natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Viime kädessä kysymys on siitä, miten uudistettua vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää ja korjaavaa osaa konkreettisesti sovelletaan.
Ultimately, it will depend on how the reformed pact will be implemented in concrete terms, both in the preventive and corrective arms.
Lähikuukausien aikana on kuitenkin vaarana, että uudistus nostaa esiin epävarmuutta siitä, miten tietyt ”olennaiset tekijät” otetaan huomioon liiallista budjettialijäämää arvioitaessa.
However, in the next few months, there may be a risk that the reform will give rise to some uncertainty on how some “relevant factors” will be taken into consideration in the assessment of an excessive budget deficit.
Jotkut saattavat päätyä uskomaan, että uudistuksen jälkeen sallittaisiin huomattavasti suurempia budjettialijäämiä, ja toimimaan sen mukaisesti.
Some may be led to believe that significantly larger budget deficits will now be tolerated, and will act accordingly.
Tämä saattaisi aiheuttaa väärinkäsityksiä ja mahdollisesti jännitteitä.
This could induce some misunderstanding and potential tension.
Ecofin-neuvoston ja Eurooppa-neuvoston hyväksymässä asiakirjassa todetaan, että olennaisilla tekijöillä ja poikkeuksellisilla olosuhteilla perusteltavissa olevan yli kolmen prosentin alijäämän on oltava ”lähellä” kolmea prosenttia ja ”väliaikainen”.
Indeed, the document approved by Ecofin and by the European Council makes it clear that any deficit above 3 per cent, to be justified by relevant factors and by exceptional circumstances, has to be “close to” the 3 per cent and “temporary”.
Ecofin-neuvoston ministereillä on selkeä käsitys siitä, milloin alijäämä on ”lähellä” ja ”väliaikainen”.
Ecofin ministers have a clear understanding of what is “close to” and “temporary”.
Yksi tapa arvioida tätä tuoretta uudistusta on soveltaa sitä aikaisemmin saatuun kokemukseen.
One way to assess the recent reform is to apply it to past experience.
Tässä on muutama esimerkki.
Let me give some examples.
Jos ensinnäkin olisi voimakkaammin korostettu, että on tarvetta tehdä rahoitusasemaa parantavia sopeutustoimia ”hyvinä aikoina”, komissiolla ja neuvostolla olisi ollut mahdollisuus painostaa valtioita toteuttamaan voimakkaampia rahoitusasemaa parantavia sopeutustoimia vuosina 1999–2000, jolloin talouskasvu Euroopassa oli suotuisaa.
First, the greater emphasis on the need for stronger budgetary adjustment in “good times” would have enabled the Commission and the Council to put more pressure on countries in 1999-2000, when economic growth was favourable in Europe, to implement stronger budgetary adjustment.
Vuonna 2000, joka oli viimeaikaisten suhdanteiden voimakkain kasvuvuosi, näiden kolmen valtion suhdannekorjattu alijäämä kasvoi Saksan osalta viisi, Ranskan osalta kaksi ja Italian osalta kuusi prosenttia.
In 2000, the year of fastest growth over the recent cycle, the cyclically adjusted deficit of these three countries worsened by .5, .2 and .6 percentage points respectively, instead of improving.
Tästä syystä näiden maiden talousarvioiden alijäämät kasvoivat kolmeen prosenttiin tai sen yli talouskasvun hidastuessa vuonna 2001.
This is the reason why, when the economy slowed down in 2001, the respective budgets deteriorated at or above the 3 per cent limit.
Toiseksi sellaisia alijäämiä ei enää pidetä liiallisina, jotka laskusuhdanteen aikana ylittävät hiukan kolmen prosentin rajan, mutta jotka ovat lähellä viitearvoa, kuten Alankomaiden tapauksessa vuonna 2003.
Second, deficits exceeding slightly the 3 per cent limit during a recession, but remaining close to the reference value, like in the case of the Netherlands in 2003, will not be considered any more as excessive.
Sopeutustoimissa on näin ollen vältettävä myötäsyklisyyttä.
Pro-cyclicality in adjustment will thus be avoided.
Kolmanneksi uudistuksen jälkeen on mahdollista käyttää yli vuosi liiallisen alijäämän korjaamiseen siinä tapauksessa, ettei taloustilanne salli nopeaa ja mittavaa korjaamista.
