natgillin/translations-raw huggingface dataset:
9. kehottaa jäsenvaltioita sisällyttämään kansallisiin politiikkoihin vuoden pituisen vanhempainloman, jotta vanhemmat voivat halutessaan panna etusijalle lastensa varhaiskasvatuksen, jolla on ratkaiseva merkitys lasten tunne-elämän kehitykselle;
Encourages the Member Sates to ensure that their national policies include provision for one-year parental leave which would enable families which so wish to devote particular attention to the initial upbringing of their child (which is of such great importance to a child’s emotional development);
12. painottaa koulun ja kouluyhteisön erityistä roolia lasten ja nuorten persoonallisuuden rakentumisessa; korostaa, että nykykoululle ominaiset kulttuurinen monimuotoisuus ja sosiaalisten luokkien erojen korostaminen ovat omiaan synnyttämään kouluväkivaltaa ja luomaan vihamielistä ilmapiiriä aggressiivisten kiusaajan roolin ottavien oppilaiden ja kiusattujen välillä silloin, kun opetusjärjestelmästä puuttuvat oppilaiden tukemiseksi ja kiusaamiseen puuttumiseksi tarvittavat rakenteet;
Stresses the particular importance of schools and school communities in shaping the character of children and adolescents; stresses that, if the education system fails to provide suitable channels for intervention, assistance and contact with students, two fundamental characteristics of present-day schools, multiculturalism coupled with an increased distinction between social classes, may lead to violence within schools and generate a climate of hostility between, on the one hand, the more aggressive pupils who indulge in bullying, and on the other, the pupils who become their victims;
15. kehottaa lisäksi jäsenvaltioita sisällyttämään opetuspolitiikkaan seuraavat tavoitteet: myönnetään psykologista tukea ja neuvontaa erityisesti lapsille, joilla on ongelmia yhteiskuntaan sopeutumisessa, mahdollistetaan terveydenhuoltopalvelujen tarjoaminen kaikissa kouluissa, nimetään kouluihin tarve- ja tapauskohtaisesti sosiaalityöntekijä, sosiologi-kriminologi, lastenpsykiatri sekä lapsirikollisuuden asiantuntijoita, valvotaan tiukasti oppilaiden alkoholin ja päihteiden käyttöä, torjutaan kaikenmuotoista kouluyhteisön jäseniin kohdistuvaa syrjintää, nimetään sovittelija, joka toimii linkkinä koulun ja yhteiskunnan välillä, sekä varmistetaan eri kouluyhteisöjen välinen yhteistyö väkivallan torjuntaohjelmien suunnittelussa ja toteutuksessa;
Calls on the Member States in addition to include within their educational policies the provision of special counselling and psychological support for children encountering problems of social integration, the availability of medical care in each school and the appointment of social workers, sociologists/criminologists, child psychologists and experts in issues relating to juvenile delinquency, each serving a small number of educational institutions, close checks on alcohol and drugs consumption among pupils, measures to combat all forms of discrimination against members of the school community, the appointment of a community ombudsman acting as intermediary between the school and the community and cooperation between various school communities in drawing up and implementing programmes to prevent violence;
27. kehottaa komissiota sekä kansallisia ja paikallisia viranomaisia ottamaan mallia EU:n jäsenvaltioissa voimassa olevista parhaista käytänteistä, joilla aktivoidaan koko yhteiskunta ja joihin sisältyvät koulujen vanhempainyhdistysten, kansalaisjärjestöjen ja naapuruston asukkaiden positiivinen toiminta, sekä laatimaan yhteenvedon jäsenvaltioissa luottamuksellisesti suoritetuista yhteistyökokeiluista poliisiviranomaisten, oppilaitosten, paikallisviranomaisten ja paikallisten sosiaalihuoltoviranomaisten välillä, sekä nuorille suunnatuista kansallisista tukiohjelmista ja -strategioista; kehottaa lisäksi jäsenvaltioita ottamaan mallia kyseisistä käytänteistä nuorten huolestuttavasti lisääntyvän päihteidenkäytön ja siihen liittyvän rikollisuuden torjunnassa sekä soveltamaan parhaita lääkintähoidollisia ratkaisuja alkoholin tai päihteiden ongelmakäyttöön tarttumiseksi;
