natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Edustuksellisen demokratian instituutiot ovat nimittäin yhä demokratian korvaamattomia tukipilareita niin kansallisella kuin Euroopan tasolla: tällä hetkellä ne kohtaavat suuria vaikeuksia syistä, joiden tutkiminen tässä ei ole mahdollista ja jotka eivät liity pelkästään Euroopan yhdentymiskehityksen erikoispiirteisiin vaan myös niihin syvällisiin muutoksiin, jotka ovat tapahtuneet yhteiskunnissamme, tiedonvälityksen tekniikoissa, poliittisessa kilpailussa ja yksilöiden ja ryhmien herkkyydessä ja käyttäytymisessä.
The institutions of representative democracy are still an essential pillar of democracy in our countries at both national and European level: they are going through a phase of serious difficulty for reasons which we cannot go into here and which are linked not only to the peculiarities of the process of European integration but also to profound changes in our society, in communication technologies, in political competition and in the sensibilities and behaviour of individuals and groups.
Kaikki mahdollinen on kuitenkin tehtävä, jotta edustuksellisen demokratian instituutiot ja ennen kaikkea kansanedustuslaitosten olemassaolon ja toiminnan tavat voitaisiin sopeuttaa näihin muutoksiin ja korostaa niiden toimintoja ja valtuuksia.
But every effort must be made to adapt the identity and operation of the institutions of representative democracy to these changes, above all the parliaments, by revitalising their functions and powers.
Kaikissa unionin jäsenvaltioissa parlamentaarisen demokratian järjestelmillä on syvät historialliset juuret ja ne perustuvat monimutkaiseen poliittisten ja sosiaalisten suhteiden kudokseen; kansallisten demokraattisten puitteiden lujuus ja niiden läheisyys kansalaisiin ovat selvä perintömme.
The systems of parliamentary democracy in each of the Member States of the Union have deep historical roots and are based on a complex fabric of political and social relations; the solidity of national democratic frameworks and their closeness to the citizens are an essential asset which can in no way be ignored in pursuing the ‘parliamentarisation’ of the Union.
Missään tapauksessa ei voida luopua tavoittelemasta unionin "parlamentaaristumista": tämän on tapahduttava innovatiivisesti, kahteen pilariin, Euroopan parlamenttiin ja jäsenvaltioiden kansanedustuslaitoksiin tukeutuen.
It must take an original path, resting on two pillars, the European Parliament and the national parliaments.
Euroopan parlamentin on oltava täysin tietoinen tästä ja varottava harjoittamasta sellaista yksinkertaistavaa ajattelua, jossa se itse nähdään yhä enemmän ainoana kansalaisten edustajan aseman haltijana ja demokratian takaajana suhteessa muihin toimielimiin.
The European Parliament must be fully aware of this, taking care not to cultivate a simplistic attitude, increasingly seeing itself as the exclusive representative of the citizens and guarantor of democracy in relations with the other Union institutions.
Se ei myöskään voi huolehtia vain oman valtansa kasvattamisesta ja laiminlyödä jäsenvaltioiden parlamenttien aseman tunnustamista.
It must not concern itself exclusively with acquiring greater powers, ignoring recognition of the role of the national parliaments.
Toisaalta täysin virheellinen on myös ajattelutapa, jonka mukaan demokratia voidaan taata ja se voi olla olemassa vain kansallisella pohjalla; ettei institutionaalisen ja poliittisen demokratian kehitys myös Euroopan tasolla olisi mahdollista; että olisi mahdotonta poistaa unionin demokratiavajetta myös Euroopan parlamentin asemaa vahvistamalla, ja sen vuoksi tätä vahvistamista ei pitäisi ainoastaan hillitä vaan suorastaan lähteä tielle, joka johtaisi vallan palauttamiseen kansallisille kansanedustuslaitoksille.
On the other hand, it would be totally wrong to consider that democracy can be guaranteed and exist only on national bases; that a development in democracy, in the institutional and political sense, is not feasible also at European level; that it is impossible to remedy the Union's democratic deficit also by strengthening the European Parliament and hence this strengthening should not only be discouraged but a process of restoring powers to national parliaments should be embarked upon.
