natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(5 a) Olisi erittäin ikävää, jos maiden sisäisten euromääräisten maksujen kustannukset nousisivat tämän asetuksen välittömänä seurauksena.
It would be extremely unwelcome if charges for internal payments in euros were to increase as a direct result of this Regulation.
Asetuksen tavoitteena on varmistaa, etteivät kuluttajat joudu enää maksamaan euromääräisistä rajatylittävistä maksuista suurempia maksuja kuin jäsenvaltion sisällä tapahtuvista maksuista.
The objective of this Regulation is to ensure that consumers are no longer faced with higher charges for cross-border payments in euros than the level of charges for payments within the Member State.
Tarkistus 5 Johdanto-osan 8 a kappale (uusi)
Amendment 5 Recital 8a (new)
(8 a) Tämä asetus ei estä laitoksia tarjoamasta eri maksupalveluja koskevaa kokonaismaksua edellyttäen, ettei rajatylittävien ja jäsenvaltion sisäisten maksujen välillä tehdä eroa.
This regulation shall not prevent institutions from offering an all-inclusive fee for different payment services, provided that this does not discriminate between cross-border and national payments.
Tarkistuksella pyritään selventämään, ettei asetus rajoita laitosten vapautta tarjota tietyt palvelut kattavia maksukokonaisuuksia siten, että maksu käsittää rajoitetun (tai jopa rajattoman määrän) maksupalveluja edellyttäen, ettei niissä tehdä eroa rajatylittävien ja jäsenvaltion sisäisten maksujen välillä.
This amendment aims to clarify that the regulation does not affect the freedom of institutions to offer up-front, package fees for a range of payment services, which could for example cover a limited (or even unlimited) number of payment services, provided that there is no discrimination between cross-border and national payments.
6 a artikla
Amendment 6 Article 6a (new)
Seuraamukset ja valvonta
Penalties and monitoring
Jäsenvaltioiden on asetettava tämän asetuksen säännösten rikkomisesta aiheutuvat seuraamukset.
Each Member State shall determine the penalties to be applied in the event of infringement of this Regulation.
Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
Such penalties must be effective, proportionate and deterrent.
Jäsenvaltioiden on lisäksi osoitettava viranomaiset, jotka ovat kaikissa tapauksissa vastuussa tämän asetuksen noudattamisesta.
Each Member State must also name the bodies responsible in each case for monitoring compliance with this Regulation.
Kansalaisille on tehtävä selväksi, mihin viranomaisiin he voivat ottaa yhteyttä, jos asetuksen säännöksiä rikotaan.
The public should be informed as to which bodies they should apply to in cases where the provisions of this Regulation have been infringed.
Tarkistus 7 6 a artikla (uusi)
Amendment 7 Article 6 (a)(new)
Asetukseen olisi sisällytettävä tarkistuslauseke, jotta voidaan käsitellä mahdollisia keskeneräisiä kysymyksiä, jotka estävät yhtenäisen maksualueen luomista.
A review clause should be included in the regulation so that any outstanding issues obstructing the creation of a single payment area can be addressed.
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
This Regulation shall enter into force on the third day following that of its publication in the Official Journal of the European Communities.
Asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2002 tai jos se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä tämän päivämäärän jälkeen, kolmantena päivänä julkaisemisen jälkeen.
This Regulation shall enter into force on 1 January 2002 or, if it is not published in the Official Journal until after that date, on the third day following that of its publication.
Tarkistuksessa korostetaan käteisen rahan käyttöönoton päivämäärän erityistä merkitystä, ja se on yhdenmukainen 3 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan kanssa.
This amendment draws attention to the particular importance of the date on which euro notes and coins will be introduced, and ensures consistency with Article 3(1) and Article 6.
Jos parlamentti ja neuvosto hyväksyvät asetuksen huomattavasti ennen kyseistä päivää (epätodennäköistä), asetuksesta aiheutuu joka tapauksessa velvoitteita vasta 1. tammikuuta 2002 alkaen.
If Parliament and the Council adopt the regulation well before this date (which is unlikely), the legal obligations arising from the regulation will not enter into effect until 1 January 2002 in any event.