Calls upon the Commission and the Member States’ national and local authorities to learn from the best practices in operation within the EU countries which activate the whole of society and include positive action and intervention on the part of parents' associations in schools and neighbourhood residents, and to assess the experiments conducted in the Member States in respect of cooperation agreements between police authorities, educational establishments, local authorities, youth organisations and social services at local level (with due regard to the rule of shared confidentiality), together with national strategies and national youth programmes; calls upon the Member States to learn from the best practices currently in operation within those States in order to combat the worrying increase in drug consumption by juveniles and in the related delinquency, and from the best solutions to be applied in the event of problematic consumption, with particular regard to healthcare;
– rikollisuuden ennaltaehkäisyä ja torjuntaa koskeva erityisohjelma (vuosille 2007–2013), jossa pääpaino on rikollisuuden ennaltaehkäisyssä ja rikoksen uhrien suojelussa,
- the special 2007-2013 programme for 'Preventing and Combating Crime', basically seeking to prevent crime and protect victims,
– rikosoikeutta koskeva erityisohjelma (ajanjaksoksi 2007–2013), jolla pyritään edistämään rikosoikeudellista yhteistyötä, joka perustuu jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisen vastavuoroisuuden ja keskinäisen luottamuksen periaatteeseen sekä yhteydenpidon ja tietojenvaihdon parantamiseen,
- the specific 'Criminal Justice' programme for 2007-2013, promoting cooperation in the field of criminal justice based on mutual recognition and trust and improved contacts and exchange of information between the national authorities involved,
– lapsiin ja nuoriin kohdistuvan väkivallan torjumista koskeva Daphne III -ohjelma,
- the DAPHNE III programme to combat violence against juveniles and children,
– "Youth in action" -nuorisotoimintaohjelma (ajanjaksoksi 2007–2013), jossa pääpaino on vähäosaisten nuorten tukemisessa,
- the 2007-2013 Youth in Action Programme, one of the main priorities of which is support for young people with fewer opportunities or from less privileged backgrounds,
– Euroopan sosiaalirahaston ja Equal-ohjelman yhteydessä toteutettava toimet, joilla pyritään edistämään vähäosaisten integroitumista yhteiskuntaan, torjumaan heihin kohdistuvaa syrjintää sekä edistämään heidän työnsaantimahdollisuuksiaan,
- European Social Fund and Equal Programme initiatives to promote social integration and combat discrimination and facilitate access to the employment market for those with fewer opportunities,
– EU-rahoitteinen Urbact-aloite, jossa painotetaan parhaiden käytänteiden vaihtoa eurooppalaisten kaupunkien välillä kestävän kehityksen mukaisen kaupunkiympäristön luomiseksi asukkaille; aloite käsittää myös toimia, jotka tähtäävät entistä turvallisemman kaupunkiympäristön tarjoamiseen nuorille, sekä toimia, joilla edistetään kaikkein vähäosaisimpien nuorten integroitumista yhteiskuntaan ja lisätään heidän sosiaalista osallistumistaan,
- the EU-funded Urbact initiative programme seeking an exchange of best practices between European cities regarding a more sustainable living environment and encompassing measures to improve urban safety for juveniles and facilitate social integration of juveniles with fewer opportunities, with a view to increasing their social involvement and participation,
– kadonneiden lasten hätälinja: tähän kuuluvat myös nuorisorikollisuuden uhreiksi joutuneet lapset;
- the European helpline for missing children, including victims of juvenile delinquency;
34. kehottaa komissiota vauhdittamaan ongelmalapsille ja -nuorille tarkoitetun EU:n ilmaispalvelunumeron käyttöönottoa, jolla voidaan merkittävästi ehkäistä nuorisorikollisuutta;
Calls on the Commission to continue its work on setting up a free Europe-wide telephone hotline for children and young people with problems, since such hotlines can make a significant contribution to preventing juvenile delinquency;