On tiedostettava paremmin eräs keskeinen näkökohta: kaikki kansanedustuslaitokset, eivät vain jotkut niistä, eivät siis ainoastaan kansalliset parlamentit vaan myös Euroopan parlamentti, kärsivät yhä vakavasta epätasapainosta neuvostolle ja komissiolle kuuluvan vallan ja niiden mahdollisuuksien välillä, joita niillä on lainsäädäntöön liittyvien päätösten ja unionin poliittisten suositusten laatimiseen osallistumiseksi ja sen valvomiseksi.
We should be very conscious of one basic fact: it is the parliaments as a whole, and not some but not others or only the national parliaments but not the European Parliament, which are suffering from a still serious imbalance between the powers assigned to the Council and to the Commission and their possibility of participating in and monitoring the process of adopting legislative decisions and political guidelines for the Union.
Yhteistyö, yhteinen näkemys ja yhteinen sitoutuminen ovat sen vuoksi välttämättömiä, rajoittamatta minkään toimielimen erillisiä toimintoja.
There must therefore be collaboration, a common vision, a joint commitment, without prejudice to the respective separate functions.
Voimme yhä vakuuttuneempina toistaa sen, mitä Neyts‑Uyttebroeck mietinnössään totesi: "Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten välisten suhteiden laatu on ratkaisevan tärkeää unionin yleisten demokraattisten näkymien kannalta.
We repeat, with even greater conviction, what the Neyts-Uyttebroeck report stated: The quality of relations between the European Parliament and the national parliaments is of fundamental importance for the overall democratic nature of the Union.
Jos ne johdatellaan kilpailemaan keskenään, demokratia kärsii varmasti.
If they became rivals democracy would definitely suffer.
Jos ne toisaalta tunnustavat, että niillä on yhteinen tavoite, demokratia voittaa".
If, on the other hand, they recognise that they have a joint mission, democracy will win.
Parlamentaaristumisen merkittävintä kehitystä edellä mainitun vuonna 1997 jälkeen, Amsterdamin sopimuksesta lähtien, ovat edustaneet seuraavat seikat:
The most significant developments in the process of parliamentarisation in the period following the above-mentioned report of 1997, starting with the Amsterdam Treaty, are as follows:
– Euroopan parlamentin lainsäädäntöön liittyvien yhteispäätösmenettelyn valtuuksien laajentuminen ja sen voimakkaampi osallistuminen komission puheenjohtajan nimitykseen – pöytäkirjan N:o 9 myötä virallistettiin jäsenvaltioiden kansanedustuslaitoksille kuuluva oikeus saada viipymättä tietoa komission lainsäädäntöehdotuksista, neuvoston määrittäminä, samoin kuin komission keskusteluasiakirjoista – COSACin aseman tunnustaminen samassa pöytäkirjassa.
- the extension of the European Parliament's power of legislative codecision and its greater participation in the investiture of the Commission President, - the formal introduction, in Protocol No 9, of the right of national parliaments to be informed in good time about the Commission's legislative proposals, as defined by the Council, and about consultation documents drawn up by the Commission, - the recognition, in the same Protocol, of the role of COSAC.
Näitä tuloksia aliarvioimatta on kuitenkin todettava, että
Without underestimating these results, we should nevertheless note:
– Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelyn suomien valtuuksien ulkopuolelle jäävät myös ne aiheet, joiden osalta on määrätty määräenemmistöäänestyksestä: Nizzan sopimuksella ei ole tätä epäjohdonmukaisuutta poistettu, vaan sitä korostettiin.
- as far as the European Parliament is concerned, matters in which qualified majority voting is allowed remain excluded from its power of codecision; the Nice Treaty has not put an end to this asymmetry but has reinforced it.