LUONNOS LAINSÄÄDÄNTÖPÄÄTÖSLAUSELMAKSI Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi rajatylittävistä euromääräisistä maksuista ( KOM(2001) 439 – C5‑0379/2001 – 2001/0174(COD))
DRAFT LEGISLATIVE RESOLUTION European Parliament legislative resolution on the proposal for a European Parliament and Council regulation on cross-border payments in euro ( COM(2001) 439 – C5‑0379/2001 – 2001/0174(COD))
– ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle ( KOM(2001) 439 Ei vielä julkaistu EYVL:ssä. ),
– having regard to the Commission proposal to the European Parliament and the Council ( COM(2001) 439 OJ C not yet published ),
– ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan ja 95 artiklan 1 kohdan, joiden mukaisesti komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille ( C5‑0379/2001 ),
– having regard to Article 251(2) of the EC Treaty and Article 95(1) of the Treaty, pursuant to which the Commission submitted the proposal to Parliament ( C5‑0379/2001 ),
– ottaa huomioon talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön sekä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon ( A5‑0357/2001 ),
– having regard to the report of the Committee on Economic and Monetary Affairs and the opinion of the Committee on Legal Affairs and the Internal Market ( A5‑0357/2001 ),
Euroopan kansalaiset saavat 1. tammikuuta 2002 vihdoin taskuihinsa euroseteleitä ja ‑kolikoita.
On 1 January 2002, the euro will at last become a reality in the pockets of European citizens in the form of notes and coins.
Kansalaiset voivat liikkua rajojen yli ja maksaa mukanaan tuomalla käteisellä maksamatta minkäänlaisia lisämaksuja.
Citizens will be able to cross borders and pay with the cash they have brought with them without incurring any charges at all.
He voivat jopa tehdä rajatylittävän siirron postimerkin hinnalla lähettämällä käteistä postitse.
They could even make a cross-border transfer for the price of a postage stamp by sending cash by post.
Jos he kuitenkin ottavat käteisautomaatista euroseteleitä muussa kuin omassa maassaan, he joutuvat maksamaan huomattavan palvelumaksun.
Yet if they go to a cash machine and withdraw euro notes in a country which is not their own, they will incur a substantial charge.
Vielä pahempaa on, että jos he yrittävät siirtää 100 euroa toisessa jäsenvaltiossa olevalle tilille, he voivat joutua maksamaan palvelumaksuina jopa huimat 24 euroa Study on the Verification of a Common and Coherent Application of Directive 97/5/EC on Cross-Border Credit Transfers in the 15 Member States - Transfer Exercise, Report for the Commission of the European Communities (DG MARKT), Retail Banking Research, Lontoo, Englanti, 17. syyskuuta 2001. .
Even worse, if they try to transfer € 100 to an account in another Member State, they will incur charges which could reach as much as a staggering € 24 Study on the Verification of a Common and Coherent Application of Directive 97/5/EC on Cross-Border Credit Transfers in the 15 Member States - Transfer Exercise, Report for the Commission of the European Communities (DG MARKT), Retail Banking Research, London, England, 17th September 2001 .
Ellei tilanteen korjaamiseksi ryhdytä välittömästi toimiin, Euroopalla on vihdoin yhteinen valuutta mutta sillä ei vieläkään ole yhtenäistä maksualuetta.
Unless immediate action is taken to rectify the situation, Europe will at last have a single currency, but it will still not have a single payment area.
Kuluttajien äänekkäät ja jatkuvat valitukset jo osoittavat, että he eivät ymmärrä, miksi näin pitäisi olla; he odottavat oikeutetusti, että nyt kun meillä on yhteinen valuutta, heidän ei pitäisi tarvita maksaa palvelumaksuja vain siksi, että heidän siirtämänsä raha on ylittänyt rajan.
It is already clear from the loud and persistent complaints of consumers that they do not understand why this should be the case: they rightly expect that now that we have a single currency, they should not incur charges simply because the money they have transferred has crossed a border.
