natgillin/translations-raw huggingface dataset:
LUONNOS LAINSÄÄDÄNTÖPÄÄTÖSLAUSELMAKSI Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma Ranskan tasavallan, Ruotsin kuningaskunnan ja Belgian kuningaskunnan hallitusten aloitteesta neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi omaisuuden hukkaamiskieltoa ja todistusaineiston säilyttämistä koskevien päätösten täytäntöönpanosta Euroopan unionissa (5126/2001 – C5‑0055/2001 – 2001/0803(CNS))
DRAFT LEGISLATIVE RESOLUTION European Parliament legislative resolution on the initiative by the Governments of the French Republic, the Kingdom of Sweden and the Kingdom of Belgium for the adoption by the Council of a Framework Decision on the execution in the European Union of orders freezing assets or evidence (5126/2001 – C5‑0055/2001 – 2001/0803(CNS))
– ottaa huomioon Ranskan tasavallan, Ruotsin kuningaskunnan ja Belgian kuningaskunnan hallitusten aloitteet (5126/2001 EYVL C 75, 7.3.2001, s. 3-13. ),
– having regard to the Initiative by the Governments of the French Republic, the Kingdom of Sweden and the Kingdom of Belgium (5126/2001 OJ C 75, 7.3.2001, p.
– neuvoston kuultua sitä EY:n perustamissopimuksen 1 artiklan mukaisesti ( C5‑0055/2001 ),
– having been consulted by the Council pursuant to Article 39(1) of the EU Treaty ( C5‑0055/2001 ),
– ottaa huomioon työjärjestyksen 106 ja 67 artiklan,
– having regard to Rules 106 and 67 of its Rules of Procedure,
– ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön ( A5‑0274/2001 ),
– having regard to the report of the Committee on Citizens' Freedoms and Rights, Justice and Home Affairs ( A5‑0274/1999 ),
3. pyytää tulla kuulluksi uudelleen, jos neuvosto aikoo tehdä huomattavia muutoksia Ranskan tasavallan, Ruotsin kuningaskunnan ja Belgian kuningaskunnan hallitusten aloitteeseen;
Asks to be consulted again should the Council intend to make substantial modifications to the Initiative by the Governments of the French Republic, the Kingdom of Sweden and the Kingdom of Belgium;
PERUSTELUT I. JOHDANTO
EXPLANATORY STATEMENT I. INTRODUCTION
On kulunut yli 24 vuotta siitä, kun Ranskan tasavallan silloinen presidentti Valery Giscard d'Estaing esitti ajatuksen "oikeuteen perustuvan alueen" luomisesta 6. joulukuuta 1977 järjestetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa.
Over 24 years have gone by since the then President of France, Valéry Giscard d'Estaing, launched the idea, during the European Council meeting held on 6 December 1977, of creating a European area of justice.
Tämä ajatus siunattiin 7.–8. huhtikuuta 1978 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston loppupäätelmissä ja otettiin uudelleen esille 10. lokakuuta 1978 järjestetyssä oikeusministerineuvoston kokouksessa.
This concept was enshrined in the final declarations of the European Council meeting held on 7 and 8 April 1978 and was taken up again at the Council of Justice Ministers meeting on 10 October 1978.
Nämä lausunnot jäivät kuitenkin vuosien ajan sisällöltään tyhjiksi ja vaille vastakaikua.
For years, however, those declarations have been no more than hollow words and have never been acted upon.
Euroopan unioni käsittää nykyisin 15 kansallista oikeusjärjestelmää, jotka poikkeavat huomattavasti toisistaan.
The European Union currently comprises 15 national legal systems which in some respects differ significantly.
Tämä tilanne aiheuttaa jatkuvasti kaikenlaisia ongelmia silloin kun oikeudenkäynneissä on osallisena useampia kuin yksi jäsenvaltio.
This state of affairs reportedly leads to problems of all kinds whenever judicial proceedings involve more than one Member State.
Oikeudenkäyntien ja kielten moninaisuus ovat vuorostaan myös pysyvä syy viipeisiin, joita tapahtuu asiakirjojen välittämisessä jäsenvaltioiden tuomioistuinten välillä.
