natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A. ottaa huomioon, että tällä hetkellä ei ole voimassa olevia säädöksiä, joilla säädeltäisiin yhdenmukaisesti kaikkialla unionin alueella vainajien kotiinkuljetusta jäsenvaltiosta toiseen,
A. whereas there is at present no EU-wide provision uniformly governing the repatriation of mortal remains from one Member State to another,
B. ottaa huomioon, että asiaa koskevien säädösten puuttuessa vainajien kuljettamista maasta toiseen säädellään kahdella kansainvälisen oikeuden välineellä, Berliinin yleissopimuksella (1937) ja Strasbourgin yleissopimuksella (Euroopan neuvosto, 1973), joihin vain osa jäsenvaltioista on liittynyt ja jotka ovat monessa suhteessa vanhentuneita,
B. whereas in the absence of any such provision, cross-border transportation of mortal remains is governed by two instruments of international law (the 1937 Berlin Agreement and the Strasbourg Agreement concluded in 1973 under the auspices of the Council of Europe), to which only some of the Member States have acceded and which are in many respects obsolete,
C. panee merkille, että kyseisten sopimusten pohjalta unionin kansalaisen kuollessa jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin kotijäsenvaltiossaan menettelyt ovat monimutkaisempia, hautaus- ja tuhkausajat pidempiä ja kustannukset kalliimpia kuin jos kuolemantapaus olisi sattunut vainajan kotijäsenvaltiossa,
C. noting that, on account of the above agreements, the death of a Community citizen in a Member State other than his country of origin results in more complex procedures, a longer period of time before burial or cremation takes place and higher costs than if the death had occurred in the deceased person's country of origin,
D. ottaa huomioon, että unionin sisäisen matkailun yleistyessä ja johonkin toiseen jäsenvaltioon asumaan asettuvien eläkeläisten määrän kasvaessa sekä yleisesti ottaen yhteisön sisäisen liikkuvuuden lisääntyessä – ja sitä edistettäessä – jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin kotijäsenvaltiossaan asuvien yhteisön kansalaisten kuolemantapausten määrä kasvaa väistämättä,
D. whereas, in view of the growth in intra-Community tourism, the increasing numbers of retired people who choose to live in a country other than their own and, more generally, greater intra-Community mobility which is actually encouraged, the number of Community citizens who die in a country other than their country of origin is bound to increase,
E. muistuttaa komission todenneen äskettäin, että "unionin kansalaisten tulisi saada liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden välillä soveltuvin osin tasavertaisin edellytyksin kunkin jäsenvaltion kansalaisten kanssa, jotka liikkuvat tai vaihtavat asuinpaikkaa kotivaltiossaan" ja että vapaan liikkumis- ja oleskeluoikeuden harjoittamista pitää edistää mahdollisimman laajalti "vähentämällä hallinnolliset muodollisuudet siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä", Muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella ( KOM(2003) 199 ).
E. whereas the Commission has recently stated once again that 'Union citizens should, mutatis mutandis, be able to move between and reside in Member States in similar conditions to nationals of a Member State moving around or changing their place of residence in their own country', and that exercising the right to freedom of movement and freedom of residence should be facilitated to the utmost 'by reducing administrative formalities to an absolute minimum' Amended proposal for a European Parliament and Council Directive on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States ( COM(2003) 199 ). ,
F. toteaa, että nykytilanteessa kuolemantapauksessa ollaan vielä varsin kaukana unionin kansalaisen rinnastamisesta kotimaassaan kuolleeseen kyseessä olevan maan kansalaiseen, ja useat Euroopan parlamentin jäsenet ovat huomauttaneet komissiolle ja neuvostolle esittämissään kysymyksissä, että esimerkiksi vainajan kuljettamiseen Salzburgin ja Freilassingin välillä (10 kilometriä) tarvitaan sinkkiarkku, mutta sitä ei tarvita vainajan kuljettamiseen Ivalon ja Helsingin välillä (1 120 kilometriä), Ks. kirjalliset kysymykset E-0935 ja E-0210/02 .
