natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Asetuksessa 57 säädetään, että kun mihin tahansa luokkaan kuuluvien varojen yritykselle aiheuttama kokonaisriski ylittää kyseiseen luokkaan kuuluvien varojen "hyväksyttävän enimmäisarvon", "huomion ulkopuolelle on jätettävä ylityksen arvon verran varoja."
Regulation 57 provides that, where the aggregate exposure of the company to assets of any one description exceeds the “maximum admissible value” for assets of that description, “there shall be left out of account assets equal in value to the excess”.
Asetuksessa 57 määritetään myös "hyväksyttävä enimmäisarvo" pitkäaikaisia vakuutuksia antavan yrityksen kohdalla liitteessä 12, osassa I eriteltyjen "pitkäaikaisten vastuiden" prosenttimäärää vastaavaksi summaksi.
Regulation 57 goes on to define “maximum admissible value” for a company carrying on long-term business as an amount equal to the percentage of the “long-term business amount” specified in Schedule 12, Part I.
Toisin kuin direktiivissä asetetaan Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännössä prosenttiosuuden rajoitukset vakuutusteknisen vastuuvelan sijaan "pitkäaikaisten vastuiden" perusteella.
Unlike the Directive, UK legislation imposes the percentage restrictions by reference not to technical provisions but with regard to “long-term business amount”.
Kauppa- ja teollisuusministeriö katsoi, ettei ollut tarpeen muuttaa mitään, koska Yhdistyneen kuningaskunnan säännöt ovat suurimmaksi osaksi varovaisempia kuin direktiivi.
The DTI argued that it was not necessary to introduce any changes because UK rules are, in the majority of cases, more prudent than the rules set out in the Directive.
Katso 21 artiklan 1 kohtaa koskevat kommentit WE 20:ssä (Wilde Sapte -raportti), tämän osan kohdassa II.2.2.
See comments on article 21.1 in WE 20, Wilde Sapte Report, 'Section II.2.2' of this Part.
Esimerkiksi käteisvarojen kohdalla hyväksyttävä enimmäisarvo on 3 prosenttia pitkäaikaisista vastuista.
For instance, the maximum admissible value for cash is 3% of the long-term business amount.
Yhdistyneen kuningaskunnan säännössä ei nimenomaan määrätä, etteivät vakuutusyritykset saa sijoittaa enempää kuin 3 prosenttia käteisvaroihin; säännössä määrätään kuitenkin, että jos yritys sijoittaa enemmän kuin 3 prosenttia käteisvaroihin, ylimenevää summaa ei lasketa kyseisiä varoja arvostettaessa.
The UK rule does not expressly prescribe that assurance undertakings cannot invest more than 3% on cash; what the UK rule does prescribe is that, if the company does invest more than 3% on cash, the excess will not be counted for the valuation of that particular asset.
Joissain tapauksissa kansalliset kokonaisriskirajoitukset ovat varovaisempia kuin direktiivin sijoitusrajoitukset.
In some cases the national aggregate exposure limits are more prudent than the Directive’s investment limits.
Direktiivissä esimerkiksi rajoitetaan sijoitukset maa-alueisiin korkeintaan 10 prosenttiin yrityksen vakuutusteknisen vastuuvelan bruttokokonaismäärästä, kun taas kansallisessa säännöksessä rajoitetaan maa-alueen yritykselle aiheuttama kokonaisriski 5 prosenttiin yrityksen pitkäaikaisista vastuista.
For instance, the Directive limits investments in any piece of land to up to 10% of the company’s total gross technical provisions, while the national measure limits the company’s aggregate exposure to a piece of land to up to 5% of the undertaking’s long-term business amount.
Muissa tapauksissa rajoitukset ovat samat, esimerkiksi listaamattomien osakkeiden (10 prosenttia) ja käteisvarojen (3 prosenttia) kohdalla.
In other cases the limits are the same, for instance for unlisted shares (10%) and cash (3%).
Yhdistyneen kuningaskunnan asetuksessa määrätään myös rajoituksia, joista direktiivissä ei määrätä, esimerkiksi 5 prosenttia toimiluvan saaneisiin sijoitusrahasto-ohjelmiin kuuluvien omistusyhteyksien, 5 prosenttia tietokonetarvikkeiden ja 2,5 prosenttia toimistolaitteiden kohdalla.