The variety of procedures and languages used is also a constant source of delay in the forwarding of documents from one court to another if they are not located within the same Member State.
Piti odottaa, että rajattomien sisämarkkinoiden luominen ja käynnistäminen on todellisuutta, jotta voitiin tuoda julki väistämätön tarve luoda oikeuteen perustuva eurooppalainen alue sekä siviili- että rikosoikeuden alalla.
Not until a single market without internal frontiers had been set up and brought into operation did the inescapable need to create a European area of justice covering both civil and criminal matters become apparent.
Perheeseen, kauppaan tai rahoitukseen liittyvistä syistä johtuva Euroopan kansalaisten välisten siteiden nopea kehitys on vaikeuttanut kansallisten viranomaisten asianmukaista reagointia näistä siteistä aiheutuvissa mahdollisissa siviili- tai kauppaoikeuden alan riita- ja oikeustapauksissa.
The exponential development of links between the citizens of the EU for family or financial reasons or in pursuit of trade has made it increasingly difficult for the Member States' governments to respond adequately to any civil or trade-related disputes which may arise out of such relations.
Siviilioikeuden alan yhteistyölle asetetut tavoitteet ovat liittyneet kolmeen ajatukseen, jotka ovat oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen yksinkertaistaminen, lakeja ja toimivaltaa koskevien konfliktien ratkaiseminen ja lopuksi siviilioikeudenkäyntien asianmukaisen kulun esteiden poistaminen.
The objectives assigned to judicial cooperation in civil matters are three in number: to simplify judicial and extrajudicial acts, to settle conflicts relating to laws and areas of competence, and to remove obstacles to the smooth progress of civil proceedings.
Myös jäsenvaltioiden sisärajojen katoaminen on edellyttänyt yhteistyötä rikosoikeuden alan ja poliisi- tai tulliviranomaisten kansallisten yksikköjen, jotka ovat jatkuvasti tuoneet julki riittämättömyytensä kansainvälisten rikosjärjestöjen toiminnan torjunnassa, kesken.
In addition, the disappearance of internal frontiers between the Member States has called for cooperation between the Member States' judicial, crime-prevention, police or customs departments which has constantly proved inadequate as a means of combating the international activities of criminal organisations.
Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan pystyneet voittamaan rikosoikeuden alalla kansallisia esteitä Amsterdamin sopimuksesta käytyjen neuvottelujen aikana, ja "poliisiyhteistyöstä ja oikeudellisesta yhteistyöstä rikosasioissa" määrätään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastossa "kolmannen pilarin" alla, mikä on vastoin Euroopan kansalaisten etuja ja tarpeita.
In the area of criminal law, however, the Member States were unable to overcome national barriers during the negotiations on the Amsterdam Treaty, and police and judicial cooperation in criminal matters was placed under Title VI of the Treaty on European Union (in the 'third pillar'), which goes against the interests and the needs of the people of Europe.
II. KOHTI TUOMIOIDEN VASTAVUOROISTA TUNNUSTAMISTA 1.
TOWARDS THE MUTUAL RECOGNITION OF JUDICIAL DECISIONS 1.
Tuomioiden vastavuoroisen tunnustamisen käsite
The concept of the mutual recognition of judicial decisions
Unionin jäsenvaltioiden tuomioiden vastavuoroinen tunnustaminen merkitsisi valtavaa askelta oikeudellisessa yhteistyössä ja oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen luomisessa.
Mutual recognition of judicial decisions by the EU Member States would be a giant step forward in judicial cooperation and in the creation of a European area of justice.
Yleisesti ottaen vastavuoroisen tunnustamisen käsite merkitsee, että toimenpiteen – kuten tuomarin virallisen tuomion – hyväksyminen hyväksytään automaattisesti kaikissa muissa jäsenvaltioissa, jos sillä on rajat ylittäviä vaikutuksia, ja että sillä on samat tai vastaavat vaikutukset.
