliseen ympäristöön.
The sector has generated different models in the Member States which are adapted to the respective legal, economic and social environment.
On myös varmistettava, ettei synny epäoikeudenmukaista kilpailua toimiluvan saaneiden pankkien kanssa.
Moreover, it must be ensured that no unfair competition with licensed banks will be created.
Rahanpesun ja terrorismin vastainen lainsäädäntö
Anti-money laundering and anti-terrorism legislation