natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vaikka ehdotuksen tärkeydestä ja sen pääsisällöstä vallitsee laaja yksimielisyys, monet sen kohdista vaativat vielä lisätarkastelua.
However, while there is broad agreement on the importance of the proposal and its main elements, there are a number of issues which need to be reconsidered.
Nähdäkseni ehdotuksen tärkein kiistakysymys kohta on sen soveltamisala ja valtuuksien myöntäminen komissiolle kynnysarvon käsittelemiseksi uudelleen komiteamenettelyn avulla.
In my view, the most fundamental issue at stake in the proposal is its scope of application, and the corresponding delegation of powers to the Commission to update the proposed threshold through comitology.
Ehdotuksen 2 artiklan 4 kohdassa täsmennetään, että vakuuden saajan ja vakuuden antajan on kummankin oltava joko viranomainen tai keskuspankki, toiminnan vakauden valvonnan alainen rahoituslaitos tai muu kuin luonnollinen henkilö, jonka pääomapohja ylittää 100 miljoonaa euroa tai jonka bruttovarallisuus ylittää miljardi euroa.
The proposal specifies in Article 2(4) that the collateral taker and the collateral provider must each be a public authority or a central bank, a financial institution under prudential supervision or a person other than a natural person whose capital base exceeds EUR 100 million or whose gross assets exceed EUR 1000 million.
Kun nykyisin pyritään parantamaan pk-yritysten pääoman saantia, tämä ei vaikuta tarkoituksenmukaiselta.
At a time when we are seeking to encourage the access of SMEs to capital, this does not seem desirable.
Kysymys liittyy myös Lamfalussyn tapaan lähestyä arvopaperilainsäädäntöä: komissiolle ja arvopaperikomitealle myönnetään ehdotuksessa valtuudet käsitellä uudelleen kynnysarvoa mutta ei määritellä kriteereitä, joiden perusteella näitä valtuuksia voitaisiin käyttää tai joita komissio voisi käyttää määrätäkseen uuden kynnysarvon.
This issue also relates to the Lamfalussy approach to securities regulation, as the proposal delegates to the Commission and the Securities Committee the power to reconsider the capital threshold, without defining the criteria that would trigger the use of this power or that the Commission would use to arrive at a new threshold.
Olisi väärin myöntää komissiolle ja arvopaperikomitealle valtuudet päättää ehdotuksen pääsisältöä koskevasta vaikeasta asiasta.
It would be wrong to delegate powers to the Commission and the Securities Committee over such a sensitive issue which touches the heart of the proposal.
Jokaisen direktiivin soveltamisala on nähdäkseni olennainen elementti, joka on määritettävä itse säädöksessä, eikä sitä voida antaa komission päätettäväksi komiteamenettelyllä.
The scope of any Directive represents in my view an essential element which must be determined in the basic legislative instrument, and cannot be delegated to the Commission through comitology.
Tämän vuoksi olen ehdottanut soveltamisalan laajentamista luopumalla kynnysarvosta ja vaatimalla, että jommankumman osapuolen on oltava joko viranomainen, keskuspankki, rahoituslaitos tai oikeushenkilö.
That is why I have proposed to broaden the scope of the proposal by abolishing the threshold and requiring one of the two parties to be either a public authority, a central bank, a financial institution or a legal person.
Olen myös ehdottanut, että oikeushenkilöt voisivat tehdä vakuussopimuksen vain viranomaisen, keskuspankin tai rahoituslaitoksen kanssa.
I have also proposed that legal persons should only be able to enter into a collateral arrangement with a public authority, a central bank or a financial institution.
Tällöin etuna on, että ehdotuksen soveltamisala laajenee huomattavasti eikä tarvita liikevaihtoa tai pääomaa koskevaa kynnysarvoa, joka vanhenisi ja jota täytyisi mahdollisesti tarkistaa komiteamenettelyllä.
This has the advantage of considerably broadening the scope of the proposal, as well as doing away with a turnover or capital threshold which would become outdated and might need to be revised through comitology.
Toinen tärkeä kysymys on, täytyykö vakuussopimus laatia kirjallisena ja allekirjoittaa, kuten komissio ehdottaa.
