natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sama koskee tilannetta, jossa jäsenvaltiot eivät haluaisi soveltaa yhtenäistä lainsäädäntöä jollakin tietyllä alalla, vaikka niillä olisikin poliittista halua edetä hyvin konkreettisesti kohti määriteltyjä yhteisiä tavoitteita.
The open method of coordination is also appropriate in cases in which Member States prefer not to opt immediately for Community legislation in a given area, while having the political will to make tangible progress towards clearly identified shared objectives.
Tätä kantaa on arvosteltu laajalti.
This position has not gone unchallenged.
On huomautettu erityisesti, että avointa koordinointimenetelmää sovelletaan toisinaan yhden ja saman toimen yhteydessä yhtäläisesti sellaisilla aloilla, joilla yhteisöllä ei ole toimivaltaa, ja sellaisilla aloilla, joilla sillä on toimivaltaa.
In particular, it has been pointed out that the open method of coordination is sometimes applied indiscriminately, in connection with a single action, to areas in which the Community has no competence and others in which it does have competence.
Tämä johtaa siihen, että toimivallan harjoittaminen aiheuttaa hämmennystä, ja samalla parlamentti sysätään syrjään, vaikka kyse on aloista, joilla parlamenttia on kuultava perustamissopimuksen mukaan.
This leads to confusion in the exercise of such competences and, at the same time, to the exclusion of Parliament even in situations where Community matters are concerned and there is a Treaty requirement for Parliament to be involved.
Niinpä menetelmästä on tullut vaikeaselkoinen; menetelmä herättää melkoisia odotuksia kansalaisissa, jotka luulevat näin ollen, että yhteisö on toimivaltainen, kun avointa koordinointimenetelmää käytetään, vaikka menetelmässä olisikin kyse vain toimien yhteensovittamisesta tavalla, joka ei ole pakottava ja joka riippuu loppujen lopuksi jäsenvaltioiden hyvästä tahdosta.
This leads to an unclear system and creates unrealistic expectations on the part of citizens who are led to believe that the Community is competent to act when the open method of coordination is applied, even though that method merely involves non-binding coordination and is ultimately dependent on the goodwill of the Member States.
Toinen arvostelun aihe, jossa korostetaan, miten vaikeaa on tunnistaa menetelmän toimijat, on se, että menetelmä on käytännössä korkean tason komiteoiden käytössä.
The difficulty of identifying the players involved in the method has also attracted criticism.
Näillä komiteoilla ei ole demokraattista legitimiteettiä, ja niissä laaditaan lähes kaikki Eurooppa-neuvoston hyväksymät suuntaviivat.
In practice, the procedure is in the hands of high-level committees which are devoid of any democratic legitimacy but draw up almost all the content subsequently adopted as guidelines by the European Council.
Kyse on siis asiantuntijaprosessista, joka on sisällytetty yhteisön järjestelmään nyt, kun sitä rasittaa huono julkinen imago.
In other words, the OMC introduces an arcane technocratic process into the Community system at a time when the latter has severe problems with its public image.
On havaittavissa, että komissio ehdottaa menetelmän käyttämistä monilla aloilla, jolloin on vaarana, että avoimesta koordinointimenetelmästä tulee "piilonormi", joka ei ole parlamentin valvonnassa.
Finally, the Commission is developing a tendency to propose the method in a very large number of areas, thus running the risk of transforming the open method of coordination into a covert regulatory system that is not subject to parliamentary control.
2) Toimijoiden merkitys koordinointimenetelmässä
(2) Role of the players involved in the open method of coordination
Eurooppa-neuvostosta on nyt tullut todellinen poliittisen päätöksenteon tyyssija, jossa määritellään suuret strategiset suuntaviivat ja valvotaan niiden täytäntöönpanoa.
The European Council has become a focus of political decision-making with regard to the drawing-up of broad strategic guidelines and monitoring their implementation.