Third, it is now possible to have more than one year to correct an excessive deficit, in case the economic situation does not allow for a quick and large correction.
Tulevaisuudessa olisi vältettävä toistamasta Portugalin tilannetta vuonna 2003, jolloin vuodessa toteutettu mittava rahoitusaseman sopeutustoimi johti laskusuhdanteeseen.
The case of Portugal in 2003, whereby a very large budgetary adjustment in one year led to a recession, should be avoided in the future.
Neljänneksi uudistuksen myötä voidaan välttää sellaiset kriisit, kuin marraskuussa 2003 koettiin, koska tietyissä olosuhteissa on mahdollista tarkistaa 104 artiklan 7 kohdan perusteella tehtyä neuvoston suositusta.
Fourth, a crisis similar than the one experienced in November 2003 can now be avoided, as the possibility to modify a Council Recommendation produced under article 104.7 will be possible, under certain conditions.
Näistä esimerkeistä käy ilmi, että tietyssä suhteessa uudistus voi parantaa vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa ja mennä siinä eteenpäin.
These examples suggest that some aspects of the reform can improve the implementation of the Pact, going forward.
Pohjimmiltaan vakaus- ja kasvusopimusta voidaan parantaa lisäämällä finanssipolitiikan kuria jäsenvaltioissa.
Ultimately, a better Pact can only be obtained through more disciplined budgetary policies in the Member States.
Miten arvioitte uudelleennimetyn Lissabonin prosessin tilaa eli "kasvua ja työpaikkoja" -strategiaa?
What is your assessment of the state-of-play of the renamed Lisbon process, the so-called 'Growth and Jobs' strategy?
Miten EKP ja makroekonomisen politiikan koordinointivälineet (laajat taloudelliset suuntaviivat, työllisyyttä koskevat suuntaviivat) voisivat auttaa strategian onnistumisessa?
How could the ECB and the instruments of macroeconomic policy co-ordination (Broad Economic Policy Guidelines, Employment Guidelines) contribute to the success of this strategy?
Millaisina näette mahdollisuudet lisätä sisäistä kysyntää ja tukea investointeja EU:ssa?
What is your perception as to the possibilities of increasing internal demand and fostering investments within the EU?
Lissabonin prosessin täytäntöönpano on viime kädessä jäsenvaltioiden vastuulla.
The ultimate responsibility for implementing the Lisbon Process lies with the Member States.
Lissabonin prosessi voi tarjota ainoastaan arviointi-, vertaisarviointi- ja vertaispainostusmenettelyn.
The Lisbon Process can only create a procedure for benchmarking, peer reviewing and peer pressure.
Kyseinen prosessi ei toiminut odotusten mukaisesti osittain siksi, että se oli liian monimutkainen, siihen sisältyi liian paljon tavoitteita, eivätkä jäsenvaltiot katsoneet voivansa osallistua siihen riittävästi.
This process did not work as expected, in part because it was too complex, because it contained too many objectives, and was not sufficiently “owned” by the Member States.
Elvytetty Lissabonin prosessi tarjoaa huomattavan parannuksen, koska siinä on korjattu muutama prosessin aikaisemmista heikkouksista.
The revitalised process is a substantial improvement as it addresses some of the previous weaknesses.
Viime kädessä onnistuminen kuitenkin riippuu kansallisten viranomaisten halusta panna täytäntöön uudistuksia.
But the ultimate key to success remains the willingness of the national authorities to implement reforms.
Jälkikäteen ajatellen monissa maissa on toteutettu huomattavia uudistuksia, jotka koskevat erityisesti työmarkkinoita ja hyvinvointijärjestelmiä.
Looking backwards, substantial reforms have been implemented in several countries, in particular in the Labour market and the welfare system.
Paljon on kuitenkin vielä tekemättä.
But much remains to be done.
Valtioissa toteutettavaan uudistusprosessiin sisältyy paljon epävarmuutta erityisesti sen osalta, puututaanko uudistuksella keskeisiin ongelmiin tosiasiallisesti ja lopullisesti vai tarvitaanko matkan varrella vielä lisäuudistuksia.
