natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Cotonoun sopimuksessa määrätään, että taloudellisen ja kaupallisen yhteistyön tavoitteena on edistää AKT-valtioiden sujuvaa ja asteittaista integroitumista maailmantalouteen, lisätä näiden valtioiden tuotantoa, tarjontaa ja kaupankäynnin valmiuksia uuden kaupankäyntidynamiikan luomiseksi ja investointeihin kannustamiseksi.
Pursuant to the Cotonou Agreement, the objectives of economic and trade cooperation are to foster the smooth and gradual integration of the ACP countries' economies into the world economy and to enhance those countries' production, supply and trading capacity in order to give a fresh boost to trade and to encourage investment.
Tämän vuoksi esittelijä katsoo, että komission ja neuvoston ehdottaman vastavuoroisuuden ja joustavuuden sijaan on puututtava AKT-valtioiden talouksien epäonnistumisen todellisiin syihin, vähennettävä muita kuin tulliesteitä, lopetettava EU:sta peräisin olevan viennin, erityisesti elintarvikkeiden, tukeminen ja määriteltävä uudelleen itse erityis- ja erilliskohtelun periaate konkreettisemmalla ja ajankohtaisemmalla tavalla.
This is why the rapporteur believes that, instead of introducing the reciprocity and the flexibility proposed by the Commission and the Council, the actual causes of the ACP countries’ economic failures must be tackled, non-tariff barriers must be lowered, the practice of subsidising EU exports (in particular of food products) must cease and the very principle of special and differential treatment (SDT) must be redefined in more specific and up-to-date terms.
Erityis- ja erilliskohtelun käsitteen perusteet ovat yksinkertaiset, ja WTO on tunnustanut ne teksteissä, mutta puuttuu poliittista halua antaa niille konkreettinen ja kehitysmaiden tarpeisiin suhteessa oleva sisältö.
The concept of special and differential treatment has a simple basis which is recognised by the WTO in the various texts, but the political will needed to ‘flesh out’ that concept in a way that is relevant to the developing countries’ requirements is lacking.
Lähtökohtana on, että taloudelliselta rakenteeltaan epätasa-arvoisessa asemassa olevia valtioita ei voi kohdella yhdenvertaisesti.
The starting point for the concept is the acknowledgement that countries which are unequal in terms of economic structures cannot be treated on an equal footing.
Kehitysmaat kärsivät heikoista taloudellisista rakenteista, jotka oikeuttavat erityiskohteluun maiden kansainväliseen talouteen sulautumisen helpottamiseksi ja nopeuttamiseksi ja samalla jopa kansainvälisen epätasa-arvoisuuden syihin puuttumiseksi.
Developing countries suffer from structural economic weaknesses which justify special treatment in order to facilitate and speed up their integration into the world economy as a way of tackling the causes of inequalities between countries.
Erityis- ja erilliskohtelun toteuttamiseksi laaditut kansainvälisen yhteistyön välineet ovat olleet luonteeltaan korvaavia.
The international cooperation instruments which have been devised for the purpose of practising special and differential treatment have mainly been compensatory in nature.
Kaupankäynnissä erityiskohtelu on keskittynyt toimenpiteisiin, joilla on alennettu tullimaksuja kyseisten maiden vientituotteilta.
As regards trade, special treatment has focused on measures designed to reduce the customs duties levied on products exported by the countries concerned.
Rahoituksen osalta maille on tarjottu monenvälisiä tai kahdenvälisiä luottoja markkinaehtoja edullisemmin ehdoin.
In the financial sphere the latter have been offered multilateral or bilateral loans on more favourable terms than those available on the market.
Samoin sitouduttiin antamaan kehitystä varten valtionapuina 0,7 prosenttia rikkaiden maiden bruttokansantuotteesta.
The rich countries had also undertaken to provide public development aid equivalent in value to 0.7% of their GDP.
Kansallisten ja kansainvälisten talouksien välisten yhteyksien lisääntyessä sekä pohjoisen ja etelän valtioiden välisen epätasa-arvon kasvaessa ja ollessa edelleen ratkaisematta voidaan pohtia, pystytäänkö erityis- ja erilliskohtelun perusteella nykyisin laadituilla toimilla vähentämään edellä mainitun kaltaista epätasa-arvoa kansainvälisellä tasolla.