UK regulation goes on to prescribe some limits not prescribed by the Directive, for example, 5% on holdings in authorised unit trust schemes, 5% on computer equipment and 2.5% on office machinery.
Tämän säännöksen mukaan kotijäsenvaltio voi "poikkeuksellisesti" ja "vakuutusyrityksen pyynnöstä" myöntää "määräajaksi" ja "asianmukaisesti perustellun päätöksen perusteella" poikkeuksia 1 kohdassa annettuihin säännöksiin.
According to this provision, "in exceptional circumstances” and “at an assurance undertaking’s request”, the home Member State may “temporarily” and “under a properly reasoned decision" allow exceptions to the rules laid down in paragraph 1.
Tätä on tarkasteltava solvenssimarginaalia koskevan 25 artiklan ja vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseen sallittuja varoja koskevan 21 artiklan yhteydessä.
This needs to be seen in the context of Article 25 on the Solvency margin and Article 21 on assets allowed to cover technical provisions.
Kyse on siitä, antaako Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntö sääntelijälle (ministerille) laajemmat valtuudet kuin direktiivi olla soveltamatta toiminnan vakauden valvontaa koskevia säädöksiä.
The issue at hand is whether UK legislation gives the regulator (the Secretary of State) broader powers than those prescribed by the Directive to waive regulations on prudential supervision.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ministeri voi vuoden 1982 ICA:n jakson 68 nojalla, pyynnöstä tai vakuuttajan suostumuksella, olla soveltamatta toiminnan vakauden valvontaa koskevia sääntöjä.
At UK level, under section 68 of the 1982 ICA, the Secretary of State may, upon request or with the consent from an insurer, waive the application of prudential supervision rules.
Näiden valtuuksien käyttöä eivät rajoita direktiivissä mainitut standardit (esim. "poikkeuksellisesti", "määräajaksi", "asianmukaisesti perustellun päätöksen perusteella").
The exercise of this power is not constrained by the standards mentioned in the Directive (i.e. “exceptional circumstances”, “temporarily”, “under properly reasoned decision”).
Säädöksessä määrätään, että ministerin päätös "voi riippua ehdoista", mikä selkeästi antaa sääntelijälle vapauden päättää, asettaako näitä ehtoja vai ei.
The provision stipulates that the Secretary of State’s decision “may be subject to conditions”, clearly attributing to the regulator discretion to decide whether to impose those conditions or not.
Nämä tuntuisivat olevan laajemmat valtuudet kuin direktiivissä säädetyt.
These seem to be broader powers than those prescribed by the Directive.
Tällaiset valtuudet sisältävät riskin tulla käytetyiksi erittäin hölläkätisesti, mikä vie pohjaa yhdenmukaistettujen standardien soveltamiselta.
Such powers entail the risk of being exercised in a very lenient way, undermining the application of harmonized standards.
Tämä tekee vuoden 1982 ICA:n jakson 68 yhteensopivuuden 3HVD:n kanssa hieman kyseenalaiseksi.
This raises some concerns as to the compatibility of section 68 of the ICA 1982 with the 3LD.
Lisäargumentteja osassa, jossa käsitellään solvenssimarginaalia koskevaa 25 artiklaa.
See further arguments in the section covering Article 25 on the Solvency margin.
29 artikla – Vakuutusehdot ja vakuutusmaksut (kodifioidun direktiivin 34 artikla)
Article 29 - Conditions of assurance and premiums (Article 34 of CD)
Artiklan tavoite on kannustaa jäsenvaltioita ottamaan käyttöön vähemmän kauppaa rajoittavia käytäntöjä.
The aim of this article is to encourage Member States to adopt less trade restrictive practices.
Se estää jäsenvaltioita vaatimasta niiden vakuutusehtojen, maksuperusteiden, vakuutusmaksujen ja vakuutusteknisen vastuuvelan laskemisessa käytettyjen teknisten perusteiden sekä muiden painettujen asiakirjojen ennalta hyväksymistä, joita vakuutusyritys voi käyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan.
It prevents Member States requiring the prior approval of policy conditions, scales of premiums, technical bases used for calculating scales of premiums and technical provisions and other printed documents the insurer may use in its dealing with policyholders.
Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä, joissa vaaditaan niiden vakuutussopimusten yleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuperusteiden, vakuutusmaksujen ja vakuutusteknisen vastuuvelan laskemisessa käytettyjen teknisten perusteiden sekä lomakkeiden ja muiden painettujen asiakirjojen ennalta hyväksymistä tai järjestelmällistä tiedoksi antamista, joita vakuutusyritys aikoo käyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan.
Member States shall not adopt provisions requiring the prior approval or systematic notification of general and special policy conditions, scales of premiums, technical bases used in particular for calculating scales of premiums and technical provisions or forms and other printed documents which an assurance undertaking intends to use in its dealings with policy-holders.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään ja ainoastaan vakuutussopimuksia koskevien kansallisten säännöksien noudattamisen valvomiseksi, kotijäsenvaltio saa vaatia ainoastaan vakuutusteknisen vastuuvelan laskemisessa käytettyjen teknisten perusteiden järjestelmällistä ilmoittamista edellyttäen, että se ei ole ennakkoedellytys yrityksen liiketoiminnan harjoittamiselle.
Notwithstanding the first subparagraph, for the sole purpose of verifying compliance with national provisions concerning actuarial principles, the Member State of origin may require systematic communication of the technical Bases used in particular for calculating scales of premiums and technical provisions, without that requirement constituting a prior condition for an undertaking to carry on its business.
Komissio antaa neuvostolle kertomuksen näiden säännösten soveltamisesta viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin täytäntöönpanosta.
Not later than five years after the date of application of this Directive, the Commission shall submit a report to the Council on the implementation of those provisions.
Direktiivin säännös saatettiin osaksi Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä vuoden 1994 vakuutusyhtiöasetusten asetuksen 4 liitteen 1 pykälällä 11.
The Directive’s provision was transposed into UK legislation by Regulation 4 and Schedule 1, paragraph 11 of the Insurance Companies Regulations 1994.
Kyseisten sääntöjen mukaan hakijoita ei enää vaadita ilmoittamaan tietoja niiden vakuutussopimusten yleisistä ja erityisistä ehdoista, joita yritys aikoo käyttää.
According to those rules, applicants are no longer required to submit information on the general and special policy or treaty conditions which the company proposes to use.
Näitä tietoja vaadittiin vuoden 1981 vakuutusyhtiöasetuksissa, mutta vuoden 1994 vakuutusyhtiöasetusten tultua voimaan hakijan on toimitettava tietoja ainoastaan "niiden sitoumusten, joita yritys aikoo kattaa, luonteesta" mutta ei edellä mainituista seikoista.
This information was required by the Insurance Companies Regulations 1981 but since the Insurance Companies Regulations 1994 came into force the applicant only needs to provide information on “the nature of the commitments which the company proposes to cover” but not on the issues mentioned above.
30 artikla – Irtisanomista koskeva määräaika (HVD:n 15 artikla ja kodifioidun direktiivin 35 artikla)
Article 30 - Cancellation period (Articles 15 of 2LD and 35 of CD)
Artiklan mukaan jäsenvaltioiden on annettava vakuutuksenottajille 14–30 päivää aikaa irtisanoa sopimus siitä lähtien, kun vakuutuksenottaja saa tiedon sopimuksen tekemisestä.
This article requires Member States to have a cancellation period for policyholders of between 14 and 30 days from the time when he/she is informed that the contract has been concluded.
Poistetaan direktiivin 90/619/ETY 15 artiklan 1 kohdan ensimmäisestä alakohdasta sanat "jossakin III osastossa tarkoitetuista tapauksista."
In the first subparagraph of Article 15 (1) of Directive 90/619/EEC the words 'in one of the cases referred to in Title III' shall be deleted.
Korvataan direktiivin 90/619/ETY 15 artiklan 2 kohta seuraavasti:
Article 15 (2) of Directive 90/619/EEC shall be replaced by the following:
Jäsenvaltiot eivät voi soveltaa 1 kohtaa sopimuksiin, jotka on tehty enintään kuudeksi kuukaudeksi, eikä silloin, kun vakuutuksenottaja ei asemansa tai niiden olosuhteiden vuoksi, joissa sopimus on tehty, tarvitse tätä erityistä suojaa.
