natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Monet vaativat myös virallista lomaketta, mallia tai ohjeita hyvistä toimintatavoista, joita voisi käyttää apuna ennakkoratkaisupyynnön tekemisessä.
Many called for an official form, template or good practice guidelines which they could use to make a reference.
Eräs ensimmäisen oikeusasteen tuomari Saksasta suositteli ennakkoratkaisupyyntöä koskevan oppaan suunnittelemista yhteistyössä kansallisten viranomaisten kanssa ja käyttämään esimerkkinä todisteiden vastaanottamisesta annetun asetuksen soveltamista varten tehtyä käsikirjaa.
A first instance judge in Germany recommended the drafting of a guide on preliminary references, in cooperation with national authorities, along the lines of the practice guide used for the Directive on the Taking of Evidence.
Neuvoston asetus (EY) N:o 1206/2001, annettu 28. toukokuuta 2001, jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa; käsikirja löytyy verkosta osoitteesta:
Council Regulation (EC) No 1206/2001 of 28 May 2001 on cooperation between the courts of the Member States in the taking of evidence in civil or commercial matters; the guide is available at:
http://ec.europa.eu/civiljustice/evidence/docs/evidence_ec_guide_en.pdf Toinen tuomari totesi, että hän voisi suhtautua menettelyyn paremmin, mikäli olisi olemassa selkeämmät ohjeet siitä, millä tavoin tosiseikat tulee tiivistää ennakkoratkaisupyynnössä.
http://ec.europa.eu/civiljustice/evidence/docs/evidence_ec_guide_en.pdf One judge commented that he or she would be more comfortable with the procedure if there were clearer indications as to how the facts should be summarised in the reference.
Toisaalta kaksi tuomaria Ranskasta ja Puolasta kuitenkin kertoivat, että he ovat täysin tyytyväisiä kyseisten valtioiden ministeriöiden vuonna 2005 antamaan viralliseen ohjeistukseen, joka on saatavilla sähköisessä muodossa.
On the other hand, two judges, from France and Poland commented however that they were entirely satisfied with the official guidance provided in 2005 by their respective ministries and available online.
Toinen hyvin yleinen aihe oli yhteisöjen tuomioistuimelle jo aikaisemmin esitettyjen kysymysten toistamisen pelko.
A second very common theme was the fear of duplicating a question referred previously to the ECJ.
Tähän liittyen eräs tuomari ehdotti, että kaikista yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyistä ennakkoratkaisukysymyksistä koottaisiin tietokanta, joka olisi Euroopan siviilioikeudellisen Atlaksen
In this respect, a judge suggested the idea of an atlas of questions already referred, organised by subject-area along the lines of the model developed in the area of judicial cooperation in civil matters.
Euroopan siviilioikeudellinen Atlas löytyy verosta osoitteessa:
The Judicial Atlas in Civil Matters is accessible at:
Eräs bulgarialainen tuomari oli sitä mieltä, että menetelmää, jonka avulla tarkistetaan onko kyseinen ennakkoratkaisukysymys jo esitetty yhteisöjen tuomioistuimelle, tulisi joka tapauksessa yksinkertaistaa.
A Bulgarian judge commented that the procedure for checking whether the intended questions had already been referred should in any event be simplified.
Muuan patenttioikeuden tuomari Saksasta katsoi, että Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistut tiedot yksittäisistä ennakkoratkaisupyynnöistä ovat riittämättömiä ja niitä tulee täydentää.
A German patent judge considered that the information on individual references published in the Official Journal of the European Union was insufficient and should be completed.
Kolmas vastauksissa useasti esiin nostettu aihe oli toivomus saada kaikki asiaankuuluva tieto ennakkoratkaisupyynnöistä Internetistä.
A third recurring theme was the desire to be able to obtain all relevant information on preliminary references via the internet.
Eräs puolalainen tuomari meni jopa niin pitkälle, että ehdotti sähköisen ennakkoratkaisupyynnön mahdollistamista.
One Polish respondent went further and suggested that it should be possible to make a reference electronically.