In view of the growing links between national and international economies and of increasing (and unresolved) North-South inequalities, it may be questioned whether the means and resources currently available under SDT are able to reduce the international inequalities mentioned earlier.
Käsitteen perusteet ovat epäilemättä edelleen käypiä, mutta ovatko keinot tarkoituksenmukaisia?
The basis of the concept is no doubt still valid but the means and resources are insufficient.
Kansainvälisessä talousyhteistyössä olisi etsittävä uusia korvaavia toimenpiteitä uusilla aloilla.
New forms of compensatory measures need to be explored in new areas within the framework of international economic cooperation.
Tekniikan siirto, teollis- ja tekijänoikeudet sekä yksityisten investointien liitännäistoimet ovat aloja, joille olisi laadittava uusia korvaavia toimenpiteitä.
Technology transfer, intellectual property and private-investment flanking measures are all areas in which new forms of compensatory measures should be envisaged.
On kehitettävä erityis- ja erilliskohtelun järjestelmä, jolla voitaisiin vastata uusiin haasteisiin, joka sisältää samalla kertaa kaupallisia, rahoituksellisia ja teknologisia pitkän aikavälin toimenpiteitä ja jonka tarkoituksena on luoda kestäviä valmiuksia jokaisella alalla, jolla esiintyy maiden välistä epätasa-arvoa, esimerkkeinä voitaisiin mainita markkinoille pääsy hyväksymällä pitkällä aikavälillä sellaiset ei-vastavuoroiset järjestelyt, jotka ovat nykyisin voimassa AKT-valtioiden kanssa, rahoituksen saatavuus, kilpailukyky, teknologia ja inhimillisten voimavarojen edistäminen, koulutus, terveydenhuolto ja infrastruktuurit.
A type of SDT needs to be devised which will enable new challenges to be met and which encompasses long-term trade, financial and technology measures which enable sustainable capacity to be created in each of the areas in which there are inequalities between countries: access to markets (with long-term acceptance of non-reciprocal facilities such as those currently enjoyed by the ACP countries), access to finance, competitiveness, technology and promotion of human resources, education, healthcare and infrastructures.
Lisäksi olisi otettava uudelleen käyttöön ja sovellettava WTO:n puitteissa takuuhintajärjestelmää, joka koskee tuotteita, joiden tuotantoketju on tärkeä kehitysmaille.
Under the aegis of the WTO, guaranteed-price schemes should also be re-introduced and imposed in respect of a range of products whose production sector is essential to the developing countries.
Kahvin hinnan lasku ja tämän laskun monille maille aiheuttamat seuraukset tuovat esille esimerkiksi epätasapainon ja epäoikeudenmukaisuuden, joita kaupan täydellinen vapauttaminen voi aiheuttaa.
The collapse of coffee prices and the effects which that will have on numerous countries are an example of the imbalances and the injustices to which full-blown trade liberalisation may lead.
Erityis- ja erilliskohtelun uudistamista ei pidä nähdä hyväntekeväisyytenä vaan keinona, jolla kehitysmaille tarjotaan mahdollisuus osallistua täysipainoisesti maailmanlaajuistuneen maailman kansainvälisiin suhteisiin.
Updating SDT must not be regarded as an act of charity but as a means of enabling developing countries to assume in its entirety the role which befits them within the international relationships of a globalised world.
Kuten seuraavaksi esitämme, uusien kauppasopimusten solmiminen AKT-valtioiden kanssa uskottiin komissiolle, mutta tehtävään sovellettava lähestymistapa on valitettavasti hyvin kaukana erityis- ja erilliskohtelun periaatteesta.
As we are about to analyse, the approach symbolised by the mandate conferred on the Commission for the purpose of concluding new trade agreements with the ACP countries is unfortunately very far removed from this concept.
Komissio teki 9. huhtikuuta 2002 ehdotuksen talouskumppanuussopimusten neuvottelemisesta AKT-valtioiden ja -alueiden kanssa, ja yleisten asioiden neuvosto hyväksyi 17. kesäkuuta 2002 suosituksen, jossa komissiolle annettiin valtuudet neuvotella talouskumppanuussopimuksista.
