natgillin/translations-raw huggingface dataset:
R. katsoo, että työpaikallaan päivystävien terveydenhoitoalan työntekijöiden työaikaa koskevien uusien tulkintojen vaikutuksia on käsiteltävä luotettavissa vaikutustutkimuksissa ja ratkaisuja on etsittävä muilla keinoin kuin käyttämällä keskimääräistä työaikaa viikossa koskevaa yksilöllistä poikkeamismahdollisuutta ( opt-out ),
R. whereas serious impact studies are needed on the effects of new interpretations of working time for health workers who are on call at their workplace, and solutions other than the use of individual opt-outs must be found,
S. katsoo, että direktiivin 93/104/EY salliman joustavuuden kautta työajan rajoittaminen voi vaikuttaa erittäin myönteisesti työntekijöiden terveyteen ja turvallisuuteen ja mahdollistaa tuottavuuden parantamisen ja työn järjestämisen rationalisoinnin ja nykyaikaistamisen,
S. whereas restricting working hours, with the flexibility provided by Directive 93/104/EC, can be an important health and safety benefit for workers and an opportunity to improve productivity and to rationalise and modernise the organisation of work,
T. katsoo, että erityisesti naisten ja vanhempien työntekijöiden osallistumista työmarkkinoille koskevia Lissabonin tavoitteita ei saavuteta pitkien työpäivien käytännöllä vaan laajentamalla mahdollisuuksia siten, että työntekijöillä on todellinen vapaa tilaisuus mukauttaa työaika tarpeisiinsa,
T. whereas the Lisbon objectives to aim for a higher labour market participation of women and older workers in particular are not served by a long working hours practice, but instead by extending the possibilities for genuine free choice for workers to adapt working time to their needs,
U. katsoo, että työajan kestossa ja järjestämisessä on otettava huomioon eurooppalaisen yhteiskunnan sosiologiset muutokset ja tarve naisten ja miesten suurempaan tasa-arvoon sekä naisten työmarkkinoille osallistumisen lisääntyminen; katsoo, että naiset vastaavat etupäässä lastenhoidosta ja ovat epäedullisessa asemassa oman urakehityksensä suhteen; katsoo sen vuoksi, että on poistettava esteet, jotka vaikeuttavat työ- ja perhe-elämän velvollisuuksien yhteensovittamista,
U. whereas the duration and organisation of working time must allow for the sociological changes in European society and the need for greater equality of opportunity for men and women as well as for the increased presence of women on the labour market; and considering that women, as primarily responsible for childcare, are disadvantaged in their own career progression; it is therefore necessary to remove the obstacles making it difficult to reconcile family and working life and promote the advantageous flexibility needed to enable working time to fit in with workers’ family responsibilities,
V. ottaa huomioon Lissabonin strategiassa asetetun tavoitteen naisten työllisyysasteen nostamisesta 60 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä ja katsoo, ettei tavoiteta saavuteta, jos työtuntimäärän lisäämisestä pidetään kiinni,
V. whereas the Lisbon Agenda sets a goal for a 60% employment rate for women by 2010, which will not be achieved if longer working hours persist,
6. vaatii, että taloudellisia seikkoja ei aseteta työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden ja perhe- ja työelämän yhteen sovittamisen edelle, direktiivin 93/104/EY mukaisesti;
Insists that the health and safety of workers and the reconciliation of family and professional life must not be subordinated to considerations of an economic nature, as is stated in Directive 93/104/EC;
PERUSTELUT I. YLEISIÄ HUOMIOITA
EXPLANATORY STATEMENT I. GENERAL REMARKS
1.1 Tämä mietintö käsittelee direktiiviin 93/104/EY, jossa vahvistetaan turvallisuutta ja terveyttä koskevat vähimmäisvaatimukset työajan järjestämistä varten sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2000/34/EY, sisältyvän kahden artiklan uudelleen tarkastelua.
1.1 This report concerns the review of two articles of Directive 93/104/EC, which lays down minimum conditions governing the organisation of working time with a view to ensuring a high level of health and safety protection for workers, as amended by Directive 2000/34/EC.
