natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vaikka jäsenvaltioiden välinen lähentyminen onkin lisääntynyt viime vuosina, jäsenvaltioiden sisäiset erot ovat kasvaneet.
While narrowing of gaps between Member States has certainly progressed in recent years, the development gaps within Member States have widened.
Alueiden väliset ja alueiden sisäiset erot ovat kasvaneet monilla aloilla, oli sitten kyse työllisyydestä, tuottavuudesta, tuloista, koulutustasosta tai innovaatiokapasiteetista.
The widening of regional and infraregional disparities can be observed in a number of areas, whether in terms of employment, productivity, income, education levels or innovation capacity.
Tietyillä kehittyneimmillä alueilla on alkanut esiintyä hyvin heikkoa ja jopa negatiivista kasvua.
Some of the most developed regions are even beginning to experience very weak, or even negative, growth rates.
Näiden alueiden olisi sopeuduttava maailmankaupan kilpailupaineeseen kehittämällä innovaatiotaloutta ja korkeaa teknologiaa.
These regions will have to adapt to the pressures of world trade by developing innovative, high-technology economies.
Usein demografiset muutokset, erityisesti väestön vanheneminen, koettelevat pahiten juuri kyseisiä alueita.
Often these regions are also the most affected by demographic change, particularly the ageing of their populations.
Väestön väheneminen korostaa taloudellisia ongelmia, koska alueellinen ostovoima laskee, ja erityisesti koulutettu työvoima muuttaa pois näiltä alueilta.
Depopulation accentuates economic problems, since regional purchasing power goes down and the qualified workforce emigrates from these regions in large numbers.
Koheesiopolitiikalla on vastattava tähän merkittävään haasteeseen demografisen ja alueellisen tasapainon säilyttämiseksi Euroopan unionissa.
Cohesion policy must respond to this major challenge so that the demographic and territorial balance of the EU is maintained.
Kertomus sisältää myös kiinnostavan vertailun pääasiallisiin maailmanlaajuisiin kilpailukumppaneihin.
The report also carries out an interesting comparison with the EU’s main global competitors.
Näyttää siltä, että BKT:ssä asukasta kohti mitatut alueelliset erot ovat huomattavasti suurempia 27 jäsenvaltion EU:n kuin Yhdysvaltojen tai Japanin sisällä: kaikilla Yhdysvaltojen osavaltioilla ja 40:llä Japanin 47:stä alueesta BKT asukasta kohti ylittää Euroopan unionin keskiarvon.
From this it emerges that regional disparities, measured in terms of per-capita GDP, are much more marked within the EU-27 than in the United States or Japan: all the states of the USA, and 40 of the 47 regions of Japan, have a per-capita GDP that is higher than the EU average.
Sen sijaan Kiinan BKT asukasta kohti on vain viidenneksen yhteisön keskiarvosta, ja Intiassa vastaava luku on kahdeksasosa.
In China, on the other hand, per-capita GDP barely reaches one fifth of the Community average, and in India one eighth.
Kauden 2007–2013 varojen suuntaaminen Lissabonin strategiaan
Steering 2007-2013 funds towards the Lisbon Strategy
Rakennerahaston ohjelmakauden 2007–2013 varat otettiin virallisesti käyttöön 27 jäsenvaltioon laajentuneessa Euroopan unionissa 1. tammikuuta 2007.
The new programming of the structural funds for 2007-2013 was officially launched in a Europe enlarged to include 27 Member States on 1 January 2007.
Neljännessä koheesiokertomuksessa osoitetaan, että tutkimukseen ja kehittämiseen tehtävissä investoinneissa on valtavia eroja: 27 alueella ylitetään Barcelonan tavoite, jonka mukaan kolme prosenttia BKT:sta on käytettävä tutkimukseen ja kehittämiseen, mutta yli sadalla alueella tutkimus- ja kehittämiskulut eivät ole edes yhtä prosenttia.
The 4 th cohesion report shows up enormous disparities in research and development investment: while 27 regions exceeded the Barcelona objective of spending more than 3% of GDP on research and development, in more than 100 regions expenditure on research and development did not even reach the level of 1%.