36. korostaa, että on kaksi yhteisön perustoimintalinjaa, jotka olisi laadittava välittömästi:
Stresses that there are two basic lines of action by the Community which should be drawn up immediately:
– nykyisiin yhteisön ohjelmiin sisältyvien ennaltaehkäisevien toimien rahoittaminen ja uuden budjettikohdan perustaminen nuorisorikollisuuden vastaisille integroiduille toimille ja verkostoille,
- funding for preventive measures under existing Community programmes and the creation of a new budget heading for integrated actions and networks to combat juvenile delinquency,
– tutkimuksen ja sen jälkeen komission tiedonannon julkaiseminen ongelman laajuudesta Euroopassa ja asianmukaisten valmistelujen laatiminen siten, että kansallisten asiantuntijoiden verkko laatii integroidun puiteohjelman nuorisorikollisuuden torjumiseksi;
- the publication of a study and, subsequently, a Commission communication on the extent of the problem in Europe and suitable preparations through a network of national experts for the drafting of an integrated framework programme to combat juvenile delinquency;
– pohdintaa parhaista ennaltaehkäisemiskäytännöistä erityisesti yksityisten ja julkisten elinten yhteistyön muodossa,
- consideration of best prevention practices and, in particular, forms of cooperation between private and public bodies,
– nuorisorikollisten hoitoa koskevien hiljattain kehitettyjen menetelmien, kuten palauttamaan tähtäävän oikeuden, mahdollisten pitkän aikavälin vaikutusten mittaaminen ja analysointi,
- measuring and analysing the possible long-term effectiveness of recently developed systems for the treatment of juvenile offenders, such as restorative justice,
– parhaiden käytäntöjen vaihtaminen kansainvälisellä, kansallisella ja paikallisella tasolla ottamalla huomioon väkivallan torjuntaan tähtäävästä Daphne-ohjelmasta saadut erittäin myönteiset kokemukset, sillä kyseinen ohjelma voisi toimia esimerkkinä parhaista käytänteistä, joita on sovellettu useissa tehokkaissa väkivallan vastaisissa hankkeissa,
- exchanging best practices at international, national and local level, including the very positive experiences made with the European anti-violence programme Daphne, whose many efficient projects against violence can be cited as examples of best practice,
– sen varmistaminen, että näissä palveluissa ja käytännöissä keskitytään lasten etusijalle asettamiseen sekä lasten ja nuorten oikeuksien suojeluun sekä asianmukaisen tuen tarjoamiseen vanhemmille,
- ensuring that these services and practices focus on the protection of the rights of children and adolescents and adequate support for parents;
– sellaisen nuorten suojeluun tähtäävän eurooppalaisen mallin kehittäminen, jossa pääpaino ei ole rankaisemisessa vaan toisten kunnioitukseen sekä ihmisten keskinäiseen tasavertaisuuteen perustuvien arvojen sekä kaikkia ihmisiä sitovien oikeuksien ja velvollisuuksien edistämisessä,
developing a European model for the protection of young people, the main focus of which is not punishment but the social welfare of and educational support for young people and the promotion of values of respect and equality and the rights and obligations of everyone,
– nuorten koulutusta ja ammatillista koulutusta koskevien ohjelmien laatiminen heidän integraationsa helpottamiseksi, aitojen tasavertaisten mahdollisuuksien luominen kaikille avoimen elinikäisen oppimisen avulla, tehokas ammatillinen kaikille avoin ammatillinen koulutus sekä Barcelonan tavoitteiden toteuttaminen, sillä kaikki nämä tekijät ovat välttämättömiä väkivallan tehokkaan ennaltaehkäisyn mahdollistamiseksi,
- drawing up educational and vocational training programmes for juveniles in order to facilitate their social integration and achieve genuine equal opportunities through lifelong learning for everyone; efficient education for everyone from the outset and the implementation of the Barcelona objectives, which are a precondition for the effective prevention of violence; support for existing initiatives undertaken by youth organisation in that regard,
– koordinoidun jatkokoulutusohjelman järjestäminen kansallisille asiamiehille, poliisivoimille ja toimivaltaisille kansallisille oikeuselimille ja valvontaviranomaisille,