Menettelyn kohtuuton kesto esiintyi huomattavan usein kuudentoista jäsenvaltion tuomareiden mielipiteissä.
The perceived excessive length of the procedure featured very prominently in judges' comments from sixteen Member States.
Menettelyn kestolla katsottiin yleisesti ottaen olevan ennakkoratkaisupyyntöjä vähentävä vaikutus.
The consequence of this length was considered to be a chilling effect on references.
Monet tuomarit kertoivat tuntevansa menettelyn, mutta pidättäytyvänsä käyttämästä sitä sen keston vuoksi.
Many judges claimed to know the procedure but refrain from using it because of the delay involved.
Esimerkiksi eräs itävaltalainen tuomari oli sitä mieltä, että tällaisia viivästyksiä ei voida hyväksyä sosiaalioikeuden alalla.
For instance, an Austrian judge considered that such delays were totally unacceptable in the area of social law.
Eräällä saksalaisella ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen tuomarilla oli erityisiä vaikeuksia ymmärtää suullisen käsittelyn lopun ja ennakkoratkaisun antamisen väliin sijoittuvaa viivästystä sekä sitä tosiasiaa, että samanlaisia viivästyksiä jäsenvaltioiden sisäisissä asioissa pidettäisiin todennäköisesti perusteettomina tai laittomina.
One German judge from a higher court had particular difficulty in understanding the reason for the delay between the end of the oral procedure and the handing down of the preliminary ruling, and that similar delays in a purely domestic context would probably be considered abusive or illegal.
Lukuisat tuomarit muuttivat perustelujaan ja totesivat, että menetelmän hyödyntämättä jättänyt kansallisten tuomareiden joukko on uhka tuomioistuimelle, sillä yhteisöjen tuomioistuin on vaarassa hukkua ennakkoratkaisupyyntöihin, mikäli menettelyn kesto ei lyhene.
Several judges also reversed the reasoning to conclude that the existing untapped potential among national judges would mean that the ECJ risked being swamped with references should the duration of the procedure decrease.
Lukuisat tuomarit pyysivät menettelyn nopeuttamista erityisesti tietyissä kiireellisissä tapauksissa, kuten turvapaikkapolitiikan alalla.
Several judges called for the particular acceleration of the procedure in certain urgent cases, such as in the area of asylum.
Eräs tuomari oli sitä mieltä, että yhteisöjen tuomioistuimen tulisi antaa ennakkoratkaisupyynnöille etusija muihin tapauksiin nähden, kun taas toinen tuomari halusi nähdä nopeutettua ennakkoratkaisumenettelyä käytettävän nykyistä useammin.
One judge considered that references for a preliminary ruling should be given priority over other types of cases before the ECJ, whilst another wanted to see the existing accelerated procedure used more frequently.
Muutama tuomari teki jopa ehdotuksen siitä, kuinka kauan menettelyn tulisi keskimäärin kestää.
Few judges actually made suggestions as to how long the average procedure should last.
Eräs suomalainen tuomari ehdotti kestoksi kolmesta neljään kuukautta ja muuan ruotsalainen tuomari puolestaan seitsemästä kahdeksaan kuukautta.
However, one Finnish judge proposed 3-4 months and a Swedish judge suggested 7-8 months.
Vastauksissa useimmin toistunut moite liittyi tuomioiden kielelliseen selkeyteen.
The most frequent complaint related to the linguistic clarity of judgments.
Toisissa vastauksissa taas käsiteltiin tuomioiden liiallista pituutta.
Another series of answers related to the excessive length of judgments.
Esimerkiksi eräs suomalainen tuomari halusi nähdä enemmän Suomen korkeimman hallinto-oikeuden päätösten kaltaisia lyhyempiä tuomioita.
One Finnish judge, for instance, wanted to see shorter judgments more akin to judgments of the Finnish supreme administrative court.
Useat tuomarit katsoivat, että yhteisöjen tuomioistuimen perustelut ovat usein liian yleisiä ja abstrakteja, jotta niitä voisi asianmukaisesti soveltaa kansallisten oikeustapausten tosiseikkoihin.
