natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kun otetaan huomioon, että Euroopan perustuslaista tehty sopimus on hylätty kansanäänestyksellä kahdessa Euroopan unionin perustajajäsenvaltiossa ja että rahaliiton kestävyydestä on vakavia epäilyksiä poliittisen unionin puuttuessa , millainen on näkemyksenne Euroopan rahaliiton tulevaisuudesta lyhyellä ja pitkällä aikavälillä?
Based on the fact that the Constitutional Treaty has been rejected by referendum in two of the founding member states of the European Union and that there are serious doubts on the sustainability of a monetary union in the absence of a political union, what are your views on the future of the European monetary union in the short term and the longer term?
Aluksi on syytä muistuttaa Euroopan yhdentymisen pitkästä ja kaiken kaikkiaan menestyksekkäästä tiestä, jonka huipentumana otettiin käyttöön yhteinen valuutta, euro.
First we should remember the long and on the whole successful path to European integration, which achieved its high-point with the introduction of a common currency, the euro.
Tämä tie ei ollut koskaan suoralinjainen.
That path was never straightforward.
Matkan aikana oli kriisejä ja takaiskuja, jotka kuitenkin aina voitettiin ja jotka veivät Euroopan yhdistymistä eteenpäin.
There were crises and set-backs, but they were always overcome and advanced European union.
EU on parhaillaan uudessa kriittisessä vaiheessa.
The EU is currently in a critical phase.
Rahaliiton luomisen jälkeen on ollut nähtävissä tietynlaista "integraatioväsymystä".
Following the creation of monetary union it is possible to detect an element of integration fatigue.
Myös EU:n laajentuminen kymmenellä uudella jäsenvaltiolla on synnyttänyt vaikutelman eurooppapoliittisen ajattelutavan muutoksesta.
The expansion of the EU to include 10 new Member States has created an impression that there has been a change in the paradigm for European policy.
Toistaiseksi pysähtynyt perustuslaillisen sopimuksen eteneminen on vain yksi nykyistä kriittistä vaihetta kuvastavista monista oireista.
The temporary failure of the Constitutional Treaty is only one of many symptoms of the current critical phase.
Mielestäni on syytä mainita myös
In my view the following might also be mentioned:
– Lissabonin strategian väliarvioinnin pettymyksen tuottaneet tulokset
- the disappointing results of the half-time review of the Lisbon strategy,
– talous- ja rahaliiton institutionaalisen perustan heikentyminen vakaus- ja kasvusopimuksen muutosten seurauksena
- the weakening of the institutional basis for economic and monetary union by changes to the Stability and Growth Pact,
– riidat EU:n talousarvion tulevasta rahoituksesta
- differences on future funding of the EU budget,
– EU:ssa lisääntyvät protektionistiset suuntaukset, jotka saattaisivat vaarantaa yhteismarkkinat.
- an increase in protectionist tendencies in the EU, which may threaten the common internal market.
Kaikkien näiden kehityspiirteiden takana on integraatiomyönteisyyden vähentymistä jäsenvaltioissa, pyrkimystä kohti vahvemmin kansallista politiikkaa ja merkkejä siitä, että tietyt politiikan alueet toivotaan uudelleenkansallistettaviksi.
Behind all of these trends there stands a less integration-friendly disposition in Member States, the tendency towards more single-state policy and signs of a desire for re-nationalisation in some policy areas.
Pidän tätä kehitystä erittäin huolestuttavana siksi, että rahaliiton – joka on osa poliittista unionia – kitkaton toiminta edellyttää yhteistä poliittista perustaa ja poliittista sitoutumista.
I am concerned about these trends because monetary union – which is itself an element of political union – needs a common political foundation and a political commitment to function smoothly.
Tämä on välttämätöntä, jotta yhteisen valuutan etuja voitaisiin todella käyttää hyväksi ja talous- ja rahaliitto menestyisi pysyvästi.
This is essential if the advantages of a common currency are really to be exploited and a lasting success made of economic and monetary union.