F. noting that, as things stand at present, it is still far from true that a Community citizen who dies in a Member State other than his own is treated in the same way as a national who dies in his home country, as has been pointed out by a number of MEPs who, in questions to the Commission and the Council, have drawn attention, for example, to the fact that a zinc coffin is required for the repatriation of a corpse from Salzburg to Freilassing (a distance of 10 km) but not for the transfer of a body from Ivalo to Helsinki (a distance of 1120 km) See in particular Written Questions E-0935 and E-0210/02 ,
4. pyytää komissiota perussopimusten valvojana tarkistamaan kyseisen kansainvälisen oikeuden välineen yhteensopivuuden yhteisön lainsäädännön kanssa ja ryhtymään tarvittaessa toimiin yhteisön lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi;
Calls upon the Commission, in its capacity as guardian of the Treaties, to ascertain whether or not the above instrument of international law is compatible with Community law and, if necessary, to take whatever action is required in order to ensure that Community law is upheld;
Kreikassa puolisonsa kanssa lomaa viettänyt Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen herra X hukkui uidessaan meressä.
Mr X, a British national on holiday in Greece with his wife, tragically drowned while swimming in the sea.
Kysymättä omaisten mielipidettä kreikkalaisviranomaiset suorittivat ruumiinavauksen ja totesivat kuolinsyyksi sydänkohtauksen, joka oli aiheuttanut hukkumisonnettomuuden.
Without consulting his family, the Greek authorities carried out an autopsy on the body of the deceased and concluded that he had died from a heart attack.
Kun vainaja siirrettiin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, omaiset pyysivät uutta ruumiinavausta, koska he pitivät kreikkalaisviranomaisten löydöstä yllättävänä.
When the body was repatriated to the United Kingdom, the family of the deceased, surprised at the verdict of the Greek authorities, asked for a second autopsy to be carried out.
Uudessa ruumiinavauksessa kävi ilmi, että vainajan sisäelimet oli poistettu ja tuhottu välittömästi ruumiinavauksen jälkeen.
It was at that juncture that it appeared that the deceased’s organs had been removed and, as soon became apparent, destroyed immediately after the first autopsy.
Olkoonkin, että edellä mainittu tapaus on aivan erityisen traaginen, niin käytäntönä on kaikesta huolimatta, että unionin kansalaisen kuollessa jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin kotijäsenvaltiossaan menettelyt ovat monimutkaisemmat, hautaus- ja tuhkausajat pidemmät ja kustannukset kalliimmat.
Although this is a particularly tragic case, it remains none the less true that, when a Community citizen dies in a country other than his country of origin, procedures are more complex, periods required for burial or cremation lengthier and charges higher.
Yhteisön sisäisen liikkuvuuden lisääntyessä – ja sitä edistettäessä – on tarpeen pohtia, ovatko Euroopan unionin jäsenvaltioissa jonkin muun kuin kyseessä olevan jäsenvaltion kansalaisen kuollessa noudatettavat säännökset yhdenmukaisia yhteisön oikeuden tai yhteisön toimintaperiaatteiden kanssa, vai onko kyseistä asiaa koskevia normeja tarpeen yhdenmukaistaa.
Given increased (and encouraged) intra-Community mobility, grounds do exist for wondering whether the provisions currently in force in the Member States which apply in the event of the death of a non-national are in line with Community law – or at least with the thinking behind it – and whether there is a case for seeking to harmonise standards in this field.
Kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät ole ratifioineet kyseisiä välineitä Strasbourgin yleissopimukseen eivät ole liittyneet Saksa, Tanska, Irlanti, Italia ja Yhdistynyt kuningaskunta.
Those instruments have not been ratified by all the Member States of the European Union Denmark, Germany, Ireland, Italy and the United Kingdom have not signed the Strasbourg Agreement.
