natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Neuvoston päätös 2000/597/EY, Euratom, 29. syyskuuta 2000 Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä, EYVL L 253, 7.10.2000 – "oikeudenmukainen, avoin, kustannustehokas ja yksinkertainen"
Council Decision 2000/597/EC , Euratom, of 29 September 2000 on the system of the European Communities' own resources, OJ L 253, 07.10.2000. - "Equitable, transparent, cost-effective and simple"
Vuonna 1999 Berliinin Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota valmistelemaan uuden omia varoja koskevan päätöksen, jolla unionille annettaisiin tiukan budjettikurin puitteissa asianmukaiset keinot kaudelle 2000–2006.
In 1999, the Berlin European Council called on the Commission to prepare a new own resources decision which should provide the Union with adequate means for the period 2000-2006 while at the same time adhering to strict budgetary discipline.
Uuden järjestelmän tulisi olla "oikeudenmukainen, avoin, kustannustehokas ja yksinkertainen" ja sen tulisi perustua kriteereihin, jotka parhaiten heijastavat jäsenvaltioiden kykyä osallistua unionin rahoitukseen.
The new system should be “equitable, transparent, cost-effective and simple”, and based on criteria which express best the member States' ability to contribute to the financing of the Union.
Viimeisin, 29. syyskuuta 2000 tehty päätös omista varoista tuli voimaan 1. maaliskuuta 2002.
This latest Own Resources Decision of 29 September 2000 has entered into force on 1 March 2002.
Sen sisältämässä tarkistuslausekkeessa komissiota pyydetään tarkastelemaan yleisesti omien varojen järjestelmää ennen vuotta 2006 laajentumisen vaikutusten näkökulmasta.
The revision clause it contains calls on the Commission to undertake a general review of the own resources system before 2006 in the light of the effects of enlargement.
Tarkistuksessa olisi myös tutkittava mahdollisuutta muuttaa omien varojen järjestelmän rakennetta luomalla uusia omien varojen lajeja ja tutkimalla Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnettyä budjettiepätasapainon hyvitystä.
The review is also to explore the possibility of modifying the structure of the own resources system by creating new autonomous resources and examining the correction of budgetary imbalances granted to the UK.
Voimassa olevan järjestelmän pääpiirteet ovat:
The main features of the system currently in force are:
Ø omien varojen enimmäismääränä säilyy 1,27 prosentissa unionin BKT:sta (1,24 prosenttia BKTL:sta)
Ø the own resources ceiling remains at 1.27% of the Union's GNP (=1.24% of GNI)
Vuodesta 2002 bruttokansantuotteen käsite (BKT) on korvattu bruttokansantulon käsitteellä (BKTL) EU:n talousarvion ja omien varojen alalla.
As from the year 2002, the concept of gross national product (GNP) has been replaced by the concept of gross national income (GNI) in the EU budgetary and own resources area.
Siten prosenttiosuudet ennen vuotta 2002 viittaavat BKT:een, myöhemmät BKTL:oon.
Thus, percentages for years before 2002 relate to the GNP, later ones to the GNI.
Esimerkiksi: EU:n menojen enimmäismäärä 1,27 prosenttia BKT:sta vastaa 1,24 prosenttia BKTL:sta käyttäen uutta tilastollista lähestymistapaa. ;
For example: The EU expenditure ceiling of 1.27% of GNP corresponds to 1.24% of GNI using the new statistical approach. ;
Ø keruukustannusten vähennys on kasvanut 10 prosentista 25 prosenttiin;
Ø the allowance for the collection cost of own resources has risen from 10% to 25%;
Ø alv-kannan enimmäismäärä on laskettu 0,75 prosenttiin vuosina 2002 ja 2003 sekä 0,50 prosenttiin vuodesta 2004;
Ø the maximum call-in rate of VAT was reduced to 0.75% in 2002 and 2003, and to 0.50% from 2004;
Ø jäsenvaltioiden alv-määräytymisperusteen rajana säilyy 50 prosenttia niiden BKT:sta (alv-määräytymisperusteen ylärajan asettaminen);
Ø the value added tax base of the Member States continues to be restricted to 50% of their GNP (capping of the VAT base);
Ø Saksa, Alankomaat, Itävalta ja Ruotsi maksavat vain ¼ normaalista osuudestaan Yhdistyneen kuningaskunnan hyvitykseen.