– riippumaton keskuspankkijärjestelmä
- an independent system of central banks,
– kehys julkisen talouden liiallisten alijäämien välttämiseksi vakaus- ja kasvusopimuksen avulla
- a framework for avoiding excessive national deficits with the Stability and Growth Pact,
– talouspolitiikan laajat suuntaviivat, joilla annetaan EU:n kehys jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhteensovittamiselle ja joiden on tarkoitus johtaa joustavampiin työ-, hyödyke- ja palvelumarkkinoihin.
- the Broad Economic Policy Guidelines which set the scene for the coordination of Member States’ economic policies in the EU and among other things are intended to result in more flexible labour, goods and service markets.
Tähänastisten kokemusten perusteella on mielestäni välttämätöntä mahdollisimman pian suunnata kansalliset talouspolitiikat voimakkaammin talous- ja rahaliiton vaatimusten täyttämiseen, mitä tähän asti ennen kaikkea suuremmissa jäsenvaltioissa on tehty riittämättömästi.
In view of previous experience I see a need in the short term to align national economic policies more effectively with the requirements of economic and monetary union, which hitherto has not been happening enough, especially in the larger Member States.
Tämä ei ole pelkästään Euroopan edun mukaista vaan myös kunkin yksittäisen jäsenvaltion edun mukaista.
This is in the interests not only of Europe, but of every individual Member State.
Tähän kuuluvat erityisesti rakenneuudistukset, jotka ovat tarpeen kansantalouksiemme joustavuuden ja kestävyyden lisäämiseksi ulkoisia sokkeja vastaan sekä kasvupotentiaalin vahvistamiseksi.
In particular it includes structural reforms to make our national economies more flexible and more resistant to external shocks and to increase potential for growth.
Millainen on näkemyksenne neuvoston ja toisaalta EKP:n roolista euroalueen ulkoisina edustajina?
What is your view on the respective roles of the Council and the ECB in terms of external representation of the Euro zone?
Euroalueen ulkoinen edustus, jota tällä hetkellä hoitavat neuvosto (euroryhmä) ja EKP, kuvastaa Euroopan poliittisen, taloudellisen ja rahataloudellisen yhdentymisen astetta.
External representation of the euro area, as it is now practised by the Council (Eurogroup) and the ECB, reflects the degree of political, economic and monetary integration in Europe.
EKP:n ja neuvoston tehtävät euroalueen ulkoisina edustajina on vahvistettu selvästi EY:n perustamissopimuksessa, ja ne noudattavat 99 ja 105 artikloissa määrättyä toimivallanjakoa.
The roles of the ECB and the Council in the external representation of the euro area are clearly defined in the EC Treaty and are in accordance with the allocation of powers as provided for by Articles 99 and 105.
Tämän toimivallanjaon mukaisesti 111 artiklan 4 kohdassa määrätään, että neuvosto päättää kannasta, joka yhteisöllä on kansainvälisellä tasolla talous- ja rahaliiton kannalta erityisen merkittävissä kysymyksissä.
In accordance with that allocation of powers Article 111(4) provides that the Council shall decide on the Community’s position at international level as regards issues of particular relevance to economic and monetary union.
Eurojärjestelmä vastaa rahapolitiikan ja eurojärjestelmän muiden tehtävien ulkoisesta edustuksesta.
The Eurosystem is empowered to represent monetary policy and its other responsibilities externally.
Toimivalta valuuttakurssipolitiikassa on jaettu neuvoston ja EKP:n kesken.
Responsibility for exchange rate policy is divided between the Council and the ECB.
Tämä työnjako toimii hyvin.
This division of work works well.
EKP toimii eurojärjestelmän äänenä ulospäin ja se on edustettuna useimmissa kansainvälisissä foorumeissa, jotka ovat keskeisiä eurojärjestelmän tehtävien kannalta.
The ECB acts as the voice of the Eurosystem externally and is represented in the most important international forums which are relevant to the tasks of the Eurosystem.
Yhteisön talouspolitiikan ulkoista edustusta koskevat säännöt ovat vähemmän selviä.
Provisions for the external representation of Community economic policy are less clear.