Myös oikeudellisten säädösten määrittelemistä koskeva ongelma eli yhteisön normihierarkia on yhä ratkaisematta. – jäsenvaltioiden parlamenttien osalta Amsterdamin Eurooppa-neuvosto on hyväksynyt erityisesti lainsäädäntöön liittyvien tekstien käsittelyn vähimmäisaikojen rajojen määrittämistä koskevat vaatimukset vain osittain, useissa kohdin siten, että hyväksyminen ei vastaa COSACin ja Euroopan parlamentin muotoilemia vaatimuksia.
Even the problem of the definition of legislative acts, or the ranking of Community legislation, has still not been resolved. - as far as the national parliaments are concerned, the Amsterdam European Council’s acceptance of calls for the setting of minimum time limits for the examination, above all, of legislative texts, was partial and hence did not correspond, in various aspects, to the requests made by COSAC and the European Parliament.
Nizzan sopimus ei tämän asian osalta ole merkinnyt minkäänlaista kehitystä, vaikka siinä on tehty huomattavan innovatiivisia päätöksiä pelkästään hallitustenvälisellä tasolla, kuten yhteisen puolustuspolitiikan poliittis-sotilaallisen rakenteen aloittamiseen liittyvät päätökset.
In this area the Treaty of Nice has not made any progress, whilst it has sanctioned particularly innovative decisions, at strictly intergovernmental level, such as those concerning the introduction of a political and military structure for common defence.
Toimielinten välisen tasapainon osalta on yleisemmällä tasolla todettavissa selvä ja levottomuutta herättävä suuntaus kohti yhteisöllisen menetelmän heikkenemistä ja hallitustenvälisen ulottuvuuden vahvistumista unionin ohjaamisessa, mikä näkyy selvimmin Eurooppa-neuvoston aseman korostamisessa.
In the more general sphere of institutional balance, the tendency to undermine the Community method has become obvious and worrying, and the intergovernmental dimension in steering the Union has been strengthened, as expressed most clearly in the emphasis given to the role of the European Council.
Neuvoston toiminnan avoimuuden ja valvottavuuden vakavia rajoituksia, myös lainsäätäjänä, on ainoastaan hipaistu Amsterdamin sopimuksen eräissä määräyksissä.
The serious limits, as regards both transparency and monitorability, of the Council's activities, not least as a legislator, were merely touched upon in a few provisions of the Amsterdam Treaty.
Kun neuvosto toimii lainsäätäjänä, se tekee päätöksiä edelleen suljetuin ovin.
The Council continues to adopt legislative acts in camera.
IV. KANSALLISTEN KANSANEDUSTUSLAITOSTEN JA HALLITUSTEN SUHTEIDEN KESKEINEN ALUE
THE ESSENTIAL AREA OF RELATIONS BETWEEN NATIONAL PARLIAMENTS AND NATIONAL GOVERNMENTS
On Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden kansanedustuslaitosten yhteinen etu, että viimeksi mainitut voivat tehokkaimmalla mahdollisella tavalla toteuttaa hallituksiinsa unionin neuvoston jäseninä kohdistuvia johto- ja valvontatoimia.
It is in the interests of both the European Parliament and the national parliaments that the latter should be allowed to carry out more effectively their task of guiding and monitoring their respective governments as members of the Council of the Union.
Tämä on olennainen kansallisten kansanedustuslaitosten keino osallistua unionin lainsäädännölliseen toimintaan samoin kuin yhteisten politiikkojen kehittämiseen.
This is the fundamental way of ensuring the participation of national parliaments in the legislative work of the Union, as well as in the development of common policies.
On ensiarvoisen tärkeää, että jäsenvaltioiden kansanedustuslaitoksilla on mahdollisuus puuttua Euroopan lainsäädännön teksteihin niiden laadintavaiheessa ja esittää mielipiteitä ja kantoja hallituksilleen, jotka puolestaan sitoutuvat ottamaan ne huomioon, vaikka tässä ei voikaan olla kyse sitovasta toimeksiannosta.
The national parliaments must be able to intervene when European legislative texts are being drawn up, by expressing opinions and making contributions of which the respective governments undertake to take account, even though they cannot serve as binding negotiating briefs.