Ø Germany, the Netherlands, Austria and Sweden pay only 1/4 of their normal share of the cost of the UK rebate.
Jäljelle jääneet ¾ maksavat muut 10 jäsenvaltiota;
The remaining 3/4 are financed by the other 10 Member States;
Ø Yhdistyneen kuningaskunnan hyvitykseen tehtiin kaksi teknistä mukautusta keruukustannusten ja liittymistä valmistelevien kustannusten kasvusta aiheutuneiden vaikutusten tasapainottamiseksi.
Ø two technical adjustments were made to the UK rebate to offset the windfall effects arising from the increase in collection costs and pre-accession expenditure.
Ison-Britannian hyvitys
British rebate
Niin kutsuttu Ison-Britannian hyvitys perustettiin vuonna 1984 Fontainebleaun Eurooppa-neuvostossa, joka totesi päätelmissään:
The so-called British rebate was established by the Fontainebleau European Council in 1984, which stated in its conclusions:
Menopolitiikka on tärkein keino budjettiepätasapainon korjaamiseksi.
Expenditure policy is ultimately the essential means of resolving the question of budgetary imbalances.
On kuitenkin päätetty, että jos jonkin jäsenvaltion budjettitaakka on liiallinen sen suhteelliseen vaurauteen nähden, se voidaan korjata sopivana ajankohtana.
However, it has been decided that any Member State sustaining a budgetary burden which is excessive in relation to its relative prosperity may benefit from a correction at the appropriate time.
Ongelman taustalla oli Ison-Britannian erityistilanne, jolle oli tunnusomaista kaksi tekijää:
The origin of the problem was the special situation of the United Kingdom which was characterised by two factors:
Ø pieni maataloussektori, minkä seurauksena Iso-Britannia vastaanottaa hyvin vähän yhteisön maataloustukea
Ø a small agricultural sector resulting in very low Community agricultural spending in the UK
Ø suuret maksut yhteisön talousarvion rahoitukseen, koska maan alv-määräytymisperuste on suurempi kuin sen osuus BKT:sta.
Ø a large contribution to the financing of the Community budget because of the large proportion of the country's GNP accounted for by the VAT base.
Nykyisen hyvitysjärjestelmän mukaan kaksi kolmasosaa (66 prosenttia) erosta Yhdistyneen kuningaskunnan alv-maksujen prosenttiosuuden ja sen yhteisön menoista määrätyn prosenttiosuuden välillä, sovellettuna kaikkiin määrättyihin menoihin, hyvitetään Yhdistyneelle kuningaskunnalle vähennyksenä sen alv-määräytymisperusteesta.
Under the current compensation mechanism, two thirds (66%) of the difference between the United Kingdom's percentage share of VAT payments and its percentage share of allocated Community expenditure, applied to total allocated expenditure, is refunded to the United Kingdom by way of a reduction in its VAT base.
Yhdistynyt kuningaskunta on vuodesta 1985 saanut hyvitystä vuotuisista maksuistaan talousarvioon, vuotta kohden keskimäärin 4,6 miljardia euroa vuosina 1997–2003.
Since 1985 the United Kingdom has thus been receiving a rebate on its yearly contribution to the budget, amounting to a yearly EUR 4,6 billion average over 1997-2003.
Hyvityksen maksavat kaikki muut jäsenvaltiot yhdessä alv-maksujensa prosenttiosuuden mukaan, niin että Saksa, Alankomaat, Itävalta ja Ruotsi maksavat vain neljäsosan siitä, mikä niiden osuuden tulisi olla.
This rebate is financed jointly by all the other Member States in accordance with their respective percentage of VAT payments with Germany, the Netherlands, Austria and Sweden only paying a quarter of what their shares ought to be.
Huolimatta Fontainebleaun neuvoston yleisestä lähestymistavasta (" jonkin jäsenvaltion budjettitaakka on liiallinen") tätä korjausjärjestelmää on sovellettu vain Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Despite the general approach the Fontainebleau Council took (" any Member state sustaining an excessive budgetary burden"), this correction mechanism has ever since applied only to the UK.