Tällainen kehitys on selvää aloilla, jotka avoin koordinointimenetelmä kattaa.
This development is explicitly acknowledged in those areas covered by the open method of coordination.
Varsinaisten menetelmien ohella keväällä pidettävän Eurooppa-neuvoston tehtävänä on erityisesti tarkistaa vuosittain, miten unionin taloudellisen ja sosiaalisen uudenaikaistamisen strategia on edistynyt, ja tuoda julki sen sisältämät seikat.
Looking beyond the workings of the method itself, the spring European Council has the annual task of monitoring the state of play of the Union’s economic and social modernisation strategy and updating its content.
Ministerineuvostoa kehotetaan toimimaan "hallituksenomaisesti" avoimien koordinointimenetelmien yhteydessä.
The Council of Ministers, meanwhile, is required to play a ‘governmental’ role in relation to the various OMCs.
Neuvoston toimialat ovat nimittäin moninkertaistuneet vaiheittaisen laajentumisen myötä, samalla kun se hoitaa perinteistä lainsäädännöllistä tehtäväänsä ja hallituksenomaisia toimia aloilla, jotka koordinointiprosessi kattaa.
The areas in which the Council intervenes have multiplied as a result of the Council’s progressive assumption, in tandem with its traditional legislative role, of a governmental role in areas covered by the coordination process.
Komissiolla, joka toimii yleensä komiteoiden avustamana, on keskeinen virikkeiden antajan ja liikkeellepanijan tehtävä avoimen koordinointimenetelmän yhteydessä siten, että komissio esittelee suuntaviivat ja suuret suuntaukset, järjestää parhaiden käytäntöjen vaihtoa, tekee ehdotuksia indikaattoreiksi, hallinnoi seurantaa ja hoitaa vertaisarviointia.
The Commission, generally with the assistance of such committees, plays a crucial role as driving force and catalyst in the open method of coordination, by submitting broad guidelines and sectoral guidelines, organising the exchange of best practice, proposing indicators and managing arrangements for monitoring and peer review.
Kuten Euroopan parlamentti on useaan otteeseen korostanut päätöslauselmissaan, se osallistuu sitä vastoin rajoitetusti ja epäjärjestelmällisesti kansallisten politiikkojen uusiin koordinointiprosesseihin.
The European Parliament, on the other hand, as its resolutions have stressed on more than one occasion, is involved only to a limited extent, and on an irregular basis, in the new systems for the coordination of national policies.
Koska yhteisön strategia muodostuu vuosittaisesta kiertokulusta ja koska sillä on oma tahtinsa ja omat vaatimuksensa, kuulemisprosessi on kuitenkin käytännössä hyvin lyhytaikainen.
In practice, however, in view of the time constraints inherent in a European strategy based on annual cycles, the consultation process is very rushed.
Määräajat ovat liian lyhyitä, jotta parlamentin perinteinen päätöksentekoprosessi voisi noudattaa omaa kulkuaan.
The time limits imposed are too short to allow the traditional process whereby Parliament formulates an opinion to take its course.
On todettava, että politiikkojen koordinointiprosessi edellyttää, että kansalliset parlamentit yhdistävät enenevässä määrin voimansa niiden kansallisten politiikkojen, jotka on vahvistettu avoimien koordinointimenetelmien puitteissa, valvovina ja demokraattisen legitiimiyden takaavina eliminä.
Finally, the policy coordination process calls for greater involvement of the national parliaments as the bodies responsible for scrutinising, and conferring democratic legitimacy on, the national policies adopted in the context of the OMCs.
Lissabonin neuvoston hengessä avoimen koordinointimenetelmän avulla oli tarkoitus voida ottaa huomioon vaihtelevat kansalliset ja alueelliset erot siten, että pyritään kohti eri tasojen joustavaa yhteensovittamista ja niiden välistä vuorovaikutusta.