Tarkistetun Lissabonin strategian puitteissa on otettu käyttöön järjestelmä, jossa kyseiseen menettelyyn liittyviä määrärahoja jaetaan osoittamalla varoja tiettyyn tarkoitukseen.
In the framework of the revised Lisbon Strategy, an earmarking system has therefore been introduced in order to steer appropriations towards expenditure in this area.
Vaikka koheesiopolitiikalla on osaltaan rahoitettava innovaatiota ja tukimusta Lissabonin strategian puitteissa, varojen jakamiseen tarvitaan joustava lähestymistapa alueiden tasapainoisen kehityksen varmistamiseksi.
But, while cohesion policy must make its contribution to innovation and research in the framework of the Lisbon Strategy, a flexible approach to earmarking funds is needed in order to ensure balanced development of territories.
Koheesiopolitiikan mieltäminen Lissabonin strategian rahoitusvälineeksi ei nimittäin mahdollista koheesiopolitiikan tavoitteiden sen paremmin kuin Lissabonin strategiankaan tavoitteiden saavuttamista.
This because to regard cohesion policy as a financial instrument of the Lisbon Strategy would mean that neither the objectives of cohesion policy nor those of the Lisbon Strategy were achieved.
Koheesiopolitiikan väliarvioinnin heikkojen tulosten ja 27 jäsenvaltion EU:n talousarvion muodostamien rajoitusten takia koheesiopolitiikan ensimmäisenä tavoitteena ei ole mahdollistaa EU:n kehittymistä maailman kilpailukykyisimmäksi tietoon perustuvaksi taloudeksi.
Given the weak results brought to light by the mid-term review, but also because it is subjected to serious constraints under the European budget in a Europe of 27, the cohesion policy does not have as its first objective the goal of making Europe the most competitive knowledge-based economy in the world.
Tämä on yksi syistä, joiden takia rakennepolitiikkaa ei pidä toteuttaa rajatuista ja teemakohtaista näkymistä käsin, vaan on sovellettava lähestymistapaa, jossa se yhdistetään Euroopan unionin muihin politiikanaloihin ja jäsenvaltioiden harjoittamaan julkiseen politiikkaan.
This is one of the reasons why structural policies must not be situated within a perspective that is compartmentalised by topic, but rather within an approach that is integrated with the other policies of the Union and the public policies pursued by the Member States.
Alueellisen agendan ja Leipzigin peruskirjan hyväksyminen Leipzigissä 24.–25. toukokuuta 2007 pidetyssä ministerikokouksessa on tärkeä askel yhdennetyn lähestymistavan edistämisessä.
The adoption of the European Territorial Agenda (ETA) and the Leipzig Charter on Sustainable European Cities at the ministerial meeting in Leipzig on 24 and 25 May 2007 was an important step in promoting the integrated approach.
On toivottavaa, että tavoitteet johtavat konkreettisen toimintaohjelman hyväksymiseen alueellisen ulottuvuuden paremmaksi sopeuttamiseksi kaikkiin julkisen politiikan aloihin, niin yhteisön tasolla kuin kansallisellakin tasolla.
Their objectives should be achieved through the adoption of a programme of concrete action and implementation, such that the territorial dimension will be better integrated into all public policies, both Community and national.
alueellisen koheesion suunnan säilyttäminen
Continuing to steer towards territorial cohesion
Vuonna 2004 pääkaupunkialueet tuottivat keskimäärin 32 prosenttia edustamansa valtion BKT:sta, vaikka niissä asui vain 22 prosenttia väestöstä.
In 2004, for example, the capital-city regions generated an average of 32% of their countries’ GDP, while representing 22% of the population.
Kyseinen ilmiö on vieläkin räikeämpi ja voimakkaammin kehittyvä uusissa jäsenvaltioissa.
This is a very noticeable phenomenon, and is most marked in the new Member States.
Vaikka julkinen politiikka pysyykin muuttumattomana, mainitut alueelliset erot kasvavat väistämättä tulevaisuudessa.
If public policies remain unchanged, these territorial disparities can only become still more marked in the future.