Sähköisenä aikakautena tätä on vielä vaikeampi ymmärtää.
In the electronic age, this is even less understandable.
On erittäin valitettavaa, että tilanne on pysynyt samana, vaikka euron konkreettiseen käyttöönottoon on alle 100 päivää.
It is deeply regrettable that with less than 100 days to go before the introduction of the euro in tangible form, this situation persists.
Komissio ja Euroopan parlamentti ovat painostaneet pankkeja yli 10 vuotta tekemään jotain tälle ongelmalle.
The European Commission and the European Parliament have been pressing for over 10 years for the banks to address this problem.
Komissio kertoi maksujärjestelmien "rajavaikutuksen" ongelmasta ensimmäisen kerran maksuista Euroopan sisämarkkinoilla vuonna 1990 antamassaan tiedonannossa.
The Commission first reported on the problem of the 'border effect' in payment systems in its 1990 communication on payments in the European internal market.
Vuonna 1993 maksujärjestelmistä talous- ja rahaliitossa antamassaan päätöslauselmassa ( A3-0029/93 ) Euroopan parlamentti ilmaisi huolensa siitä, että rajatylittävät maksut maksavat 10–20 kertaa enemmän kuin kotimaanmaksut, ja vaati direktiiviä, jolla kielletään kaksinkertaiset palvelumaksut ja asetetaan neljän työpäivän aikaraja rajatylittäville siirroille.
In its 1993 resolution on payment systems in the framework of Economic and Monetary Union ( A3-0029/93 ), the European Parliament expressed concern that cross-border payments cost 10-20 times more than domestic transfers, and called for a directive banning 'double charging' and setting a time limit of 4 working days for cross-border transfers.
Pyyntöä seurasi vuonna 1994 ehdotus direktiiviksi rajojen yli suoritettavista tilisiirroista, joka hyväksyttiin vuonna 1997 Euroopan parlamentin vahvalla tuella.
This was followed in 1994 by a proposal for a directive on cross-border credit transfers, which was adopted in 1997 with the strong support of the European Parliament.
Parlamentti otti asian uudestaan esille viimeksi mietinnöissään pienistä maksuista sisämarkkinoilla ( A5-0283/2000 ) ja keinoista talouden toimijoiden tukemiseksi euroon siirtymisessä ( A5-0222/2001 ).
Most recently, the Parliament raised the issue again in its reports on retail payments in the internal market ( A5-0283/2000 ) and means to assist economic actors in switching to the euro ( A5-0222/2001 ).
Viimeksi mainitussa päätöslauselmassa parlamentti vaati, että sisämarkkinoilla tapahtuvista rajat ylittävistä alle 50 000 euron suuruisista tilisiirroista on tehtävä edullisempia, nopeampia ja turvallisempia ja että niiden kustannuksia ja kestoa on pyrittävä lähentämään kansallisten tilisiirtojen kustannuksiin ja kestoon.
In the latter resolution, the Parliament called for small cross-border transfers within the EU internal market involving sums of less than € 50 000 to be made cheaper, quicker and safer and treated in the same way as national transfers, in terms of the level of charges and time taken.
Komission ehdotus asetukseksi
The Commission's proposal for a regulation
Asetuksen lähestymistapa eli periaate, jonka mukaan rajatylittävän maksun kustannusten on vastattava kotimaisen maksun kustannuksia, vastaa täysin Euroopan parlamentin vaatimuksia.
The approach of the regulation, which is to establish the principle that the cost of a cross-border payment must be equal to that of a domestic payment, is fully in line with the demands of the European Parliament.
Siinä ilmaistaan selvästi ja johdonmukaisesti sisämarkkinoiden perusperiaatteet.
It is a simple and coherent expression of fundamental internal market principles.
Syytökset siitä, että ehdotus edustaa hintasääntelyä, osuvat täysin vikaan: pankit voivat aivan vapaasti asettaa hintansa pienille maksuille ja siirroille, kunhan ne eivät tee eroa rajatylittävien ja kotimaisten maksujen välillä.