The Member States need not apply paragraph 1 to contracts of six months' duration or less, nor where, because of the status of the policy-holder or the circumstances in which the contract is concluded, the policy-holder does not need this special protection.
Jäsenvaltioiden on lainsäädännössään ilmoitettava tapaukset, joissa 1 kohtaa ei sovelleta."
Member States shall specify in their rules where paragraph 1 is not applied.'
Alkuperäisessä muodossaan tämä säännös salli jäsenvaltioiden olla soveltamatta irtisanomista koskevaa määräaikaa vain enintään kuukaudeksi tehtyjen sopimusten kohdalla.
In its original version, this provision allowed Member States not to provide for a cancellation period only in the case of contracts of six months’ duration or less.
3HVD:n 30 artiklassa vahvistetaan toinen poikkeus, joka sallii jäsenvaltioiden olla soveltamatta irtisanomista koskevaa määräaikaa silloin, kun vakuutuksenottaja ei asemansa tai niiden olosuhteiden vuoksi, joissa sopimus on tehty, tarvitse tätä erityistä suojaa.
Article 30 of the 3LD introduces a second exception, allowing Member States not to provide for a cancellation period when, according to the status of the policyholder or the circumstances in which the contract is concluded, there is no need for this special protection.
Säännös jättää kunkin jäsenvaltion harkintaan vahvistaa säännöt, joissa määrätään, milloin irtisanomista koskevaa määräaikaa ei annettujen ohjeiden mukaisesti sovelleta.
The provision leaves it up to each Member State to specify the rules stating where, according to the prescribed guidelines, the cancellation period is not applied.
Yhdistynyt kuningaskunta saattoi artiklan osaksi kansallista lainsäädäntöä vuoden 1993 vakuutusyhtiöistä (irtisanominen) annetuilla asetuksilla sekä vuoden 1993 vakuutusyhtiöistä (irtisanominen N:o 2) annetuilla asetuksilla, jotka korvattiin vuonna 1994 vakuutusyhtiöasetuksilla.
The UK transposed this Article into UK legislation via the Insurance Companies (Cancellation) Regulations 1993 and the Insurance Companies (Cancellation No 2) Regulations 1993 subsequently replaced by the Insurance Companies Regulations 1994.
Vuoden 1993 vakuutusyhtiöistä (irtisanominen) annettujen asetusten asetuksella 2 muutetaan vuoden 1982 ICA:n jaksoa 75(Vakuutusyrityksen lakisääteinen ilmoitus pitkäaikaisen vakuutuksen kohdalla) ja jaksoa 76 (Oikeus peruuttaa tapahtuma pitkäaikaisen vakuutuksen kohdalla).
Regulation 2 of the Insurance Companies (Cancellation) Regulations 1993 amends section 75 (Statutory notice by insurer in relation to long-term policy) and section 76 (Right to withdraw from transaction in respect of long-term policy) of the ICA 1982.
· Ensimmäinen henkivakuutusdirektiivi (1HVD), 1979/267/EY
· First Life Directive (1LD), 1979/267/EC
Tulevia voittoja koskeva 18 artiklan 3 kohta (josta tuli kodifioidun direktiivin 27.4 artikla) [Katso myös 3HVD:n 18 artikla vakuutusteknisestä vastuuvelasta, 3HVD:n 21 artikla varojen sisällyttämisestä vakuutustekniseen vastuuvelkaan ja 3HVD:n 25 artikla solvenssista.]
Article 18.3 on use of future profits (which became Article 27.4 of the CD) [See also the context of Article 18 3LD on technical provisions, Article 21 3LD on inclusion of assets in technical provisions and Article 25 3LD on solvency.]
Mikäli yritys on tehnyt perustellun hakemuksen sen jäsenvaltion valvontaviranomaiselle, jonka alueella sillä on kotipaikka, ja viranomainen on suostunut siihen, seuraavat erät:
Upon application, with supporting evidence, by the undertaking to the supervisory authority of the member state in the territory of which its head office is situated and with the agreement of that authority :
a) määrä, joka vastaa 50 prosenttia yrityksen tulevista voitoista; tulevien voittojen määrä saadaan kertomalla arvioitu vuotuinen voitto vakuutussopimusten jäljellä olevaa keskimääräistä kautta edustavalla kertoimella; käytettävä kerroin voi olla enintään 10; arvioitu vuotuinen voitto on 1 artiklassa luetellussa toiminnassa viiden viimeisen vuoden aikana saatujen voittojen aritmeettinen keskiarvo.