Alueiden muutoksia koskeva Euroopan aluesuunnittelun seurantakeskuksen (ORATE) tutkimus ” Les devenirs du territoire ”
The ESPON report ‘Scenarios on the Territorial Future of Europe (Territorial Futures)’
Se mahdollistaa vertailun kahden pitkän aikavälin aluekehitystä koskevan ennusteen välillä.
It compares two long-term territorial development scenarios.
Ainoastaan kilpailukykyyn keskittyvä ennuste tuottaa toteutuessaan enemmän talouskasvua ja uutta teknologiaa, mutta sen aiheuttamat korkeammat ympäristö- ja sosiaalikulut saattavat pitkällä aikavälillä haitata taloudellista ja sosiaalista suoriutumista.
One of the scenarios, which is geared to competitiveness alone, would be likely to engender stronger economic growth and the emergence of new technologies, but would bring with it higher environmental and social costs that would, in the long term, have unfavourable economic and social effects.
Sen sijaan koheesioon keskittyvän ennusteen myötä esiin nousee malli, joka on monimuotoisempi kaupunkialueiden mahdollisten vetonaulojen ja keskittymismahdollisuuksien osalta.
On the other hand, a scenario geared towards cohesion gives rise to a more diffuse model as far as the attraction and polarisation potentials of metropolitan areas are concerned.
Sen myötä voi muodostua monia suorituskykyisiä alueita sekä Euroopan sydämessä että enemmän tai vähemmän syrjäisillä alueilla.
Several high-performing zones of integration could emerge, both in the heart of Europe and in the more outlying regions.
Tämän takia on tärkeää suunnata kulut vielä tehokkaammin hankkeisiin, joilla jäsennellään alueiden vetovoimaa .
It is for this reason that expenditure needs to be steered even more effectively towards projects geared towards enhancing the attractiveness of all territories.
Ei pidä unohtaa, että EU:n suuri etu kilpailukyvyn alalla on sen moninaisuudessa.
We must not forget that one of Europe’s great advantages in terms of competitiveness is its diversity.
Tätä ei voida jättää huomiotta tasapainoisessa ja kestävässä kehityksessä, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon alueiden tarpeet.
Balanced, sustainable development which takes account of properly identified territorial needs must not ignore this fact.
Euroopan unionin aluepolitiikkaa on siis harjoitettava tiiviissä kumppanuudessa alueellisten toimijoiden kanssa, ja sitä on koordinoitava yhdessä muun kansallisen ja EU:n tason politiikan kanssa.
The Union’s regional policy must therefore be pursued in close partnership with the regional players and in coordination with other national and European policies.
Tässä yhteydessä on aiheellista tutkia, ovatko komission toteuttamat yhteisön strategisiin suuntaviivoihin, kansallisiin strategisiin viitekehyksiin ja toimintaohjelmiin liittyvät rakenteet paras mahdollinen keino todellisen monitasoisen hallinnon saavuttamiseksi ja alueellisten tarpeiden kartoittamiseksi.
In this context, it would be useful to see whether the architecture put in place by the Commission: Community strategic guidelines – national strategic framework of reference – operational programmes – represents the best possible way to achieve genuinely multi-level governance and proper identification of territorial needs.
Uudet alueelliset haasteet ja EU:n talousarvio
New territorial challenges and the EU budget
Neljännessä koheesiokertomuksessa todetaan, että alueelliset ja alueiden väliset erot ovat selvästi suurempia EU:ssa kuin Yhdysvalloissa tai Japanissa.
The fourth report demonstrates that regional and interregional disparities are much more marked in the EU than in the United States or Japan.
Vaikka 12 uuden jäsenvaltion lähes samanaikainen liittyminen on hiukan sekoittanut tilastoja, alueelliset haasteet ovat kuitenkin huolestuttavia, oli sitten kyse talouskehityksestä, teknologisesta kehityksestä, saatavuuskysymyksistä tai elämänlaadusta.
Even though the virtually simultaneous arrival of 12 new Member States caused some turmoil in the statistics, there is no doubt that the territorial challenges to be met are formidable, whether in terms of economic and technological development, accessibility or quality of life.
