natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 36 ja 37 artiklan, joiden mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C5‑0357/2003),
– having regard to Articles 36 and 37 of the EC Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament (C5‑0357/2003),
– ottaa huomioon kalatalousvaliokunnan mietinnön (A5‑0407/2003),
– having regard to the report of the Committee on Fisheries (A5‑0407/2003),
Komission teksti Parlamentin tarkistukset Tarkistus 3 JOHDANTO-OSAN 6 A KAPPALE (uusi)
Text proposed by the Commission Amendments by Parliament Amendment 3 Recital 6 a (new)
(6 a) Johtuen toistuvista tilanteista, joissa kalastusmahdollisuuksia rajoitetaan merkittävästi joko siksi, että kansainvälisiä kalastussopimuksia ei uudisteta tai että kalalajeihin sovelletaan elvytyssuunnitelmia sisäisillä tai ulkoisilla vesialueilla, on tarpeen toteuttaa täydentäviä sosiaalis-taloudellisia erityistoimenpiteitä, ja siksi näihin tapauksiin olisi säädettävä yleisesti sovellettavaksi asetuksen (EY) N:o 2561/2001 mukaisesti hyväksyttyjä täydentäviä sosiaalis-taloudellisia erityistoimenpiteitä muuttamalla asetusta 2792/99.
(6a) In view of the frequency with which fishing opportunities are severely restricted, whether as a result of failure to renew international fisheries agreements or owing to the implementation of stock recovery plans in internal or external waters, special socio-economic flanking measures need to be adopted and provision should thus be made for the socio-economic flanking measures adopted under Regulation (EC) 2561/2001 to be applied generally in such cases, by means of the amendment of Regulation (EC) 2792/1999.
Uudessa yhteisessä kalastuspolitiikassa varataan mahdollisuus toteuttaa elvytyssuunnitelmia, jotka koskevat turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella olevia kantoja.
The new common fisheries policy makes provision for the adoption of recovery plans for stocks which are outside the safe biological limits.
Näiden suunnitelmien toteuttaminen sekä yhteisön vesialueiden sisällä että ulkopuolella voi aiheuttaa sosiaalis-taloudellisesta näkökulmasta haittoja, joita on lievennettävä.
The adoption of such plans, both outside and within Community waters, can cause socio-economic damage which needs to be mitigated.
Marokon vesialueilla kalastaneen yhteisön laivaston uudelleenjärjestelyä koskevan suunnitelman mukaisesti hyväksytyt sosiaalis-taloudelliset toimenpiteet olisi siirrettävä asetukseen 2792/99, jossa säädetään kalastusalan rakenteellisista tuista ja niiden soveltamisesta tapauksissa, joissa toteutetaan elvytyssuunnitelmia.
The socio-economic support measures adopted as part of the plan for the conversion of the Community fleet which used to fish in Moroccan waters should be incorporated into Regulation 2792/1999, which governs structural support in the fisheries sector, so that they may be applied in cases where recovery plans are adopted.
Tarkistus 2 1 ARTIKLAN 1 KOHDAN B ALAKOHTA
Amendment 2 Article 1, paragraph 1, subparagraph (b)
2 artiklan 2 kohta (asetus (EY) N:o 2561/2001)
(b) Paragraph 2 is replaced by the following:
"Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja poikkeussääntöjä sovelletaan ainoastaan sellaisiin palkkioihin ja julkisiin tukiin, jotka on myönnetty 6 artiklassa mainittujen viranomaisten 1 päivän heinäkuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä aikana tekemällä hallinnollisella päätöksellä.
The derogation rules laid down in paragraph 1 shall apply only to premiums and public aid that have been granted under an administrative decision by the authorities referred to in Article 6, taken between 1 July 2001 and 30 June 2003.
Korvataan edellä mainittu päättymispäivä 12 artiklan 3 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen palkkioiden osalta 30 päivällä kesäkuuta 2004."
The latter date shall be 30 June 2004 for the premiums referred to in Article 12(3) (a), (b) and (c) .
Samaa joustojärjestelmää on sovellettava muihin sitä vaativiin tapauksiin.
To apply the same flexibility to other cases requiring it.