Tämä heijastaa jäsenvaltioiden välisten sisäisten vastuualueiden jakoa jäsenvaltioiden, neuvoston, euroryhmän ja komission välillä.
This is reflected in the division of internal responsibilities between the Members States, the Council, the Eurogroup and the Commission.
Vastuu talouspolitiikasta on säilynyt pääasiassa jäsenvaltioilla.
Responsibility for economic policy largely remains with the Member States.
Tämä koskee myös vastaamista tietyistä kansainvälisistä kysymyksistä, kuten Kansainvälisen valuuttarahaston jäsenyyttä.
This also applies to responsibility for some international matters, such as membership of the IMF.
Jäsenvaltiot tai niiden keskuspankit on tallettajina IMF:ssä ja niillä on siten rahoitusvastuu, ja ne ovat sen osalta tilivelvolliset kansallisille parlamenteilleen.
Member States or their money-issuing banks hold deposits with the IMF, and thus bear financial responsibility and are accountable for them to their national parliaments.
Tuloksekkaan ulkoisen eurooppaedustuksen, toisin sanoen tehokkaan Euroopan eduista kansainvälisellä tasolla huolehtimisen esteenä on jäsenvaltioiden riittämätön valmius voimistaa Euroopan poliittista yhdentymistä.
Effective European external representation, i.e. the effective pursuit of European interests at international level, is inhibited by a lack of will on the part its Member States to push ahead with the political integration of Europe.
Miten arvioitte Yhdysvaltain dollarin ja euron vaihtokurssin viimeaikaista kehitystä?
How do you assess the recent evolution of the USD/EUR exchange rate?
Miten arvioitte EU:n ja Yhdysvaltojen välistä yhteistyötä vaihtokursseihin liittyen?
How do you evaluate EU/US cooperation in the field of exchange rates?
Voivatko keskuspankit mielestänne taistella tehokkaasti liiallisia heilahteluja vastaan?
Do you think that Central Banks are able to fight efficiently against excessive volatility?
Kuinka merkittävinä pidätte tässä yhteydessä Yhdysvaltain kaksoisvajeen aiheuttamia vaaroja?
What importance do you give in this context to the dangers posed by the twin US deficits?
Pitäisikö euron kansainvälistä asemaa mielestänne edistää?
Do you think that the international role of the Euro should be encouraged?
Euron heikkeneminen dollariin nähden vuonna 2005 ja vuoden 2006 alussa kuvastaa ensi sijassa Yhdysvaltain talouden vahvuutta.
Devaluation of the euro in 2005 and at the beginning of 2006 in relation to the US dollar reflects in the first instance the strength of the US economy.
Samalla kun kehitystä voidaan osittain selittää lyhytaikaisilla suuntauksilla, esimerkiksi uusilla tiedoilla suhdannevaihtelusta euroalueella Yhdysvaltoihin verrattuna ja odotuksilla korkoeron kehityksestä, painetta dollarin alenemiseen loi vuodesta 2002 vuoteen 2004 saakka pääasiassa huoli Yhdysvaltain vaihtotase- ja julkisen talouden alijäämän suuruudesta ja kestosta.
While some of these developments can be explained by short-term tendencies, for example new data on economic trends in the euro area in comparison with the United States and the expected trends in interest differentials, the downward pressure on the US dollar between 2002 and 2004 was essentially driven by concerns about the size and continued existence of America’s balance of trade deficit and its budgetary deficit.
Itä-Aasiassa suhteessa dollariin käytettävien valuuttakurssijärjestelmien vuoksi euro on jo vaikuttanut hyvin paljon valuuttakurssimuutokseen ilman, että on merkkejä maailmantalouden epätasapainon korjaantumisesta.
Because of the exchange rate regime in East Asia vis-à-vis the US dollar, the euro has already made a considerable contribution to the adjustment of exchange rates, although there are no indications that global imbalances have been corrected.
Talous- ja finanssipoliittinen yhteistyötä Yhdysvaltain samoin kuin muiden tärkeiden globaalien yhteistyökumppaneiden kanssa hoidetaan hyväksi koettujen kanavien kautta, joihin kuuluvat säännölliset tapaamiset G7- ja G20-ryhmän ja IMF:ssä toteutettavan monenvälisen valvonnan puitteissa.
