natgillin/translations-raw huggingface dataset:
EU:n hallitukset sopivat vuonna 1999 Amsterdamin sopimuksessa määräyksestä, että eläimiä pidetään pikemminkin "tuntevina olentoina" kuin tuotantoyksikköinä.
In 1999, European governments agreed in the Treaty of Amsterdam to a stipulation that animals be regarded as "sentient beings", rather than as units of production.
Euroopan parlamentti ilmaisi lokakuussa 2004 huolestuneisuutensa yhdestä eläinten kasvatusta koskevasta erityisseikasta, kun se kehotti komissiota päätöslauselmassaan P6_TA(2004)0043 vetämään pois asetusehdotuksen, jolla muutetaan asetuksen (EY) N:o 999/2001 (SANCO/3027/2004) liitettä IV, jotta kalajauhon käyttöä jatkettaisiin märehtijöiden (karja, lampaat ja vuohet) rehussa vuonna 2001 tehdyn väliaikaisen tauon, jota pidettiin BSE:n leviämisen estämiseksi hyväksyttyjen hätätoimien vuoksi, jälkeen.
In October 2004 the European Parliament expressed its concern on one particular aspect of animal husbandry when in Resolution P6_TA(2004)0043 it called on the Commission to withdraw its Draft Regulation amending Annex IV of Regulation 999/2001 (SANCO/3027/2004) to re-continue the use of fishmeal in ruminant (cattle, sheep and goats) feeds after a temporary stop since 2001 because of the emergency measures adopted at that time to prevent the spread of BSE.
· Onko märehtijöiden ruokkiminen kalajauholla luonnollista?
· Is it natural to feed fishmeal to ruminants?
Professori J. Webster (University of Bristol School of Veterinary Science, Yhdistynyt kuningaskunta) totesi kuulemistilaisuudessa, että pelkästään laiduntamiseen perustuva ruokavalio ei voi tukea sellaisen tuotannon tasoa, joka on kasvatettu keinotekoisesti, esimerkiksi nykypäivän lypsylehmä.
Professor J. Webster of the UK University of Bristol School of Veterinary Science stated at the Hearing that a diet based entirely on grazed pasture cannot support the level of production that has been artificially bred into (e.g.) the modern dairy cow.
Tämä ruokavalio alle puolet ravintovaatimuksista.
It will supply less than half of the nutrient requirements.
Eettisessä mielessä "luonnotonta" on ollut kasvattaa näin "epänormaalin" tuottavaa eläintä.
In an ethical sense, the ‘unnatural act’ has been to breed such an ‘abnormally’ productive animal.
Yhteiskunta on kuitenkin laajalti pitänyt tätä hyväksyttävänä menettelynä.
However, society at large has deemed this to be an acceptable procedure.
Tämä poistaa tuottajalta velvollisuuden tarjota näille eläimille ruokavaliota, joka on johdonmukainen niiden perimän mukaisten fyysisten tarpeiden kanssa.
This abrogates to the producer the responsibility to provide these animals with a diet consistent with their physiological needs as determined by their genotype.
Niitä ei voida tyydyttää pelkästään ruoholla.
These cannot be met from grass alone.
Professori Webster totesi, että minkä tahansa potentiaalisen rehulähteen (esimerkiksi kalajauhon) arvoa ei voida käsitellä erillään vaan ainoastaan olennaisena osana kokonaisruokavaliota.
Prof Webster stated that the value of any potential feed source (e.g. fishmeal) cannot be considered in isolation but only as a constituent of the overall diet.
Hyvän ruokavalion määritelmä sekä tieteelliseltä että eettiseltä pohjalta on sellainen, joka voi tyydyttää eläimen ravintotarpeet ja edistää myönteistä hyvinvointia.
The definition of a good diet, on both scientific and ethical grounds, is one that can “satisfy an animal’s nutritional needs and promote a positive state of well-being”.
Tarkemmin sanoen hyvän ruokavalion (ja hyvän ruokavalion tekevien ainesosien) olisi täytettävä seuraavat kriteerit:
More specifically, a good diet (and the ingredients that make up a good diet) should meet the following criteria:
Täten se täyttää hyvän ruokavalion ainesosan ensimmäisen vaatimuksen – se voi myötävaikuttaa huomattavasti tasapainotetun ruokavalion tarjontaan erittäin tuottavalle eläimelle, esimerkiksi korkeatuottoiselle lypsylehmälle tai emälampaalle, joka kantaa kahta tai useampaa karitsaa.