Tarkistus 3 1 ARTIKLAN 2 KOHTA
Amendment 2 Article 1, paragraph 2
"Tämän toimen yhteydessä yhteisön rahoitusta voidaan myöntää maksuihin, jotka lopullinen tuensaaja on tosiasiallisesti suorittanut 1 päivästä heinäkuuta 2001 alkaen.
The expenses actually paid by the final beneficiary from 1 July 2001 shall be eligible for the Community contribution under this measure.
Menojen tukikelpoisuus päättyy 31 päivänä joulukuuta 2003.
The deadline for eligibility of the expenditure shall be 31 December 2003.
Korvataan tämä päivämäärä 12 artiklan 3 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen palkkioiden osalta 31 päivällä joulukuuta 2004.
That date shall be 31 December 2004 for the premiums referred to in Article 12(3) (a), (b) and (c) .
Loppumaksun maksamista koskeva pyyntö on jätettävä komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2004.
The last date for submission to the Commission of the request for payment of the balance shall 30 June 2004.
Korvataan tämä päivämäärä 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen palkkioiden osalta 30 päivällä kesäkuuta 2005."
That date shall be 30 June 2005 for the premiums referred to in Article 12(3) (a), (b) and (c) .
Vuoteen 1999 asti Marokon kalastussopimuksen alaisina olleiden alusten ja kalastajien toimintasuunnan muuttamisen edistämisestä annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2561/2001 hyväksyttiin poikkeukset kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä annetun asetuksen (EY) N:o 2792/1999 useista säännöksistä.
Council Regulation (EC) No 2561/2001 aiming to promote the conversion of vessels and of fishermen that were, up to 1999, dependent on the fishing agreement with Morocco introduces a number of derogations from certain provisions of Regulation (EC) No 2792/1999 laying down the detailed rules and arrangements regarding Community structural assistance in the fisheries sector.
Ehdotuksessa harkitaan laajennettavaksi komission tukien hallinnointia varten säädettyjä määräaikoja jatkamalla niitä kaksitoista kuukautta , mutta rajaamalla ne ainoastaan 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun henkilökohtaisten kiinteämääräisten palkkioiden myöntämistä koskevaan toimeen.
The proposal envisages extending the deadlines for the management of Commission aid by twelve months, but confines them to the grant of individual lump sums as referred to in Article 12(3)(b).
Ehdotettujen poikkeusten soveltamiseksi on tarpeen muuttaa työttömyysjakson huomioon ottamista koskevaksi viitepäivämääräksi 1. päivä tammikuuta 2002 sen sijaan, että se olisi vahvistettu suhteessa palkkion maksamispäivään.
In order to ensure the application of the proposed derogations, the reference date for taking account of the period of unemployment should be set at 1 January 2002, instead of being fixed in relation to the date on which the premium is paid.
Jos edunsaaja on palannut ammattikalastajaksi ennen kuin vuosi on kulunut 1. päivästä tammikuuta 2002, palkkio on palautettava kuluneeseen aikaan suhteutettuna.
If the beneficiary has taken up work as a fisherman again within one year from 1 January 2002, the sum paid will be reimbursed pro rata temporis.
Jotta kaikkien kalastajien kohtelu olisi tasapuolista ja jotta heidän lukumääränsä olisi mahdollisimman suuri, on asianmukaista poistaa määräykset, joilla estetään mahdollisuus myöntää jo suunniteltuja tukia järkevämpien määräaikojen kuluessa.
In order to ensure that all fishermen are treated fairly and to include as many of them as possible, it would be advisable to delete the provisions preventing the aid already envisaged from being granted within more reasonable deadlines.
26. marraskuuta 2003 LOPULLINEN A5-0408/2003
26 November 2003 FINAL A5-0408/2003
Lainsäädäntökehys omistukseltaan todennäköisesti kiistanalaisten esineiden vapaasta liikkuvuudesta sisämarkkinoilla
on a legal framework for free movement within the internal market of goods whose ownership is likely to be contested
332.566 SISÄLTÖ
332.566 CONTENTS
Parlamentin puhemies ilmoitti istunnossa 4. heinäkuuta 2002, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle on annettu lupa laatia työjärjestyksen 163 artiklan mukaisesti valiokunta-aloitteinen mietintö aiheesta "lainsäädäntökehys omistukseltaan todennäköisesti kiistanalaisten esineiden vapaasta liikkuvuudesta sisämarkkinoilla".