Several judges considered that the reasoning of the ECJ was often too general or abstract to be able to be properly applied to the facts of national cases.
Muutamat tuomarit olivat tyytymättömiä tapaan, jolla yhteisöjen tuomioistuin suhtautuu ennakkopäätöksiin.
Some other judges were uncomfortable with the way in which the ECJ deals with precedent.
Eräs tuomari halusi tuomioissa ilmaistavan selkeämmin, kuinka ne liittyvät edeltävään oikeuskäytäntöön, kun taas toinen tuomari piti ennakkoratkaisujen sijaan periaatteisiin perustuvaa järjestelmää parempana.
One judge would have liked judgments to be more explicit on how they relate to previous case-law whilst another preferred a system predominantly based on principles rather than precedent.
Lopuksi eräs tuomari ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuin hyödyntäisi suuremmassa määrin obiter dicta -lausumia.
Finally, one judge suggested that the ECJ make more use of obiter dicta .
Kaikki tämän otsikon alle sijoittuneet vastaukset eivät kuitenkaan olleet valituksia.
However, not all responses under this heading were complaints.
Eräs tuomari piti yhteisöjen tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välistä vuoropuhelua ”virkistävän erilaisena” verrattuna tapaan, jolla ennakkoratkaisupyynnön tekeviä tuomareita kohdeltiin hänen jäsenvaltionsa perustuslakituomioistuimessa.
One judge found the ECJ's dialogue with national courts "refreshingly different" from the way referring judges were treated by her domestic constitutional court.
Huomattava määrä tuomareista halusi nähdä ennakkoratkaisupyynnön tehneen tuomarin osallistuvan tiiviimmin menettelyn kaikkiin vaiheisiin.
A substantial number of judges wanted to see closer involvement of the referring judge in all stages of the procedure.
Eräs saksalainen finanssioikeuden tuomari totesi, että Euroopan unionin laajentumisen jälkeen on entistä suurempi riski, että tietyssä ennakkoratkaisumenettelyssä osallisina olevat tuomarit, julkisasiamiehet ja yhteisöjen tuomioistuimen henkilökunta eivät tunne jokaisen jäsenvaltion kansallista oikeusjärjestelmää.
One financial judge from Germany stated that following enlargement, the risk of judges, Advocates General or ECJ staff involved in any particular preliminary ruling being unfamiliar with any given domestic legal system was even greater than before.
Hän korosti sitä tosiasiaa, että tämä selviää usein vasta julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen jälkeen, jolloin kansallinen tuomari ei enää ehdi tehdä asialle mitään.
She highlighted the fact that this often became clear only after the Advocate General’s Opinion, and it was then too late for the national judge to do anything.
Yleisesti ottaen lukuisat vastaajat kannattivat ajatusta.
Several respondents concurred in more general terms.
Eräs työoikeuden tuomari suositteli ennakkoratkaisua pyytäneen tuomarin pakollista kuulemista ennen kuin yhteisöjen tuomioistuin muotoilee kysymyksen tai sen osia uudelleen.
A labour court judge recommended a mandatory consultation of the referring judge before the ECJ could reformulate any part of the reference.
Toinen tuomari vaati ”vuoropuhelua” kysymysten uudelleen muotoilemiseksi.
Another judge called for a "dialogue" to reformulate the questions as appropriate.
Lisäksi kaksi kyselyyn vastannutta tuomaria ehdotti, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomari kutsutaan mukaan suulliseen käsittelyyn sen varmistamiseksi, että yhteisöjen tuomioistuimen tuomio on vireillä olevan kansallisen oikeustapauksen kannalta merkityksellinen.
A further proposal made by two respondents consisted in inviting the referring judge to participate in the oral procedure, in order to ensure that the ECJ ruling remained relevant to the pending domestic case.
Kyselyyn vastanneet tuomarit monista eri jäsenvaltioista ehdottivat rakenteellisia muutoksia yhteisöjen tuomioistuimeen.
Respondents from a wide range of Member States proposed structural changes to the ECJ.