Thus it fulfils the first requirement for a good dietary ingredient – it can make a significant contribution to the provision of a balanced diet for a highly productive animal; e.g. a high yielding dairy cow or a ewe carrying two or more lambs.
Koska kalajauhon määrä märehtijän ruokavaliossa on pieni, on epätodennäköistä, että sillä on merkittävä vaikutus hyvää ruuansulatusta tai oraalista mielihyvää koskeviin kriteereihin, ellei eläimille anneta myös riittävästi ruohosta tai rehusta peräisin olevaa ravintokuitua.
Because the level of incorporation of fishmeal into ruminant diets is small, it is unlikely to have a significant effect on criteria of healthy digestion or oral satisfaction, provided the animals are also provided with an adequate source of dietary fibre from grass or forage.
Ei ole mitään todisteita siitä, että kalajauhon syöttäminen olisi kytköksissä prionitauteihin (tarttuviin spongiformistiin enkefalopatioihin) tuotantoeläimissä.
There is absolutely no evidence to link the feeding of fishmeal to prion diseases (TSEs) in any farm animal.
Täten tiukasti tieteelliseltä perustalta kalajauho täyttää kaikki tarvittavat kriteerit, jotta se voitaisiin luokitella hyväksi ruokavalion ainesosaksi kaikille tuotantoeläimille, myös märehtijöille.
Thus, on strictly scientific grounds, fishmeal meets all the necessary criteria to be classified as a good dietary ingredient for all farm animals, including ruminants.
Eettisesti ja poliittisesti on kuitenkin perusteltua kysyä, pitäisikö yhteiskunnan sallia terveellisen mutta "luonnottoman" eläintuotteen syöttäminen kotieläimille yleensä ja erityisesti märehtijöille.
It is however valid on ethical and political grounds to ask whether or not society should permit the feeding of safe but ‘unnatural’ animal products to farm animals in general and ruminants in particular.
Tässä yhteydessä on kiinnitettävä huomiota, että kun kasvavaa vasikkaa tai karitsaa kasvatetaan luonnollisesti laitumella emonsa kanssa, se aloittaa elämänsä täysin eläinperäisellä ruokavaliolla eli maidolla.
In this regard it is necessary to point out that when a growing calf or lamb is reared naturally at pasture with its mother, it begins life on a diet that is entirely of animal origin, i.e. milk.
Kun sen pötsi kehittyy, se saavuttaa asteittain kyvyn ottaa ravintoaineita ruohosta.
As its rumen develops, it progressively acquires the ability to derive nutrients from grass.
Se ei kuitenkaan pysty ainakaan ensimmäisen kasvuvaiheen aikana (esimerkiksi kunnes vasikka on noin yhdeksän kuukautta vanha) kasvamaan normaalisti ja terveellisesti vain pelkän ruohon avulla.
However for at least the first half of growth (e.g. until a calf is about 9 months of age) it cannot sustain normal healthy growth from grass alone.
Laitumella emonsa kanssa kasvava vasikka saa normaalitilassa suuren osuuden valkuaisaineistaan, tärkeistä rasvahapoistaan, mineraaleistaan ja vitamiineistaan maidosta.
In the natural state the growing calf at pasture with its mother obtains a high proportion of its protein, essential fatty acids, minerals and vitamins from milk.
Maito ohittaa pötsin ja kulkee ruokatorven kautta suoraan juoksutusmahaan, jossa se sulautuu samalla tavalla kuin sika tai ihminen sulattaisi maidon tai muut eläinperäiset elintarvikkeet.
This bypasses the rumen and is directed through the oesophageal groove directly into the abomasum where it is digested in the same way as milk or other foods of animal origin would be digested by a pig or human.
Kaupalliseen maatalouskäytäntöön liitetty luonnottomin teko on ollut ottaa vasikka pois emonsa luota hyvin varhaisessa iässä, millä kielletään siltä eläinperäinen korkealaatuinen ruoka.
The most unnatural act associated with commercial farming practice has been to remove the calf from its mother at a very early age thus depriving it of high quality food of animal origin.
Rehuseoksilla pyrittiin korvaamaan tämän ravinnollinen erhe luomalla ruokavalioita, joiden ravintoarvo on lähellä lehmänmaitoa.
Feed compounders sought to make up for this nutritional insult by formulating diets with a nutritional value close to that of cows’ milk.