At the sitting of 4 July 2002 the President of Parliament announced that the Committee on Legal Affairs and the Internal Market had been authorised to draw up an own-initiative report, pursuant to Rule 163 of the Rules of Procedure, on a legal framework for free movement within the internal market of goods whose ownership is likely to be contested.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta oli nimittänyt kokouksessaan 28. toukokuuta 2002 esittelijäksi Willy C.E.H. De Clercqin.
The Committee on Legal Affairs and the Internal Market had appointed Willy C.E.H. De Clercq rapporteur at its meeting of 28 May 2002.
Valiokunta käsitteli mietintöluonnosta kokouksissaan 11. syyskuuta, 4. marraskuuta ja 17. marraskuuta 2003.
The committee considered the draft report at its meetings of 11 September, 4 November and 17 November 2003.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Willi Rothley (puheenjohtajana), Ioannis Koukiadis (varapuheenjohtaja), Willy C.E.H. De Clercq (esittelijä), Ward Beysen, Bert Doorn, Raina A. Mercedes Echerer (Uma Maija Aaltosen puolesta), Janelly Fourtou, Fiorella Ghilardotti, Malcolm Harbour, Lord Inglewood, Klaus-Heiner Lehne, Sir Neil MacCormick, Toine Manders, Arlene McCarthy, Manuel Medina Ortega, Marcelino Oreja Arburúa (Kurt Lechnerin puolesta), Elena Ornella Paciotti (Maria Bergerin puolesta), Marianne L.P. Thyssen ja Ian Twinn (Joachim Wuermelingin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti).
The following were present for the vote: Willi Rothley, acting chairman; Ioannis Koukiadis, vice-chairman; Willy C.E.H. De Clercq, rapporteur; Ward Beysen, Bert Doorn, Raina A. Mercedes Echerer (for Uma Maija Aaltonen), Janelly Fourtou, Fiorella Ghilardotti, Malcolm Harbour, Lord Inglewood, Klaus-Heiner Lehne, Sir Neil MacCormick, Toine Manders, Arlene McCarthy, Manuel Medina Ortega, Marcelino Oreja Arburúa (for Kurt Lechner), Elena Ornella Paciotti (for Maria Berger), Marianne L.P. Thyssen and Ian Twinn (for Joachim Wuermeling pursuant to Rule 153(2)).
Mietintö jätettiin käsiteltäväksi 26. marraskuuta 2003.
The report was tabled on 26 November 2003.
PÄÄTÖSLAUSELMAESITYS Euroopan parlamentin päätöslauselma lainsäädäntökehyksestä omistukseltaan todennäköisesti kiistanalaisten esineiden vapaasta liikkuvuudesta sisämarkkinoilla (2002/2114(INI))
MOTION FOR A EUROPEAN PARLIAMENT RESOLUTION on a legal framework for free movement within the internal market of goods whose ownership is likely to be contested (2002/2114(INI))
– ottaa huomioon 23. kesäkuuta 1985 tehdyn kulttuuriesineisiin kohdistuneita rikoksia käsittelevän Euroopan neuvoston yleissopimuksen ja 15. maaliskuuta 1993 EYVL C 120 E, 24.4.2001, s. 182–183. annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta,
– having regard to the European Convention on Offences relating to Cultural Property of 23 June 1985 and Council Directive 93/7/EEC of 15 March 1993 OJ C 120 E , 24.4.2001, pp. 182-183. on the return of cultural objects unlawfully removed from the territory of a Member State,
– ottaa huomioon oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö ( A5‑0408/2003 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs and the Internal Market ( A5-0408/2003 ),
A. ottaa huomioon, että toisen maailmansodan jälkeen ryhdyttiin varhain toimenpiteisiin ryöstetyn omaisuuden löytämiseksi ja palauttamiseksi alkuperämaahan,
A. whereas early moves were made following the end of the Second World War to find and return looted property to its country of origin,
B. ottaa huomioon, että huomattava määrä omaisuutta on jäänyt palauttamatta omistajilleen tai heidän perillisilleen,
B. whereas a very considerable amount of property has not been recovered by its owners or their successors,
C. ottaa huomioon, että osapuolet ovat usein kohdanneet vaikeita ongelmia, mikä johtuu lainsäädäntöjen ristiriitaisuuksista, erilaisista vanhentumisjaksoista ja muista vaikeuksista, ja että tämä vaikeuttaa kaikkien osapuolten etujen nopeaa ja tehokasta ratkaisemista tai estää sen,