In keeping with the spirit of the Lisbon Council, the open method of coordination ought to make it possible to take full account of national and regional differences, with due regard to the need to find a flexible way of coordinating the activities conducted at different levels and their mutual interaction.
Se voi aiheuttaa vaikeuksia, kun koordinointiprosessiin pyritään liittämään alueellisia yksikköjä erityisesti sellaisissa maissa, joissa hajauttaminen on laajamittaista.
This can cause difficulties in connection with involvement of territorial authorities in the coordination process, particularly in highly decentralised countries.
Tämänsuuntaisia tietoja on kuitenkin esitetty komission tiedonannossa, joka koskee työllisyysstrategian arvioimista ja jossa korostetaan muun muassa sitä, että työmarkkinaosapuolien vastuuta on laajennettava ja että on tunnustettava, että ne ovat myötävaikuttaneet suuntaviivojen täytäntöönpanoon.
Nevertheless, some guidance on such issues is contained in the Commission’s communication on the assessment of the employment strategy which, inter alia , stresses the need for wider responsibilities to be conferred on the social partners and for their contribution to the implementation of the guidelines to be recognised.
Komissio on tämän ohella kannustanut eurooppalaisia työmarkkinaosapuolia luomaan yhteyksiä kansallisiin kollegoihinsa.
The Commission has also encouraged the European organisations representing the social partners to establish contacts with their national counterparts.
Monet jäsenvaltiot ovat lisäksi olleet sitä mieltä, että kansalaisyhteiskunnan järjestöjen tehokkaampi osallistuminen olisi olennaisen tärkeä seikka ja että sitä pitäisi lisätä entisestään.
Moreover, several Member States have taken the view that more effective involvement of organisations representing civil society is essential and should be encouraged.
Toinen asia, jota komissio korostaa, on kansallisen ja alueellisen tason välinen "vertikaalinen" yhteistyö ja saman alueellisen tason toimijoiden välinen "horisontaalinen" yhteistyö.
Another aspect stressed by the Commission is that of ‘vertical’ cooperation between national and regional authorities and ‘horizontal’ cooperation between representatives of the various territorial units at their respective level.
Komissio katsoo myös, että on tarpeen helpottaa kansallisten ja yhteisön eri hallinnon yksikköjen välistä yhteistyötä, jotta voitaisiin heijastella hyvän vuorovaikutuksen merkitystä työllisyysstrategian ja muiden yhteisön tason prosessien välillä; näitä ovat esimerkiksi sosiaalinen osallistuminen, opetus ja koulutus sekä eläkkeet.
The Commission also considers that it is necessary to facilitate cooperation between the various national and Community administrative departments to reflect the need for the employment strategy to mesh with the other areas of concerted Community action, such as social integration, education and training and pensions.
Tällainen yhteistyö on erityisen hyödyllistä työllisyyttä käsittelevien elinten ja niiden elinten välillä, jotka käsittelevät raha-asioita, opetusta ja koulutusta, yhtäläisiä mahdollisuuksia, sosiaaliturvaa, oikeus- ja sisäasioita sekä kysymyksiä, jotka liittyvät tietoyhteiskuntaan.
It is particularly useful to ensure such cooperation between the departments dealing with employment matters and those dealing with financial affairs, education and training, equal opportunity, social security, justice and home affairs and the information society.
Komissio korostaa, että on tarpeen sovittaa enemmän yhteen työllisyyspolitiikkaa, sosiaalipolitiikkaa ja talouspolitiikkaa sekä yleisemmin avoimien koordinointimenetelmien eri soveltamisaloja.
Finally, the Commission stresses the need for more effective coordination between employment policy, social policy and economic policy and, more generally, between the various areas in which the open method of coordination is applied.
Euroopan parlamentin keskeinen tehtävä
Central role of the European Parliament
Politiikan toimintatapa on muuttunut valtavasti Euroopan unionissa.
The way in which the European Union conducts its policies is changing drastically.