Vuosien mittaan on tullut hitaasti mutta varmasti selväksi, että Yhdistyneen kuningaskunnan hyvityksen olemassaolo on huomattavasti heikentänyt toivottua vastaavuussuhdetta kunkin jäsenvaltion kyvyn maksaa osuutensa EU:n talousarvioon ja sen omien varojen maksuosuuden välillä.
Over the years, slowly but surely, it has become obvious that the presence of the UK rebate has noticeably reduced the desired correlation between the ability of each Member State to contribute to the EU budget and its own resources payments.
Lisäksi hyvitysjärjestelmän monimutkaisuus on huomattavasti heikentänyt koko omien varojen järjestelmän avoimuutta.
In addition, the complexity of the correction mechanism has also considerably diminished the transparency of the whole own resources system.
Tärkeimpien omien varojen osatekijöiden osuudet
Shares of the main own resources components
Sekalaiset - Ylijäämä edelliseltä vuodelta
Miscellaneous - Surplus from previous year
* perustuu vuoden 2004 talousarvioon
* based on Budget 2004
** perustuu vuoden 2005 alustavaan talousarvioesitykseen
** based on PDB 2005
BKTL-varoista on tullut huomattavan tärkeitä samalla kun perinteisten omien varojen osuus näyttäisi laskevan dramaattisesti (mitä kiihdyttää se seikka, että prosenttiosuus, jonka jäsenvaltiot saavat pidättää keruukustannuksien kattamiseksi, kasvoi 10 prosentista 25 prosenttiin 1. tammikuuta 2001 alkaen).
Clearly, the GNI based resource has become overwhelmingly important while the share of traditional own resources has shown a trend to decline dramatically (accelerated by the fact that the percentage Member States were permitted to retain to compensate for their collection costs was raised from 10% to 25% with effect of 1 January 2001).
Alv-maksujen osuus on myös laskenut, mihin ovat syynä uudistukset, jotka rajoittavat alv-määräytymisperusteen 50 prosenttiin jäsenvaltioiden BKTL:sta.
VAT contributions have also declined due to the reforms limiting the VAT base of the Member States to 50% of their GNI.
BKT-varojen käyttöönotto ja alv-kertoimen pienentyminen ovat saaneet aikaan sen, että jäsenvaltioiden maksut ovat läheisemmässä suhteessa kansallisiin BKT:isiin, mikä merkitsee oikeudenmukaisempia
With the introduction of the GNP resource and the reduction in the VAT call-up rate, Member States' contributions have become more closely correlated with national GNPs; this means improved equity
Jäsenvaltioiden suorittamien tulojen bruttomaksujen "suhteellisuuden" kannalta on todettava kuitenkin, että nykyisessä järjestelmässä ei voida odottaa täydellistä oikeudenmukaisuutta, koska alv-varat tuottavat edelleen tuloja, jotka eivät ole yhteydessä kansantuloon. bruttomaksuja.
In the sense of “proportionality of gross contributions to income across Member States”; it has to be noted, however, that under the current system perfect equity cannot be expected since the VAT resource will continue to yield revenues which will not be correlated with national income. in gross budget contributions.
Samalla kun kehitys voi johtaa läheisempään vastaavuussuhteeseen jäsenvaltioiden maksukyvyn sekä maksujen todellisen tason välillä, perinteisten omien varojen osuuden lasku on johtanut Euroopan unionin taloudellisen autonomian vähenemiseen.
While this development might lead to a closer correlation of the Member States' ability to contribute with their actual levels of contributions, at the same time, the decline of traditional own resources has resulted in a loss of financial autonomy for the European Union.
Nykyinen omien varojen järjestelmä – ongelmat ja puutteet
The current Own Resources system - Problems and shortcomings
Keskustelu nettomaksajista
The net-payer debate
Perinteiset omat varat ovat unionin ainoat todella omat varat (vaikkakin jäsenvaltioilla on tapana pitää niitä kansallisina osuuksina).
Traditional own resources are the only true own resources of the Union (although Member States tend to also regard them as national contributions).
Mitä alhaisemmaksi niiden osuus muodostuu, sitä enemmän EU on riippuvainen klassisista valtioiden välisistä siirroista.
The lower their share becomes, the more the EU will depend on what is considered classical intergovernmental transfers.