Tähän ei kuitenkaan sisälly alakohtaisten direktiivien uudelleen tarkastelua työajan suhteen.
However, it does not foresee any review of the sectoral directives on working time.
Sen tavoitteena oli myös soveltaa peruskirjaa työntekijöiden sosiaalisista perusoikeuksista, jonka mukaan sisämarkkinoiden toteutumisen on johdettava Euroopan yhteisön työntekijöiden elin- ja työolojen parantumiseen näiden ehtojen edistyksellisen tarkastelun ja työajan mukauttamisen ansiosta kaikentyyppisten työsopimusten osalta.
One of its objectives was also the implementation of the Charter of the Fundamental Social Rights of Workers, which stipulates that the establishment of the internal market should lead to an improvement in the living and working conditions of workers through a progressive approach to them and the adjustment of working time for all forms of labour contracts.
1.3 Direktiiviin sisältyy kaksi säännöstä, joita olisi pitänyt tarkastella uudelleen ennen seitsemän vuoden kulumista siitä, kun jäsenvaltioiden oli määrä saattaa direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä, eli ennen 23. marraskuuta 2003.
1.3 The directive contains two provisions which were intended to be re-examined before the expiry of a seven-year period following the deadline for transposing the Directive by the Member States, in other words by 23 November 2003.
Nämä säännökset (17 artiklan 4 kohta ja 18 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohta) koskevat vertailujaksojen poikkeuksia 6 artiklan soveltamisen (viikoittainen enimmäistyöaika) ja osalta ja oikeutta olla soveltamatta 6 artiklaa työntekijän siihen suostuessa (tunnettu yleisesti termillä opt-out , jota käytetään jatkossa).
These provisions (Article 17(4) and 18(1)(b)(i)) refer to derogations from the reference periods for the application of Article 6 (maximum weekly working time) and the option of not applying Article 6 if the worker concerned agrees (generally known and hereinafter referred to as the ‘opt-out’).
1.4 EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan nojalla annettujen ennakkoratkaisujen perusteella tuomioistuimen tulkinnoilla direktiivin säännöksistä, varsinkin SIMAPin ja Jägerin asioissa annetuilla päätöksillä, on merkittävä vaikutus "työajan" käsitteeseen, koska niissä määritellään työajaksi päivystykset, joissa lääkärit ovat fyysisesti paikalla terveydenhoitolaitoksessa.
1.4 In addition, the interpretation of the directive's provisions by the Court of Justice in various preliminary rulings relating to Article 234 of the Treaty, in particular the judgements in the SIMAP and Jäger cases, is having a profound impact on the concept of 'working time', since periods where doctors are present and physically on call at a health centre are classified as working time.
Direktiivin 6 artiklan (viikoittainen enimmäistyöaika) soveltamiseksi tarkoitetut vertailujaksot vahvistetaan 16 artiklassa.
The reference periods for the application of Article 6 (maximum weekly working time) are laid down in Article 16 of the directive.
Mitä tulee viikoittaisen enimmäistyöajan (48 tuntia) keston laskemiseen, 16 artiklan 2 kohdassa asetetaan vertailujakso, joka on korkeintaan neljä kuukautta.
As regards calculating the length of the maximum working week (48 hours), Article 16(2) sets a reference period that should not exceed four months.
On kuitenkin mahdollista poiketa 16 artiklasta, ja vertailujaksoja voidaan pidentää 17 artiklan kolmessa eri kohdassa säädetyissä tapauksissa kuuteen kuukauteen ja 12 kuukauteen, jos se tehdään työehtosopimuksilla taikka työmarkkinaosapuolten välisillä sopimuksilla.
However, derogations from Article 16 are possible in the cases provided for in the three paragraphs of Article 17 and the reference periods can be extended to up to six months, or 12 months if this is done through collective agreements or agreements between the two sides of industry.
2.2 Nykytilanne jäsenvaltioissa
2.2 Current situation in the Member States
Siitä, miten direktiivin 6 ja 16 artiklat on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, ei ole mahdollista antaa lopullista mielipidettä.
It is impossible to give a definitive opinion on the national laws transposing Articles 6 and 16.