In fact, the reform process within countries has been shed with uncertainties, in particular on whether the proposed reform effectively and definitely addressed the relevant problem, or whether additional reforms would be needed down the road.
Tämä vähensi kuluttajien ja yritysten luottamusta, ja sitä kautta myös kotimainen kysyntä laski.
This tended to depress consumer and business confidence, and thus domestic demand.
Tämän seurauksena ennakoiva säästäminen on lisääntynyt.
As a result, precautionary savings has increased.
Tarkistetussa Lissabonin strategiassa on yritetty ratkaista tietyt aikaisemmat ongelmat yksinkertaistamalla menettelyjä ja lisäämällä jäsenvaltioiden osallistumista.
The revised Lisbon process tries to overcome some of the problems of the past, by simplifying the procedures and improving ownership.
On lisäksi tärkeää luoda hallituksille kannusteita, jotta ne ryhtyisivät uudistuksiin, sellaisiinkin, jotka saattavat olla kalliita lyhyellä aikavälillä.
It will also be important to create incentives for Governments to undertake reforms, even those that may be costly in the short term.
Uudistetussa vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään tietyistä kannusteista, erityisesti siten, että valtioille annetaan enemmän aikaa mukautua finanssipolitiikan keskipitkän aikavälin tavoitteisiin.
The revised SGP introduces some incentives, in particular by giving countries more time to adjust towards the medium term objective for budgetary policy.
Kompromissien tekemistä talousarviota koskevien lyhyen aikavälin toimenpiteiden ja uudistusten sekä pidemmän aikavälin kasvun ja kestävyyden välillä voidaan hyödyntää, jotta suuri yleisö hyväksyisi paremmin merkittävät uudistukset.
The trade off between short term budgetary measures and reforms with longer term positive impact on growth and sustainability can be exploited to improve the acceptance by the general public of major reforms.
EKP voi osaltaan edistää Lissabonin strategian onnistumista pitämällä kiinni tehtävästään eli hintavakauden toteuttamisesta.
The ECB can contribute to the success of the Lisbon Strategy first by sticking to its mandate, i.e. by delivering price stability.
Lisäksi se voi edistää aikaisempaa integroidumpia rahoitusmarkkinoita (katso jäljempänä esitettävät vastaukset kysymyksiin 13 ja 14).
It can also contribute trough the promotion of a more integrated financial markets (see answers to questions 13 and 14 below).
On lisäksi tärkeää korostaa, että toimivampien Euroopan yhtenäismarkkinoiden avulla on helpompi saavuttaa hintavakaus ja edistää kasvua rahapolitiikan keinoin.
It is also important to underline that a better functioning single European market makes it easier for monetary policy to achieve price stability and to support growth.
Kuten mainitsin vastauksessani 5. kysymykseen, työvoiman ja tuotteiden markkinoiden joustamattomuus euroalueella on johtanut inflaation pysymiseen yli kahdessa prosentissa viimeaikaisen laskusuhdanteen aikana, mikä on vähentänyt EKP:n mahdollisuutta korkotason alentamiseen taloudellisen toiminnan elvyttämiseksi, kuten Yhdysvaltain keskuspankki teki.
As mentioned in the answer to question 5, labour and product market rigidities in the euro area have maintained inflation above 2 per cent during the recent slowdown, thus reducing the ability of the ECB to cut interest rates further to sustain economic activity, as the Federal reserve did in the US.
Kotimaisen kysynnän elvyttäminen puolestaan edellyttää kotitalouksien ja yritysten luottamuksen lisääntymistä erityisesti tulojen osalta.
As far as domestic demand is concerned, its revitalization requires an improvement in households’ and business confidence, in particular about future income streams.
Vielä ratkaisematon eläkeongelma aiheuttaa epävarmuutta odotettavissa olevasta verotustasosta ja hyvinvointipalveluista.
The pending pension problem continues to create uncertainty on the expected level of future taxation and welfare assistance.
Tämä lisää ennakoivaa säästämistä ja vähentää kulutusta ja investointeja lyhyellä aikavälillä.
This enhances precautionary savings and discourages consumption and investment in the short term.