Accusations that the proposal represents price regulation are entirely misplaced: banks will remain entirely free in setting their prices for small-value payments and transfers, provided that they do not discriminate between cross-border and domestic payments.
Myönteisenä on pidettävä myös ehdotuksen järjestelmällistä ja kattavaa lähestymistapaa: siinä käsitellään kaikki pankkialan usein mainitsemat yhtenäisen maksualueen luomisen tiellä olevat sääntelyesteet sekä kuluttajien huolenaiheet.
The systematic and comprehensive approach of the proposal is also to be welcomed: it tackles all the regulatory obstacles that are frequently cited by the banking sector to the achievement of a single payment area, as well as the concerns of consumers.
Ensinnäkin pankeille, yrityksille ja kuluttajille asetetaan vaatimukseksi ilmoittaa ja julkistaa kansainvälisen tilinumeron (IBAN) ja pankkitunnuksen (BIC) nimellä tunnetut sähköiset standardit sekä käyttää niitä, mikä tarjoaa pankeille mahdollisuuden siirtyä maksutapahtumien täysin automaattiseen käsittelyyn.
Firstly, the requirement for banks, businesses and consumers to communicate, publicise and use the electronic standards known as the international bank account number (IBAN) and the bank identifier code (BIC) will enable banks to make the transition to straight-through processing.
Näin ei synny kustannuksia asiakkaan pankkitietojen syöttämisestä tai korjaamisesta käsin.
This eliminates the cost of manual intervention to input or correct customer bank details.
Toiseksi ehdotuksessa edellytetään, että jäsenvaltiot poistavat maksutasetta koskevat ilmoitusvaatimukset kahdessa vaiheessa: ne poistetaan enintään 12 500 euron maksujen osalta 1. tammikuuta 2002 alkaen, ja määrä korotetaan 50 000 euroon 1. tammikuuta 2004 alkaen.
Secondly, the proposal requires Member States to lift the balance of payment reporting requirements in two stages: from 1 January 2001, these will be lifted for cross-border payments up to € 12,500, and from 1 January 2004 the amount will be increased to € 50,000.
Pankkiala mainitsee nämä ilmoitusvaatimukset usein yhdeksi rajatylittävien maksujen suurimmista kustannustekijöistä, ja niiden poistaminen synnyttääkin pankeille huomattavia kustannussäästöjä, joiden pitäisi luonnollisesti johtaa kuluttajien kustannusten vähentymiseen.
These reporting requirements are regularly cited by the banking sector as one of the major cost factors in cross-border payments, and their removal therefore represents a major cost saving for the banks which should naturally be reflected in reduced costs to consumers.
Kolmanneksi ehdotuksessa suojellaan täysimääräisesti kuluttajia velvoittamalla pankit esittämään täysin avoimesti palvelumaksut, joita ne asettavat rajatylittäville ja kotimaisille maksuille.
Thirdly, the proposal fully protects consumers by requiring banks to be fully transparent about the charges which they impose on cross-border and domestic payments.
Kuluttajat voivat nähdä itse joko kirjallisina tai muuten sähköisessä muodossa esitettyjen tietojen perusteella, että pankit noudattavat asetuksessa säädettyä samansuuruisten palvelumaksujen periaatetta.
Consumers will be able to see for themselves, either in writing or by other electronic means, that the banks are respecting the principle of equality set out in the regulation.
Pankkien on myös ilmoitettava kuluttajille etukäteen palvelumaksujen muutoksista, jolloin kuluttaja voi painostaa pankkia olemaan perimättä liian korkeita maksuja.
Banks will also have to inform consumers in advance of any changes in these charges, allowing consumer pressure to prevent banks from imposing excessive increases.
Euroalueen ulkopuolisten maiden kuluttajat on myös suojattu, sillä he voivat tarkistaa valuutanvaihdosta perittävät maksut ja varmistaa, että pankit eivät riko periaatetta, jonka mukaan itse siirrosta ei peritä erisuuruista palvelumaksua kuin kansallisesta maksusta.
Consumers in countries outside the euro zone are also protected, as they will be able to check the exchange rate charges imposed and ensure that banks are not breaching the principle that the transfer itself is not charged at a different level to that of a domestic payment.