A second key issue is whether a collateral arrangement needs to be concluded in writing and signed, as the Commission proposes.
Useat jäsenvaltiot luopuivat jonkin aikaa sitten kyseisestä vaatimuksesta ja pitäisivät sen toteuttamista näin ollen taka-askeleena.
A number of Member States abolished such a requirement some time ago and therefore would regard its imposition in the Directive as a negative step.
Toisaalta eräät maat vaativat tällä hetkellä, että vakuussopimukset on laadittava kirjallisina ja allekirjoitettava.
On the other hand, some countries currently require collateral arrangements to be concluded in writing and signed.
Tämän vuoksi esitän kysymykseen kompromissiratkaisua.
I have therefore envisaged a compromise solution on this issue.
Sen mukaan riittää, että kun vakuus on annettu (toimitettu, siirretty, hallussa tai rekisteröity tai siihen on tehty merkintä siten, että se on vakuuden antajan hallussa tai valvonnassa), tästä järjestelystä on kirjallinen todiste.
This states that it would be sufficient for the collateral to be 'provided' ('delivered, transferred, held, registered or otherwise designated so as to be in the possession or under the control of the collateral taker') so long as that 'provision can be evidenced in writing'.
Tämä merkitsisi, että vakuuden tarjoaminen kuuluisi direktiivin soveltamisalaan, mikäli se voidaan todentaa kirjallisesti (johon sisältyy määritelmän mukaan myös sähköinen tallentaminen).
This would mean that so long as a written trace (defined as including recording in electronic form) could be found of the provision of collateral, it would fall within the scope of the Directive.
Toinen esiin otettu kysymys koskee niin sanotun täydentävän vakuuden sisällyttämistä ehdotuksen soveltamisalaan.
Another issue which has been raised is the question of whether to include so-called 'credit risk top-up collateral' in the scope of the proposal.
Osa alan edustajista on sitä mieltä, että tämä pitäisi sallia aina, kun lisävakuuksien tarve liittyy objektiiviseen syyhyn, esimerkiksi yrityksen luottoluokituksen heikentymiseen.
Some in industry have argued that so long as the need for additional collateral to be provided is linked to an objective trigger, such as a downgrading in a firm's credit rating, then this should be allowed.
Olen samaa mieltä komission ja monien jäsenvaltioiden kanssa siitä, että täydentävän vakuuden salliminen olisi ristiriidassa maksukyvyttömyyslakia koskevan politiikan kanssa, koska sillä yleensä koetetaan estää säännökset, joiden nojalla velkojan asema paranee maksukyvyttömyyteen liittyvän tapauksen vuoksi tai sen aikana tai alennetun tai heikkenevän luottokelpoisuuden yhteydessä.
I share the view of the Commission and many Member States, which is that allowing credit risk top-up collateral would conflict with insolvency law policy, which in general discourages provisions under which a creditor's position is improved as a result of, or at the time of, an insolvency related event or at least a context of degraded or deteriorating credit worthiness.
Tekstiä on moitittu epäselväksi pantin käyttöä koskevan oikeuden osalta.
With regard to the right of use for pledge collateral, some concern has been expressed that the text is unclear.
Epäilysten hälventämiseksi olisi selvennettävä, että pantin käyttö olisi mahdollista vain, jos vakuussopimuksen osapuolet ovat sopineet siitä etukäteen.
For the avoidance of doubt, it should be made clear that the right of use of pledge collateral should only be possible where it is agreed in advance by the parties to the collateral arrangement.
Vakuuksia koskevien lainsäädäntöpuitteiden ja maksukyvyttömyyttä koskevien säännösten välinen tasapaino on kaiken kaikkiaan hankala kysymys.
The whole question of the balance between the legal framework for collateral and the provisions of insolvency law is a delicate one.
Valtiovarainministerit haluavat edistää vakuuksien käyttöä parantaakseen pääomamarkkinoiden likviditeettiä, kun taas jäsenvaltioiden oikeusministerit pelkäävät, että 9 artiklan määräykset, jotka kumoavat joitakin maksukyvyttömyysäännöksiä, suosivat vakuuksien ottajia muiden velkojien kustannuksella yrityksen ollessa maksukyvytön.