( a ) an amount equal to 50 % of the undertaking's future profits ; the amount of the future profits shall be obtained by multiplying the estimated annual profit by a factor which represents the average period left to run on policies ; the factor used may not exceed 10 ; the estimated annual profit shall be the arithmetical average of the profits made over the last five years in the activities listed in article 1 .
Toimivaltaisten viranomaisten määriteltyä toteutuneiden voittojen käsitteen komission on annettava ehdotuksensa käsitteen yhdenmukaistamiseksi vakuutusyritysten tilinpäätösten yhdenmukaistamista koskevalla ja direktiivin 78/660/ETY (7) 1 artiklan 2 kohdassa säädetyn yhteensovittamisen toteuttavalla direktiivillä;
when the competent authorities have defined the concept of profits made , the commission shall submit proposals for the harmonization of this concept by means of a directive on the harmonization of the annual accounts of insurance undertakings and providing for the coordination set out in article 1 ( 2 ) of directive 78/660/eec ( 7 ) ;
b) jos zillmerointia ei suoriteta tai jos zillmerointi on pienempi kuin vakuutusmaksuihin sisältyvä hankintamenon kuormituslisä, erotus zillmeroimattoman tai osittain zillmeroidun vakuutusmaksuvastuun ja sen vakuutusmaksuvastuun välillä, joka on zillmeroitu vakuutusmaksuun sisältyvän hankintamenojen kuormituslisällä vastaavan prosentin mukaisesti; tämä määrä ei kuitenkaan saa olla enempää kuin 3,5 prosenttia kaikkien niiden vakuutussopimusten, joissa zillmerointi on mahdollista, vakuutussummien ja vakuutusmaksuvastuun erotuksesta; erotuksesta vähennetään aktivoitujen hankintamenojen poistamatta oleva osuus;
( b ) where zillmerizing is not practised or where , if practised , it is less than the loading for acquisition costs included in the premium , the difference between a non-zillmerized or partially zillmerized mathematical reserve and a mathematical reserve zillmerized at a rate equal to the loading for acquisition costs included in the premium ; this figure may not , however , exceed 3,5 % of the sum of the differences between the relevant capital sums of life assurance activities and the mathematical reserves for all policies for which zillmerizing is possible ; the difference shall be reduced by the amount of any undepreciated acquisition costs entered as an asset ;
c) jos sen jäsenvaltion valvontaviranomaiset, jossa yritys harjoittaa toimintaansa, ovat sen hyväksyneet, kaikki muut varaukset, jotka eivät käy ilmi tilinpäätöksestä ja jotka johtuvat omaisuuden aliarvostuksesta ja muiden velkojen kuin vakuutusmaksuvastuun yliarvostuksesta, jos nämä varaukset, jotka eivät käy ilmi tilinpäätöksestä, eivät ole luonteeltaan poikkeuksellisia.
( c ) where approval is given by the supervisory authorities of the member states concerned in which the undertaking is carrying on its activities any hidden reserves resulting from the under-estimation of assets and over-estimation of liabilities other than mathematical reserves in so far as such hidden reserves are not of an exceptional nature.
· Konsolidoitu direktiivi, 2002/83/EY
· Consolidated Directive (CD), 2002/83/EC
17 artikla, tilintarkastajien tehtävät (alunperin direktiivin 92/26/EY 5 artikla) (Katso myös 3HVD:n 15 artikla salassapitovelvollisuudesta.)
Article 17, duties of auditors (originally Article 5 of Directive 95/26/EC) [See also the context of Article 15 of 3LD on professional secrecy.]