In general terms, the concept of mutual recognition means that once an act which has cross-border implication has been adopted (such as a decision officially taken by a judge), it will be automatically accepted in all the other Member States and will have the same or similar effects.
Tuomioiden ja oikeuden muiden päätösten vastavuoroista tunnustamista koskeva ajatus perustuu jäsenvaltioiden väliseen samanarvoisuuteen ja luottamukseen.
The concept of the mutual recognition of judicial decisions and rulings is based on equivalence and trust between the Member States.
Samanarvoisuuden idea merkitsee sitä, että myös silloin kun jäsenvaltio saattaisi käsitellä asiaa toisin kuin toinen jäsenvaltio, ensimmäinen jäsenvaltio hyväksyy toisessa valtiossa päätetyt seuraukset sellaisina kuin se olisi itse päättänyt niistä.
The idea of equivalence means that, even in cases where one Member State may deal with a given matter in a different way from another Member State, the first Member State accepts the outcome reached in the second Member State as equivalent to whatever outcome it itself would have reached.
Vastavuoroisen tunnustamisen idea perustuu varmuuteen jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmän rakenteesta ja asianmukaisesta toiminnasta ja niiden kykyyn taata oikeudenmukainen oikeudenkäynti.
The idea of mutual trust is based on confidence in the structure and the proper functioning of the legal system in the Member States and in the ability of the latter to guarantee a fair trial.
Tähän luottamuksen käsitteeseen puolestaan perustuu samanarvoisuuden periaate.
This concept of trust is what in turn underpins the principle of equivalence.
Oikeuden päätöksen tunnustaminen rikosoikeuden alalla voisi myös merkitä, että päätöksellä on vaikutuksia sen valtion alueen ulkopuolella, jonka viranomainen on päätöksen tehnyt, valtion tunnustaessa oikeusvaikutukset, jotka aiheutuvat toisen valtion rikosoikeudesta, kun otetaan huomioon tämä päätös ja yhdistetään siihen päätöksen tunnustaman valtion rikosoikeudessa vahvistetut vaikutukset.
Furthermore, in criminal matters, recognition of a judicial decision could mean that that decision would have effects in a Member State outside the territory of the Member State whose authority adopted it, either because the legal effects which it has under the criminal law of the other Member State are acknowledged or because the decision is deemed to have the effects provided for under the criminal law of the Member State which recognises it.
Vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta sovelletaan sekä ennen lopullista päätöstä tehtyihin päätöksiin että lopulliseen päätökseen.
The principle of mutual recognition would apply both to decisions adopted before the final ruling and to that ruling itself.
Oikeudellisen yhteistyön kehittyminen rikosoikeudellisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen alalla
Progress in judicial cooperation as regards the mutual recognition of judicial decisions in criminal matters
Kuitenkin toisaalta vain muutamat valtiot ovat ratifioineet nämä instrumentit ja toisaalta niiden sisältö olisi riittämätön täysipainoisen vastavuoroista tunnustamista koskevan järjestelmän luomiseksi.
However, few Member States have ratified the above acts and in any case the substance of those acts would not be sufficient to enable a full mutual-recognition scheme to be set up.
Vastavuoroisen tunnustamisen periaate edellyttää mullistusta ja täysin uudenlaista ajattelumallia verrattuna rikosoikeuden alan traditionaaliseen ideaan, joka perustuu edellä mainittuihin erilaisiin kansainvälisiin oikeudellisiin instrumentteihin, joita kaikkia luonnehtii "pyynnön" periaate.
The principle of mutual recognition involves inverting the traditional idea of judicial cooperation in criminal matters, which is based on a varied range of international legal instruments all characterised (including the ones mentioned above) by the principle of 'requesting'.
"Pyynnön" periaate merkitsee, että valtio esittää pyynnön toiselle valtiolle, joka päättää vapaasti, ottaako se pyynnön huomioon vai ei.
The principle of 'requesting' involves are sovereign state issuing a request to another sovereign state, which is free to decide whether or not to respond to it.
Pyynnön esittäneen valtion on joka tapauksessa odotettava pyyntöönsä vastausta, ennen kuin sillä on käytössään aineisto, jota sen viranomaiset tarvitsevat rikosoikeudellista asiaa koskevan tuomion langettamiseksi.