While finance ministries want to promote the use of collateral to ensure a more liquid capital market, national ministries of justice are concerned that the rules in article 9 which disapply certain insolvency provisions will benefit collateral takers to the exclusion of other creditors in the event of a company becoming insolvent.
Mielestäni komission lähestymistapa on tässä asiassa tasapainoinen ja kannatettava.
In my view the Commission has taken a balanced approach to this issue which deserves support.
On myös tärkeää varmistaa, että Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssin keskustelut heijastuvat 10 artiklaa koskevaan lähestymistapaamme.
It is also important to ensure that the current discussions at the Hague conference on international private law are reflected in the approach we take to article 10.
16.lokakuuta 2001 OIKEUDELLISTEN JA SISÄMARKKINA-ASIOIDEN VALIOKUNNAN LAUSUNTO
16 October 2001 OPINION OF THE COMMITTEE ON LEGAL AFFAIRS AND THE INTERNAL MARKET
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rahoitusvakuusjärjestelyistä
on the proposal for a directive of the European Parliament and of the Council on financial collateral arrangements
Valmistelija: Klaus-Heiner Lehne
Draftsman: Klaus-Heiner Lehne
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta nimitti 24. huhtikuuta 2001 pitämässään kokouksessa valmistelijaksi Klaus-Heiner Lehnen.
The Committee on Legal Affairs and the Internal Market appointed Klaus-Heiner Lehne draftsman at its meeting of 24 April 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta 10. syyskuuta, 17. syyskuuta ja 16. lokakuuta 2001 pitämissään kokouksissa.
It considered the draft opinion at its meeting(s) of 10 September, 17 September and 16 October 2001.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Willi Rothley (puheenjohtajana), Rainer Wieland (varapuheenjohtaja), Ward Beysen (varapuheenjohtaja), Paolo Bartolozzi, Maria Berger, Philip Charles Bradbourn (The Lord Inglewoodin puolesta), Bert Doorn, Janelly Fourtou, Marie-Françoise Garaud, Gerhard Hager, Malcolm Harbour, Stephen Hughes (Carlos Candalin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Ioannis Koukiadis, Helmut Kuhne (Enrico Bosellin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Neil MacCormick, Toine Manders, Luís Marinho, Hans-Peter Mayer, Arlene McCarthy, Manuel Medina Ortega, Bill Miller, Feleknas Uca, Michiel van Hulten, Joachim Wuermeling, Stefano Zappalà, Jürgen Zimmerling (Kurt Lechnerin puolesta) ja Alejandro Cercas.
The following were present for the vote: Willi Rothley acting chairman; Rainer Wieland, vice-chairman; Ward Beysen, vice-chairman; Paolo Bartolozzi, Maria Berger, Philip Charles Bradbourn (for The Lord Inglewood), Bert Doorn, Janelly Fourtou, Marie-Françoise Garaud, Gerhard Hager, Malcolm Harbour, Stephen Hughes (for Carlos Candal pursuant to Rule 153(2)), Ioannis Koukiadis, Helmut Kuhne (for Enrico Boselli pursuant to Rule 153(2)), Neil MacCormick, Toine Manders, Luís Marinho, Hans-Peter Mayer, Arlene McCarthy, Manuel Medina Ortega, Bill Miller, Feleknas Uca, Michiel van Hulten, Joachim Wuermeling, Stefano Zappalà, Jürgen Zimmerling (for Kurt Lechner) and Alejandro Cercas.
Komissio ehdottaa, että luodaan yksinkertaiset ja tehokkaat oikeudelliset puitteet, joiden avulla pyritään rajoittamaan rahoitustoimiin sisältyviä luottoriskejä käteis- ja arvopaperivakuuksien avulla sekä rajoittamaan vakuusjärjestelyn luomista tai täytäntöönpanoa koskevia raskaita muodollisuuksia.
The Commission's proposal puts forward a simple and effective Community legal framework to limit credit risk in financial transactions through the provision of securities and cash as collateral and to restrict onerous and superfluous formalities on the creation or the enforcement of collateral arrangements.