Cooperation on economic and financial policy with the United States and with other important global partners follows established channels, including regular meetings in the context of G7 and G20, and multilateral supervision with the IMF.
Näille foorumeille on ominaista tietojenvaihto ja tiedottaminen maailmantalouden ongelman keskeisistä syistä sekä yhteiset politiikkaa koskevat suositukset.
These forums are marked by the exchange of information and agreement on the essential reasons for problems in the world economy, and joint policy recommendations.
Tämä lähestymistapa globaalien ongelmien ratkaisemiseksi on osoittautunut hyödylliseksi, koska se rohkaisee kaikkia osapuolia vaikuttamaan siihen, että maailmantaloudelle viime vuosina ominainen epätasapaino voitaisiin korjata.
This approach to solving global problems has proved to be useful, inasmuch as it encourages all of the participants to contribute to the smooth adjustment of the global imbalances which have characterised the world economy in recent years.
Jaan yleisen käsityksen, että valuuttakurssien pitäisi kuvastaa talouden perustekijöitä ja etteivät liiallinen vaihtelu ja äkilliset valuuttakurssimuutokset ole toivottavia, koska ne vaikuttavat haitallisesti talouskasvuun.
I share the general view that exchange rates should reflect fundamental economic data and that excessive volatility and abrupt movement in exchange rates are undesirable because they have an adverse affect on economic growth.
Äkilliset valuuttakurssimuutokset vaikuttavat voimakkaasti myös rahoitusmarkkinoihin ja vaikeuttavat keskuspankkien arvioita keskipitkän aikavälin inflaationäkymistä.
Abrupt movement in exchange rates also affects financial markets and makes it difficult for central banks to assess medium-term perspectives on inflation.
Maailmantalouden epätasapainon kannalta kansainvälisessä yhteisössä on yksimielisyys sitä, että jokaisen maan ja jokaisen talousalueen olisi edistettävä maailmantalouden epätasapainon asteittaista muuttamista.
As regards these global imbalances there is a consensus in the international community that each country and each economic region should contribute to a gradual adjustment of global imbalances.
Yhdysvaltain osalta tämä merkitsee puuttumista sen vaihtotaseen alijäämään supistamalla julkisen talouden alijäämää ja edistämällä yksityistä säästötoimintaa.
For the United States this means tackling its balance of trade deficit by removing the budgetary deficit and promoting private savings.
Eurooppa ja Japani voivat vaikuttaa maailmantalouden epätasapainon muuttamiseen vahvistamalla kasvupotentiaaliaan tekemällä hyödyke- ja tuotantotekijämarkkinoita koskevia rakennemuutoksia.
Europe and Japan can contribute to adjusting global imbalances by reinforcing their potential for growth by means of structural reforms in goods and factor markets.
Erityisesti on tärkeää pyrkiä joustavampiin valuuttakursseihin merkittävissä nousevan talouden maissa.
And, not least, greater flexibility in exchange rates remains a priority in the important emerging countries.
Olen henkilökohtaisesti vakuuttunut siitä, että panemalla ajoissa ja vakuuttavasti täytäntöön nämä suositukset voitaisiin luoda sellainen talouden toimintaympäristö, joka edistäisi maailmantalouden epätasapainon vähentämistä.
I am personally convinced that the prompt and serious implementation of these political recommendations would create a global and economic environment, which would be essential to the smooth removal of global imbalances.
Keskuspankkien kyvystä torjua valuuttakurssivaihtelua olen sitä mieltä, että suuren ja suhteellisen suljetun talousalueen, kuten euroalueen, on kohtuutonta pyrkiä suoraan tai epäsuoraan johonkin valuuttakurssitavoitteeseen.
As far as the ability of the central banks to combat excessive exchange rate volatility is concerned, I believe that it is inappropriate for the monetary policy of a large and relatively closed economic region like the euro area to pursue an exchange rate objective either implicitly or explicitly.
Sellainen politiikka voisi johtaa konflikteihin hintavakauden tavoitteen kanssa.