In any event the requesting state has to wait for a reply to its request before obtaining what its authorities require in order to be able to launch a criminal trial.
Tämä perinteinen systeemi on hidas, monimutkainen ja epävarma pyynnön esittävän viranomaisen mahdollisesti saaman tuloksen osalta, mikä on vastoin Euroopan kansalaisten ja itse unionin etuja.
This traditional system is slow, complicated and uncertain as regards the result ultimately obtained by the requesting authority, and this is contrary to the interests of the people of Europe and those of the Union itself.
Tästä syystä vielä silloin, kun kaikki unionin jäsenvaltiot eivät olleet ratifioineet Amsterdamin sopimusta, Cardiffissa 15.–16. kesäkuuta 1998 kokoontunut Eurooppa-neuvosto pyysi puheenjohtajavaltion päätelmien 39 kohdassa neuvostoa "määrittämään mahdollisuudet tuomioistuinten päätösten laajempaan vastavuoroiseen tunnustamiseen".
For this reason, even before the Amsterdam Treaty had been ratified by all the EU Member States, the European Council held on 15 and 16 June 1998 in Cardiff called on the Council, by means of Presidency Conclusion 39, to 'identify the scope for greater mutual recognition of decisions of each other's courts'.
Wienissä 11.–12. joulukuuta 1998 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi aiemmin mainitun toimintaohjelman ("Wienin toimintasuunnitelman") kokonaisuudessaan ja mainitsi sen puheenjohtajavaltion päätelmien 83 kohdassa.
This action plan (the 'Vienna Plan') was fully supported at the European Council meeting held in Vienna on 11 and 12 December 1998, as stated in Presidency Conclusion 83.
Nämä säännökset hyväksytään puitepäätösten muodossa EU:sta tehdyn sopimuksen 34 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti.
Those provisions take the form of framework decisions as provided for in Article 34(2)(b) of the EU Treaty.
Myöhemmin Tampereella 15.–16. lokakuuta 1999 kokoontunut oikeus- ja sisäasioiden Eurooppa-neuvosto hyväksyi päätelmät 33, 36 ja 37, joiden sisältö on seuraava:
Subsequent to the decisions taken in Vienna, the special European Council meeting on justice and internal affairs which was held in the Finnish city of Tampere on 15 and 16 October 1999 adopted in particular Conclusions 33, 36 and 37, the substance of which is as follows:
– päätelmien 33 kohdassa Eurooppa-neuvosto katsoo, että vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen pitäisi olla unionin oikeudellisen yhteistyön peruskivi sekä yksityisoikeudellisissa että rikosasioissa;
- in Conclusion 33 the European Council takes the view that the principle of mutual recognition should become the cornerstone of judicial cooperation in both civil and criminal matters.
– päätelmien 36 kohdassa Eurooppa-neuvosto toteaa, että "vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen pitäisi koskea myös ennen oikeudenkäyntiä annettuja määräyksiä, erityisesti sellaisia, joiden avulla toimivaltaiset viranomaiset voisivat nopeasti turvata todisteita ja takavarikoida helposti siirrettävää omaisuutta";
- In Conclusion 36 the European Council states that 'the principle of mutual recognition should also apply to pre-trial orders, in particular to those which would enable competent authorities quickly to secure evidence and to seize assets which are easily movable'.
Tämän mietinnön aiheena oleva ehdotus puitepäätökseksi on neuvoston vastaus tässä päätelmien kohdassa esille tuotuun poliittiseen mandaattiin.
The proposal for a framework decision with which this report is concerned is the Council's response to the political mandate expressed in that conclusion.
– lopuksi päätelmien 37 kohdassa "Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa ja komissiota hyväksymään joulukuuhun 2000 mennessä toimenpideohjelman vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanemiseksi".
- Finally, in Conclusion 37, the European Council 'asks the Council and the Commission to adopt, by December 2000, a programme of measures to implement the principle of mutual recognition'.