Valmistelija pitää kyseistä ehdotusta todella yhdentyneiden rahoitusmarkkinoiden olennaisena osatekijänä ja pitää myönteisenä sen vakuusjärjestelyihin tuomaa selkeyttä, sillä se poistaa kustannuksia lisäävistä ja unionin rahoitusmarkkinoiden kehitystä voimakkaasti ehkäisevistä hyvin erilaisista olemassaolevista kansallisista säännöksistä johtuvaa epävarmuutta.
Your draftsman views this proposal as a crucial element of a truly integrated financial market and welcomes its contribution to legal clarity in collateral arrangements by removing the insecurity created by the existing mosaic of national regulations that increases costs and presents a serious barrier to financial market development within the EU.
Valmistelija pitää myönteisenä myös ehdotukseen sisältyvää lähestymistapaa, jonka mukaan vakuuden saaja voi käyttää vakuutta omiin tarkoituksiinsa panttioikeuteen perustuvassa järjestelyssä, mikä edistää likviditeettiä ja selvityksen lopullisuutta koskevan direktiivin mukaisesti jo sovellettavien periaatteiden laajentamista.
He also commends its approach of permitting collateral-takers to re-use collateral for their own purposes under pledge structures, thus favouring liquidity, as well as the extension of the principles already applied under the Directive on settlement finality.
Valmistelija haluaa kuitenkin kiinnittää tässä tilanteessa huomiota kolmeen pääasialliseen seikkaan:
Be it as it may, your rapporteur would make three main points:
1) Kyseinen ehdotus ei tarjoa pienille ja keskisuurille rahoitusyksiköille mahdollisuuksia osallistua tällä hetkellä suuryritysten dominoimille tukkurahoitusmarkkinoille.
(1) This proposal does not create opportunities for small and medium sized financial entities to participate in the wholesale financial market, currently dominated by large companies.
Yritykset, joiden pääomapohja ylittää 100 miljoonaa euroa tai joiden bruttovarallisuus ylittää 1 000 miljoonaa euroa olisivat erityisasemassa (esim. suhteessa maksukyvyttömyyslainsäädäntöön) verrattuna yrityksiin, jotka jäävät näiden kynnysarvojen alapuolelle.
Companies with a capital base exceeding € 100 million or whose gross assets exceed € 1000 million would benefit from a privileged status (e.g. in relation to insolvency laws) in comparison to companies below those thresholds.
2) Ehdotuksella pyritään myös vakuusjärjestelyjen suojaamiseen eräiltä maksukyvyttömyyslakien säännöksiltä.
(2) The proposal provides for protection of collateral arrangements against certain insolvency rules.
Ottaen huomioon kyseisten säännösten poikkeuksellisen luonteen eli sen, että ne ovat perusteltuja ainoastaan silloin, kun ne ovat ehdottoman välttämättömiä rahoitusmarkkinoiden toiminnalle, ne olisi rajoitettava viranomaisiin ja keskuspankkeihin sekä toiminnan vakauden valvonnan alaisiin rahoituslaitoksiin.
Given the exceptional nature of these rules, justified only when absolutely essential to the functioning of the financial market, they should be limited to public authorities and central banks, and financial institutions under prudential supervision.
3) On vaikea käsittää, miksi komissio tarvitsisi täytäntöönpanovaltuuksiensa harjoittamisen tueksi komitean.
(3) It is difficult to perceive why the Commission, while exercising its powers of implementation, should be assisted by a committee.
Täytäntöönpanotehtävän olisi kuuluttava täysin komissiolle.
The task of implementation should be entrusted fully to the Commission.
Seuraavien tarkistusten avulla pyritään kolmeen edellä esitettyyn tavoitteeseen.
The amendments tabled below seek to address the three aims described above.
Komission teksti EYVL C 180, 26.6.2001, s. 312.
Text proposed by the Commission OJ C 180, 26.06.2001, p.
Parlamentin tarkistukset Tarkistus 1 Johdanto-osan 14 kappale
312 Amendments by Parliament Amendment 1 Recital 14
On epäselvää, miksi komissio tarvitsisi tällaista valtuuksia koskevaa sääntelyä.