Yleissopimus on sitä vastoin tullut voimaan 11. elokuuta 1978 Itävallassa, 26. lokakuuta 1981 Belgiassa, 19. huhtikuuta 1992 Espanjassa, 15. maaliskuuta 1989 Suomessa, 10. kesäkuuta 2000 Ranskassa, 8. toukokuuta 1983 Kreikassa, 22.marraskuuta 1983 Luxemburgissa, 25. joulukuuta 1975 Alankomaissa, 8. elokuuta 1980 Portugalissa ja 5. marraskuuta 1982 Ruotsissa. , minkä vuoksi sovellettavien toimien välillä on eroavuuksia.
By contrast, the Agreement has been in force since: 11 August 1978 in Austria; 26 October 1981 in Belgium; 15 March 1989 in Finland; 10 June 2000 in France; 8 May 1983 in Greece; 22 November 1983 in Luxembourg; 25 December 1975 in the Netherlands; 8 August 1980 in Portugal, 19 April 1992 in Spain; 5 November 1982 in Sweden. , and that results in a certain degree of disparity between the measures applied.
Kaikki lähtömaassa voimassa olevat ruumiiden kuljettamiseen tai vastaavasti hautaukseen ja esiin kaivamiseen liittyvät lääketieteelliset, terveydelliset, hallinnolliset ja lainsäädännölliset vaatimukset on täytettävä Strasbourgin yleissopimuksen 5 artikla. .
Before issuing the laissez-passer , the competent authority must ascertain that all the medical, health, administrative and legal requirements of the regulations in force in the State of departure relating to the transfer of corpses and, where appropriate, burial and exhumation have been complied with Article 5 of the said Strasbourg Agreement. .
Näin ollen kyseisen luvan myöntämistä säännellään kansallisen lainsäädännön säännöksillä eikä sopimuksen kautta yhdenmukaistetuilla säännöksillä.
Accordingly, it is the national provisions which govern the issuing of the laissez-passer and not any provisions harmonised by the Agreement.
Kyseisen kansainvälisen oikeuden välineen soveltaminen Euroopan unionin alueella herättää suhteellisuusperiaatteeseen ja vastavuoroiseen tunnustamiseen liittyviä kysymyksiä, minkä vuoksi sen yhteensopivuus yhteisön oikeuden kanssa on kyseenalainen.
The application of this international law instrument on the territory of the Union raises various questions, connected in particular with the principles of proportionality and mutual recognition, so that its compatibility with Community law seems doubtful.
Komissio esitteli äskettäin unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeutta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella koskevan direktiiviehdotuksen, jossa ehdotetaan unionin kansalaisten rinnastamista mahdollisimman pitkälti kulloinkin kyseessä olevan jäsenvaltion kansalaisiin.
Accordingly, the Commission recently presented a proposal for a directive on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States, a proposal in which it called for Community citizens to be treated, to the greatest possible extent, in the same way as nationals in their home Member State.
Nykyisten asianhaarojen vallitessa kuolemantapauksen ollessa kyseessä ollaan kuitenkin varsin kaukana unionin kansalaisen rinnastamisesta kulloinkin kyseessä olevan jäsenvaltion kansalaiseen, joka on kuollut kotimaassaan.
As things stand, the situation of Community citizens who die in a foreign country is very different from that of nationals who die in their own country.
Kuten useat Euroopan parlamentin jäsenet ovat huomauttaneet komissiolle ja neuvostolle esittämissään kysymyksissä, esimerkiksi vainajan kuljettamiseen Salzburgin ja Freilassingin välillä (10 kilometriä) tarvitaan sinkkiarkku, mutta sitä ei kuitenkaan tarvita vainajan kuljettamiseen Ivalon ja Helsingin välillä (1 120 kilometriä) Ks. esimerkiksi kirjalliset kysymykset E-0935 ja E-0210/02 . .
For example, as various Members of the European Parliament have pointed out in written questions to the Commission and Council, a zinc coffin is required for the transport of a corpse from Salzburg to Freilassing (10 km) but not for similar transport from Ivalo to Helsinki (1 120 km) See Written Questions E-0935 and E-0210/02 . .
Mitkään hygieenisyys- tai turvallisuussyyt eivät riitä selittämään kyseistä asiaa.