Tavoitteenaan huomioida edellä mainitut poliittiset mandaatit 30. marraskuuta ja 1. joulukuuta 2000 kokoontunut oikeus- ja sisäasioiden neuvosto hyväksyi toimenpideohjelman, johon Tampereen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajavaltion päätelmien 37 kohdassa viitattiin.
With a view to carrying out the abovementioned political mandates the Council of Justice and Internal Affairs Ministers meeting on 30 November and 1 December 2000 adopted the programme of measures referred to in Tampere European Council Presidency Conclusion 37.
Tämän ohjelman toimenpiteissä 6 ja 7 todettiin erityiseksi painopisteeksi hyväksyä instrumentti, jotta jäsenvaltioiden välillä sovellettaisiin Tampereen päätelmien 36 kohtaa.
In particular, items 6 and 7 of the programme indicated that one of the priorities was to adopt a means for the implementation amongst the Member States of Tampere Conclusion 36.
Tämän mietinnön kohteena oleva aloite vastaa poliittista tahtoa noudattaa kyseisiä toimenpiteitä ja panna ne täytäntöön, ja se esitettiin samana päivänä kuin ohjelma.
The Initiative with which this report is concerned is an expression of the political desire to implement the measures concerned and it was submitted on the same day as the programme.
Esittelijä panee tyytyväisenä merkille, että Ranskan tasavalta ja Ruotsin ja Belgian kuningaskunnat ovat esittäneet aloitteen yhdessä, koska se takaa ohjelman noudattamisen jatkuvuuden ja osoittaa alusta lähtien merkittävää poliittista konsensusta unionin kolmen tärkeän jäsenvaltion välillä.
Your rapporteur welcomes the fact that the Initiative was submitted jointly by the Governments of the French Republic and the Kingdoms of Sweden and Belgium since this will ensure continuity in the implementation of the programme and it indicates, right from the outset that an important political concensus exists between three major EU Member States.
Tämän vuoksi esittelijä onnittelee näitä hallituksia, jotka ovat kyenneet pääsemään ei niinkään helppoon sopuun, joka avaa täysin uusia uria Euroopan rakentamisessa.
Your rapporteur therefore congratulates those governments, which have been able to reach a by no means easy agreement with a view to opening up new avenues in the process of European integration.
Esittelijä ei voi olla huomauttamatta, että oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen rakentamisessa on otettu ratkaiseva askel.
Your rapporteur can only comment that a decisive step has been taken in the construction of a European judicial area.
Euroopan unionin historiassa – ja siksi ihmiskunnan historiassa, vaikka soveltamisala onkin rajoittunut – valtiot sopivat ensimmäistä kertaa yhden valtion oikeusviranomaisten tekemien rikosoikeudellisten päätösten kaikkien oikeusvaikutusten vastavuoroisesta ja täydellisestä tunnustamisesta siten, että toinen valtio hyväksyy ja panee ne täytäntöön automaattisesti.
For the first time in the history of the European Union (and, indeed, in the history of the human race – even though the scope of the Initiative is limited), a group of countries is going to agree to the full mutual recognition of all the legal effects of certain court decisions which, once issued by the judicial authorities of one Member State, will be automatically accepted and executed by the authorities of another Member State.
Esittelijä katsoo, että puitepäätösaloitteen sisältö on täysin mullistava perinteiseen systeemiin verrattuna ja avaa vielä vähän aikaa sitten mahdottomaksi kuviteltuja ja huomattavan tärkeitä tulevaisuudennäkymiä.
Your rapporteur considers the substance of the Initiative for a framework decision to be nothing less than revolutionary by comparison with the traditional system and to open major prospects which were inconceivable until very recently.
Aloitteen syntymistä on tervehdittävä näin ollen ilolla, koska se hyödyttää unionin kansalaisia tekemällä unionista turvallisemman ja oikeudenmukaisemman.
The advent of the initiative should therefore be welcomed since it will benefit all the people of the EU by making the latter a safer and fairer place.
Vaikka puitepäätöstä koskevasta aloitteesta onkin annettu positiivinen arvio, esittelijä pitää sitä liian varovaisena ja kattavuudeltaan riittämättömänä.