- organising a coordinated programme of continuous training for national ombudsmen, police forces and members of the judiciary, competent national bodies and supervisory authorities,
38. kehottaa komissiota eurooppalaisen nuorisorikollisuutta tutkivan observatorion ja siihen liittyvän puiteohjelman valmistelussa ehdottamaan välittömästi kokemusten ja tietotaidon levittämiseksi seuraavia toimia:
Urges the Commission, in preparing the way for the European Juvenile Delinquency Observatory and the related framework programme, to propose immediately the following measures for the promotion and dissemination of experience and know-how:
– kansallisia politiikkoja koskeva yhteinen tutkimus ja niiden tulosten levittäminen,
- a joint survey and dissemination of the results of national policies,
– konferenssien ja foorumien, joihin osallistuu kansallisia asiantuntijoita, järjestäminen,
- the organisation of conferences and platforms (forums) with the participation of national experts,
– Internetin kautta tapahtuvan toimivaltaisten viranomaisten ja yhteisön elinten välisen tiedonvälityksen edistäminen ja näihin asioihin erikoistuneen Internet-sivuston perustaminen,
- promotion of communication and information between the competent authorities and Community bodies via the Internet and the creation of a web page specialising in these matters,
Tämänhetkisen nuorisorikollisuuden syiden kartoittaminen
Aetiological approach to contemporary juvenile delinquency
Nuorisorikollisuuden tarkkojen syiden määrittäminen on erittäin vaikeaa.
It is extremely difficult to identify the exact reasons for delinquent behaviour in a juvenile.
Näin on siksi, että nuoren tekemä yksittäinen teko ilmenee monimutkaisen sosiaalistumisprosessin ja sosiaalisen hallinnan prosessin yhteydessä.
This is because the specific act carried out by the juvenile is expressed in the context of a complex process of socialisation and social control.
On kuitenkin mahdollista esittää kaksi luotettavaa todeksi osoitettua havaintoa.
Nevertheless, it is possible to make two reliable ascertainments.
Ensinnäkään nuorisorikollisuus ei ole "sosiaalinen sairaus", eikä nuorisorikollisten käytöstä voi selittää fyysisellä, älyllisellä tai henkisellä epänormaaliudella.
Firstly, it is in no way the case that juvenile delinquency is a 'social disease' and that the behaviour of juvenile delinquents is attributable to physical, intellectual or mental abnormalities.
Toisekseen nuorten käytöksen tarkasteleminen, olivat he sitten rikollisia tai eivät, edellyttää heidän kehitysympäristönsä eli perheen, koulun, ystävien ja sosiaalisen ympäristön tarkastelemista.
Secondly, in order to analyse the behaviour of juveniles, delinquent or not, we must examine the environment in which they are developing: family, school, friends and social setting.
Kaikki nuorisorikolliseen käyttäytymiseen liittyvät syyt ja tekijät voidaan jäljittää suhteessa näihin kiintopisteisiin.
Every cause and factor, therefore, relating to juvenile delinquent behaviour can be traced back to these points of reference.
Tosiasiallisten syiden määrittämisessä on kuitenkin noudatettava varovaisuutta.
However, caution is called for in identifying the actual causes.
Esimerkiksi vanhempien runsas poissaolo tai yksinhuoltajaperheessä kasvaminen eivät välttämättä aiheuta rikollisuutta siinä määrin kuin vanhempien perustavanlaatuinen kyvyttömyys vastata lasten huolehtimista koskevasta velvollisuuksistaan tai vanhempien ja lasten tai vanhempien keskinäisen terveen ja laadukkaan suhteen puuttuminen, joka selittyy taloudellisilla, sosiaalisilla ja/tai ihmistenvälisillä ongelmilla.
For example, it is not the frequent physical absence of the parents or the fact of growing up in single-parent families which necessarily result in delinquency as much as the essential inability of the parents to carry out their duties of care towards their children or the absence of a healthy and quality relationship - because of financial, social and/or interpersonal problems - between the parents and children or between the parents themselves.