Komissio tutkii asiaa, mutta tulokset eivät ole vielä julkisia.
The Commission is undertaking a survey, but the results have not yet been published.
Tiedämme, että vain neljän jäsenvaltion lainsäädäntö vastaa täysin direktiivin säännöksiä.
It seems that in only four Member States do the laws exactly reproduce the provisions of the directive.
Muiden jäsenvaltioiden vertailujaksot ovat erilaisia, usein vuoden mittaisia, mutta viikoittaiset työajat ovat yleensä alle direktiivissä säädetyn 48 tunnin.
Other Member States have different reference periods, in some cases of one year, but in relation to work periods that are usually shorter than the 48 hours provided for in the directive.
Vertailujaksojen pidentämisen myönteinen vaikutus on joustavuuden lisääminen yrityksille työajan järjestämisessä, minkä vuoksi rajoituksena on vain 3 artiklassa säädetty 11 tunnin päivittäinen lepoaika ja 5 artiklassa säädetty 24 tunnin viikoittainen lepoaika.
Extending reference periods is having the positive effect of increasing the flexibility enjoyed by companies in the organisation of working time, which ultimately is restricted only by the daily rest period of 11 hours provided for in Article 3 and the 24-hour weekly rest period provided for in Article 5.
Kaiken tämän perusteella voidaan päätellä, että tällä lainsäädäntötekniikalla direktiivillä säädellään vain enimmäistyöaikaa neljän kuukauden, kuuden kuukauden tai vuoden aikana tapauskohtaisesti.
All this prompts the conclusion that, with the use of this legislative technique, the only aspect regulated by the directive is the maximum duration of quarterly, half-yearly or annual working time, according to individual cases.
Työn järjestämistä varten on kuitenkin olemassa erittäin suuri joustonvara, minkä vuoksi jatkossa analysoitavaa mahdollisuutta poiketa keskimääräisestä viikoittaisesta työajasta opt-out -mahdollisuuden kautta ei voida enää pitää joustavuuskeinona vaan pelkkänä järkeiltynä vaatimuksena eliminoida mikä tahansa työaikaa koskeva säännös.
There is therefore a very broad margin of flexibility for the organisation of work, and the option of exemption from the average working week through the use of the opt-out technique that will be analysed below cannot continue to be justified as providing flexibility, when it is more akin to a philosophy merely designed to eliminate any attempt to regulate working time.
Yleisesti ottaen tällä artiklalla annetaan jäsenvaltioille oikeus olla soveltamatta 6 artiklaa (keskimääräinen työaika viikossa 48 tuntia) työntekijän suostuessa siihen edellyttäen, että
Generally speaking, this article enables the Member States not to apply Article 6 in their territory (average working week of 48 hours) if the worker concerned gives his consent, provided that:
– työntekijälle ei aiheudu mitään haittaa, ellei hän ole halukas suostumaan tällaiseen työskentelyyn, – työnantaja pitää ajan tasalla olevia tiedostoja asianomaisista työntekijöistä ja – nämä tiedostot ovat viranomaisten käytettävissä.
∙ no worker is subject to any detriment because he is not willing to give his agreement, ∙ the employer keeps up-to-date records of all workers who carry out such work, ∙ the records concerned are placed at the disposal of the competent authorities.
Kuten tuomioistuin on työntekijöiden terveys- ja turvallisuustavoitteet mieliin palauttaen vahvistanut, direktiivillä halutaan estää, että tällaiseen sopimukseen päästään verukkeilla tai pelottelulla, ja siihen sisältyvät näin ollen takuut, että työntekijän sopimus on vapaaehtoinen ja viranomaisten valvonnassa.
As the Court has pointed out, in relation to the objective of workers' health and safety, the directive seeks to ensure that such agreement is not obtained by subterfuge or intimidation and therefore makes sure that any refusal is covered by guarantees to ensure that the worker's agreement is freely given and subject to the protection of the authorities.
3.2 Keskimääräistä työaikaa viikossa koskevan poikkeuksen ( opt-out ) käyttö jäsenvaltioissa.
3.2 Use of the opt-out in the Member States.
Yhdistyneen kuningaskunnan erityistapaus.