Perinteisen lainsäädäntötyön avulla ei voida aina vastata nykyisiin ja tuleviin taloudellisiin ja sosiaalisiin ongelmiin.
The traditional legislative approach is not always capable of addressing existing and future economic and social problems.
Olemme tällä hetkellä suuntautumassa kohti uudenlaisia politiikan muotoja.
We are currently evolving towards new forms of policy-making.
Puhtaasti lainsäädännöllisen työn määrä vähenee, esimerkiksi sosiaalialalla.
Legislative activities as such are decreasing, for example in the social sector.
Avoimen koordinointimenetelmän toistuvaa soveltamista on pidettävä tämän kehityksen tuloksena.
The constant adjustment of the open method of coordination should be seen as resulting from that trend.
Uudet menetelmät iskostetaan mieliin korkealla tasolla.
The new methods are being concocted at the highest levels.
Komission asiantuntijat pyrkivät luomaan yhteyksiä eri jäsenvaltioiden asiantuntijoihin.
Experts working for the Commission seek to establish contact with specialists in various Member States.
Tällä hetkellä avoin koordinointimenetelmä on monessa tapauksessa prosessi eliittiryhmien välillä ja niitä varten, hallituksien välisten neuvottelujen ja keskustelujen tulos.
As things stand, the open method of coordination is, in many cases, a process conducted between and on behalf of elites, the outcome of intergovernmental negotiation and consultation.
Euroopan parlamentti samoin kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ovat Euroopassa käytävän demokraattisen keskustelun perinteiset vartijat.
The European Parliament and the European Court of Justice are the traditional guardians of democratic debate in Europe.
Parlamentti on joko poissa, niin virallisena kuin epävirallisenakin kumppanina, lähes kaikista avoimen koordinoinnin muodoista, tai syrjäytettynä, kuten työllisyysstrategian tapauksessa.
Parliament is either excluded as a formal or informal partner from all the various manifestations of the open coordination method, or marginalised as in the case of the employment strategy.
Parlamentin on tunkeuduttava väkisin mukaan näihin suljettuihin prosesseihin, jotta se voisi harjoittaa tarvittavaa demokraattista valvontaa.
Parliament must force its way into these closed processes in order to exercise the requisite democratic control.
Parlamentin on avattava nämä prosessit ja rakennettava silta "asiantuntijoiden" ja asianomaisten tahojen välille.
Parliament must open these procedures up and form a bridge between the specialists and the parties concerned.
Vain tällä tavalla avoin koordinointimenetelmä voi säilyttää legitiimiytensä ja voimansa, jotta tärkeät tavoitteet voidaan saavuttaa lempein keinoin.
It is only in this way that the open coordination method can retain its legitimacy and its effectiveness as a means of achieving important objectives by a ‘soft’ (as opposed to a ‘hard law’) approach.
Euroopan parlamentti voi konkreettisesti
In concrete terms, the European Parliament can:
1. järjestää suoria keskusteluja kansallisten parlamenttien toimikuntien kanssa, jotka ovat tässä asiassa toimivaltaisia,
1. organise direct debates with the relevant committees of the national parliaments;
2. kutsua säännöllisesti tässä asiassa toimivaltaiset ministerit ja asianomaisten tahojen, kuten työllisyyskomitean ja sosiaaliturvakomitean, puheenjohtajat analysoimaan syventävästi jäsenvaltioiden suorituksia,
2. issue regular invitations to the ministers responsible and the chairmen of the bodies concerned, such as the Employment Committee and the Social Protection Committee, to analyse the performance of the Member States in depth;
3. järjestää yhteisön tasolla neuvotteluja työmarkkinaosapuolien kanssa, jotta voitaisiin tarkastella Maailman kauppajärjestön sääntöjen mukauttamista tietyllä alalla.
3. organise, at European level, consultation of the social partners concerning ways of tailoring the open method of coordination to specific sectors.