It is difficult to see why such a provision regarding the powers conferred on the Commission is necessary.
Tarkistus 2 2 artiklan 4 kohdan johdantolause ja a alakohta
Amendment 2 Article 2.4 (a)
Vakuuden antajan ja vakuuden saajan on kummankin oltava:
The collateral provider and the collateral taker must each be:
Vakuuden antajan tai vakuuden saajan on oltava joko :
The collateral provider or the collateral taker must be either:
a) viranomainen tai keskuspankki;
(a) a public authority or a central bank
a) viranomainen , mukaan lukien (1) jäsenvaltioiden julkisen velan hallinnosta vastaavat tai siihen osallistuvat julkisen alan elimet ja (2) jäsenvaltioiden julkisen alan elimet, joilla on lupa pitää tilejä asiakkaille, lukuun ottamatta valtion takauksen saaneita yrityksiä, elleivät ne kuulu c alakohtaan; tai
(a) a public authority including (1) public sector bodies of member states charged with or intervening in the management of public debt and (2) public sector bodies of member states authorised to hold accounts for customers, but excluding publicly guaranteed undertakings, except as they fall under (c); or
keskuspankki , Euroopan keskuspankki, Kansainvälinen selvityspankki, monenvälinen kehityspankki, kuten direktiivin 2000/12/EY 1 artiklassa on määritelty tai Kansainvälinen valuuttarahasto; Euroopan investointipankki; tai
a central bank , the European Central Bank, the Bank of International Settlements ; a multilateral development bank as defined in the nineteenth indent of Article 1 of Directive 2000/12/EC or the International Monetary Fund; the European Investment Bank; or
Selvyyden vuoksi on laajennettava viranomaista, keskuspankkia ja toiminnan valvonnan vakauden alaisia rahoituslaitoksia koskevaa määritelmää.
The definition of public authority, central bank and financial institutions under prudential supervision should be expanded to provide clarity.
Tarkistus 3 2 artiklan 4 kohdan b alakohta
Amendment 3 Article 2, paragraph 4, point b
b) toiminnan vakauden valvonnan alainen rahoituslaitos; tai
(b) a financial institution under prudential supervision; or
b) toiminnan vakauden valvonnan alainen rahoituslaitos;
(b) a financial institution under prudential supervision;
Tarkistus 4 2 artiklan 4 kohdan b alakohta
Amendment 4 Article 2.4 (b)
b) toiminnan vakauden valvonnan alainen rahoituslaitos ; tai
(b) a financial institution under prudential supervision; or
b) toiminnan vakauden valvonnan alainen rahoituslaitos , mukaan lukien:
(b) a financial institution under prudential supervision including:
i. luottolaitos, sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 2000/12/EY 1 artiklan 1 kohdassa, mukaan lukien direktiivin 2000/12/EY 2 artiklan 2 kohdassa luetellut laitokset;
i. a credit institution as defined in the first indent of Article 1 of Directive 2000/12/EC, including the institutions set out in the list in Article 2.2. of Directive 2000/12/EC;
ii. sijoituspalveluyritys, sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 93/22/EY 1 artiklan 1 kohdassa;
ii. an investment firm as defined in the first indent of Article 1 of Directive 93/22/EC;
iii. rahoituslaitos, sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 2000/12/EY 1 artiklan 5 kohdassa;
iii. a financial institution as defined in the fifth indent of Article 1 of Directive 2000/12/EC;
iv. keskuksena toimiva vastapuoli, sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 98/26/EY 2 artiklan c alakohdassa;
iv. a central counterparty as defined in indent (c) of Article 2 of Directive 98/26/EC;
v. selvitysosapuoli, sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 98/26/EY 2 artiklan d alakohdassa
v. a settlement agent as defined in indent (d) of Article 2 of Directive 98/26/EC;
vi. selvitysyhteisö, sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 98/26/EY 2 artiklan e alakohdassa
vi. a clearing house as defined in indent (e) of Article 2 of Directive 98/26/EC;
vii. vakuutusyritys, sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 92/96/EY ja direktiivin 92/49/EY 1 artiklan a alakohdassa;
vii. a insurance undertaking as defined in indent (a) of Article 1 of Directive 92/96/EC and Directive 92/49/EC;
viii. arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittava yritys (yhteissijoitusyritys), sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 85/611/ETY 1 artiklan 2 kohdassa;
viii. an undertaking for collective investment in transferable securities (UCITS) as defined in Article 1.2 of Directive 85/611/EEC
Tarkistus 5 2 artiklan 4 kohdan c alakohta
Amendment 5 Article 2.4 (c)
c) muu kuin luonnollinen henkilö , jonka pääomapohja ylittää 100 miljoonaa euroa tai jonka bruttovarallisuus ylittää miljardi euroa silloin kun rahoitusvakuus tosiasiallisesti toimitetaan uusimman laaditun tilinpäätöksen mukaan, joka on julkistettu ajankohtaa edeltäneen enintään kahden vuoden aikana.