C. whereas litigants have often been confronted with difficult problems due to conflicts of law, varying prescriptive periods and other difficulties, and that this hampers or prevents access to swift and efficient resolution of the interests of all parties affected,
D. ottaa huomioon, että tämä on merkittävä inhimillinen ja juridinen ongelma, sillä uhrit kohtaavat edelleen oikeudellisia ja teknisiä ongelmia,
D. whereas this is an important human and legal problem as victims continue to encounter legal and technical problems,
E. ottaa huomioon, että 18. maaliskuuta 2003 pidettiin julkinen kuulemistilaisuus,
E. whereas a public hearing was held on 18 March 2003,
F. ottaa huomioon, että tämä on laajalle levinnyt eurooppalainen oikeudellinen ongelma,
F. whereas this is a widespread European legal problem,
– luodaan yhteinen luettelointijärjestelmä, jota käyttävät sekä julkiset tahot että yksityiset taidekokoelmat, jotka keräävät yhdessä tietoa ryöstetyistä kulttuuriesineistä ja esitettyjen vaatimusten tarkasta asemasta, – luodaan yhteiset periaatteet, jotka koskevat pääsyä julkisiin tai yksityisiin arkistoihin, jotka sisältävät tietoa omaisuuden tunnistamisesta ja paikallistamisesta ja joissa yhdistyvät kiistanalaisen omaisuuden omistusoikeuksiin liittyvät nykyiset tietokannat, – määritellään yhteiset periaatteet, jotka koskevat omistusoikeuden määrittämistä, vanhentumisaikaa, todistustaakkaa ja palautetun omaisuuden vienti- tai tuontioikeutta, – tutkitaan mahdollisia riidanratkaisumenetelmiä, joilla vältetään pitkät ja epävarmat oikeudenkäynnit ja otetaan huomioon oikeudenmukaisuuden ja tasa-arvoisuuden periaatteet, – tutkitaan mahdollisuuksia perustaa rajat ylittävä, koordinoiva hallintoviranomainen, joka käsittelee kulttuuriesineiden omistusoikeutta koskevia riitoja;
– establishing a common cataloguing system, to be used by both public entities and private collections of art to gather together data on the situation of looted cultural goods and the exact status of existing claims; – developing common principles regarding access to public or private archives containing information on property identification and location and tying together existing databases of information about title to disputed properties; – identifying common principles on how ownership or title is established, prescription, standards of proof, rights to export or import property which has been recovered; – exploring possible dispute resolution mechanisms that avoid lengthy and uncertain judicial procedures and take into account principles of fairness and equity; – the value of creating a cross-border coordination administrative authority to deal with disputes on title of cultural goods;
Tausta: ongelman luonne
Background: the Nature of the Problem
Toisen maailmansodan aikana ryöstettyä omaisuutta koskevan ongelman eri puolista on olemassa kansainvälisiä sopimuksia.
Various aspects of the problem of property looted during World War II have been the subject of international agreements.
Yksi kysymys on kuitenkin ratkaisematta: omistukseltaan todennäköisesti kiistanalaisten kulttuuriesineiden ongelma.
One issue remains outstanding: the problem of cultural goods whose ownership is likely to be contested.
Sodan aikana väkivallan, takavarikoinnin tai nimellisesti laillisten liiketoimien tai huutokauppojen avulla ryöstetyt kulttuuriesineet (eli taiteellisesti tai kulttuurisesti arvokas julkinen tai yksityinen omaisuus) kuuluvat valitettavasti historiaamme myös 2000-luvun alkupuolella.
The problem of looted cultural goods (i.e. public or private property considered as constituting an artistic creation or cultural property), which were plundered in wartime through acts of violence, confiscation or by apparently legal transactions or auctions, unfortunately remains part of human history even at the beginning of the twenty-first century.