Jälleen kerran kalajauhoa on käytetty korjaamaan "luonnoton" mutta hyväksyttävä lähestymistapa normaalissa maatalouskäytännössä.
Once again fishmeal has been used to remedy an ‘unnatural’ but acceptable feature of standard farm practice.
Nykyisin kotieläinten kasvatuksen lähes kaikki näkökohdat poikkeavat niiden luonnonmukaisista oloista.
Today almost every aspect of the husbandry of domestic animals differs from their condition in the wild.
Synteettisten aminohappojen käyttö sikojen ja siipikarjan ravinnossa ja viime aikoina märehtijöiden ravinnossa on ainakin "luonnotonta".
The use of synthetic amino acids in pig and poultry nutrition and, more recently, in ruminant nutrition appears at least “unnatural”.
Yhtä "luonnotonta" on nykyinen käytäntö ruokkia viljeltyä lohta soijapavuilla, mitä Euroopan unioni yhä enemmän kannattaa tutkimusohjelmissaan.
Equally “unnatural” is the current practice of feeding soybeans to farmed salmon, a practise being increasingly encouraged by the European Union through its research programmes.
On monia esimerkkejä siitä, että lehmät syövät eläinperäistä ravintoa luonnossa:
There are a number of examples of cows eating animal material in the wild:
· Lehmät syövät omat jälkeisensä ja fosforin puutteessa ne syövät luita – nämä kaikki tapaukset ovat esimerkkejä märehtijöistä, jotka kääntyvät eläinproteiinin puoleen ravinnollisessa stressissä.
· Cows eat their own afterbirth; cows eat bones when they are deficient in phosphorus (Pica)– all cases are examples of ruminants turning to animal protein at a time of nutritional stress.
· Rannoille pääsevät lehmät ja lampaat syövät rannalle huuhtoutuneita kaloja, mistä on esimerkkejä Rooman keisarikunnasta, uudesta maailmasta (USA) ja Islannista.
· Cows and sheep with access to beaches eat washed up fish, with examples from the Roman empire, the New world (USA), and Iceland
Kalajauhon tai kuivatun kalan syöttäminen proteiinilisänä ei ole äskettäinen käytäntö, joka on kehitetty modernissa tehomaataloudessa.
Feeding fishmeal or dried fish as a protein supplement is not a recent practice developed by modern intensive farming methods.
Kalajauhon syöttäminen juontaa 2 000 vuoden taakse.
The practice of feeding fishmeal goes back 2000 years.
Usko pienten kalajauhomäärien syöttämisen terveys- ja kuntoetuihin on kulkenut perinteisten karjankasvattajien sukupolvien läpi.
Belief in the health and condition benefits of feeding small quantities of fishmeal has been passed down through generations of traditional stockmen.
Ravitsemusalan tiedemiehet ovat osoittaneet edut ja sulautuvuuden 150 vuoden ajan.
Nutrition scientists have been demonstrating benefits and digestibility for 150 years.
Tuotantomärehtijät syövät halukkaasti kalajauhoa, ja sen ruuansulatus on erittäin helppoa.
Farmed ruminants consume fishmeal willingly and it is very easily digested.
· Kalajauhon rooli modernissa märehtijätuotannossa
· The role of fishmeal in modern ruminant production
Kalajauho suojelee eläimiä luonnolliselta stresseiltä ja raskauden heikentäviltä vaikutuksilta.
Fishmeal protects animals from natural stresses and the debilitating effects of bearing young.
Kalajauhoa esimerkiksi syötetään vuoristoalueiden emälampaille tärkeinä kausina ennen ja jälkeen poikimista, mikä vähentää huomattavasti emälampaiden ja karitsojen kuolemia etenkin epäsuotuisissa olosuhteissa.
For example fishmeal is fed to hill ewes (mother sheep) in the crucial pre- and post-lambing periods, substantially reducing ewe and lamb deaths , especially in adverse weather.
Eläinten lisääntymiseen erikoistunut emeritusprofessori John Robinson (SAC, Aberdeen) on arvioinut, että vuoristolampaiden kuolleisuus kaksinkertaistuisi 15 prosentista 30 prosenttiin tyypillisenä kevätpoikimiskaudella, jos kalajauhoa ei olisi.
Emeritus Professor of Animal Reproduction at SAC Aberdeen, John Robinson, has estimated that hill lamb mortality would double from 15% to 30% in a typical spring lambing period in the absence of fishmeal.