On 9 April 2002 the Commission submitted a proposal for negotiating Economic Partnership Agreements (EPAs) with the ACP countries and regions and on 17 June 2002 the General Affairs Council adopted a recommendation authorising the Commission to negotiate EPAs.
Valitettavasti yhtään tutkimusta ei ole laadittu kaupan vapauttamisesta kullekin AKT-valtiolle tai alueelle aiheutuvista seurauksista.
Unfortunately, no research into the effects which such liberalisation is likely to have on each ACP country or region has been carried out.
Komissiolle annettu toimeksianto jää siis hyvin kauas näistä haasteista.
The Commission's mandate falls well short of these aims.
Riittää, kun perustaksi otetaan yhteisen AKT–EU-edustajakokouksen 21. maaliskuuta 2002 hyväksymä Kapkaupungin julistus uusien kauppasopimusten solmimiseen tähtäävistä seuraavista AKT–EU-neuvotteluista, ja voimme todeta, että julistuksen tavoitteista ja periaatteista jäädään todella kauas.
We need only take as a basis the Cape Town Declaration adopted by the ACP-EU Joint Parliamentary Assembly on 21 March 2002 on the forthcoming ACP-EU negotiations with a view to new trading arrangements in order to realise how far away we are from the objectives and principles laid down in that declaration.
a) Mihin on unohtunut AKT-valtioiden avustaminen talouden rakennemuutoksessa niiden tuotantorakenteiden suuntaamiseksi tuottamaan sellaisia hyödykkeitä ja palveluita, joiden kysynnän kasvu on voimakkainta ja hintojen kehitys suotuisinta?
(a) What has happened to the idea of ‘support[ing] and promot[ing] the structural fund's transformation of ACP economies, so that their production structures shift ... towards the production of goods and services with higher demand growth and favourable price trends’?
Kysymyksessä on Euroopan unionin ja AKT-valtioiden välisten suhteiden peruskysymys, mutta komission toimeksianto rajoittuu Cotonoun sopimuksen 34 artiklaan, jossa määrätään, että talouskumppanuussopimuksilla pyritään "edistämään AKT-valtioiden sujuvaa ja asteittaista integroitumista maailmantalouteen niin, että niiden poliittiset valinnat ja ensisijaiset kehitystavoitteet otetaan asianmukaisesti huomioon ja siten edistetään kestävää kehitystä ja köyhyyden poistamista."
This is the issue which lies at the heart of EU-ACP relations, yet the Commission's mandate merely quotes Article 34 of the Cotonou Agreement, stating that EPAs must aim at ‘fostering the smooth and gradual integration of the ACP States into the world economy, with due regard for their political choices and development priorities, thereby promoting their sustainable development and contributing to poverty eradication in the ACP countries’.
Kokonaan vaille huomiota jäävät Kapkaupungin julistuksessa ehdotetut erityisohjelmat, jotka on tarkoitettu AKT-valtioiden talouteen, yhteiskuntaan ja ympäristöön kohdistuvista pakotteista selviytymiseen. b) Ehdotuksessa jätetään myös maatalouskysymys ja yhteisen maatalouspolitiikan ulkoiset vaikutukset käytännössä täysin huomiotta.
There is no reference to any specific programmes designed to tackle the ACP countries' social, economic and environmental constraints, as proposed in the Cape Town Declaration. (b) Agricultural issues and the external effects of the CAP are also virtually ignored in the proposal.
Euroopan unionin on autettava AKT-valtioita saavuttamaan elintarvikkeiden omavaraisuus, ja AKT-valtioiden markkinoiden avaamisella Euroopan unionin maataloustuotteiden viennille voisi olla tuhoisat seuraukset AKT-valtioiden kotimaiselle tuotannolle. c) Verotusta tai tullimaksujen poistamisesta AKT-valtioille aiheutuvaa tulojen menetystä otetaan tuskin ollenkaan huomioon, eikä asian suhteen ole laadittu mitään erityisohjelmaa. d) Sitä vastoin muilla aloilla, jotka eivät edusta AKT-valtioiden välittömiä etunäkökohtia, komission ehdotus on edistynyt hyvin pitkälle. – julkiset hankinnat (katso kohta 6.2) – tietosuoja (katso kohta 6.2)
The EU is supposed to help the ACP countries to achieve self-sufficiency in food production, yet opening ACP markets to the EU's agricultural exports could have a disastrous effect on their domestic production. (c) The fiscal dimension and the reduction in the ACP countries' customs revenue which would result from the loss of customs duties are also virtually ignored and there is no provision for any specific programme in this area. (d) on the other hand, in other areas which are not of direct interest to the ACP countries, the Commission proposal is fairly advanced: - public procurement (see 6.2) - data protection (see 6.2).