In the event, no consideration of hygiene or safety stands up to analysis.
Kyseessä on näin ollen monessakin suhteessa henkilöiden vapaan liikkuvuuden rajoittaminen.
This constitutes nothing more than a barrier to the free movement of persons, and on several counts at that.
Yhteisöjen tuomioistuin on tunnustanut asiassa Cowan Asia 186/87, 2.2.1989 annettu tuomio, Cowan vs.
Firstly, in the Cowan judgment, the Court recognised that ‘when Community law guarantees a natural person the freedom to go to another Member State, the protection of that person from harm in the Member State in question, on the same basis as that of nationals and persons residing there, is a corollary of that freedom of movement’ Case 186/87, judgment of 2 February 1987, Cowan v Trésor public. .
Trésor public. , että "yhteisön oikeudessa taataan luonnolliselle henkilölle vapaus mennä toiseen jäsenvaltioon, tähän liikkumisen vapauteen liittyy välttämättä se, että tällaisen henkilön koskemattomuutta suojataan kyseisessä jäsenvaltiossa samalla tavoin kuin valtion omien kansalaisten tai siellä asuvien koskemattomuutta."
That notion of ‘corollary’ may be properly invoked here in the sense that every Community citizen must be able to be sure that, in the event of death on the territory of a Member State other than the Member State of origin, the treatment of the deceased will, as far as possible, be equivalent to the treatment afforded to nationals.
Jossakin muussa Euroopan unionin jäsenvaltiossa kuin kyseessä olevan henkilön kotijäsenvaltiossa sattuneen kuolemantapauksen osalta hallinnollisilla ja materiaalikuluilla (erikoisvalmisteinen arkku) voisi olla sellainen vaikutus, että varsinkaan iäkkäät ja/tai sairaat henkilöt eivät matkustaisi ulkomaille.
In that respect, we may take the view that the procedural and material costs (special coffin) arising in the event of death occurring in a Member State of the EU other than the Member State of origin might well deter especially elderly or sick people from travelling.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kaikki, mikä haittaa vapaata liikkuvuutta, on perussopimusten vastaista.
However, consistent case-law holds that anything which hampers freedom of movement is in breach of the Treaty.
Siitä, että kaikki jäsenvaltiot eivät noudata samoja normeja vainajien kuljettamisessa maasta toiseen – vain osa jäsenvaltioista on ratifioinut ruumiiden kuljettamisesta tehdyn Strasbourgin yleissopimuksen (ks. edellä) – aiheutuu kyseiseen sopimukseen sisältyvien kriteerien hyväksyttävyyteen liittyvä ongelma yhteisön oikeuteen nähden.
Furthermore, with not all the Member States having signed the Strasbourg Agreement on the Transport of Corpses (see above), the fact that the Member States do not all apply the same standards for the cross-border transport of mortal remains poses a problem of the admissibility of the criteria laid down by that Agreement in the light of Community law.
Kyseinen periaate on yksi yhteisöjen perusperiaatteista, ja sen huomioon ottaen on tarpeen pohtia, onko allekirjoittajavaltioille tarkat ruumiiden kuljettamista koskevat normit asettava Strasbourgin yleissopimus yhteensopiva yhteisön oikeuden kanssa.
In the light of that principle, which informs Community thinking, we may question the compatibility with Community law of the Strasbourg Agreement which imposes strict conditions on the signatory States with regard to the transport of corpses.
Jos kuolemantapauksen kaltainen erityistilanne edellyttää tiettyjä ylimääräisiä hallinnollisia tai muita velvollisuuksia, ne olisi, kuten komissio muistuttaa edellä mainitussa direktiiviehdotuksessa, "rajoitettava siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä muiden kuin jäsenvaltion omien kansalaisten ollessa kyseessä."
While the specific circumstances of death may entail certain additional administrative or other constraints, they should, as the Commission points out in the proposal for a directive referred to above, be kept to the bare minimum required by the fact that the person in question is a “non-national”.