Yhdistyneen kuningaskunnan johtava eläinten hyvinvointijärjestö The Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals allekirjoittaa lampaille syntyvät hyvinvointiedut.
The welfare benefits to sheep are endorsed by the leading UK animal welfare organization, The Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals.
Koska kasvatettavat eläimet käyttävät tehokkaasti hyväkseen kalajauhoproteiinia, typin ja fosforin poistuminen ulosteissa on minimisoitu.
Because fishmeal protein is efficiently used by farm animals, nitrogen and phosphorus excretion in the faeces is minimised.
Tämä vähentää lietteen ympäristövaikutuksia.
This reduces the environmental impact of the slurry.
Myös ammoniakin tuotanto vähenee.
Ammonia production is also reduced.
Kalajauhossa on runsaasti sekä tärkeitä aminohappoja proteiinin muodossa että monityydyttämättömiä omega-3 rasvahappoja DHA ja EPA (PUFA) jotka ovat hyödyllisiä eläinten terveydelle ja hyvinvoinnille.
Crucially fishmeal is rich in both essential amino acids in the form of protein, and in the long chain polyunsaturated omega-3 fatty acids DHA and EPA (PUFAs) which provide health and welfare benefits to animals.
Kalajauholla ja -öljyllä ruokittujen tuotantoeläinten liha, maito ja munat ovat puolestaan elintarvikkeita, jotka hyödyttävät ihmisten terveyttä .
Meat, milk and eggs from farm animals fed on fishmeal and oil are, in turn, foods that benefit human health.
· Onko kalajauho vaarallista eläimille?
· Are there animal risks with fishmeal?
Kauhajauhon kieltämiselle sillä perusteella, että se saattaisi välittää BSE-tautia tai muita tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita, ei ole todisteita.
There is no evidence to support banning fishmeal on the grounds that it might transmit BSE or other TSEs.
Tämä on komission ja sen elintarviketurvallisuuden alan neuvonantajien mielipide.
This is the view of the Commission and its food safety advisers.
Kaikki muut terveysviranomaiset ja -asiantuntijat näyttävät kannattavan tätä kantaa, myös YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) kalastuskomitea, joka on todennut, että ei ole mitään epideemisiä todisteita, että BSE siirtyisi kalajauhon kautta märehtijöihin tai muihin eläimiin.
This view appears to be supported by all other health authorities and experts, including the Committee on Fisheries of the Food and Agriculture Organisation (UN) which has stated that “There is no epidemiological evidence for BSE being transmitted to ruminants or other animals by fishmeal.
Ei ole myöskään mitään epideemisiä todisteita kalaa tai kalatuotteita tartunnanlevittäjänä käyttävien prionien aiheuttaman Creutzfeld Jacobin -taudin muunnoksen siirtymisestä ihmisiin (FAOn kalastusraportti N:o 673, sivu 12).
Similarly there is not epidemiological evidence for transmission to humans of a variant CJD caused by prions that used fish or fish products as vectors” (FAO Fisheries Report No 673 page 12).
Huolimatta siitä, että kalajauho ei aiheuta mitään tiedossa olevaa eläinten tai ihmisten sairauden uhkaa, kuten edellä esitettiin, odottamatonta mikrobiologista tai kemiallista saastumista, joka on yli EU:n asettaman turvallisuusrajan, voi tapahtua kuten kaikkien rehujen tapauksessa.
In spite of the fact that fishmeal poses no known animal or human disease risk, as argued above, like all feedstuffs unexpected microbiological or chemical contamination above the safe level set by the EU can occur.
Riippumattomasti sertifioitujen järjestelmien edustajat ovat nyt antamassa tämän vakuutuksen.
Independently certified schemes are now in place to give this assurance.
Nämä järjestelmät ovat pakollisia EU:ssa tammikuusta 2005 lähtien.
These schemes are mandatory in the EU since January 2005.
Professori Webster päätti esityksensä kuulemistilaisuudessa kysyen, onko mahdotonta hyväksyä eläinperäisten ainesten sisällyttämistä märehtijöiden ruokavalioon pelkästään sen perusteella, että yhteiskunta (vaikka eivät eläimet itse) käsittää ne luonnottomiksi.
Professor Webster concluded his presentation to the Hearing by asking: “Could it be unacceptable to incorporate foods of animal origin in rations for ruminants simply on the basis that they are perceived by society (though not the animals themselves) to be unnatural?”
Professori Webster totesi, että on eettisesti puutteellista käsitellä tätä kysymystä erillään.