Tämän lisäksi on uusia, tulevina vuosina korostuvia haasteita: väestön keskittyminen kaupunkeihin, mikä aiheuttaa ruuhkaa ja johtaa kaupungeissa sosiokulttuurista integraatiota koskeviin kysymyksiin; demografiset muutokset, jotka ilmenevät ennen kaikkea väestön ikääntymisenä; muuttoliikkeet; globalisaatiokehityksen jatkuminen ja maataloustuotteiden kysynnän kasvu; ilmastonmuutos, joka johtaa luonnonkatastrofien riskin lisääntymiseen tietyillä alueilla; ja energian hinnannousu.
Into this situation have come new factors, which will loom larger still in the years to come: urban concentration, bringing problems of congestion and issues of sociocultural integration in the cities; changing demographics, taking the form above all of an ageing population; migratory movements; continuing globalisation and increasing demand for agricultural products; climate change, leading to greater vulnerability to natural disasters for some regions, as well as rising energy prices.
Nämä uudet haasteet muodostavat uuden ulottuvuuden aluekehitykseen, ja niiden takia rakennepolitiikan säilyttäminen vuoden 2013 jälkeen on välttämätöntä.
These new challenges bring a new dimension to territorial development, making it essential that structural policies are maintained after 2013.
On tärkeää olla keskittymättä pelkästään uusiin jäsenvaltioihin, koska myös 15 jäsenvaltion EU kohtaa erittäin merkittäviä haasteita, jotka on kohdattava Lissabonin strategiaa laajemmalla lähestymistavalla.
It is necessary, therefore, not to focus exclusively on the new Member States, since these challenges are also very important for the EU of 15 and call for a broader approach than that of the Lisbon Strategy.
Lisäksi neljännen kertomuksen johtopäätökset koheesiopolitiikan tulevista haasteista todistavat, että ”BKT asukasta kohti” -indikaattorin lisäksi on tarpeen laatia uusia indikaattoreita, joilla voidaan paremmin kuvata kunkin alueen todellisuutta ja nykyistä koheesiota.
Furthermore, the fourth report’s conclusions on future challenges to be faced by cohesion policy prove that new indicators supplementing per-capita GDP must be devised, which will be better able to depict the territorial realities of each region and the degree of cohesion already in existence on the ground.
On tärkeää sisällyttää rakennepolitiikkaan nämä uudet haasteet ja osoittaa tähän tarvittavat varat, koska alueellisen koheesion taso riippuu yhä enemmän koheesiopolitiikan alueellisista vaikutuksista ja tavasta, jolla ne otetaan huomioon julkisessa politiikassa.
It is essential that the structural policies should incorporate the new factors and allocate the necessary resources to them, since the level of territorial cohesion will depend increasingly on their territorial impact and on the way in which they are taken into account by public policy.
On kiinnostavaa panna merkille, että Kiinan ja Venäjän kaltaiset valtiot ovat osoittaneet uutta ja kasvavaa mielenkiintoa EU:n koheesiopolitiikkaa kohtaan keinona taata tasapainoinen aluekehitys.
It is interesting to note the new and growing attention being shown by countries such as China and Russia to the EU’s cohesion policy as a means of achieving balanced regional development.
Nykyisellään alueellinen kehittäminen edustaa noin kolmasosaa EU:n talousarviomenoista, ja vuonna 2008 siitä tulee menoiltaan suurin budjettikohta.
The cohesion policy currently accounts for about one third of expenditure within the EU budget and, in 2008, it will become the largest item of budgetary expenditure.
Huolimatta laajentumisesta ja uusista alueellisista haasteista, määrärahat kuitenkin vähenevät suhteessa EU:n BKT:hen.
Nonetheless, despite enlargement and the new territorial challenges, the volume of funds is decreasing in relation to the EU’s GDP.
Komission arvioiden mukaan vuonna 2013 koheesioon liittyvät menot olisivat vain 0,35 prosenttia BKT:sta, mikä vastaa 1990-luvun alun tasoa.
According to the Commission’s estimates, by 2013 the expenditure linked to cohesion will represent only 0.35% of GDP, which would correspond to the level at the beginning of the 1990s.