Yleisimmän ehdotuksen mukaan yhteisöjen tuomioistuimen tuomareita tulisi rohkaista erikoistumaan johonkin tiettyyn alaan, ja perustaa tuomioistuimeen erikoistuneita jaostoja tätä tarkoitusta varten.
The most frequent proposal was to encourage the specialisation of ECJ judges and to create specialised chambers to that effect.
Vastauksissa esitettyjen mielipiteiden mukaan tämä käytäntö helpottaisi erikoistuneita kansallisia tuomareita hyväksymään yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot.
This was said to make ECJ judgments more acceptable to specialised national judges.
Eräs tanskalainen tuomari ehdotti toimivallan siirtämistä alimman oikeusasteen tuomioistuimelle, jotta tämä voisi käsitellä ennakkoratkaisuja niillä aloilla, joilla yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö on jo vakiintunut.
A Danish judge suggested transferring competence to hand down preliminary rulings to the Court of First Instance in certain areas where the ECJ's case-law was already well-developed.
Muuan saksalainen alueellisen korkeimman hallinto-oikeuden tuomari ehdotti, että julkisasiamiehet osallistuisivat tiiviimmin ennakkoratkaisupyynnön kohteena olevaa tapausta koskevaan kansalliseen menettelyyn.
A German judge from a regional supreme administrative court proposed involving the Advocates General more closely in the national proceedings forming the subject of the reference.
Eräs itävaltalainen tuomari puolestaan ehdotti yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinten perustamista jokaiseen jäsenvaltioon.
One Austrian judge went further and proposed Community first instance courts based in all Member States.
Eräs saksalainen tuomari esitti, että kansalliset tuomarit valitsisivat suoraan tuomarit yhteisöjen tuomioistuimeen sen sijaan, että tuomarit nimitetään jäsenvaltioiden hallitusten toimesta kuten tällä hetkellä on tapana EY:n perustamissopimuksen 223 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
A further idea came from a German judge who wanted to see ECJ judges directly elected by national judges rather than appointed by common accord of the governments of the Member States, as is currently the case under Article 223(1) EC.
Muutama toisen oikeusasteen tuomioistuimessa työskentelevä saksalainen ja tanskalainen tuomari ehdotti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinten ennakkoratkaisupyyntömenettelyn vireillepanoa koskevan oikeuden rajoittamista.
A small number of German and Danish judges, mainly from second instance courts, proposed limitations to the right of first instance courts to refer questions to the ECJ.
Eräs tuomari oli sitä mieltä, että alempien oikeusasteiden tuomioistuinten tulisi neuvotella ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen kanssa ennen kuin niille annettaisiin lupa ennakkoratkaisupyynnön tekemiseen yhteisöjen tuomioistuimelle.
One judge considered that lower courts should consult the relevant higher court before being allowed to refer a question to the ECJ.
Toinen tuomari totesi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomarit turvautuvat ennakkoratkaisumenettelyyn välttääkseen itsenäisten päätösten tekemisen hankalissa oikeustapauksissa.
Another stated that first instance judges relied on the preliminary reference mechanism as a way to avoid having to decide on difficult cases.
Eräs tuomari ehdotti, että osapuolille myönnetään valta hylätä tuomarin ennakkoratkaisupyynnön tekemistä koskeva päätös.
One respondent proposed to grant to the parties the power to block a judge’s decision to make a reference.
Lukuisat saksalaiset tuomarit olivat kiinnostuneita näkemään yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan ulottuvan myös EY:n perustamissopimuksen IV osastossa ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastossa säänneltyihin aloihin, etenkin turvapaikka- ja maahanmuuttoasioihin.
Several judges from Germany were keen to see the ECJ's jurisdiction fully expanded to the areas covered by Titles IV EC and VI EU, in particular asylum and immigration.
Samaten kaksi puolalaista tuomaria pyysivät jäsenvaltiotaan antamaan julistuksen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 35 artiklan 2 kohdan määräämissä rajoissa.
Similarly, two Polish judges called on their Member State to make a declaration within the meaning of Article 35(2) EU.