Uudistuksilla, joilla puututaan ainoastaan osaan ongelmista ja jotka johtavat odotuksiin tulevaisuudessa tarvittavista lisäuudistuksista, on taipumus vaikuttaa kielteisesti yhteiskunnalliseen ilmapiiriin, mikä saa kysynnän laskemaan.
Reforms that only address part of the problems, leading to expectations that further reforms might be needed in the future, tend to worsen the social climate and thus depress demand.
Uudistuksilla on puututtava talouden rakenteellisiin ongelmiin keskitetyllä tavalla luottamuksen palauttamiseksi, mikä on kokonaiskysynnän nousun edellytys.
Reforms need to tackle in a focused way the structural problems of the economy so as to restore confidence, which is a prerequisite for higher aggregate demand.
Voitteko esittää tärkeysjärjestyksessä luettelon rakenteellisista uudistuksista, jotka ovat mielestänne ensisijaisia EU:ssa, ja voitteko perustella valintanne?
Please list in order of importance the structural reforms which you believe are a priority in the EU and justify your choices.
Verrattaessa EU:n ja Yhdysvaltojen tuloja asukasta kohti käy ilmi, että vaikka tuottavuus työntuntia kohti on suunnilleen sama Atlantin molemmin puolin, keskimääräinen työtuntimäärä henkeä kohti ja osallistumisaste ovat Euroopassa paljon alhaisempia.
A comparison between the EU and US income per capita shows that while productivity per hour worked is more or less similar across the Atlantic, the average number of hours worked per capita and the participation rate is much lower in Europe.
Tämän perusteella voi päätellä, että jos haluamme kilpailla Yhdysvaltojen kanssa ja saavuttaa samanlaisen elintason kuin siellä on, työmarkkinoiden uudistus on avainasemassa.
This suggests that labour market reform is still key in Europe if we want to compete with the US and reach their standards of living.
Meidän on työskenneltävä enemmän, ja Euroopassa useampien ihmisten on työskenneltävä, erityisesti naisten ja ikääntyneiden työntekijöiden.
We need to work more, and more people need to work in Europe, especially female and aged workers.
Toinen tärkeä uudistettava alue on tuotemarkkinoiden vapauttaminen erityisesti palvelualalla.
Another important area for reform is product market liberalisation, especially in the services sector.
Tässäkin asiassa vertailu Yhdysvaltoihin osoittaa, että Eurooppa on jäljessä teknologisen edistyksen omaksumisessa palvelualalla.
Again, a comparison with the US shows that Europe is lagging behind in incorporating technological progress in the services sector.
Markkinoillepääsyn esteet rajoittavat markkinoiden kokoa eivätkä näin ollen mahdollista suurtuotannon etujen täysimääräistä hyödyntämistä.
Barriers to entry limit market size and thus do not allow economies of scale to be fully exploited, therefore rendering investment, especially in R&D, less attractive.
Tämä tekee varsinkin tutkimusta ja kehittämistä koskevista investoinneista vähemmän kannattavia.
Finally, the broader base for SMEs in Europe requires a more efficient and integrated European financial system at the retail level.
EU:n rahoitusmarkkinoiden tiiviimpään integrointiin tarvitaan lisätoimia (katso jäljempänä oleva vastaus 13. kysymykseen).
Further action is required to improve financial market integration in the EU (see answer to question 13 below).
Miten arvioitte dollarin ja euron vaihtokurssin viimeaikaista kehitystä?
How do you assess the recent evolution of the USD/EUR exchange rate?
Miten arvioitte EU:n ja Yhdysvaltojen välistä valuuttakursseihin liittyvää yhteistyötä?
How do you evaluate EU/US co-operation in the field of exchange rates?
Voivatko keskuspankit mielestänne vastustaa tehokkaasti liiallista volatiliteettia?
Do you think that Central Banks are able to fight efficiently against excessive volatility?
Miten tärkeänä kysymyksenä pidätte tässä yhteydessä Yhdysvaltain kaksoisvajeen aiheuttamia vaaroja?
What importance do you give in this context to the dangers posed by the twin US deficits?
Pitäisikö euron kansainvälisen roolin vahvistumista tukea?
Do you think that the international role of the Euro should be encouraged?