Onko kyseiset alat todella vapautettava, kun kerran AKT-mailla on suuria tarjontakapasiteettivaikeuksia?
Do these sectors really need to be liberalised at a time when the ACP countries have major problems in terms of their supply capability?
Lisäksi on muistettava, että julkisia hankintoja ei ole edes mainittu Cotonoun sopimuksessa (kauppaan liittyvät alat, 44 artikla ja sitä seuraavat artiklat).
It should be pointed out that public procurement is not even mentioned in the Cotonou Agreement (Trade-related areas, Article 44 et seq.).
Esittelijä katsoo, että näiden alojen vapauttaminen, jota kehitysmaat eivät pyytäneet Dohan ministerikokouksessa, on enemmän kuin ennenaikaista.
The rapporteur considers any liberalisation of those sectors (which the developing countries did not call for anyway at the Doha Ministerial Conference) to be more than premature.
Esittelijä on myös sitä mieltä, että palveluiden vapauttaminen saattaa olla Euroopan unionin yritysten välittömän edun mukaista, mutta se saattaa vaarantaa vakavasti AKT-valtioiden mahdollisuuden oman palvelualansa vakauttamiseen, joka on olennaisen tärkeää niiden kehitykselle.
She also believes that, although the liberalisation of services may be in the immediate interest of EU companies, it may severely restrict the ACP countries’ ability to consolidate their own services sector - one which is essential to their development.
Toimeksiannolle ehdotettu aikataulu, erityisesti neuvotteluiden aloittaminen alueellisella tasolla viimeistään tammikuussa 2003, on epäilyksettä liian tiukka, kuten AKT-valtioiden ministerit ovat selvästi tuoneet julki.
The timetable proposed for the Commission’s mandate (in particular the opening of negotiations at regional level by January 2003 at the latest) is undoubtedly too tight – as the ministers of the ACP countries have clearly stated.
Komission olisi otettava huomioon niiden halu pidentää ensimmäistä neuvottelujaksoa kaikkien AKT-valtioiden kohdalla esimerkiksi tammikuuhun 2004 saakka yhteisen, kaikkia koskevan kehyksen neuvottelemiseksi ja sitä varten, että maille annettaisiin riittävästi aikaa ehdottaa mahdollisia alueellisia ryhmiä, jotka eivät ole ristiriidassa niiden yhdentymisponnistelujen eivätkä maanosan tasolla tapahtuvan integraatioprosessin kanssa.
The Commission should take into account their wish to extend the initial negotiating period (involving all the ACP countries) until (for example) January 2004, so as to enable a framework common to all to be negotiated and to allow the ACP countries sufficient time to propose possible regional groupings which will not hinder either their integration efforts or the current continent-wide integration process.
Ensinnäkin on otettava esiin ongelma AKT-valtioiden alueellisesta kokoonpanosta erityisesti Afrikassa, jossa useat maat kuuluvat moniin alueellisiin ryhmittymiin.
First of all there is the question of the regional configuration of the ACP countries, particularly in Africa where many countries belong to more than one regional grouping.
Komission kanta on kuitenkin, että kahdenvälisiä sopimuksia on ensisijaisesti vältettävä ja että on neuvoteltava alueellisista talouskumppanuussopimuksista, minkä uhkana on joidenkin suosikkiryhmien valinta.
The Commission’s view is that bilateral agreements must be avoided in principle and that regional EPAs should be negotiated – although this may lead to the selection of a ‘favoured few’.
Esittelijä pitää kuitenkin etusijalla AKT-ryhmän yhtenäisyyden ja solidaarisuuden säilyttämistä.
The rapporteur takes the opposite view – namely, that the unity and the solidarity of the ACP group should be preserved.