Lukuisissa, lähinnä uusista jäsenvaltioista saaduissa vastauksissa pyydettiin luomaan ja tehostamaan kansallisia elimiä tai neuvontapalveluita, joiden tehtävänä on auttaa ennakkoratkaisupyynnön tekemistä suunnittelevia tuomareita.
A number of answers, mainly from "new" Member States, called for the creation or reinforcement of national bodies or helpdesks designed to assist judges intending to make a reference.
Toiset pitivät parempana ideaa, jonka mukaan kussakin tuomioistuimessa tai ylemmän oikeusasteen tuomioistuimissa olisi erikoistuneita avustajia.
Others preferred the idea of having specialised assistants within each court, or within higher courts.
Eräässä kassaatiotuomioistuimessa työskentelevä tuomari ehdotti, että yhteisöjen tuomioistuimeen perustetaan palvelu, johon kansalliset tuomarit voisivat ottaa suoraan yhteyttä saadakseen neuvoja tutkimustoimiensa ohjaamiseen.
Finally a magistrate working in a court of cassation called for the setting up of a service within the Court of Justice which national judges could contact directly to better direct their research efforts.
Ottaen huomioon yhteisön oikeuden yhä laajemman ja tiheästi toistuvan soveltamisen, useat vastaajat olivat sitä mieltä, että acte clair -opin käytön edellytyksiä tulisi väljentää.
Several respondents considered that the criteria for applying acte clair should be loosened, given the ever wider and more frequent application of Community law.
Eräs korkeimman oikeuden tuomari totesi, että mikäli kansalliset tuomioistuimet soveltaisivat EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan 3 kohtaa tiukasti yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä
One supreme court judge commented that if national courts applied Article 234(3) EC strictly in accordance with the criteria laid down in the ECJ's case-law
Eräs ensimmäisen oikeusasteen tuomari oli sitä mieltä, että ajatus tuomioistuimesta, jonka tuomioita vastaan ei ole kansallisessa oikeudessa määriteltyjä oikeussuojakeinoja, on epäselvä.
A first instance judge found that the concept of a court "against whose decisions there is no judicial remedy under national law" was unclear.
Eräs tuomari oli huolissaan siitä, että Saksan prosessioikeus sallisi tosiseikkojen esittämisen toiseen kertaan sen jälkeen, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jo mahdollisesti tehnyt ennakkoratkaisupyynnön.
One judge was concerned that German procedural law would allow the facts to be ascertained a second time, once a reference for a preliminary ruling had potentially been sent by the first instance court.
Tosiseikkojen uudelleen käsitteleminen vaarantaisi yhteisöjen tuomioistuimen tuomion käyttökelpoisuuden, koska tuomio perustuisi vanhentuneisiin tosiseikkoihin.
This re-examination of the facts would jeopardise the usefulness of the ECJ's ruling, given that it would be based on an obsolete set of facts.
Tähän kysymykseen saatiin yli tuhat (1109) vastausta, joiden perusteella vaikuttaa selvästi siltä, että osapuolet vetoavat yhteisön oikeuteen harvoin kansallisten tuomareiden edessä (ks. kaavio alla).
With more than a thousand answers to this question (1109) it appears quite clearly that Community law is rarely raised by the parties before national judges (see chart below).
Tiettyjä jäsenvaltioita ei voitu sisällyttää taulukkoon vastausten riittämättömyyden vuoksi.
Certain Member States could not be included in this chart for lack of sufficient responses.
Vaikutta siltä, että vanhoissa jäsenvaltioissa Belgiaa ja Portugalia lukuun ottamatta on suhteellisen selkeä suuntaus vedota useasti yhteisön oikeuteen.
Except for Belgium and Portugal, it appears that there is a relatively clear trend, with Community law being raised more frequently in "old" Member States.
On huomattava, että esimerkiksi Bulgariassa, Puolassa ja Tšekin tasavallassa yhteisön oikeuteen ei ole koskaan vedottu tuomareiden enemmistön edessä.
It is notable, for instance, in Bulgaria, Poland and the Czech Republic that Community law was "never" raised before a majority of judges.