Tässä asiassa Amsterdamin pöytäkirja on mahdollistanut kehityksen, mutta ei vielä riittävästi, kuten XXIII COSACin valmistelun yhteydessä julkaistun kyselyn vastauksista kävi ilmi.
From this point of view, the Amsterdam Protocol facilitated progress, but inadequate progress, as emerged from the replies to the questionnaire drawn up in preparation for the XXIIIrd COSAC.
Versaillesissa kokoontunut COSAC esitti siis vaatimuksia pöytäkirjan tarkistamisesta, viitaten erityisesti lainsäädäntöön liittyvien asiakirjojen ja ehdotusten, mutta myös SEU:n V ja VI osastojen (yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö) mukaisten ehdotusten toimenpiteiksi lähettämiseen sähköisessä muodossa kaikille jäsenvaltioiden kansanedustuslaitoksille.
The COSAC meeting in Versailles therefore formulated requests to modify the Protocol, with particular reference to the electronic transmission of documents and legislative proposals to every national parliament, as well as proposals for measures to be adopted under Titles V and VI of the TEU (foreign policy and common security and police and judicial cooperation).
Jo asetettujen aikarajojen olisi lisäksi pädettävä myös yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvien ehdotusten osalta.
The deadlines already laid down should also be valid for proposals in the sphere of the CFSP.
Näitä vaatimuksia ei harkittu Nizzassa päättyneessä hallitustenvälisessä konferenssissa: Euroopan parlamentti voi pyrkiä tukemaan niitä seuraavaa HVK:ta silmällä pitäen ja pyytää, että käytännössä toimitaan tämänsuuntaisesti.
These requests were not taken into consideration at the IGC which concluded in Nice: the European Parliament can undertake to back them with a view to the next IGC and to request that from now on these procedures should actually be put into practice.
Puheenjohtajavaltio Ruotsin COSACin työryhmälle (toukokuu 2001) valmistamassa keskusteluasiakirjassa "Kansalliset kansanedustuslaitokset ja Euroopan unioni" esitettiin ajan tasalle saatettu selvitys niistä tavoista ja aloitteista, joilla jäsenvaltioiden kansanedustuslaitoksissa toimivat Eurooppa-valiokunnat ja kansanedustuslaitokset kokonaisuudessaan voivat vaikuttaa yhteisön lainsäädäntöön ja unionin politiikkoihin keskustelussa omien hallitustensa kanssa.
The discussion paper 'The national parliaments and the European Union' drawn up by the Swedish Presidency for the relevant COSAC working party (May 2001) set out an updated framework of procedures and initiatives to allow the European affairs committees of the national parliaments, and the national parliaments themselves, to influence Community legislation and the Union's policy, with their respective governments acting as interlocutors.
Parhaiden käytäntöjen tarkasteleminen ja niiden levittäminen voi osoittautua erittäin hyödylliseksi, mutta on tietenkin otettava huomioon kunkin kansallisen parlamentin omat menettelytavat.
Studying, and thus disseminating, best practices may turn out to be very useful, although each national parliament's own way of doing things must of course be taken into account.
Yhteisön direktiivien kansallisen oikeusjärjestyksen osaksi saattamista koskevan keskustelun ja hyväksymisen tapojen osalta tilanne eri jäsenvaltioiden kansanedustuslaitoksissa vaikuttaa sangen vaihtelevalta.
There are wide variations in the procedures for debate and deliberation in the individual national parliaments, as regards the transposition of Community directives.
Myös tässä parhaiden kokemusten levittäminen on tärkeää.
The dissemination of best experiences is also important in this field.
Lopuksi, on huolellisesti harkittava sovittelukomiteoiden toimintaa ja "komitologian" menettelyä koskevien riittävien tietojen välittämistä kansallisille kansanedustuslaitoksille koskevaa ongelmaa.
Finally, the problem of transmitting adequate information to the national parliaments on the activities of the conciliation committees and the ‘commitology’ procedures must be examined closely.