(c) a person other than a natural person whose capital base exceeds EUR 100 million or whose gross assets exceed EUR 1000 million, at the time there financial collateral is actually delivered, according to the most recently prepared account published within a period no greater than two years prior to that time.
c) muu kuin luonnollinen henkilö (oikeushenkilöt, yhtiöittämättömät yritykset ja yhtiöt mukaan lukien).
(c) a person (including legal persons, unincorporated firms and partnerships) other than a natural person.
Jos joko vakuuden antaja tai vakuuden saaja on pk-yritys, toisen osapuolen on oltava jokin 2 artiklan 4 kohdan c alakohdassa (i–ix) määritellyistä laitoksista.
If either the collateral provider or the collateral taker is an SME, the other party must be an institution as defined in Article 2.4,(b)i-ix
Kaikilla rahoitusmarkkinoiden osallistujilla, sekä suurilla että pienillä yrityksillä, olisi oltava mahdollisuus vakuussopimuksiin, jotta voidaan varmistaa niiden mahdollisuudet osallistua halutessaan rahoitusmarkkinoille.
The possibility of secure collateral arrangements should be offered to all participants in financial markets, large and small companies alike, in order to ensure that they participate in financial markets if they so wish.
Pk-yrityksille voitaisiin tarjota erityissuojelua varmistamalla, että heidän tehdessään vakuussopimuksen toinen osapuoli on rahoituslaitos.
Extra protection could be provided for SMEs by ensuring that when they undertake collateral arrangements, the other party is a financial institution.
Tarkistus 6 2 artiklan 4 kohdan c alakohta
Amendment 6 Article 12
Komissiota avustaa [arvopaperikomitea], joka perustetaan [..../../EY].
The Commission shall be assisted by the [Securities Committee], instituted by....[... //EC].
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty ajanjakso on [korkeintaan kolme kuukautta]
The period provided for in Article 5(6) of Decision 1999/468/EC shall be [maximum of three months].
26. marraskuuta 2001 LOPULLINEN A5-0418/2001
26 November 2001 FINAL A5-0418/2001
Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle: EU:n suhteet Iranin islamilaiseen tasavaltaan
on the communication from the Commission to the European Parliament and the Council on EU relations with the Islamic Republic of Iran
302.056 SISÄLTÖ
302.056 CONTENTS
Komissio välitti 9. helmikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä Euroopan parlamentille ja neuvostolle tiedonantonsa EU:n suhteista Iranin islamilaiseen tasavaltaan ( KOM(2001) 71 – 2001/2138(COS)).
By letter of 9 February 2001, the Commission forwarded to Parliament its communication on EU relations with the Islamic Republic of Iran ( COM(2001) 71 - 2001 -2138/(COS)).
Parlamentin puhemies ilmoitti 3. syyskuuta 2001 pidetyssä istunnossa lähettäneensä kyseisen tiedonannon asiasta vastaavaan ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntaan sekä lausuntoa varten teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokuntaan ( C5‑0338/2001 ).
At the sitting of 3 September 2001 the President of Parliament announced that she had referred this communication to the Committee on Foreign Affairs, Human Rights, Common Security and Defence Policy as the committee responsible and to the Committee on Industry, External Trade, Research and Energy for its opinion ( C5-0338/2001 ).