Tämä puolestaan johtaa miltei automaattisesti siihen, että jäsenvaltiot yrittävät maksimoida EU:n talousarviosta saatavaa kansallista hyötyä.
This, in turn, will almost automatically lead Member States to try and maximise concepts of the national benefit from the EU budget.
Mitä yleisemmin ajatellaan, että Brysseliin menevät maksut ovat enemmänkin jäsenvaltioiden rahoja kuin EU:n omia varoja, sitä enemmän jäsenvaltiot keskittyvät siihen, mitä niistä saa vastineeksi.
The more it is generally felt that it is the Member States' money that is transferred to Brussels rather than the EU’s genuinely own resources, the more Member States will concentrate on what they get in return.
Siksi käsitteestä ”budjettiasema” sekä ”nettomaksajien” ja ”nettosaajien” rooleista on tullut niin tärkeitä.
This is why the concept of “budgetary balances”, the roles of “net payers” and “net receivers”, have become so important.
On huomioitava, että vaikka jäsenvaltioiden budjettiaseman laskemiseksi on olemassa tunnustettu järjestelmä
Nevertheless, it has to be pointed out that - although there is an established system of calculating Member States' budgetary balances
Komission käyttämä menetelmä perustuu samoihin periaatteisiin kuin Yhdistyneelle kuningaskunnalle budjettiepätasapainon korjaamiseksi myönnettävän hyvityksen yhteydessä käytetty menetelmä.
The method used by the Commission is based on the same principles as the method used for the calculation of the correction of budgetary imbalances in favour of the UK.
Se on ainoa virallisesti tunnustettu menetelmä, ja se perustuu heinäkuussa 1984 tehtyyn Fontainebleaun sopimukseen.
This is the only method that has a degree of formal recognition, based on the June 1984 Fontainebleau agreement.
Koska perinteiset omat varat ovat puhdasta yhteisön tuloa, niitä ei ole otettu mukaan budjettiaseman laskemiseen.
Accordingly, traditional own resources being pure Community revenue are not included in the calculation of the balances.
Näihin laskelmiin on käytetty sen sijaan jäsenvaltioiden alv:ihin ja BKT:een/BKTL:oon perustuvien maksujen jakoperustetta. , se on ainoastaan puhtaasti taloudellisten kulujen ja jäsenvaltioiden unionilta saamien etujen kirjanpitomenettely.
Instead, it is the allocation key of Member States' VAT-based and GNP/GNI-based payments which is used for the calculations. - this is merely an accounting exercise of the purely financial costs and benefits that each Member State derives from the Union.
Siinä ei oteta millään tavalla huomioon useita muita EU:n politiikoista saatavia etuja, kuten sisämarkkinoihin ja taloudelliseen yhdentymiseen liittyviä etuja, poliittisesta vakaudesta ja turvallisuudesta puhumattakaan.
It does not take any account of many of the other benefits gained from EU policies such as those relating to the internal market and economic integration, not to mention political stability and security.
Mitä budjettiasemista voidaan nämä rajoitukset huomioon ottaen oikein nähdä?
Bearing in mind these limitations, what do the budgetary balances actually show?
Niistä näkyy, missä suhteessa kulloisenkin jäsenvaltion kokonaismaksuosuus ALV:oon ja BKT:seen/BKTL:oon perustuvien omien varojen kokonaismäärästä on sen osuuteen jäsenvaltioille kohdistettavista EU:n kokonaistoimintamenoista (ilman hallintokustannuksia).
They show the relation between the share of a Member State in total payments of the VAT-based and GNP/GNI-based own resources and its share in total EU operating expenditure (i.e. excluding administrative expenditure) allocated to the Member States.
Seuraava taulukko kuvaa kyseistä ”operatiivista” budjettiasemaa (Yhdistyneen kuningaskunnan hyvityksen vähentämisen jälkeen) vuosina 1997–2003:
The following table gives a picture of these "operational" budgetary balances (after deduction of the UK rebate) between 1997 and 2003:
Kuuden nettomaksajan kirje
Letter of the Six
Kuten on selkeästi nähtävissä, jäsenvaltioiden jako nettomaksajiin ja nettosaajiin, niin vähän kuin se EU-jäsenyyden kokonaiseduista kertookin, ei ole muuttunut merkittävästi viime vuosina.