Näin ollen herää kysymys, vastaako vainajan kuljettamiseen vaadittava erikoisvalmisteinen arkku – kuljetettavasta matkasta riippumatta – ainoastaan siksi, että kuljettaminen tapahtuu valtioiden rajojen yli, suhteellisuusperiaatetta ja onko kyseinen vaatimus perusteltu yleiseen järjestykseen tai kansanterveyteen liittyvistä syistä, jotka ovat ainoat tuomioistuimen (joskin monin varauksin) hyväksymät poikkeukset.
We may, therefore, wonder whether the requirement to use a special coffin for the transport of mortal remains - whatever the distance to be covered - simply because the journey involves the crossing of a frontier , corresponds to the principle of proportionality and is justified from the point of view of public order or public health, the only derogations approved by the Court and, even then, only with serious reservations.
Komission kanta
The Commission’s position
Komissiota on pyydetty lukuisissa parlamentin jäsenten esittämissä kysymyksissä ryhtymään toimiin vainajien kotiinkuljetukseen liittyvien menettelyjen yksinkertaistamiseksi tai yhdenmukaistamiseksi, mutta komissio on ollut järkähtämätön ja kieltäytynyt käsittelemästä kyseistä asiaa tarkemmin.
Despite having been asked on many occasions, via parliamentary questions, to take action with a view to simplifying or harmonising the procedure for the repatriation of corpses, the Commission has consistently refused to tackle this subject.
Suhtaudumme varauksella asian torjumiselle esitettyihin syihin.
Acceptance of the arguments which it has put forward to justify its lack of action seems to require quite a large pinch of salt.
Komission jäsen David Byrne ilmoitti Mary Banottille 11. lokakuuta 2000 antamassaan vastauksessa, että "komissio tuli kuultuaan laajalti kaikkia asiaan liittyviä tahoja Kyseiset kuulemiset toteutettiin ilmeisesti vuonna 1995, ja niitä ei ole sen jälkeen tehty uudelleen edes Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen. siihen tulokseen, että jäsenvaltioiden tämän alan säännösten nykyistä pidemmälle menevä yksityiskohtainen yhtenäistäminen ei ole toivottavaa eikä tarpeellista" EYVL C 136 E, 8.5.2001, s. 40.
In an answer dated 11 October 2000 to Mrs Mary Banotti, Mr Byrne said that ‘the Commission, following extensive consultations with all parties concerned It seems that these consultations were held in 1995 and have not been renewed, not even after the entry into force of the Treaty of Amsterdam. , concluded that the detailed harmonisation of national rules in this area over and above what already exists is neither desirable nor necessary …’ Answer published in OJ C 136 E, 8.5.2001, p.
Vastaus on annettu Mary Banottin esittämän kirjallisen kysymyksen E-2465 johdosta. .
40, to Written Question E-2465/00 tabled by Mrs Mary Banotti. .
Jos asian laita on näin, niin on todellakin tarpeen kysyä, miksi hautauspalvelualan eurooppalainen liitto – jota edellä mainitut ongelmat erityisesti koskettavat – on jo vuosien ajan tehnyt työtä vainajien kuljettamisen yksinkertaistamisen toteuttamiseksi.
If that is indeed the case, we might well wonder why the European Federation of Funeral Services – the obvious federation concerned by the type of problems referred to here – has, for years, been seeking the simplification of the procedure for the transport of corpses.
European Report -julkaisussa kirjoitettiin 21. marraskuuta 2001, että liiton varapuheenjohtaja Jean Neveu aikoo jättää komissiolle piakkoin ehdotuksen, joka koskee kyseisten menettelyjen helpottamista ja omaisten säästämistä kaikilta ylimääräisiltä kuluilta.
On 21 November 2001, for example, the ‘European Report’ ran an article stating that the Federation’s Vice-President, Mr Jean Neveu, was shortly going to submit to the Commission a proposal seeking to simplify procedures and avoid additional costs for the next of kin.
Olisi hyvä, jos komissio ilmoittaisi kyseisen ehdotuksen mahdollisista jatkotoimenpiteistä.
It would be interesting to know what the Commission did with that proposal, if it did anything at all.