Lisäksi on otettava huomioon, että WTO:ssa on käynnissä neuvottelukierros, joka on saatettava päätökseen ennen vuoden 2005 loppua, toisin sanoen ennen ennakoitua Euroopan unionin ja AKT-valtioiden välisten neuvotteluiden päättymistä.
Furthermore, it should be noted that the WTO is currently conducting a round of negotiations which should be completed before the end of 2005, i.e. before the scheduled end of the negotiations between the EU and the ACP countries.
Lopuksi on muistutettava, että Cotonoun sopimuksen 37 artiklan 6 kohdassa määrätään, että yhteisö arvioi vuonna 2004 sellaisten muiden kuin vähiten kehittyneiden maiden tilannetta, jotka yhteisön kanssa neuvoteltuaan päättävät, että ne eivät ole valmiita tekemään talouskumppanuussopimuksia, ja tarkastelee kaikkia vaihtoehtoisia mahdollisuuksia luoda näitä maita varten uusi kaupan alan kehys.
Lastly, it should be borne in mind that, pursuant to Article 37(6) of the Cotonou Agreement, the Community will assess, in 2004, the situation of the non-LDC ACP countries which decide that they are not in a position to enter into EPAs and will examine all alternative possibilities in order to provide those countries with a new framework for trade.
Lisäksi 37 artiklan 7 kohdassa säädetään, että neuvotteluissa otetaan huomioon kehitystaso ja kaupan alan toimenpiteiden sosio-ekonomiset vaikutukset AKT-valtioille sekä niiden edellytykset mukauttaa taloutensa vapauttamisprosessiin.
Article 37(7) states that negotiations on EPAs will take account of the level of development and the socio-economic impact of trade measures on ACP countries and their capacity to adapt and address their economies to the liberalisation process.
Molempien osapuolten on siis voitava päättää neuvotteluiden aikatauluista, rakenteesta ja järjestelyistä ilman painostusta.
The two parties must therefore be able to decide, without feeling under any pressure, how the negotiations are to be paced, structured and organised.
Lopuksi jos avautuminen on toteuttava laajamittaisempana, se on tehtävä sillä ehdolla, että sen kautta suositaan ennen kaikkea pieniä ja keskisuuria tuottajia eikä suuria tuonti- ja vientiyrityksiä ja suuria tuotantoyrityksiä.
If markets are to be opened up to a greater extent, the process should be subject to the condition that it should primarily benefit small and medium-sized producers rather than major import/export companies and large-scale manufacturers.
Lisäksi tähän avautumiseen olisi yhdistettävä monikansallisten, erityisesti eurooppalaisten, yritysten tehokkaampi valvonta ottamalla neuvotteluihin mukaan keskustelu niitä koskevien valvontamekanismien luomisesta, jotta niiden toiminta olisi ihmisoikeuksien, vähemmistöjen oikeuksien ja kestävän kehityksen mukaista.
It should also be accompanied by greater monitoring of multinational companies (European ones in particular), to be achieved through the inclusion in the negotiations of a discussion concerning the introduction of arrangements for monitoring such companies, so as to ensure that their conduct does not infringe human rights or the rights of minorities and does not hinder sustainable development.
26.elokuuta 2002 TEOLLISUUS-, ULKOMAANKAUPPA-, TUTKIMUS- JA ENERGIAVALIOKUNNAN LAUSUNTO
26 August 2002 Opinion of the Committee on Industry, External Trade, Research and Energy
Euroopan parlamentin suositukset komissiolle talouskumppanuussopimusten neuvottelemisesta AKT-valtioiden ja -alueiden kanssa
on the European Parliament's recommendations to the Commission on the Economic Partnership Agreement negotiations with the ACP States and regions
Valmistelija (*): Gary Titley
Draftsman (*): Gary Titley
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta nimitti kokouksessaan 4. kesäkuuta 2002 valmistelijaksi Gary Titleyn.
The Committee on Industry, External Trade, Research and Energy appointed Gary Titley draftsman at its meeting of 4 June 2002.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta kokouksessaan 9. heinäkuuta 2002 ja 26. elokuuta 2002.
It considered the draft opinion at its meeting of 9 July 2002 and 26 August 2002.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi seuraavat johtopäätökset äänin 34 puolesta ja 1 vastaan.