As can be clearly seen, this division among the Member States between net-contributors and net-receivers, as little indication as it might give on the overall benefits of EU-membership, has not significantly changed over the last few years.
Tässä yhteydessä kuuden nettomaksajajäsenvaltion päämiehet laativat kyseisestä aiheesta kirjeen Brysselissä pidetyn, Euroopan unionin tulevaa menojen tasoa käsitelleen Eurooppa-neuvoston kokouksen jälkeen:
It provides the context for the famous letter signed by six Heads of State - all net-contributors - after the European Council of Brussels on the future EU expenditure level:
Mielestämme tässä yhteydessä ei ole tilaa omien varojen tämänhetkistä enimmäismäärää lähellä olevalle EU-talousarviolle.
We see in this context no room for a EU-budget near the current ceiling for own resources.
Uusien rahoitusnäkymien soveltamiskauden keskimääräiset menot tulisi mielestämme vakauttaa suurin piirtein nykyiselle menotasolle, eikä niiden tulisi ylittää 1,0 prosenttia BKTL:sta, mukaan luettuina maatalousmenot, joiden täytyy pysyä Eurooppa-neuvoston lokakuussa 2002 asettaman enimmäismäärän rajoissa.
Average expenditure during the next financial perspective should in our view be stabilised around current expenditure levels, and should not exceed 1.0% of GNI, including agriculture spending within the ceiling set by the European Council in October 2002.
Näin mahdollistettaisiin edelleen EU:n talousarvion kasvaminen kansallisia talousarvioita nopeammin ja jätettäisiin riittävästi liikkumavaraa politiikan täytäntöönpanolle laajentuneessa unionissa.
This would still allow for annual increases on the EU-budget well above growth rates of national budgets in most Member States , and permit a sufficient margin for policy-implementation in the enlarged Union .
Kyseisellä kirjeellä EU:n talousarvion suurimmat nettomaksajat tekivät merkittävän kannanoton, josta on tullut miltei virallinen lähtökohta neuvotteluille uusista vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymistä.
With this letter the main net-contributors to the EU budget have made a strong statement which has become almost an official starting point for the negotiations on the new financial perspectives 2007-2013.
Keskustelu on edennyt jo niin pitkälle, että kirjeessä mainitun 1,0 prosentin osuuden BKTL:sta on vihjattu viittaavaan maksusitoumusmäärärahoihin eikä maksuihin, kuten alun perin luultiin.
In the meantime, the discussion has even gone so far as to imply that the figure of 1.0% of GNI, as mentioned in the letter, refers to commitment appropriations and not to payments as initially taken for granted.
Vertailu EU:n talousarvion ja kansallisten talousarvioiden välillä
Comparison EU budget - national budgets
Kuuden nettomaksajan kirjeen perusteella saattaa vaikuttaa siltä, että EU:n talousarvio olisi viime aikoina karannut käsistä.
Judging from the Letter of the Six it might seem as if the EU budget has gone totally out of control in the recent past.
Jos EU:n talousarvion viime vuosien kehitystä kuitenkin tarkastellaan tarkemmin, paljastuu, että kaudella 1996
However, a closer look at the development of the EU budget over the last few years reveals that during the period 1996
Vuosi 1996 oli ensimmäinen vuosi, jolloin EU kokonaistalousarvioon sisältyivät kaikki 15 senhetkistä jäsenvaltiota. –2002 EU:n talousarvio kasvoi ainoastaan 8,2 prosenttia, kun taas kansalliset talousarviot kasvoivat keskimäärin 22,9 prosenttia:
1996 was the first year when the entire EU budget involved all 15 current Member States. -2002 the EU budget only increased by 8,2 % while the national budgets increased by an average of 22.9 %:
Miljoonina euroina tämänhetkisissä hinnoissa
Current prices, € million
EU:n talousarvio
EU budget
Tätä hyvinkin vaatimatonta kasvua voidaan pitää sitäkin kohtuullisempana, kun otetaan huomioon, että Euroopan unionin vastuualue on samalla laajentunut yhä useammille politiikanaloille.
This very modest increase is even more remarkable considering the fact that, in the meantime, the Union has become responsible for more and more policies.
Se on siis saanut huomattavasti lisää toimivaltaa, vaikka sen taloudelliset resurssit ovat pysyneet hyvin rajallisina.