Valuuttamarkkinoiden viimeaikaista kehitystä on leimannut dollarien liiallinen tarjonta, jota säästöjen ja investointien välinen epätasapaino ja Yhdysvaltojen erittäin mukautuva rahatalous on lisännyt.
Recent developments in foreign exchange markets have been characterised by an excess supply of US dollars, fuelled by the combination of the savings-investment imbalance and the very accommodative monetary conditions in the US.
Tämän suuntauksen lopettaminen edellyttää, että näiden kahden keskeisimmän tekijän suunta käännetään.
The end of such a trend requires that these two main factors be reversed.
Sittemmin rahataloudesta on tullut vähemmän mukautuvaa, kun Yhdysvaltain keskuspankki nosti korkotasoa kaksi prosenttia.
More recently, monetary conditions have become less accommodative, as the Fed raised interest rates.
Tämä vaikutti osaltaan Yhdysvaltojen valuutan vakauttamiseen ainakin väliaikaisesti.
This contributed to stabilise the US currency, at least temporarily.
Talouden kasvuvauhti ja kasvavat inflaatiopaineet huomioon ottaen Yhdysvaltojen korkotaso pysyy kuitenkin alhaisena.
However, the level of US interest rates remains low, in light of the pace of growth of the economy and the increasing inflationary pressures.
Yhdysvaltain keskuspankki on jo ilmaissut aikovansa jatkaa rahatalouden kiristämistä.
The Federal Reserve has already indicated that it will continue with the tightening trend.
Mitä tulee nykyiseen alijäämään, uusimpien ennusteiden perusteella se näyttää kasvavan entisestään seuraavan kahden vuoden aikana.
As far as the current account deficit is concerned, the most recent projections show a further widening in the next two years.
Nykyinen suuntaus on selkeästi kestämätön, ja sitä on korjattava.
The current trend is clearly unsustainable and requires a correction.
Tämä korjaus olisi aikaansaatava ensisijaisesti poliittisilla toimilla, ei niinkään markkinoita mukauttamalla, mikä saattaisi johtaa dollarin arvon laskemiseen entisestään.
Such a correction should come primarily from policy actions, rather than market adjustment, which might entail further dollar depreciation.
Mukautus olisi tehtävä pääasiassa Yhdysvalloissa, ja sillä olisi pyrittävä vähentämään julkisten menojen tuhlausta erityisesti tiukemman keskipitkän aikavälin finanssipolitiikan avulla ja kannustamaan yksityistä säästämistä.
Adjustment should come mainly in the US, with a view to reducing public dis-saving, in particular through a stricter budgetary policy over the medium term, and to encouraging private savings.
Tiettyjä mukautuksia on tehtävä myös Aasian maissa, joissa on tehty paljon säästöjä ja kiinnitetty valuuttoja dollariin.
Some adjustment is also required in Asian countries, which record a high level of savings and fix their currency with the dollar.
Suurempi joustonvara aasialaisissa valuutoissa edistäisi Yhdysvaltojen nykyisen alijäämän korjaamista ja jakaisi mukauttamisesta aiheutuvan taakan useammille valtioille ja valuutoille.
More flexibility in Asian currencies would favour some correction of the US current account deficit and would spread the burden of adjustment to a broader set of countries and currencies.
Keskuspankit eivät voi pelkällä yksipuolisella toiminnalla vaikuttaa valuuttakursseihin, lukuun ottamatta valuuttakurssin ehdotonta jäädyttämistä.
Central banks cannot affect exchange rates through unilateral action only, except by strictly pegging the exchange rate.
Tämä kuitenkin pitäisi sisällään, että rahapoliittisesta itsemääräämisoikeudesta luovuttaisiin.
This would imply, however, the abandonment of monetary sovereignty.
Euroalueella tällaista valintaa tuskin kuitenkaan tehtäisiin, koska se suuntaisi rahapolitiikan pikemminkin Yhdysvaltojen tarpeiden kuin euroalueen tarpeiden mukaan.
This can hardly be the choice of the euro area, as it would direct its monetary policy to the needs of the US economy rather than the euro-area one.
Koordinoidulla toiminnalla voidaan vaikuttaa valuuttamarkkinoihin ja erityisesti epäjärjestystä lisäävien ratkaisujen ehkäisemiseen.