Kun leimaamisesta ja syrjäytymisestä ei päästä eroon, kyse ei ole yksittäisten oppilaiden epäonnistumisesta vaan koulujärjestelmän kyvyttömyydestä ratkaista ongelma.
It is not the failure of individual pupils but the inability of the school system to overcome their stigmatisation and marginalisation.
Lopuksi on todettava, että maahanmuuttajan kohdalla nuorisorikollisuuden ilmeneminen ei johdu tämän identiteetistä vaan sosiaalisesta syrjäytymisestä.
Finally, it is not the identity of an immigrant which leads to an expression of delinquency but his social marginalisation.
Tällä hetkellä ja nykyaikana kuitenkin nuoret, jotka huomaavat sellaisten ulkoisten tekijöiden kuin joukkoviestinten, teknologian ja erityisesti Internetin singonneen heidät aikuisten maailmaan, reagoivat usein aggressiivisesti siihen, että näillä välineillä tunkeudutaan heidän elämäänsä.
In this day and age particularly, however, juveniles who find themselves catapulted into the adult world by external factors such as the media, technology and especially the internet frequently react aggressively to this invasion of their lives.
Nuorisorikollisuuden hallintamallit
Models for the management of juvenile delinquency
Yleisesti ottaen nuorisorikollisuuden hallinta ja sosiaalinen valvonta ovat kehittyneet huomattavasti.
In general terms, the management of delinquency and its social control has developed significantly.
Aluksi sovellettiin suojelumallia, jossa aikuiset määrittivät kussakin tapauksessa nuorisorikollisen oikeudet ja menetelmät hänen käytöksensä "parantamiseksi".
It started with the protected model, whereby adults determined in each case the rights of the juvenile offender and the methods of 'improving' his behaviour.
Tämän jälkeen kehitettiin vastuumalli, jossa nuorella oli alusta alkaen erityisiä, tunnustettuja oikeuksia ja nuorisorikollisen käyttäytymisen torjumiseksi toteutettavien toimien tavoitteena oli "kouluttaminen vastuullistamalla".
Then the responsibility model was developed whereby the juvenile has specific, recognised rights from the outset and the aim of measures to combat delinquent behaviour is 'education through responsibility'.
Nykyisessä lähestymistavassa palauttamiseen tähtäävä oikeus yhdistetään vastuumalliin.
The current approach seeks to incorporate restorative justice in the responsibility model, involving the victims themselves in the process and aiming to reconcile the parties by making good the damage.
Myös uhrit otetaan prosessiin mukaan, ja tarkoituksena on osapuolten välisen sovinnon tekeminen korvaamalla vahingot.
There is, however another crucial consideration relating to the management of juvenile delinquency and the current models.
Nuorisorikollisuuden hallintaan ja sen nykyiseen malliin liittyy toinenkin olennainen näkökohta: yleisesti ottaen nuoret suhtautuvat erityisen vihamielisesti viralliseen sosiaalisen hallinnan järjestelmään, jolle he ovat myös alttiimpia ottaen huomioon heidän persoonansa kehittymättömyys, ikänsä ja rajallinen varallisuutensa.
In general, juveniles are particularly hostile to the official system of social control, to which they are more susceptible, given the incomplete development of their personality, their age and limited financial resources.
Lisäksi rikollisuuden esiasteella olevat teot tai tilanteet, joihin kuuluu olennaisesti rikollisuuden riski (kuten kodin jättäminen ja itsenäisyyden etsiminen) yhdistetään epäoikeutetusti rikolliseen käyttäytymiseen.
Moreover, even acts of pre-delinquent behaviour or situation in which there is simply an inherent risk of delinquency (such as leaving home and seeking independence) are unjustifiably equated with delinquent behaviour.
Nykyaikaisessa sosiaalisen hallinnan lähestymistavassa olisi mentävä askel pidemmälle ja korvattava ensin vankeusrangaistukset asteittain muilla vaihtoehdoilla (olemalla soveltamatta laitos- ja oikeusjärjestelmää), minkä jälkeen nuorten teot olisi jätettävä määrittelemättä rikoksiksi ja jätettävä rankaisematta.