Parlamentin on ryhdyttävä tarkastelemaan toimintatapaansa ja, mikäli se on tarpeen, sen on mukautettava menettelyjään tehtäväänsä nähden avoimen koordinointimenetelmän yhteydessä.
Parliament must look into its own working methods and, if necessary, adjust its procedures to take account of its role in the open coordination method.
Odotamme, että komissio ja neuvosto ottavat paremmin huomioon Euroopan parlamentin huomautukset.
The Commission and the Council should be required to pay greater attention to the European Parliament’s comments.
3) Menetelmän tehokkuus käytännössä
(3) The effectiveness of the method in practice
Täysin avoin kysymys koskee avoimen koordinointimenetelmän avulla tapahtuvan kansallisten politiikkojen yhteensovittamisprosessin käytännön tehokkuutta.
One question which is still completely open is that of the practical effectiveness of the process of national policy coordination via the open method of coordination.
Menetelmän vaikutuksia eri kansallisten politiikkojen yhteensovittamisprosessiin on valitettavasti arvioitu syventävästi vain osittain.
Unfortunately, a detailed assessment of the effects of the method on the process of coordinating the various national policies exists only to a limited extent.
Kun on kyse työllisyysstrategiasta, joka on ainoana ollut toiminnassa jo jonkin aikaa, seuraavat johtopäätökset voidaan tehdä avoimen koordinointimenetelmän arvioinnin yhteydessä.
From the point of view of the employment strategy, the only one which has been in existence for some considerable time already, the following conclusions may be drawn in connection with the assessment of the open method of coordination:
∙ Niitä asiakirjoja, joiden perusteella arviointi tehdään, ovat muiden muassa kansalliset toimintasuunnitelmat ja komission asiakirjat.
• The documents on which this evaluation is based include the national action plans and Commission documents.
Jo tehdyistä tutkimuksista on käynyt ilmi, että jotkin toimintasuunnitelmat ovat pelkkiä runokokoelmia, joita on mukautettu varsinaisen kansallisen politiikan eurooppalaisiin kehyksiin.
With regard to the national action plans, it emerges from various studies which have already been made that some of them are simply extracts from national policies cobbled together to be presented in a European context.
Olemassa olevaa politiikkaa on ehostettu, jotta se vastaisi Euroopan komission odotuksia.
Existing policies are simply dressed up to meet the expectations of the Commission.
Jos arkaluonteisia kohtia arvostellaan, komission kanssa voidaan tehdä sopimus siitä, että tällaista kritiikkiä esitetään mahdollisimman vähän.
Sometimes deals are made with the Commission to minimalise any criticism that may touch on sensitive issues.
Tästä seuraa, että selonteot eivät ole objektiivisia.
Consequently, the reports are not entirely objective.
Ne jäsenvaltiot, jotka osaavat parhaiten neuvotella, voivat näin ollen silotella selontekonsa huonoja puolia. ∙ Toiseksi on otettava huomioon kansallisten, alueellisten ja paikallisten kumppaneiden osallisuus.
The most skilful negotiators from the Member States are able to tone down the relevant reports by such means. • Secondly, there is the question of the involvement of national, regional and local partners.
Eräistä olemassa olevista tutkimuksista käy jälleen ilmi, että koko prosessi rajoittuu koskemaan vain pientä toimijoiden eliittiä.
Once again, existing studies suggest that participation in the process is wholly confined to a small elite.
Kaikki kansalliset toimijat eivät osallistu toimeen, ja tästä syystä prosessi menettää painoarvoa ja ulottuvuutta. ∙ Kolmanneksi on pohdittava, missä määrin ylhäältä alaspäin suuntautuvan prosessin rinnalla voisi toimia alhaalta ylöspäin suuntautuva prosessi, joka menisi pidemmälle kuin tämä pieni eliitti.
No efforts are made to mobilise all stakeholders at national level, thus reducing the momentum and impact of the process. • Thirdly, we should consider by what means this top-down process could be accompanied by a bottom-up process extending further than the small elite in question.