The specific case of the United Kingdom
Alunperin vain Yhdistynyt kuningaskunta käytti tätä oikeutta ja sovelsi sitä yleisesti kaikentyyppisiin työntekijöihin.
Initially, only the United Kingdom made use of this option, employing it across the board for all types of workers.
Muut maat ovat aloittaneet käyttämään oikeutta mahdollistaakseen, että lääkärit voivat ylittää 48 tunnin keskimääräisen työajan viikossa, ja karttaakseen näin ongelmat, joita tuomioistuimen päätös SIMAPin ja Jägerin tapauksissa on aiheuttanut.
Recently, other countries have begun to use this option to enable doctors to exceed the average 48 hour week and thus overcome the problems raised by the Court of Justice's judgment in the SIMAP and Jäger cases.
Ranskassa on tämän suuntaisia lakeja, jotka ovat tulleet voimaan 1. tammikuuta 2003.
France has adopted degrees to this effect, which came into force on 1 January 2003.
Saksa, Alankomaat ja Espanja valmistelevat parhaillaan erityislainsäädäntöä.
Germany, the Netherlands and Spain are currently drawing up specific legislation on this matter.
Luxemburg on puolestaan säätänyt yksilöllisestä opt-out -mahdollisuudesta hotelli- ja ravintola-alalle.
For its part, Luxembourg has made provision for an opt-out for the hotel and catering industries.
Opt-out -mahdollisuuden käytön vaikutuksista on käytössä laajoja ja yksityiskohtaisia tutkimuksia.
Wide-ranging and detailed studies have been drawn up on the effects of the use of the opt-out in the United Kingdom.
Laajin niistä on Cambridgen yliopiston Barnardin, Deakinin ja Hobbsin komissiolle tekemä tutkimus.
The most thoroughgoing is the study undertaken on behalf of the Commission by Barnard, Deakin and Hobbs of Cambridge University.
Sen tärkeimmistä johtopäätöksistä voidaan vahvistaa, että
Their main conclusions are that:
– tällä hetkellä yli neljä miljoonaa ihmistä tekee yli 48-tuntista viikkoa, mikä merkitsee lähes miljoonaa pitkää viikkoa tekevää enemmän kuin ennen direktiiviä.
∙ there are currently more than four million workers whose working week is longer than 48 hours, almost one million more than before the introduction of the directive.
Myös yli 55 tuntia työskentelevien määrä on noussut ja on nyt yli 1,55 miljoonaa.
There has also been an increase in the number of those working more than 55 hours, which is now over 1.55 million.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa yksi prosentti tekee yli 70‑tuntista työviikkoa; – opt-out in allekirjoittaneiden henkilöiden on paljon suurempi kuin lopulta yli 48‑tuntisia viikkoja tekevien määrä.
Around 1% of workers in the United Kingdom have a working week longer than 70 hours; ∙ the number of those who have signed the opt-out is far greater than the number of those who actually work a working week longer than 48 hours.
Joidenkin tutkimusten mukaan yli 33 prosenttia brittityöntekijöistä on allekirjoittanut tämän sopimuksen, eli yli kaksinkertainen määrä kuin lopulta on työskennellyt järjestelmän nojalla.
Some studies show that more than 33% of United Kingdom workers have signed such an agreement, more than double the number of those who actually work under such an arrangement.
Täten voidaan vahvistaa, että opt-out iin turvaudutaan yleisesti eikä erityisesti, subjektiivisin eikä objektiivisin edellytyksin ja enemmän kuin käytännössä tarvitaan.
It can therefore be said that use of the opt-out has been general rather than specific, under subjective rather than objective conditions and to an extent that exceeds practical requirements.
Toisaalta oikeudelliset takeet ovat heikentyneet siihen pisteeseen, että ne eivät täytä direktiivin säännöksiä, koska näitä sopimuksia pannaan allekirjoittaman yleisesti ja samanaikaisesti käy niin, että useimmissa tapauksissa yksittäistä sopimusta ei voida mitenkään pitää vapaana ja vapaaehtoisen valintana.