At the last meeting it adopted the following conclusions by 34 votes to 1, with no abstention.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Carlos Westendorp y Cabeza (puheenjohtaja), Gary Titley (valmistelija), Konstantinos Alyssandrakis, Luis Berenguer Fuster, Gérard Caudron, Giles Bryan Chichester, Willy C.E.H. De Clercq, Francesco Fiori (Paolo Pastorellin puolesta), Christos Folias (Paul Rübigin puolesta), Neena Gill (Erika Mannin puolesta), Alfred Gomolka (Konrad K. Schwaigerin puolesta), Michel Hansenne, Malcolm Harbour (Bashir Khanbhain puolesta), Roger Helmer (Umberto Scapagninin puolesta), Hans Karlsson, Dimitrios Koulourianos (Fausto Bertinottin puolesta), Werner Langen, Rolf Linkohr, Caroline Lucas, Hans-Peter Martin (Massimo Carraron puolesta), Marjo Matikainen-Kallström, Eryl Margaret McNally, Angelika Niebler, Giuseppe Nisticò (Guido Bodraton puolesta), Reino Paasilinna, Elly Plooij-van Gorsel, Samuli Pohjamo (Nicholas Cleggin puolesta), John Purvis, Bernhard Rapkay (Norbert Glanten puolesta), Imelda Mary Read, Christian Foldberg Rovsing, Esko Olavi Seppänen, W.G. van Velzen, Alejo Vidal-Quadras Roca ja Olga Zrihen Zaari.
The following were present for the vote: Carlos Westendorp y Cabeza, chairman; Gary Titley, draftsman; Konstantinos Alyssandrakis, Luis Berenguer Fuster, Gérard Caudron, Giles Bryan Chichester, Willy C.E.H. De Clercq, Francesco Fiori(for Paolo Pastorelli), Christos Folias (for Paul Rübig), Neena Gill (for Erika Mann), Alfred Gomolka (for Konrad K. Schwaiger), Michel Hansenne, Malcolm Harbour (for Bashir Khanbhai), Roger Helmer (for Umberto Scapagnini), Hans Karlsson, Dimitrios Koulourianos (for Fausto Bertinotti), Werner Langen, Rolf Linkohr, Caroline Lucas, Hans-Peter Martin (for Massimo Carraro), Marjo Matikainen-Kallström, Eryl Margaret McNally, Angelika Niebler, Giuseppe Nisticò (for Guido Bodrato), Reino Paasilinna, Elly Plooij-van Gorsel, Samuli Pohjamo (for Nicholas Clegg), John Purvis, Bernhard Rapkay (for Norbert Glante), Imelda Mary Read, Christian Foldberg Rovsing, Esko Olavi Seppänen, W.G. van Velzen, Alejo Vidal-Quadras Roca and Olga Zrihen Zaari.
A. ottaa huomioon, että Cotonoun AKT–EU-kumppanuussopimuksessa määrätään talouskumppanuussopimusten tekemisestä alueellisia vapaakauppa-alueita varten,
A. whereas the Cotonou EU-ACP partnership agreements foresees the conclusion of economic partnership agreements providing for regional free trade areas,
C. ottaa huomioon, että talouskumppanuussopimukset tulevat muuttamaan huomattavasti nykyisiä EU:n ja AKT:n välisiä kauppajärjestelyjä,
C. whereas the EPAs will change significantly the existing trade regime between the EU and ACP countries,
3. huomauttaa kuitenkin, että tullien poistaminen leikkaa huomattavasti valtion tuloja ja aiheuttaa ongelmia useiden AKT-maiden ja erityisesti vähiten kehittyneiden maiden talousarvioissa;
Points out, however, that the abolition of tariffs will cause significant losses in public revenues and hence create budget problems for many ACP countries, in particular for the least developed ones;
4. huomauttaa, että YMP:n meneillään olevien uudistusten vaikutus AKT-maihin on otettava huomioon neuvotteluissa ja siten pyrittävä minimoimaan niiden haitallista vaikutusta kyseisiin maihin;
4 Points out that the impact on ACP countries of the ongoing CAP reforms must be taken into account in the negotiations with a view to minimising their adverse impact on ACP countries;