Koheesiota käsittelevä neljäs kertomus osoittaa, että rakenneohjelmien lisäarvo ei kuitenkaan ilmene pelkistä luvuista.
And yet, as the fourth report on cohesion shows, the added value of the structural programmes cannot be seen in terms of figures alone.
Tehtäessä yleistarkistusta Euroopan unionin kauden 2008–2009 talousarviolle koheesiopolitiikkaa olisi tarkasteltava ennen kaikkea Euroopan yhdentymiseen tuomansa panoksen kautta, ei siis ainoastaan määrärahojen jakamisen välineenä, jolloin koko Euroopan yhdentymishanke on suuressa vaarassa joutua kyseenlaistetuksi.
When the EU budget’s health check is carried out in 2008-2009, the cohesion policy must be perceived first and foremost in terms of its contribution to European integration, and not simply as a redistribution tool.
Tässä yhteydessä on syytä suhtautua myönteisesti alueellisen agendan hyväksymiseen viime toukokuussa.
Failing this, there is a great risk that the European project itself will be put in danger.
Kyseessä on tavattoman tärkeä etenemissuunnitelma, jonka avulla neuvostossa ja kunkin puheenjohtajavaltion tasolla tullaan tietoisiksi alueellisen koheesion poliittisista painopistealueista.
Against this background, the rapporteur welcomes the adoption in May 2007 of the European Territorial Agenda, which provides an indispensable road-map for the emergence of a realisation, at the level of the Council and of every EU Presidency, of territorial cohesion as a political priority.
Tulevaisuutta varten, ennen vuotta 2013 ja erityisesti sen jälkeen, Euroopan unioni tarvitsee kestävän ja dynaamisen aluepolitiikan
For the future, before and, above all, after 2013, a durable, dynamic regional policy is needed in the European Union:
– onnistuakseen uusien jäsenvaltioiden lähentämisessä sekä taatakseen alueellisen tasapainon koko Euroopassa,
– in order to achieve convergence of the new Member States, while guaranteeing territorial balance throughout Europe
– edistääkseen tehokkaasti Lissabonin (ja Göteborgin) strategian toteuttamista ja luodakseen vastapainoa Lissabonin strategian ylikorostamiselle, joka saattaisi johtaa uusiin eroavaisuuksiin,
– in order to accompany the Lisbon (and Göteborg) Strategy effectively, but also to counterbalance any excessive ‘lisbonisation’, which would be a factor of new disparities
– tukeakseen alakohtaista politiikkaa sekä ennen kaikkea taatakseen EU:n politiikanaloille yhtenäisen lähestymistavan,
– in order to support sectoral policies, but, first and foremost, guarantee an integrated approach in the Union’s policies
– herätelläkseen eurooppalaisia tukemaan Euroopan unionin rakentamista sekä ennakoidakseen kriisitilanteita ja osallistuakseen niiden käsittelemiseen,
– in order to encourage Europeans to stand behind the construction of the European Union and also to enable Europe to prevent, or help deal with, crisis situations
– lieventääkseen unionin vakavimpia rakenteellisia epäkohtia (syrjäisimmät alueet, saaret, vuoristot, pohjoiset alueet jne.) sekä vastatakseen merkittävimpiin uusiin haasteisiin: ilmasto, energia ja kestävä kehitys, väestörakenne, kaupunkikehitys jne.,
– in order to remedy the most serious structural handicaps within the Union (very remote regions, mountainous areas, most northerly regions, etc.) and to meet major new challenges: climate change, energy and sustainable development, demography, urban development, etc.
– edistääkseen monitasoista hallintoa, joka ulottuu Euroopan tasolta alueisiin, ja kehittääkseen yhteistyötä alueiden ja valtioiden välillä sekä rajaseuduilla ja saattaakseen alueellisen koheesion yhteisön ensisijaiseksi tavoitteeksi.