Jäsenvaltioiden on säädettävä vähimmäisvaatimuksena, että:
Member States shall provide at least that:
a) jokainen henkilö, joka on neuvoston direktiivin 84/253/ETY (14) mukaisesti valtuutettu ja joka suorittaa vakuutusyrityksessä neuvoston direktiivin 78/660/ETY (15) 51 artiklassa, direktiivin 83/349/ETY 37 artiklassa tai neuvoston direktiivin 85/611/ETY (16) 31 artiklassa tarkoitettua tehtävää tai muuta lakisääteistä tehtävää, on velvollinen viipymättä ilmoittamaan toimivaltaisille viranomaisille tuota yritystä koskevista seikoista tai päätöksistä, jotka hän on saanut tietoonsa tehtäväänsä suorittaessaan ja jotka saattavat:
(a) any person authorised within the meaning of Council Directive 84/253/EEC (1), performing in an assurance undertaking the task described in Article 51 of Council Directive 78/660/EEC (2), Article 37 of Directive 83/349/EEC or Article 31 of Council Directive 85/611/EEC (3) or any other statutory task, shall have a duty to report promptly to the competent authorities any fact or decision concerning that undertaking of which he/she has become aware while carrying out that task which is liable to:
- olennaisesti rikkoa lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, joissa säädetään toimilupaa koskevista edellytyksistä tai jotka erityisesti koskevat vakuutusyritysten toiminnan harjoittamista,
— constitute a material breach of the laws, regulations or administrative provisions which lay down the conditions governing authorisation or which specifically govern pursuit of the activities of assurance undertakings,
- vaikuttaa vakuutusyrityksen toiminnan jatkumiseen, tai
— affect the continuous functioning of the assurance undertaking or
- johtaa tilien vahvistamatta jättämiseen tai varausten esittämiseen;
— lead to refusal to certify the accounts or to the expression of reservations;
b) tällainen henkilö on samoin velvollinen ilmoittamaan seikoista ja päätöksistä, jotka hän saa tietoonsa suorittaessaan a alakohdassa tarkoitettua tehtävää yrityksessä, jolla on määräämisvallasta johtuvat läheiset sidokset siihen vakuutusyritykseen, jossa hän suorittaa edellä mainittua tehtävää.
(b) that person shall likewise have a duty to report any facts and decisions of which he/she becomes aware in the course of carrying out a task as described in (a) in an undertaking having close links resulting from a control relationship with the assurance undertaking within which he/she is carrying out the abovementioned task.
Sopimuksessa taikka laissa, asetuksessa tai hallinnollisessa määräyksessä olevan tietojen ilmaisemista koskevan rajoituksen rikkomisena ei pidetä sitä, että direktiivin 84/253/ETY mukaisesti valtuutettu henkilö vilpittömässä mielessä ilmaisee 1 kohdassa tarkoitetun tiedon tai päätöksen toimivaltaiselle viranomaiselle, eikä tästä saa aiheutua seuraamuksia kyseiselle henkilölle.
The disclosure in good faith to the competent authorities, by persons authorised within the meaning of Directive 84/253/EEC, of any fact or decision referred to in paragraph 1 shall not constitute a breach of any restriction on disclosure of information imposed by contract or by any legislative, regulatory or administrative provision and shall not involve such persons in liability of any kind.
· Direktiivi 2002/12/EY, Solvenssi I
· Directive 2002/12/EC, Solvency I
Tulevia voittoja koskeva 1 artiklan 4 kohta (alun perin 1HVD:n 18 artiklan 3 kohta) [Katso 3HVD:n 25 artiklaa koskeva kohta]
Article 1.4 on use of future profits (originally Article 18.3 of 1LD) [See the section on Article 25 of the 3LD.]
Jos yritys on tehnyt perustellun hakemuksen kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle ja toimivaltainen viranomainen on suostunut siihen, käytettävissä olevan solvenssimarginaalin voivat muodostaa myös seuraavat erät:
Upon application, with supporting evidence, by the undertaking to the competent authority of the home Member State and with the agreement of that competent authority, the available solvency margin may also consist of:
a) 31 päivään joulukuuta 2009 saakka määrä, joka vastaa 50:tä prosenttia yrityksen tulevista voitoista, kuitenkin enintään 25 prosenttia käytettävissä olevasta solvenssimarginaalista tai vaaditusta solvenssimarginaalista, sen mukaan kumpi on alhaisempi.
(a) until 31 December 2009 an amount equal to 50 % of the undertaking's future profits, but not exceeding 25 % of the lesser of the available solvency margin and the required solvency margin.