Furthermore, the legal guarantees have been undermined to the point where the provisions of the directive are not observed, since it is common for these agreements to be signed at the same time as an individual contract, so that it can hardly be said that these are free and voluntary choices in most cases.
Tuntuu olevan vaikeaa kieltää, että tätä oikeutta käytetään keinona poiketa kaikista rajoista pikemminkin kuin joustavuusvälineenä ja tiukasti asianomaisten työntekijöiden vapaaehtoisuuteen perustuvana.
It seems difficult to deny that this option is being used as a means of sidestepping any limit, rather than a technique to operate flexibly or with strict regard for the free will of the workers concerned, as was intended.
Tuomioistuimen on pitänyt esittää työajan määrittelyä (2 artikla) koskeva oikeuskäytäntönsä lääkäreiden päivystysjaksojen osalta.
The Court has had to establish its case law on the definition of working time (Article 2) in the case of time spent by doctors on call.
Ensimmäisessä päätöksessä (SIMAPin tapaus) tuomioistuin totesi, että lääkärien päivystysaikaa on pidettävä kokonaisuudessaan työaikana.
In an initial judgment (SIMAP case), the Court ruled that, if they are required to be present, ‘time spent on call by doctors (…) must be regarded in its entirety as working time’.
Silloin kun päivystys tapahtuu työpaikan ulkopuolella ja perustuu puheluihin, lasketaan ainoastaan aika, jolloin lääkärit soiton saatuaan harjoittavat toimintaansa.
However, if they are on call away from their place of work, only time linked to the provision of health care services counts as working time.
Jägerin asiassa päivystyskysymys terveydenhoitolaitoksessa esitettiin olettaen, että lääkärit lepäävät tai nukkuvat.
The Jäger case raised the question of cases where doctors are resting or sleeping while on call at their place of work.
Tuomioistuin on antanut päätöksen, että myös näitä jaksoja on pidettävä työaikana, koska määräävä tekijä on, että heidät on velvoitettu olemaan oikeudellisesti tietyssä työnantajan määräämässä paikassa siten, että vaikka he ovatkin levossa, heillä ei ole mahdollisuutta valita odotuspaikkaansa, mikä on näin ollen olennainen osa heidän toimintansa harjoittamista.
The Court ruled that these periods should also be considered as working time, since the decisive factor is the fact that they are legally ‘required to be present at the place determined by the employer’ and that this obligation, making it impossible for them to choose the place where they stay during waiting periods, even when resting, must be regarded as part of the performance of their duties.
Näiden tiukkojen ja objektiivisten päätösten vaikutus ei ole vielä tiedossa.
As yet there has been no rigorous and objective assessment of the impact of these rulings.
Niissä maissa, joissa on huomattava määrä työttömiä tai osa-aikaisia lääkäreitä, vaikutus on lievempi.
In those countries where there is a significant number of doctors who are unemployed or working part-time, the impact will not be so great.
Vaikka aavistettavasti vaikutus on huomattava, totuus on, että vielä ei ole olemassa ratkaisevia tutkimuksia ja vakaata perustaa, joille perustaa vastaus.
Although it is likely that the effects will be substantial, no reliable studies have been carried out and there is no firm basis for developing a solution.
Jäsenvaltiot eivät myöskään ole laatineet yhtenäisiä vakavasti otettavia tutkimuksia palvelujen uusista järjestelymalleista, joilla voitaisiin vähentää vaikutusta ja jotka olisivat pysyvämpiä kuin pelkkä pyrkiminen lainsäädännöllisiin ratkaisuihin, jotta päivystävien lääkärien tilanne palautuisi ennalleen.
In all of the Member States, there is an absence of any kind of serious studies on new models for the organisation of services which could help reduce the impact and which would be a more lasting option than simply looking for legislative solutions to ensure that on-call medical services remain the same as in the past.
20.tammikuuta 2004 LAUSUNTO NAISTEN OIKEUKSIEN JA TASA-ARVOASIOIDEN VALIOKUNNALTA
20 January 2004 OPINION OF THE COMMITTEE ON WOMEN'S RIGHTS AND EQUAL OPPORTUNITIES
työajan järjestelystä (direktiivin 93/104/ETY muuttaminen)
on organisation of working time (revision of Directive 93/104/EC)
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta nimitti kokouksessaan 2. lokakuuta 2003 valmistelijaksi Jillian Evansin.