It has thus gained a great number of competencies while at the same time its financial resources have remained very limited.
Menojen enimmäismäärien ja todellisten menojen välinen ristiriita
Discrepancy between expenditure ceilings and actual expenditure
Jäsenvaltioiden talousarvioita hitaammin ei ole kasvanut pelkästään EU:n talousarvio: Maksujen
Not only has the EU budget grown much more slowly than the budgets of the Member States: Concerning payments
Sama pätee luonnollisesti sitoumuksiin, joissa todelliset talousarvion luvut eivät ole lähelläkään omien varojen järjestelmästä tehdyllä päätöksellä määriteltyä enimmäismäärää, joka on 1,31 prosenttia BKTL:stä ja 1,24 prosenttia BKTL:n maksumäärärahoina. osalta EU:n viime vuosien talousarviot eivät ole pysyneet ainoastaan huomattavasti jäsenvaltioiden asettamien omien varojen enimmäismäärän (1,27 prosenttia suhteessa BKT:seen/1,24 prosenttia suhteessa BKTL:oon) alapuolella, vaan myös voimassa olevien rahoitusnäkymien maksujen enimmäismäärän alapuolella, joka vaihtelee vuoden 2000 1,07 prosentista suhteessa BKTL:oon 1,11 prosenttiin suhteessa BKTL:oon vuosina 2003 ja 2004:
Of course, the same is true for commitments where the actual budget figures have never even come close to the ceiling established by the decision on the system of own resources of 1.31% of GNI and 1.24% in payment appropriations of GNI. , the EU budgets of the last few years have not only remained considerably under the maximum own resources ceiling of 1,27% of GNP/1,24% of GNI set by the Member States but also under the payment ceilings of the current financial perspective which range from a minimum of 1,07% of GNI in 2000 to a maximum of 1,11% of GNI for 2003 and 2004:
Maksuprosentti BKT:sta/BKTL:sta
Payments in % of GNP/GNI
Vuosien 1986–2002 luvut perustuvat tulokseen maksujen osalta.
1986 to 2002 based on the outturn in payments.
Vuosien 2003–2005 luvut perustuvat talousarvioon.
2003 to 2005 based on the budget.
EU on siis käyttänyt miljoonia euroja vähemmän kuin se jäsenvaltioiden päätöksen mukaan olisi voinut käyttää.
This means that the EU has spent millions of euro less than, according to the decision of the Member States, it could have.
Eritoten vuoden 2005 talousarviomenettelyn jälkeen, kun kuuden nettomaksajan kirjeessä julki tuotu 1 prosentin kynnys oli ensimmäistä kertaa tärkeässä asemassa, herää kysymys, kuinka eroa 1,24 prosentin omien varojen enimmäismäärän ja todellisten maksumenojen välillä voidaan perustella.
Especially after the budgetary procedure for 2005, when the 1% threshold introduced by the Letter of the Six for the first time played such a prominent role, the question remains how the gap between the own resources ceiling of 1,24 % and the actual payment expenditure can be justified.
Mihin kyseistä marginaalia tarvitaan?
What is the margin left for?
Kritiikkiin, joka koskee parlamentin suostumista rahoitusnäkymiin ja niiden tiukkaan menoluokitteluun sekä melko joustamattomiin nimikkeiden enimmäismääriin, on aina vastattu huomauttamalla, että samalla rahoitusnäkymät takaisivat EU-kansalaisille tärkeiden uusien politiikanalojen rahoittamiseen välttämättömän tasaisen menojen kasvun.
Criticism of Parliament's agreement to the financial perspectives with their rigid classification of expenditure and their rather inflexible heading ceilings, has always been countered by pointing out that at the same time the financial perspectives would guarantee the steady growth of expenditure necessary to finance new policies important to the European citizens.
Todelliset luvut (ks. edellä oleva taulukko) kuitenkin osoittavat, että näin ei ole tapahtunut.
However, the real figures (see table above) indicate that this has not been the case.
Pieni liikkumavara
Small margin for manoeuvre
Kaiken kaikkiaan EU:n menojen rakenne on pysynyt viime vuosina suurin piirtein samana.
Overall, the structure of EU-expenditure has remained more or less the same over the past few years.