A policy of this kind might result in conflict with the objective of price stability.
Suuret keskuspankit, kuten EKP, voivat tehdä osuutensa kansainvälisen rahoitusjärjestelmän vakauden hyväksi rajoittamalla valuuttakurssivaihtelua hintavakauteen tähtäävällä rahapolitiikalla.
The contribution which the large central banks such as the ECB can make to the stabilisation of the international financial system consists in limiting exchange rate volatility by means of monetary policy with the aim of price stability.
EKP seuraa tietenkin tarkasti valuuttakurssikehitystä, koska sillä voi olla vaikutuksia tulevaan hintakehitykseen.
Certainly the ECB is monitoring exchange rate trends very closely, as they may have an impact on future price trends.
Valuuttojen käyttöä kansainvälisesti määräävät olennaisilta osin taloudellisten toimijoiden päätökset.
The international use of currencies is essentially determined by the decisions of market participants.
Siksi EKP:llä on neutraali asenne euron kansainvälistämiseen, toisin sanoen EKP ei sen enempää estä kuin edistäkään euron käyttöä kansainvälistä käyttöä.
The ECB therefore adopts a neutral position as regards the internationalisation of the euro, i.e. it neither obstructs nor promotes the internationalisation of the euro.
Myös tässä pätee, että EKP voi parhaiten vaikuttaa euron kansainväliseen käyttöön uskottavalla politiikalla, joka edistää ja vahvistaa luottamusta yhteiseen valuuttaan.
Here, too, it is true to say that the best contribution which the ECB can make to the international use of the euro is a credible policy which promotes and strengthens confidence in a common currency.
Millaisia muutoksia odotatte tapahtuvan erityisesti inflaatioasteen suhteen sen jälkeen, kun Yhdysvaltain keskuspankin johtokunnan puheenjohtajaksi nimitettiin äskettäin Ben Bernanke, ja miten tällaiset muutokset voisivat vaikuttaa Euroopan rahaliittoon ja EKPJ:n rahapolitiikkaan?
What changes do you expect from the recent nomination of Ben Bernanke as chairman of the Fed Board notably concerning the inflation rate and what could be their impact on the European monetary union and the ESCB monetary policy?
Ei ole minun asiani spekuloida sillä, muuttuuko Yhdysvaltain keskuspankin rahapolitiikka mahdollisesti tulevaisuudessa.
It is not for me to speculate on any prospective change in the Fed’s monetary policy.
Yhdysvaltain keskuspankin uusi pääjohtaja on toistuvasti korostanut jatkuvuuden säilyttämistä.
The Fed’s new chairman has repeatedly emphasised that he will maintain continuity.
Edeltäjänsä tavoin hän on alusta pitäen vahvistanut: "….. (to) maintain our focus on long-term price stability as monetary policy’s greatest contribution to general economic prosperity and maximum employment".
Like his predecessor, he has made it clear from the start that he intends ‘… (to) maintain our focus on long-term price stability as monetary policy’s greatest contribution to general economic prosperity and maximum employment.’
Tämä osoittaa, että vallitsee laaja yksimielisyys siitä, että hintavakauden säilyttäminen on paras tapa, jolla keskuspankit voivat tukea talouskasvua ja työllisyyttä.
This shows that there is a broad consensus that price stability is the most effective contribution which central banks can make to economic growth and employment.
Molempien talousalueiden – euroalueen ja Yhdysvaltain – kannalta on tulevaisuudessa tärkeää jatkaa kahdenvälisen yhteistyön ja vuoropuhelun perinnettä ja näihin liittyen vaihtaa keskenään tietoja, ajatuksia ja analyyseja.
It will be of considerable importance to both economic regions – the euro area and the United States – to continue the tradition of bilateral cooperation and dialogue by means of reciprocal information, the exchange of ideas and analysis.
Miten arvioitte renminbin tilannetta?
How do you evaluate the situation of the renminbi ?
Kannatan täysin G7-maiden valtiovarainministerien ja keskuspankkien pääjohtajien poliittisia lausuntoja ja erityisesti suosituksia, joita he ovat antaneet vuosista 2003–2004 lähtien Aasian nousevan talouden maille.