Prof. Webster concluded that it is ethically inadequate to consider this question in isolation.
Kalajauhon oikeutus on tullut esiin monien maatalouden luonnottomien toimien yhteydessä, myös "epänormaalin" tuottavien lypsylehmien ja emälampaiden valinnassa ja käytännössä kieltää nuorilta vasikoilta äidinmaidosta peräisin oleva luonnollinen proteiinilähde.
The justification for fishmeal has arisen within the context of a whole series of unnatural acts of husbandry, including the selection of dairy cows and ewes for ‘abnormally’ high productivity and the practice of denying young calves a natural source of protein in mother’s milk.
Kalajauho voi myötävaikuttaa huomattavasti näiden ongelmien ratkaisuun.
Fishmeal can make a significant contribution to the solution of these problems.
Kielto syöttää kalajauhoa märehtijöille pahentaa todennäköisesti niitä.
A ban on the feeding of fishmeal to ruminants is likely to exacerbate them.
Vesiviljely kasvaa maailmassa nopeasti.
World aquaculture is growing rapidly.
Sen tuotanto viisitoistakertaistui ajalla 1970–2002 nousten 3,6 miljoonasta tonnista 51 miljoonaan tonniin.
It increased production 15 fold in the period 1970 to 2002, from 3.6 million tonnes to 51 million tonnes.
Maailman nykyisen kuuden prosentin vuosikasvun myötä vesiviljelyn pitäisi ylittää syötävän kalan, äyriäisten ja nilviäisten tuotannossa tavallinen pyyntimäärä vuoteen 2015 mennessä, koska maailman pyyntikalastuksen taso säilyy vakaana.
With the current world annual growth rate of 6 percent, aquaculture should exceed capture fisheries in the production of edible fish, crustaceans and molluses by 2015 since global capture fishery output remains stable.
EU:ssa vesiviljelyn laajeneminen on ollut vähemmän dramaattista.
In the EU the expansion of aquaculture has been less dramatic.
Vuonna 2001 vesiviljely tuotti 600 000 tonnia eväkaloja ja ankeriaita.
In 2001 the outputs from aquaculture was 600,000 tonnes of finfish and eel.
EU:n kasvun arvioidaan olevan tulevaisuudessa miljoona tonnia vuonna 2010, mutta äskettäiset luvut osoittavat, että kasvu saattaa hidastua.
Projected future growth in the EU is predicted to reach 1 million tonnes in 2010, but recent figures suggest that growth could be slowing.
· Kalajauhon ja -öljyn kysyntä
· Demand of fishmeal and oil
Vuonna 2002 arvioitiin, että maailman vesiviljelyala käytti 2,9 miljoonaa tonnia kalajauhoa (45 prosenttia vuosituotannosta) ja 790 tuhatta tonnia kalaöljyä (83 prosenttia vuosituotannosta).
In 2002 it has been estimated that world aquaculture consumed 2.9 million tonnes of fishmeal (45% of annual production) and 790 thousand tonnes of fish oil (83% of annual production).
Kalaöljy on selkeästi rajallinen lähde tulevalle vesiviljelytuotannolle.
Clearly fish oil is a limited resource for future aquaculture production.
Tämä ohjaa selvästi tutkimusta löytämään kalaöljylle korvikkeita, mutta ei ole korviketta, jossa olisi vastaavat tasot tärkeitä omega-3-rasvahappoja kuten EPAa ja DHA:ta.
This is clearly driving the research to find fish oils substitutes, but there is no substitute with equivalent levels of Omega 3 important fats such as EPA and DHA.
Maailmanlaajuisesti tuotetun kalajauhon ja -öljyn määrää ei ole määritelty kysynnällä.
The amount of fishmeal and fish oil produced globally is not determined by demand.
Hallitukset valvovat sitä varmistaakseen, että kalastus pysyy kestävänä.
It is controlled by governments to ensure fishing remains sustainable.
Tämä näkyy selvästi taulukossa 1, jossa verrataan vesiviljelyrehun kasvua lähes staattiseen kalajauhon tuotantoon (kalaöljyn tuotanto puuttuu).
This is seen clearly in figure 1 comparing growth of aquaculture feed against almost static production of fishmeal (and fish oil-not shown).
· Luonnonvaraisen kalan vaihtamisen viljellyksi kalaksi ekotehokkuus – elintarvikeresurssien tuhlausta?