Esittelijän lähestymistapa
The approach of the rapporteur
Esittelijä tukee vahvasti ehdotettua asetusta.
Your rapporteur strongly supports the proposed regulation.
Ehdotuksessa käsitellään kaikki yhtenäisen maksualueen tiellä olevat sääntelyesteet, ja pankkien on nyt vain tehtävä pikaisesti investoinnit, joita infrastruktuurin luominen edullisille, nopeille ja turvallisille rajatylittäville maksuille edellyttää.
The proposal addresses all the regulatory barriers to a single payment area, and all that remains is for the banks to rapidly make the necessary investments to create an infrastructure for cheap, fast and safe cross-border payments.
Sellainenkin on jo olemassa, EBA:n (Euro Banking Association) STEP 1 -järjestelmä, joten viivästyksille ei enää ole perusteita.
Even this already exists, in the form of the Euro Banking Association's STEP1 system, so there is no justification for further delay.
On kuitenkin selvää, että asetukseen voisi kohdistaa monenlaista kritiikkiä, minkä vuoksi esittelijä ehdottaa tarkistuslauseketta.
However, it is clear that there are many criticisms which could be made of the regulation, which is why your rapporteur proposes a review clause.
Tämä antaisi komissiolle mahdollisuuden arvioida, saavuttaako asetus tavoitteensa, ja ehdottaa tarpeellisiksi katsomiaan muutoksia.
This would enable the Commission to make an assessment of the success or otherwise of the regulation in achieving its aims, and to propose any modifications which it deems necessary.
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi rajatylittävistä euromääräisistä maksuista
on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on cross-border payments in euro
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta nimitti 11. syyskuuta 2001 pitämässään kokouksessa valmistelijaksi Rainer Wielandin.
The Committee on Legal Affairs and the Internal Market appointed Rainer Wieland draftsman at its meeting of 11 September 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta 18 syyskuuta ja 11. lokakuuta 2001 pitämissään kokouksissa.
It considered the draft opinion at its meetings of 18 September and 11 October 2001.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Ana Palacio Vallelersundi (puheenjohtaja), Ward Beysen (varapuheenjohtajana), Paolo Bartolozzi, Luis Berenguer Fuster, Maria Berger, Willy C.E.H. De Clercq, Bert Doorn, Francesco Fiori (Hans-Peter Mayerin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Evelyne Gebhardt, Françoise Grossetête, Gerhard Hager, Heidi Anneli Hautala, The Lord Inglewood, Kurt Lechner, Klaus-Heiner Lehne, Neil MacCormick, Luís Marinho, Manuel Medina Ortega, Ria G.H.C. Oomen-Ruijten, Fernando Pérez Royo (Enrico Bosellin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Joachim Wuermeling ja Stefano Zappalà.
The following were present for the vote: Ana Palacio Vallelersundi, chairman; Ward Beysen, vice-chairman; Paolo Bartolozzi, Luis Berenguer Fuster, Maria Berger, Willy De Clercq, Bert Doorn, Francesco Fiori (for Hans-Peter Mayer, pursuant to Rule 153(2) of the Rules of Procedure), Evelyne Gebhardt, Françoise Grossetête, Gerhard Hager, Heidi Anneli Hautala, The Lord Inglewood, Kurt Lechner, Klaus-Heiner Lehne, Neil MacCormick, Luís Marinho, Manuel Medina Ortega, Ria G.H.C. Oomen-Ruijten, Fernando Pérez Royo (for Enrico Boselli, pursuant to Rule 153(2) of the Rules of Procedure), Joachim Wuermeling and Stefano Zappalà.
Komission ehdotus on erittäin tervetullut.
The Commission proposal is greatly to be welcomed.
Euroalueen kansalaiset käyttävät 1. tammikuuta 2002 alkaen euroseteleitä ja -kolikoita yhteisenä käteisenä rahana.
From 1 January 2002, citizens in the Euro zone will be using euro notes and coins as their single currency.