Käyttämällä samaa puolueellista indikaattoria tutkimustuloksista ilmenee, että yhteisön oikeuteen vedottiin useammin finanssi-, immateriaali- ja hallinto-oikeuteen erikoistuneissa tuomioistuimissa.
Using the same weighted indicator, it also appears that Community law was pleaded most in courts specialised in financial, intellectual property, and administrative matters.
Yhdeksän prosenttia kaikista vastanneista pani merkille, että yhteisön oikeuteen vedottiin ”usein” tai ”hyvin usein” heidän edessään.
9% of all respondents noted that Community law was pleaded "often" or "very often" before them.
Vastaava luku oli 41 prosenttia finanssioikeuteen liittyviä asioita käsittelevissä tuomioistuimissa, 28 prosenttia hallintotuomioistuimissa ja 25 prosenttia immateriaalioikeuteen liittyviä asioita käsittelevissä tuomioistuimissa.
However, this figure went up to 41% for financial courts, 28% for administrative courts, and 25% for intellectual property courts.
Lisäksi vastaukset osoittavat, että mitä korkeamman oikeusasteen tuomioistuimessa oikeustapausta käsitellään, sitä useammin oikeudenkäyntimenettelyssä vedotaan yhteisön oikeuteen.
Furthermore, responses also clearly indicate that the higher the court, the more likely Community law is likely to be pleaded before it.
Tämä pätee etenkin korkeimpiin oikeuksiin ja kassaatiotuomioistuimiin, kuten nähdään alla olevasta taulukosta.
This trend becomes particularly clear for supreme courts and courts of cassation, as can be seen in the chart below).
Kysymykseen saadut 533 vastausta kuvastavat sitä tosiasiaa, että yhteisön oikeudella on vaikutus lukuisilla erilaisilla kansallisen tason toiminta-aloilla.
The 533 responses analysed reflect the fact that Community law permeates numerous and diverse areas of activity at national level.
Kaksi usein mainittua alaa olivat kuluttajansuoja (9 prosenttia) ja siviili- ja prosessioikeus (11 prosenttia).
Two very frequently cited areas are consumer protection (9%) and civil and procedural law (11%).
Myös kilpailupolitiikka (9 prosenttia), sukupuoleen perustuva syrjintä (8 prosenttia), työllisyys (7 prosenttia), perusvapaudet (6 prosenttia), ympäristö (5 prosenttia), tulli (4 prosenttia) ja arvonlisävero (2 prosenttia) esiintyivät usein vastauksissa.
Competition policy (9%), sex discrimination (8%), employment (7%), fundamental freedoms (6%), the environment (5%), customs (4%) and VAT (2%) featured quite prominently in the responses.
Lisäksi on merkittävää, että useat tuomarit viittasivat turvapaikkakysymyksiin (3 prosenttia).
It is also notable that many judges referred to questions of asylum (3%).
Maatalouteen viitanneet vastaajat mainitsivat lähinnä yhteisen markkinajärjestelyn ja maitotuotteet.
Respondents who cited agriculture mainly referred to the common organisation of markets, including milk products.
Perusvapauksiin viitanneet tuomarit mainitsivat etupäässä henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyviä asioita (työntekijöiden vapaa liikkuvuus ja direktiivi kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti unionin alueella
Judges referring to the fundamental freedoms predominantly cited issues relating to the free movement of persons (free movement of workers and the Citizenship Directive
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, EUVL L 229, 29.6.2004, s. 35. ).
Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States, OJ L 229, 29.6.2004, p.
Vastauksissa viitattiin myös tavaroiden ja erityisesti lääkkeiden vapaaseen liikkuvuuteen, sekä palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen etenkin terveyspalvelujen ja rajaa ylittämättä tarjottavissa olevien palvelujen osalta (esimerkiksi Internetin uhkapelit).
Reference was also made to free movement of goods, in particular pharmaceuticals, and free movement of services, especially health services and services which can be provided without crossing a border (eg. online gambling).
Sijoittautumisvapaus mainittiin hämmästyttävän usein yritysten luovutusten yhteydessä.
Freedom of establishment was overwhelmingly referred to in the context of transfers of undertakings.