Edellä mainitussa vastauksessa komissio ilmoittaa myös, että "yksityiskohtainen yhtenäistäminen ei ole toivottavaa eikä tarpeellista, eikä sitä voida perustella toissijaisuuden ja suhteellisuuden kannalta".
In the same answer, the Commission states that ‘detailed harmonisation of national rules … would not be justified from the point of view of subsidiarity or proportionality’.
Miten komissio voi olla näin ehdoton, ja miten komissio uskoo, että kaikissa jäsenvaltioissa voitaisiin soveltaa yhdenmukaisia ja yhteisön oikeuden mukaisia sääntöjä vainajien kuljettamisessa maasta toiseen, jos se ei tapahdu yhteisössä toteutettavien toimien myötä?
What we want to know here is how the Commission can be so dogmatic and, above all, how, other than through action taken at Community level, the Commission imagines that the application of uniform rules governing the transport of corpses – rules which are in conformity with Community law - may be ensured in all the Member States.
Komissio viittaa vastauksessaan lisäksi Euroopan neuvoston yleissopimukseen ruumiiden kuljettamisesta antaen siten ymmärtää, ettei ole tarpeen ryhtyä sääntelemään sellaista asiaa, jota säännellään jo kansainvälisellä yleissopimuksella.
In its answer, the Commission specifically refers to the Council of Europe Agreement on the Transfer of Corpses, thereby implying that there is no reason to regulate an issue which is already covered by an international agreement.
On syytä muistuttaa jälleen kerran, että kaikki jäsenvaltiot eivät ole ratifioineet kyseistä yleissopimusta ja että sen yhteensopivuus yhteisön oikeuden kanssa on lisäksi kyseenalainen.
However, as we have already seen, that Agreement has not yet been ratified by all the Member States, and, furthermore, its compatibility with Community law seems doubtful.
Ei pidä unohtaa, että saman oikeuskäytännön mukaan on niin, että vaikka vapaata liikkuvuutta rajoittavina on pidettävä säännöksiä, jotka siitä huolimatta, että niitä sovelletaan tekemättä eroa kansalaisuuden perusteella, estävät jäsenvaltion kansalaisia lähtemästä tai saavat heidät luopumaan ajatuksesta lähteä kotimaastaan käyttääkseen oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, minkä vuoksi ne muodostavat vapaan liikkuvuuden esteen C-190/98 , 27.1.2000 annettu tuomio, Graf (Rec.
However, that statement fails to take into account the fact that, pursuant to that same case-law, ‘Provisions which, even if they are applicable without distinction, preclude or deter a national of a Member State from leaving his country of origin in order to exercise his right to freedom of movement therefore constitute an obstacle to that freedom’ Case C-190/98 : judgment of 27 January 2000, Graf v Filzmoser Maschinenbau, ground 23. .
Vainajien kotiinkuljetuksen tapauksessa, vaikka siinä ei olekaan varsinaisesti kyse työntekijöistä, voitaisiin varsin hyvin noudattaa samaa logiikkaa.
In the instance under consideration, even if we cannot speak properly of ‘workers’, it is hard to see why the same thinking should not apply here.
On sanomattakin selvää, että vainajien kuljettamista maasta toiseen koskevia kansallisen oikeuden säännöksiä sovelletaan lähinnä muihin kuin kyseisen maan kansalaisiin.
Obviously, national legislation governing the cross-border transport of corpses applies primarily to non-nationals.
Niiden voidaan siis katsoa olevan tavallaan epäsuorasti syrjiviä.
That clearly involves a form of indirect discrimination.
Liikkumis- ja oleskeluvapaus kuuluu Euroopan unionin perusoikeuksiin.
Freedom of movement and residence is a fundamental right in the European Union.
Kyseinen oikeus liittyy laajempaan yhteyteen eli sisämarkkinoihin, joilla ei tunneta rajoja ja joilla liikkumis- ja oleskeluvapautta ei voida rajoittaa.
That right forms part of a much broader canvas, that of the internal market, where no frontiers may exist and where that freedom may not be restricted.