Ryöstelyä on tapahtunut kautta vuosisatojen, mutta ongelma paheni 1800- ja 1900-luvuilla.
Such plundering occurred throughout the ages, but became more acute during the nineteenth and twentieth centuries.
Toisen maailmansodan aikana kulttuuriesineitä ryöstettiin ennennäkemättömän laajassa mittakaavassa.
During World War II cultural goods were looted on a massive scale never before seen.
Ryöstämisen laajuudesta on olemassa paljon todistusaineistoa niin sotavuosilta kuin sen jälkeiseltäkin ajalta, ja kaikki jäsenvaltiot ovat aineiston tunnustaneet ja hyväksyneet.
The scale of the looting was well-documented both during and after the war, and has been recognised and accepted by all the Member States.
Sodan jälkeisistä arkistoista käy ilmi, että useita miljoonia esineitä ryöstettiin, mukaan lukien museolaatuisia taideteoksia, huonekaluja, kirjoja, uskonnollisia esineitä ja muita kulttuurisesti arvokkaita teoksia.
Post-war records show that several million objects were looted, including museum quality works of art, furniture, books, religious objects and other culturally significant works.
Henkiin jääneiden, heidän omaistensa ja jäsenvaltioiden sodan jälkeen esittämistä vaatimuksista käy ilmi, että tuhansien merkittävien taideteosten (eräät jopa museokokoelmissa) alkuperässä on aukkoja, jotka ovat peräisin toisen maailmansodan ajalta (1939–1945).
From the records of post-war claims made by survivors and their families, and by Member States it appears that thousands of major art works in circulation (including some in museum collections) have gaps in their provenance which are traceable to the World War II period in Europe (1939 - 1945).
Julkiset tahot ovat myös tunnustaneet, että lukuisia taideteoksia on liikuteltu taidemarkkinoilla ilman selkeää omistusoikeutta ja aukotonta omistushistoriaa.
It is also acknowledged by public entities that considerable numbers of art works have been moved through the art market without any clear identification of title, and with gaps in the history of their ownership.
Museot ja välittäjät ymmärtävät, että oikeusvarmuus on tarpeen, jotta niiden kokoelmien ja hankintojen alkuperästä ei jää epäselvyyttä.
Museums and art dealers acknowledge the need for legal certainty to clarify the provenance of their collections and acquisitions.
Vaikka ryöstettyjen kulttuuriesineiden ongelma on yleisessä tiedossa, yksityishenkilöt ovat usein havainneet omaisuutensa takaisinperimisen äärimmäisen vaikeaksi.
Although the problem of looted cultural goods is a matter of public knowledge, it has often proved remarkably difficult for private claimants to recover their property.
Yhtenä syynä tähän on se, että monet Euroopan valtiot ovat päättäneet jättää huomiotta tällaisen omaisuuden asemaa koskevan kansainvälisen lainsäädännön ja antavat ryöstäjälle (tai ryöstäjää seuraavalle omistajalle) mahdollisuuden laillistetun omistusoikeuden siirtämiseen kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
One reason for this is that many European nations have chosen to ignore international law regarding the status of this property, and permit a thief (or those in the chain of possession from the thief) to pass valid title to buyers under national law.
Ryöstettyjä kulttuuriesineitä koskevat tapaukset mutkistuvat myös usein eri lainsäädäntöjä ja niiden vanhentumissäännöksiä koskeviksi vyyhdiksi riippuen teosten ryöstöpaikasta, säilytyspaikasta ja löytöpaikasta.
In addition, looted cultural goods cases often become enmeshed in complex issues of choice of law and statutes of limitation, based on where the art was looted, where it has been over time or where it was found.
Omaisuuttaan takaisin vaativat henkilöt ovat myös kohdanneet suuria esteitä hankkiessaan taustatietoja vaatimuksilleen, sillä eri puolilla Eurooppaa on erilaisia normeja arkistoihin tutustumisen suhteen.
Finally, claimants have faced significant hurdles in researching their claims, due to varying standards of archival access over Europe.
Asia palasi julkisuuden keskipisteeseen Berliinin muurin sortumisen jälkeen, kun Itä-Euroopan ja Venäjän arkistot avautuivat.
The subject returned to the forefront of public attention when the Berlin Wall fell and archives in Eastern Europe and Russia were opened.