Tarkoittaako tämä nyt sitä, että on vain kielteisiä johtopäätöksiä?
Does this mean that only negative conclusions may be drawn?
On myös tietenkin myönteistä kehitystä, mutta sitä on liian vähän prosessin laajuuteen nähden.
Clearly, they have also been positive developments, but these are all too few given the extent of the process.
∙ Myönteiseltä kannalta on varmaa, että työllisyyspolitiikan avainasemassa olevat osatekijät ovat eurooppalaistuneet askel askeleelta.
• On the positive side, the key elements of employment policy have undoubtedly been gradually Europeanised.
Valtiot ovat oppineet noudattamaan samaa eurooppalaista näkökantaa, jonka avulla ne voivat verrata omien politiikkojensa puutteita menestyneimpien valtioiden suorituksiin. ∙ Olemassa olevat kansalliset aloitteet asetetaan tämän eurooppalaisen näkökannan avulla eurooppalaisiin kehyksiin, mikä voi nimenomaan antaa niille sysäyksen oikeaan suuntaan.
The Member States have learned to look through the same ‘European’ spectacles, which have enabled them to compare the failings of their own policies with the successes of the most effective policies. • This same European perspective places existing national initiatives in a European context, which may just nudge them in the right direction.
Edellä olevat huomiot johtavat ensinnäkin seuraavaan päätelmään: vaikka avoin koordinointimenetelmä onkin kiistatta hyödyllinen väline, sen rajat on kuitenkin määriteltävä, ja määrittelyprosessi on vahvistettava siten, että se kirjataan perustamissopimukseen.
The foregoing comments lead to the following initial conclusion: although the open method of coordination is undoubtedly a useful instrument, nevertheless its scope should be defined and the relevant procedure established by enshrining it in the Treaty.
Lisäksi Euroopan parlamentin tehtävää on selvennettävä ja vahvistettava, samoin kuin kansallisten parlamenttien, työmarkkinaosapuolien ja kansalaisyhteiskunnan sekä paikallisten ja alueellisten yksikköjen tehtävää.
Furthermore, the role of the European Parliament must be clarified and enhanced, as should the role of the national parliaments, the social partners and civil society, and local and regional bodies.
Lopuksi vaikuttaa siltä, että on välttämätöntä arvioida menetelmän täytäntöönpanoa ja sen tuloksia eri aloilla, jotta voitaisiin arvioida menetelmän todellista tehokkuutta yhteensovittamisen välineenä.
Finally, an assessment of the operation and results of applying the open method of coordination in various fields is evidently called for in order to ascertain how effective it really is as a means of achieving coordination.
19.maaliskuuta 2003 NAISTEN OIKEUKSIEN JA TASA-ARVOASIOIDEN VALIOKUNNAN LAUSUNTO
19 March 2003 OPINION OF THE COMMITTEE ON WOMEN’S RIGHTS AND EQUAL OPPORTUNITIES
Analyysi ja avoin koordinointimenetelmä työllisyys- ja sosiaalialalla sekä tulevaisuudennäkymät
on the analysis of the Open Coordination Method in the fields of employment and social affairs
Valmistelija: Marie-Hélène Gillig
Draftsperson: Marie-Hélène Gillig
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta nimitti kokouksessaan 26. marraskuuta 2002 valmistelijaksi Marie-Hélène Gilligin.
The Committee on Women’s Rights and Equal Opportunities appointed Marie-Hélène Gillig draftsperson at its meeting of 26 November 2002.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta kokouksissaan 19. helmikuuta ja 18. maaliskuuta 2003.
It considered the draft opinion at its meetings of 19 February 2003 and 18 March 2003.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi seuraavat johtopäätökset äänin 23 puolesta ja 1 vastaan.
At the latter meeting it adopted the following conclusions by 23 votes to 1, with 0 abstentions.