V. EUROOPAN PARLAMENTIN JA KANSALLISTEN KANSANEDUSTUSLAITOSTEN SUHTEIDEN VIIMEAIKAINEN KEHITYS
V. NEW DEVELOPMENTS IN RELATIONS BETWEEN THE EUROPEAN PARLIAMENT AND NATIONAL PARLIAMENTS
Erityisesti on lisättävä Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien sisä- ja oikeusasioiden valiokuntien, ulko-, turvallisuus- ja puolustusasioiden valiokuntien sekä talous- ja rahaliitosta vastaavien valiokuntien tapaamisia.
The number of meetings between the committees of the European Parliament and of the national parliaments responsible for home affairs and justice and the committees responsible for foreign affairs, security and defence and for Economic and Monetary Union policies should in particular be increased.
Olisi harkittava mahdollisuutta laatia todellinen parlamenttien välinen sopimus , jolla Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välisistä monenlaisista konsultaation ja yhteistyön muodoista voidaan saada järjestelmällisiä ja suunnitelmallisia.
We should consider the possibility of a proper interparliamentary agreement to make various forms of consultation and cooperation between the European Parliament and national parliaments systematic and programmatic.
Yhteistyö perustuisi täydentävyyden periaatteeseen, siinä otetaan huomioon mandaattien ja näkökulmien erilaisuus ja kunnioitetaan kunkin toimielimen riippumattomuutta.
This cooperation would be based on a principle of complementarity which would bear in mind the diversity of the various negotiating briefs and points of view and respect the autonomy of each institution.
Tällaisen sopimuksen valmistelu- ja allekirjoituspaikka voisi olla Euroopan unionin kansallisten kansanedustuslaitosten puhemiesten kokous.
The place in which to conclude an agreement of this kind might be the Conference of Presidents of the Parliaments of the European Union.
COSAC on merkittävä ei ainoastaan jäsenvaltioiden kansanedustuslaitosten keskeisen vaan myös näiden ja Euroopan parlamentin välisen konsultaation ja keskustelun foorumi.
COSAC is an important forum for consultation and discussion, not only between the national parliaments but also between them and the European Parliament.
Amsterdamin pöytäkirjassa sille tunnustettiin huomattavia mahdollisuuksia esittää omia näkemyksiään unionin toimielimille, erityisesti vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen ja toissijaisuusperiaatteen soveltamisen osalta.
The Amsterdam Protocol enabled it to make its personal contributions to the Union’s institutions, with particular reference to the area of freedom, security and justice and the application of the principle of subsidiarity.
Kansallisten edustajistojen poliittinen arvovalta ja vakaus kunkin vaalikauden aikana saattaisivat vahvistaa tämän instituution painoarvoa ja toimivuutta.
The political authority and stability throughout each electoral period of the national representative bodies might enhance the importance and functionality of this institution.
Ajatus jo Maastrichtin sopimukseen liitetyssä julistuksessa N:o 14 mainitun (jäsenvaltioiden ja Euroopan) kansanedustuslaitosten konferenssin koollekutsumisesta ei saa edelleenkään riittävää kannatusta.
Adequate consensus has still not been reached on the possibility of calling a conference of parliaments (national and European), mentioned in Declaration No 14 annexed to the Maastricht Treaty.
Euroopan unionin kansallisten kansanedustuslaitosten puhemiesten kokouksen toiminta on ollut huomattavaa ja voisi olla vielä merkittävämpää tulevaisuudessa.
Important tasks are being carried out and even more could be carried out by the Conference of Presidents of the National Parliaments of the European Union.
Tämän vuoksi 21 kohdassa ehdotettiin kokoukselle keskeistä roolia mahdollisen "parlamenttien välisen sopimuksen" laadinnassa.
It was with this in mind that we proposed, in paragraph 21, that the Conference be given an important role to play in the case of an 'interparliamentary agreement'.
Uusi aloitteiden ala on Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten eri poliittisten ryhmien vastuuhenkilöiden tapaamiset.