Monet yksityiset organisaatiot alkoivat toimia aktiivisesti ryöstettyjen kulttuuriesineiden puolesta, ja monia kansallisia komiteoita ja työryhmiä perustettiin tutkimaan arkistoja, selvittämään taideteosten alkuperää ja eräissä tapauksissa tutkimaan yksittäisiä palautuspyyntöjä.
Many private organisations began to work actively on the issue of looted cultural goods, and various national commissions and working groups were established to scrutinise archives, enquire into the provenance of works of art and, in some cases, examine individual requests for restitution.
On kuitenkin yleisesti tunnustettua, että Euroopan ryöstettyjen taideteosten ongelma ei päättynyt vuonna 1945.
Unfortunately, it is generally acknowledged that the problem of looted art in Europe did not end in 1945.
Esimerkkinä mainittakoon, että Bosnia ja Hertsegovinassa on kiinteään omaisuuteen kohdistuvia vaatimuksia käsittelevä työryhmä, joka pitää oikeutettuina vaatimuksia menetetystä omaisuudesta serbien Bosniassa toteuttamien "etnisten puhdistusten" yhteydessä.
By way of example, the Commission on Real Property Claims in Bosnia-Herzegovina has recognised claims for loss of property in connection with the recent Serbian ‘ethnic cleansing’ campaign in Bosnia.
Ikävä kyllä vastaavia vaatimuksia on varmasti tulossa lisää tulevien konfliktien yhteydessä.
Sadly, similar claims are almost certain to arise from future conflicts.
Natsien hallinto ryösti valtavia määriä arvokkaita kulttuuriesineitä Saksan lisäksi kaikissa maissa, joiden liittolainen tai miehittäjä se oli, mukaan lukien Itävalta, Belgia, Tšekkoslovakia, Ranska, Unkari, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Norja, Puola, Romania ja natsien miehittämät entisen Neuvostoliiton tasavallat (Baltian tasavallat, Venäjä, Ukraina ja Valko-Venäjä).
The Nazi regime was responsible for looting vast amounts of valuable cultural goods, not only in Germany, but also in every country which was allied with or occupied by that regime, including Austria, Belgium, Czechoslovakia, France, Hungary, Italy, Luxembourg, the Netherlands, Norway, Poland, Romania and the former Soviet Republics occupied by Nazi forces (the Baltic Republics, Russia, Ukraine and Belarus).
Kansainvälisen lainsäädännön mukaan tällainen sotasaaliin vieminen oli laitonta.
Under international law, this looting was illegal.
Sodan aikana Yhdistyneet kansakunnat teki selväksi, että saaliiksi ryöstetty omaisuus oli palautettava alkuperämaahan, jossa se palautettaisiin alkuperäiselle omistajalleen.
During the war the United Nations made it clear that looted property recovered by States was to be restored to its nation of origin for return to its original owner.
Nürnbergin tuomioistuimessa ryöstetylle omaisuudelle myönnettiin sittemmin erityisasema, ja Nürnbergin peruskirjan 6b artiklassa todettiin nimenomaisesti, että yksityisomaisuuden ryöstämistä sodan aikana voitiin pitää rikoksena kansainvälisen oikeuden mukaan.
This looted property was then granted special status by the Nuremberg Tribunal, which expressly ruled that under Article 6(b) of the Nuremberg Charter, the looting of private property during the war could constitute a crime under international law.
Viimeisessä tuomiossaan tuomioistuin päätti nimenomaisesti, että eräät 1. syyskuuta 1939 jälkeen tapahtuneet ryöstämiset olivat rikoksia ihmiskuntaa vastaan.
In its final judgment, the Tribunal specifically ruled that certain looting conducted after September 1, 1939 was a crime against humanity.
Ks. kansainvälisen sotarikostuomioistuimen tuomio 30. syyskuuta 1946.
See Judgment of the International Military Tribunal, 30 September 1946.
(Tuomioistuin ei ottanut mukaan juutalaisilta ennen kyseistä päivämäärää ryöstettyä omaisuutta, vaan mainitsi ainoastaan, ettei kyseessä ollut sotarikos.
(The panel did not excuse looting from Jews before that date, finding only that it was not a war crime.