Coordinated action can have an impact on foreign exchange markets, in particular to counteract disorderly moves.
Tällaiseen toimintaan voidaan käyttää eri välineitä julkisista lausunnoista aina suoraan ostoon ja myyntiin markkinoilla.
Such an action can be conducted with different instruments, from public statements to direct purchases and sales in the market.
Jotta tällainen toiminta olisi tehokasta ja pitkäkestoista, siihen on sisällyttävä muutoksia poliittisessa asenteessa.
To be effective and long lasting, such an action must be accompanied by changes in the underlying policy stance.
Jos dollarin arvo laskee, tarvittaisiin päättäväisempää toimintaa budjettialijäämän korjaamiseksi, jotta keskuspankin toiminnalla olisi uskottavuutta näillä markkinoilla.
In the case of the dollar depreciation, a more decisive action to correct the budget deficit would be required to give credibility to any central bank action in the markets.
Vuosien mittaan euron kansainvälinen asema on vahvistunut asteittain.
The international role of the euro has increased progressively over the years.
Eurooppa voi hyötyä tästä suuntauksesta ainoastaan laskemalla pitkän aikavälin korkotasoaan ja suojautumalla paremmin valuuttakurssien kriiseiltä.
Europe can only benefit from this trend, through lower long-term interest rates and greater protection from exchange rate shocks.
Jotta tätä suuntausta ylläpidettäisiin ja äkilliset suunnanmuutokset estettäisiin, kysynnän tulisi olla suuntauksen lähtökohtana eikä sitä saisi tukea keinotekoisesti.
To be sustained and not subject to rapid reversion, this trend should be mainly demand-led and not artificially supported.
Lisäksi valuuttamarkkinoiden tämänhetkinen kehitys ei edellytä kovinkaan ponnekasta omaisuuden muuntamista euromääräiseksi, koska tämä lisäisi painetta euron vaihtokurssin nousuun.
In addition, current developments in the foreign exchange markets do not demand an excessively aggressive portfolio recomposition towards the euro, as this would put further upward pressure on its exchange rate.
Miten euroalueen ja sen valuutan vaikutusta voitaisiin lisätä entisestään etenkin kansainvälisissä rahoituslaitoksissa?
How can the influence of the Euro area and its currency be further enhanced, in particular in international financial institutions?
Euroalue osallistuu joko suoraan tai tarkkailijana kaikkiin keskeisiin kansainvälisiin foorumeihin, kuten kansainvälisen valuutta- ja rahoituskomiteaan (IMFC) G7-, G10- ja G20-ryhmän kokouksiin ja vakausfoorumiin (Financial Stability Forum).
The euro area participates, either directly or as an observer, in all major international fora, such as the IMFC, the G7, the G10, the G20, the Financial Stability Forum.
Näillä foorumeilla EKP ja/tai euroryhmän puheenjohtaja esittävät euroalueen kannan raha- ja valuuttapolitiikan kysymyksiin.
Concerning monetary and exchange rate policies, the euro area position is presented in each of these fora by the ECB and/or the Presidency of the Eurogroup.
Olennainen kysymys on, pitäisikö koordinointi ulottaa muihin keskeisiin kansainvälisiin rahoituskysymyksiin.
The issue is whether coordination should be extended to other major international financial matters.
Olen vakaasti sitä mieltä, että pitäisi, ja olen henkilökohtaisesti sitoutunut kyseiseen tavoitteeseen erityisesti toimiessani talous- ja rahoituskomitean kansainvälisestä valuuttarahastosta vastaavan alakomitean (SCIMF) puheenjohtajana.
I strongly believe so and have been personally committed to that goal, in particular by chairing the EFC Sub-Committee on IMF issues (SCIMF).
Viime vuosina SCIMF:ssä on valmisteltu EU:n yhteinen kanta moniin aiheisiin, kuten kehitysapuun, yksityisen sektorin osallisuuteen kriisien ratkaisemisessa, kansainvälisen valuuttarahaston asemaan matalatuloisissa maissa jne.
In recent years the SCIMF prepared common EU positions on a series of topics, such as development aid, private sector involvement in crisis resolution, the role of the Fund in low income countries, etc.
Enemmänkin olisi tehtävä.
More should be done.