A new field of initiatives is that of meetings between those responsible for the various political families in the European Parliament and the national parliaments.
Näin voidaan toteuttaa se, mikä on toistaiseksi tähän mennessä suurelta osin puuttunut: Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten toisilleen läheisten poliittisten voimien edustajien välinen vastavuoroinen pyrkimys tietojen vaihtoon ja ymmärrykseen, herkkien aiheiden ja näkökantojen lähentämiseksi toisiinsa.
This may be a way of achieving what has hitherto largely been lacking: efforts towards reciprocal information and understanding between the representatives of similar political forces in the European Parliament and the national parliaments, in order to bring their perceptions and points of view closer together.
Tähän suuntaan kehottaa myös Nizzan Eurooppa-neuvoston asettama tavoite vahvistaa Euroopan poliittisten puolueiden asemaa.
The undertaking to strengthen the role of the European political parties, which emerged from the Nice European Council, is also promoting moves in this direction.
MUITA KESKUSTELUSSA ESIINTYNEITÄ AJATUKSIA
OTHER HYPOTHESES UNDER DISCUSSION
Eräät kansalliset parlamentit ovat edelleen esittäneet, saamatta kuitenkaan kannatusta useilta muilta, ajatuksen toisesta jäsenvaltioiden parlamenttien jäsenten muodostamasta edustajainhuoneesta.
The possibility of a second chamber consisting of national parliaments is still being proposed by a number of national parliaments, but without the consensus of many others.
Ehdotus perustuu siihen vakaumukseen, että näin olisi mahdollista vahvistaa unionin demokraattista legitiimiyttä ja vastata kansallisten parlamenttien tuntemaan huoleen siitä, että niiden vaikutus Euroopan tason päätöksentekomenettelyssä ja Euroopan rakentamisen kehityksessä edelleen vähenee.
The proposal is based on the conviction that this could strengthen the democratic legitimacy of the Union and respond to the concern among national parliaments that their influence over the decision-making process at European level and developments in European integration is being further reduced.
Sellaisen kamarin, jonka jäsenet olisivat myös kansallisten parlamenttien jäseniä, toimintavaikeudet on jo nähty käytännössä ja ne ovat niin suuria, että toista kamaria ehdottaneet ovatkin esittäneet vuosittaisten istuntojen ja siten käytännössä myös käsiteltävien asioiden vähentämistä minimiin.
The organisational problems of a chamber the members of which are also members of the national parliaments have already been experienced and appear to be such as to lead some of the advocates of a second chamber to provide for the number of part-session days during the year and, in short, its tasks, to be reduced to a minimum.
Vaikka lähdettäisiin liikkeelle ehdotuksista, joissa toisen kamarin toimivalta ja tehtävät näyttävät hyvin rajallisilta, - kaikkien asiakirjojen tarkastaminen etukäteen toissijaisuusperiaatteen kannalta, valvonta- ja kuulemisoikeus toiseen ja kolmanteen pilariin nykyisin kuuluvissa asioissa – mahdollisen toisen kamarin ja muiden toimielinten, kuten Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien roolit olisivat hankalalla tavalla päällekkäisiä.
But even on the basis of apparently moderate proposals for the tasks and powers of a second chamber – preliminary scrutiny of every text from the point of view of the application of the principle of subsidiarity, supervisory or consultative powers with regard to matters coming within the current second and third pillars – there would be a confused overlapping of the role of the hypothetical second chamber and the roles of other institutions, such as the European Parliament and the national parliaments themselves.
Mitä tulee tuleviin perussopimusten uudistamisiin, tähän kysymykseen on vielä aivan liian aikaista suunnitella osaratkaisuja.
With regard to the future procedures for the ratification of the Treaties, it is still too early to put forward partial solutions to the problem.
KOHTI KANSANEDUSTUSLAITOSTEN ASEMAN ENSIARVOISEN TÄRKEÄÄ UUDISTUSTA
TOWARDS AN EXTREMELY IMPORTANT INNOVATION IN THE ROLE OF PARLIAMENTS