The Committee on Women's Rights and Equal Opportunities appointed Jillian Evans draftsperson at its meeting of 2 October 2003.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta kokouksissaan 2. joulukuuta 2003 ja 20. tammikuuta 2004.
It considered the draft opinion at its meetings of 2 December 2003 and 20 January 2004.
Viimeksi mainitussa kokouksessa se hyväksyi jäljempänä esitetyt tarkistukset äänin 16 puolesta ja 2 tyhjää.
At the latter meeting it adopted the following suggestions by 16 votes to 0 with 2 abstentions.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Anna Karamanou (puheenjohtaja), Marianne Eriksson (varapuheenjohtaja), Uma Aaltonen, Regina Bastos, Lone Dybkjær, Lissy Gröner, Mary Honeyball, Christa Klaß, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Astrid Lulling, Thomas Mann, Maria Martens, Christa Prets, Amalia Sartori, Olle Schmidt (Johanna L.A. Boogerd-Quaakin puolesta), Patsy Sörensen, Joke Swiebel ja Elena Valenciano Martínez-Orozco.
The following were present for the vote: Anna Karamanou (chairperson), Marianne Eriksson (vice-chairperson), Ulla Maija Aaltonen, Regina Bastos, Lone Dybkjær, Lissy Gröner, Mary Honeyball, Christa Klaß, Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, Astrid Lulling, Thomas Mann, Maria Martens, Christa Prets, Amalia Sartori, Olle Schmidt (for Johanna L.A. Boogerd-Quaak), Patsy Sörensen, Joke Swiebel and Elena Valenciano Martínez-Orozco.
A. ottaa huomioon Lissabonin strategiassa asetetun tavoitteen naisten työllisyysasteen nostamisesta 60 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä ja katsoo, ettei tavoiteta saavuteta, jos työtuntimäärän lisäämisestä pidetään kiinni,
A. whereas the Lisbon Agenda sets a goal for a 60% employment rate for women by 2010, which will not be achieved if longer working hours persist;
B. ottaa huomioon, että direktiivissä 93/104/ETY edellytetään viikkotuntien enimmäismäärää koskevien poikkeuksien uudelleenarviointia 7 vuoden kuluessa direktiivin voimaan saattamisen määräajasta eli 23. marraskuuta 2003 mennessä,
B. whereas Directive 93/104/EC states that there should be a review of the derogations from the maximum working week within a seven-year period from the deadline for transposing the directive, which was 23 November 2003;
C. ottaa huomioon, että perusoikeuskirjan 33 artiklassa käsitellään perhe- ja työelämän yhteen sovittamista, ja katsoo, että EU:n sosiaalialan lainsäädäntö ja tavoitteet ovat ristiriidassa yksityis- ja perhe-elämää mahdollisesti haittaavan suuren työtuntimäärän kanssa,
C. whereas Article 33 of the Charter of Fundamental Rights is concerned with the reconciliation of family and professional life and the EU’s social legislation and aims are contrary to working long hours which can have a negative impact on personal and family life;
D. katsoo, että suuret työtuntimäärät ja sosiaalisesti haitalliset työajat katkaisevat yleensä naisten vastuulle jäävän lasten- ja vanhustenhoidon,
D. whereas working long and often anti-social hours disrupts care for children and the elderly which women are predominantly responsible for;
27. tammikuuta 2004 LOPULLINEN A5-0028/2004 ***I
27 January 2004 FINAL A5-0028/2004 ***I
ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi eurooppalaisten audiovisuaalisten teosten kehittämisen, levityksen ja myynninedistämisen tukemista koskevan ohjelman täytäntöönpanosta (Media Plus – Kehittäminen, levitys ja myynninedistäminen) 20 päivänä joulukuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/821/EY muuttamisesta
on the proposal for a European Parliament and Council decision modifying Council Decision 2000/821/EC of 20 December 2000 on the implementation of a programme to encourage the development, distribution and promotion of European audiovisual works (MEDIA Plus - Development, Distribution and Promotion)