Although your rapporteur generally welcomes the Initiative for the adoption of a framework decision, he believes it to be excessively cautious and unambitious.
Tämän vuoksi on esitetty tarkistukset 1 ja 4.
This is the lesson for Amendments 1 and 4.
Esittelijä on tietoinen vaikeuksista, joita tuomioistuinten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen pelkkä soveltaminen tuo mukanaan ennen kaikkea rikosoikeuden alalla, joka on niin lähellä perinteistä ajatusta kansallisesta suvereniteetista, mutta on täysin vakuuttunut, että sen soveltaminen on toteutettavissa ja ehdottoman kiireellistä unionissa.
Your rapporteur is aware of the difficulties involved simply in introducing the mutual recognition of judicial decisions (especially in areas of criminal law which are so close to the traditional idea of national sovereignty), but he firmly believes that it can be introduced and that it is urgently required within the EU.
Tästä syystä esittelijä on laatinut tarkistukset 2 ja 5, jotka on suunnattu suoraan aloitteen ytimeen eli sen soveltamisalaan.
For this reason he has tabled Amendments 2 and 5 which are concerned with a key aspect of the Initiative, namely the scope thereof.
Esittelijä katsoo, että omaisuuden hukkaamiskieltoa ja todistusaineiston säilyttämistä koskevien päätösten ei pidä rajoittua Europolin toimivaltaan kuuluvien rikosten luetteloon, vaan mihin tahansa rikokseen liittyvä jäädyttämispäätös olisi hyväksyttävä.
He considers that decisions to freeze assets or evidence must not be restricted to the list of offences which fall within Europol’s sphere of competence; rather, any freezing order relating to any type of offence should be accepted.
Ei ole olennaisia syitä, joilla perustellaan tätä aloitteen 2 artiklassa esitettyä niukkaa luetteloa rikoksista.
Essentially there is no reason which justifies the restricted list of offences stipulated in Article 2 of the initiative.
Toinen ongelma, joka jää avoimeksi ennen kaikkea tämäntyyppisissä tuomioistuinten päätöksissä, joiden onnistumiseksi olennainen tekijä on toimien nopeus, on kieliä koskeva ongelma.
A further issue which remains unresolved, particularly in relation to this type of judicial decision where success depends upon prompt action, is that of language use.
Esittelijä katsoo, että jäsenvaltioiden on hyväksyttävä tuomioistuinten päätökset oman kansallisen kielen tai omien kansallisten kielten lisäksi vähintään jollakin toisella Euroopan unionin virallisella kielellä.
Your rapporteur considers that the Member States should accept judicial decisions in their own national language(s) and additionally in at least one other official EU language.
Tämän vuoksi on esitetty tarkistukset 3, 8 ja 9.
This is the reason for Amendments 3, 8 and 9.
Toisaalta esittelijä on esittänyt tarkistuksen 6, koska katsoo, että tilanteissa, joissa omaisuuden hukkaamiskieltopäätöksen tekevä oikeusviranomainen ei tunne täytäntöönpanovaltion toimivaltaista viranomaista, on olennaisen tärkeää, että viranomainen voi viime kädessä ottaa yhteyttä kunkin jäsenvaltion vastaaviin keskusministeriöihin, jotta päätös toimitetaan välittömästi täytäntöönpanosta vastaavalle viranomaiselle.
Your rapporteur has tabled Amendment 6 because he considers that, in cases where the judicial authority which issues the freezing order does not know which authority in the other Member State is responsible for executing it, it must as a last resort be able to approach the other Member States’ central ministries with a view to having the order forwarded immediately to the relevant authority for execution.
Tarkistuksen 7 tarkoituksena on poistaa 5 artiklan 3 kohta, koska esittelijä katsoo, että periaatteen luottamuksesta jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmän asianmukaiseen toimintaan on oltava Euroopan unionissa etusijalla.
The purpose of Amendment 7 is to delete Article 5(3), since your rapporteur believes that, within the European Union, the principle of trust in the proper functioning of its Member States’ legal systems should prevail.