· Eco-efficiency of converting wild feed-grade fish to farmed fish -Wasting food resources?
Luonnonvaraista kalaa pyydetään kalajauhon tuotantoon pääasiassa vähän, lähinnä ruotoista pelagista kalaa, jolla on vähän tai ei ollenkaan kysyntää ihmisravinnoksi (ks. luku 5).
The wild fish caught to produce fishmeal are mainly small, bony pelagic fish for which there is little or no demand for human consumption (see Chapter 5).
Koska näille pelagisille kaloille ei ole suoria kaupallisia markkinoita ihmisravinnoksi, kalajauhoksi vaihtamisen tehokkuutta olisi verrattava ainoaan todelliseen ihmisravinnoksi johtavaan reittiin, sillä pelagisia kaloja syövät luonnonvaraiset petokalat, jotka itse sopivat ihmisravinnoksi.
As there is no direct commercial market for these pelagic fish for human consumption, then fishmeal conversion efficiency should be compared with the only real alternative route into human consumption, namely that pelagic fish are eaten by wild predator fish which are themselves suitable for human consumption.
Tutkimukset, jotka koskevat luonnonvaraisena pyydettyjen pelagisten kalojen muuntamisen tehokkuutta ihmisravinnoksi, ovat osoittaneet, että luonnonvaraisen turskan syömän luonnonvaraisen pelagisen kalan kautta muunnos syötäviksi turskafileiksi on seitsemän prosenttia (tarvitaan 100 tonnia villakuoretta tuottamaan seitsemän tonnia turskafilettä) ja että kalajauhon ja eläinperäisen rehun kautta suhde on 21 prosenttia.
Studies of the efficiency of conversion for wild caught pelagic fish to human food have shown that: via pelagic fish being eaten by wild cod the conversion into edible cod fillets is 7% (100 tonnes of capelin is needed to produce 7 tonnes of cod fillet) via the fishmeal and land animal feed route it is 21%.
Kalajauhon syöttäminen viljellylle kalalle parantaa muuntotehokkuutta huomattavasti enemmän kuin eläinperäisten tuotteiden antaminen.
Feeding fishmeal to farmed fish improves conversion efficiency significantly above that of the land animal route.
Euroopan parlamentin tutkimuksen pääosaston työasiakirjassa todettiin, että ihmisten, jotka syövät näitä luonnonvaraisia kaloja, tehokkuus verrattuna suoraan ihmisiin, jotka syövät osittain kalajauholla ruokittuja viljeltyjä kaloja, on suunnilleen sama.
The European Parliament- DG Research Working Paper stated that the efficiency of humans consuming these wild fish directly compared with consuming farmed fish fed in part on fishmeal was about equal.
IHMISTEN TERVEYS
HUMAN HEALTH
Noin 33 prosenttia EU:ssa kulutetusta kalajauhosta syötetään viljellylle kalalle, loput syötetään sioille ja siipikarjalle.
About 33% of the fishmeal consumed in the EU is fed to farmed fish; the balance is fed to pigs and poultry.
Näin ollen kalajauhon vaikutus ihmiseen syntyy siitä, kun ihmiset syövät kalajauhoja sisältävällä rehulla syötettyjä viljeltyjä kaloja tai tuotantosikoja ja -siipikarjaa.
Thus the effect of fishmeal on human health is as a result of the meat eaten from farmed fish, pigs, and poultry fed on the product as a feed ingredient.
EU:ssa käytetään jonkin verran kalaöljyä suoraan terveysravintoainevalmisteina.
Some fish oil is consumed directly in the form of health food supplements in the EU.
Tällä hetkellä arvioidaan, että EU:ssa käytetty määrä on noin 7 000 tonnia vuodessa.
Currently it is estimated that the quantity consumed in the EU is about 7,000 tonnes per annum.
Suurin osa EU:ssa käytetystä kalaöljystä menee viljellyn kalan ruokintaan (161 000 tonnia), joka on noin 60 prosenttia kokonaisvuosituotannosta.
The largest quantity of fish oil consumed in the EU is used in feed for farmed fish (161,000 tonnes) at about 60% of total annual consumption.
Näin ollen jos kuluttaja ottaa kalaöljykapseleita tai syö kalaa, myös viljeltyä, kysymys on, mitkä ovat tämän edut ja riskit ihmisen terveydelle?
Thus whether the consumer is taking fish oil capsules or eating fish, including farmed fish, the question is what are the benefits and risks of this consumption in terms of human health?