– in order to promote multi-level governance, of Europe and the regions, and to develop interregional, transnational and cross-border forms of cooperation, and make territorial cohesion a high-priority Community objective.
neljännestä kertomuksesta taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta
on the 4th report on Economic and Social Cohesion
5. panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin on esittänyt vuosikertomuksessaan 2006 (6. luku, 6.39 kohta) runsaasti kritiikkiä rakennerahastojen täytäntöönpanosta, etenkin virheiden suuresta osuudesta, joka nousi vähintään 12 prosenttiin myönnetystä osarahoituksesta;
Notes that in its annual report for the financial year 2006 (chapter 6, paragraph 6.39) the Court of Auditors sets out a large number of criticisms concerning the implementation of the Structural Funds, in particular with regard to the high error rate, which amounts to at least 12% of the co-financing awarded;
8. muistuttaa, että rakennepolitiikan toteutuksessa havaitut viiveet johtuvat muun muassa liian jäykistä menettelyistä ja että olisi näin ollen harkittava menettelyjen yksinkertaistamista ja vastuun ja toimivallan jakamista selkeällä tavalla EU:n ja jäsenvaltioiden kesken;
Points out that the delays in implementing structural policy are due in part to the procedures being too rigid and that, consequently, consideration should be given to simplifying those procedures and clearly dividing responsibilities and competences between the EU and the Member States;
11. pyytää komissiota toteuttamaan kiireellisesti uuden ohjelmasuunnitelman ottaen huomioon periaatteet, jotka koskevat moitteetonta varainhoitoa, investointien kannattavuutta ja jäsenvaltioiden tosiasiallista mahdollisuutta hyödyntää varoja; korostaa myös jäsenvaltioiden ja hallintoviranomaisten merkittävää roolia maksupyyntöjen toimittamisessa ajallaan ja sääntöjen mukaisesti;
Calls on the Commission urgently to implement the new programming, taking into account the principle of sound financial management, the need to ensure a return on investments and the effective absorption capacity of the Member States; stresses, too, the important role of the Member States and management authorities in ensuring that payment requests are submitted on time and in accordance with requirements;
14. kehottaa komissiota analysoimaan seuraavissa kertomuksissaan, missä määrin eri välineet ja politiikat, kuten koheesiopolitiikka, ovat edistäneet taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta; katsoo, että saavutuksia ja ongelmia on tarpeen analysoida kaikilla tärkeillä aloilla, etenkin Lissabonin strategian alalla.
Calls on the Commission to analyse in its next reports the extent to which different instruments and policies, including cohesion policy, have contributed to the progress achieved in the field of economic and social cohesion; achievements and problems need to be analysed in all important fields, in particular that of the Lisbon strategy.
Kalatalousvaliokunta pyytää asiasta vastaavaa kalatalousvaliokuntaa sisällyttämään seuraavat ehdotukset päätöslauselmaesitykseen, jonka se myöhemmin hyväksyy:
The Committee on Fisheries calls on the Committee on Regional Development, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
2. korostaa jälleen YKP:n merkitystä edistettäessä rannikkoyhteisöjen sosioekonomista yhteenkuuluvuutta, paikallista kehitystä ja kulttuuriperinteitä;
Reiterates the importance of the common fisheries policy (CFP) for the promotion of socio-economic cohesion in coastal communities, of local development and of cultural traditions;
5. kehottaa edistämään kalastusalaa koskevalla EU:n rakennepolitiikalla tehokkaasti alan nykyaikaistamista ja kestävää kehitystä, työpaikkojen säilymistä sekä kalastajien oikeudenmukaista tulotasoa ja elin- ja työolosuhteiden parantamista;
Insists that EU structural policy for the fisheries sector must ensure the effective promotion of modernisation and sustainable development in the sector, job preservation, fair income levels and improved living and working conditions for fishermen;
Euroopan väestönkehityksestä
on the demographic future of Europe
Karin Resetarits , naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta
Karin Resetarits , Committee on Women’s Rights and Gender Equality
naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnaN LAUSUNTO (*)
OPINION of the Committee on Women's Rights and Gender Equality(*) 22
talous- ja raha-asioiden valiokunnaN LAUSUNTO
OPINION of the Committee on Economic and Monetary Affairs ............28
ALUEKEHITYSVALIOKUNNAN LAUSUNTO
OPINION of the Committee on Regional Development ..................................31