I fully share the policy statements and in particular the recommendations of the G7 Finance Ministers and Central Bank Governors who have been making them to emerging nations in Asia since 2003/2004.
Kuten G7-maat muotoilivat, valuuttakurssien joustavuuden lisääminen on toivottavaa ennen kaikkea siellä, missä joustavuutta puuttuu, sillä joustavammat valuuttakurssit auttaisivat maailmantaloutta toimimaan paremmin sekä tukisivat osaltaan maailmantalouden epätasapainon vähentämistä.
As G7 put it, greater flexibility in exchange rates is particularly desirable wherever such flexibility is lacking.
Kiinan viranomaiset yhtyvät näkemykseen, jonka mukaan olisi edettävä kohti joustavampia valuuttakursseja.
For this would help the world economy to function more effectively, and help limit any further increase in global imbalances.
Tämän osoittivat Kiinassa viime kuukausina toteutetut valuuttamarkkinauudistukset.
The aim of moving towards greater exchange rate flexibility is shared by the Chinese authorities, as was demonstrated by the reforms in China’s foreign exchange market in recent months.
Ne aloitettiin 21. heinäkuuta 2005 muuttamalla valuuttakurssijärjestelmää ja niitä täydennettiin institutionaalisilla toimenpiteillä rahoitusjärjestelmän valmistelemiseksi kohti markkinatekijöiden perusteella määräytyviä valuuttakursseja.
These were initiated with a change in the exchange rate regime on 21 July 2005, and augmented by institutional measures to prepare the financial system for more market-determined exchange rates.
Miten voidaan lisätä entisestään euroalueen ja sen valuutan merkitystä etenkin kansainvälisissä rahoituslaitoksissa?
How can the influence of the Euro area and its currency be further enhanced, in particular in international financial institutions?
Kuten vastauksessani kysymykseen B 18 jo totesin, euroalueen edustus ja vaikutusvalta kansainvälisissä rahoituslaitoksissa määräytyy sen mukaan, kuinka pitkälle yksittäiset politiikan alat (raha-, valuuttakurssi-, talous- ja budjettipolitiikka) ovat tällä hetkellä yhdentyneet Euroopassa.
As has already been explained in the answer to Question B 18, the representation and influence of the euro area in international financial institutions is determined by the current level of integration in individual policy areas (monetary, exchange-rate, economic and budgetary policy) in Europe.
Näin ollen velvollisuudet hoidetaan joko ylikansallisella tai kansallisella tasolla.
The responsibilities are accordingly exercised at either supranational or national level.
Nähdäkseni euroalueen maiden ensisijaisena tavoitteena olisi oltava niiden yhteisen painoarvon ja vaikutusvallan maksimointi kansainvälisissä rahoituslaitoksissa.
To my mind it should be the prime objective of the euro nations to maximise their combined weight and their influence in international financial institutions.
Samanaikaisesti on myös perusteltua kehottaa lisäämään kehittyvien nopean talouskasvun maiden painoarvoa.
At the same time the call for greater importance for ambitious emerging countries is also legitimate.
Kumpikin näkökohta on syytä ottaa huomioon uudistettaessa kansainvälistä rahoitusjärjestelmää.
Both factors should be taken into account in the context of a reform of international financial architecture.
Poliittisen yhdentyminen nykytila rajoittaa euroalueen maiden yhteisten, vakuuttavien ja johdonmukaisten kantojen laatimista.
The present level of political integration restricts the development of common, convincing and inherently consistent positions for the euro countries.
Tämän vuoksi tiivis yhteistyö on keskeinen väline, jonka avulla laaditaan yhteisiä kantoja ja pyritään vaikuttamaan kansainväliseen keskusteluun.
For that reason close coordination remains for them the essential instrument for developing common positions, and for attempting to influence international dialogue.
Euroalueen maat koordinoivat jo nyt toimiaan erittäin tiiviillä ja tehokkaalla tavalla.
This coordination between euro countries is already very close and intensive.