Euro on ollut maksuväline jo 1. tammikuuta 1999 alkaen, ja euroon osallistuvien maiden valuuttojen väliset vaihtokurssit ovat olleet kiinteät.
The euro has existed as a means of payment since 1 January 1999, with a fixed rate of exchange between the various participating currencies.
Tästä on kulunut jo pitkä aika, eivätkä eurooppalaiset luottolaitokset ole vieläkään luoneet yhtenäistä eurooppalaista maksualuetta, sillä "rajat" ylittävien maksujen kustannukset ovat keskimäärin 22 kertaa suuremmat kuin maiden sisäisten maksujen kustannukset.
Some considerable time has elapsed since then, yet European credit institutions have still not set up a single European payment area, as charges for 'cross-border' payments in euro are, on average, 22 times higher than in the case of domestic transfers.
EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 1 kohta on asianmukainen oikeusperusta tämän asetuksen antamiselle, koska ehdotuksen sääntelyn kohteena on lainsäädännön mukauttaminen siten, että se mahdollistaa sisämarkkinoiden toiminnan.
Article 95(1) of the EC Treaty is the appropriate legal basis for this regulation, as the purpose of the proposal is to achieve the approximation of legal provisions designed to facilitate the functioning of the internal market.
Voidaan loogisesti päätellä, että nykyisissä oloissa kuluttajat ja pankkien asiakkaat pyrkivät välttämään rajatylittäviä tilisiirtoja ja niiden korkeita kustannuksia joko kuljettamalla käteistä rahaa tai valitsemalla yrityksen, jolla on pankkiyhteys samassa maassa maksavan asiakkaan kanssa.
Past experience has shown that, faced with the present situation, consumers and bank customers try to avoid cross-border transfers and the associated high charges either by physically transporting the necessary cash or by selecting businesses with banking connections in the same country as the paying customer.
Tämä tarkoittaa käytännössä vain yrityksiä, jotka toimivat kansainvälisesti, siis suuryrityksiä.
This generally comes down to multinational companies, in other words big businesses.
Niillä on tällaisessa tilanteessa selvä kilpailuetu pieniin ja keskisuuriin yrityksiin nähden, joilla ei voi olla pankkiyhteyksiä kaikissa maissa, joihin ne myyvät tuotteitaan.
This gives such firms a clear competitive advantage over small and medium-sized undertakings, which cannot maintain banking connections in all the countries in which their products are marketed.
Sisämarkkinoiden olisi kuitenkin hyödytettävä kaikkia talouden toimijoita.
Yet the internal market is intended to provide advantages for all economic operators.
Ehdotettu säädösmuoto, kaikissa jäsenvaltioissa välittömästi voimaan tuleva asetus, on sopiva, koska EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 1 kohdassa mainitaan "toimenpiteet".
The decision to opt for a regulation, a legal instrument which is directly applicable in all Member States, is also appropriate, as Article 95(1) of the EC Treaty refers to ‘measures’.
Asetus on lisäksi tarpeen perustamissopimuksen 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti sisämarkkinoiden toteuttamiseksi.
This measure also has the ‘aim of (…) establishing the internal market’, in accordance with Article 14(1) of the EC Treaty.
Vuonna 1986 pidetyn hallitustenvälisen konferenssin hyväksymässä Euroopan yhtenäisasiakirjaa koskevassa julistuksessa, jolla silloinen 100a artikla (nykyinen 95 artikla) sisällytettiin sopimukseen, tosin todetaan, että komissio käyttää tekemissään 1 kohdan mukaisissa ehdotuksissa välineenä ensisijaisesti direktiivejä.
Admittedly, the declaration on the Single European Act adopted at the Intergovernmental conference in 1986, which incorporated the then Article 100a (now Article 95 of the EC Treaty), stipulated that it would be preferable for any proposals drawn up by the Commission pursuant to paragraph 1 to take the form of directives.
Tässä tapauksessa ei kuitenkaan saavuteta mitään ainoastaan mukauttamalla direktiivin avulla kansallisia määräyksiä yhteisön puitteiden mukaisiksi.
In this instance, however, nothing could be achieved by merely bringing national measures into line with a European framework.