Modern management approach should go one step further and, after gradually replacing custodial measures by other alternatives (deinstitutionalisation and dejudicialisation), switch to decriminalisation and depenalisation of juvenile acts.
Tämä tarkoittaa rangaistusten poistamista useimmissa tapauksissa ja samanaikaisesti sosiaalistamisesta vastaavien organisaatioiden vahvistamista ja todellisten ennaltaehkäisevine toimien toteuttamista.
This requires the abolition of penalties' in the majority of cases and, at the same time, the strengthening of socialising organisations and taking genuine preventive measures.
Moraali- ja käyttäytymisstandardeja ei muuteta lailla ja rangaistuksilla vaan kouluttamalla nuoria "vapaudessa" ja mahdollisimman laajalla sosiaalisella osallistumisella, jolla tuetaan luottamusta sukupolvien, perheen, kouluyhteisön, valtion, naapuruston, ystävien ja koko yhteiskunnan välillä.
Morals and standards of behaviour are not changed by laws and penalties but by educating young people 'in freedom' and the broadest possible social involvement which will strengthen trust between the generations, the family, the school community, the state, the neighbourhood, friendships and society as a whole.
Kolme pilaria: ennaltaehkäiseminen, sosiaalinen integraatio ja hallintatoimet
The three pillars of prevention, social integration and legislative management measures
A. Ennaltaehkäisevät mekanismit
A. Preventive mechanisms
Ennaltaehkäisemisen pitäisi olla nuorisorikollisuuden torjuntastrategian ensisijainen ja pääasiallinen osa.
Prevention should be the primary and main part of a strategy for combating juvenile delinquency.
Nuorisoa (rikoksentekijöitä ja uhreja) koskevan sosiaaliseen ennaltaehkäisyyn ja solidaarisuuteen perustuvan, rikosoikeudellisista järjestelmistä riippumattoman säännöstön hyväksyminen olisi huomattava saavutus yhteiskunnalta ja valtiolta kansallisella sekä yhteisön tasolla.
In this respect, it would be a considerable achievement for society and the State at national and Community level to adopt a code of social prevention and solidarity for juveniles (offenders and victims), which is dissociated from the criminal justice systems.
B. Sosiaalisen integraation mekanismit
B. Social integration mechanisms
Huolimatta siitä, että painopiste on nykyisin nuorisorikollisuuden syissä ja tavoissa, joilla se saa alkunsa, on myös erittäin tärkeää tarjota mahdollisuus rikollisuuden lopettamiseen.
Despite the current focus on the ways in which delinquent behaviour commences and the reasons for this, it is also extremely important to provide a way out of it.
Kuten jo todettiin, rikosoikeudellinen menettely (myös kasvattavassa muodossaan) on parhaimmillaankin epäasianmukainen ja pahimmillaan suorastaan sopimaton keino palauttaa ja sopeuttaa nuorisorikolliset sujuvasti perheen tai koulun muodostamaan sosiaaliseen ympäristöön tai siihen ympäristöön, jota he yrittävät vastustaa käytöksellään.
As already mentioned, criminal procedure (even its educational form) is at best inadequate and at worst actually unsuitable for the reintegration and smooth reincorporation of juvenile delinquents into the social setting of family, school or the environment which they were trying to reject with their behaviour.
Tärkein tapa saada nuorisorikolliset pois rikoksen teiltä on palauttaa heidän luottamuksensa välittömään sekä laajempaan sosiaaliseen ympäristöönsä ja palauttaa heille tunne ympäristöönsä kuulumisesta.
The restoration of juveniles' trust in their immediate and broader social environment and the feeling that they belong to that environment is their most important way out of delinquency.
C. Lainsäädännölliset hallintatoimet
C. Legislative management measures
Kuten edellä todettiin, neljä asianmukaisinta lainsäädännöllistä tointa liittyvät nykyisten käytäntöjen purkamiseen:
As noted above, the most appropriate legislative measures take the form of four 'de-';