natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lisäksi voittoa tavoittelevat yritykset pyrkivät muutenkin vähentämään resurssien käyttöä.
Moreover, companies bent on maximising profits exempt themselves from efforts to reduce the resources they use.
Tässä yhteydessä vaikuttavat lupaavilta yhdennetty tuotepolitiikka, IPPC-direktiivi, tukitoimet kuten EMAS-järjestelmä, paikalliset ja alakohtaiset vapaaehtoiset jätteiden syntymisen ehkäisemistä koskevat mallit sekä neuvonta ja tiedotuskampanjat erityisesti pk-yrityksille.
The approach using integrated product policy, the IPPC Directive, support measures such as EMAS, voluntary waste prevention programmes at local or sectoral level, together with advice and information campaigns, in particular for small businesses, could hold out a more promising prospect of success.
On syytä huomata, että jätteiden määrän vähentäminen tuotantovaiheessa (jos sitä voidaan lainkaan mitata määrällisesti) on tärkeää ja vaatii poliittisia toimia mutta sen mahdollisuudet ovat vähäiset verrattuna resurssien käytön mahdollisuuksiin palauttamalla resurssit materiaalien kiertokulkuun.
It should be noted that, although the potential for quantitative waste prevention in the production phase (if it can be quantified at all) is of importance and calls for policy measures, it is relatively small in comparison with the potential offered by the use of resources through recycling.
Esimerkiksi eräs eurooppalainen pakkausten valmistaja vähensi materiaalin kulutusta kymmenellä prosentilla vuodesta 1981 vuoteen 2001 käyttämällä tärkeimmässä pakkaussegmentissään elinkaarianalyysejä, ympäristösuunnittelua ja CEN-standardia, mikä on valtava ponnistus ja suoritus, mutta osoittaa samalla vahvasti yksinkertaistaen, että viitevuoteen verrattuna 90 prosenttia mahdollisuuksista oli hävitettäväksi joutuvan jätteen syntymisen estämisessä.
For example, a European packaging manufacturer was able to reduce by 10% his consumption of materials by using lifecycle analyses, environment design and CEN standards in his most important packaging segment between the years 1981 to 2001 - a huge effort and achievement which also shows, however, that in comparison with the reference year - to express it in very simplified terms - 90% of the potential lay in the prevention of waste for disposal.
Vuonna 2002 yrityksen kierrätyskiintiö oli 27 prosenttia ja kokonaishyödyntämisaste 56 prosenttia.
In 2002, the company's recycling rate was 27% and the overall recovery rate 56%.
Kattavassa lähestymistavassa on siis otettava huomioon, että jätteen kvalitatiivinen vähentäminen ja toisaalta hävitettäväksi joutuvan jätteen vähentäminen (uudelleenkäytön ja kierrätyksen avulla ja käyttämällä jätettä energianlähteenä) tarjoavat keskipitkällä aikavälillä suurimmat mahdollisuudet jätteen syntymisen ehkäisemistä koskevalle politiikalle.
Taking an integrated approach, therefore, it can be seen that qualitative prevention, on the one hand, and the prevention of waste for disposal (by means of re-use, recycling and energy recovery) on the other , offer the greatest potential for a waste prevention policy in the medium term.
Komission äskettäin esittämät kaivosjätettä ja paristodirektiivin muuttamista koskevat ehdotukset sekä vuodeksi 2004 suunnitellut ehdotukset biohajoavasta jätteestä ja lietedirektiivin muuttamisesta auttavat huomattavasti jätevirtojen hoidossa.
The proposals recently submitted by the Commission on waste from mining and the amendment of the battery directive, together with the proposals planned for 2004 on biodegradable waste and amendment of the sewage sludge directive, will make an important contribution to waste stream management.
On kuitenkin tarpeen laatia lisää hyödyntämistä koskevia säännöksiä ja normeja tällaisia jätevirtoja varten, joilla on määränsä tai vaarallisuutensa vuoksi huomattavia vaikutuksia ympäristöön ja jotka eivät kielteisen tai vähäisen arvonsa vuoksi lainkaan tai juurikaan kannusta markkinoita hyödyntämiseen, kuten rakennus- ja purkujätteelle (noin 22 prosenttia jätteen määrästä) sekä tehdas- ja teollisuusjätteelle (noin 26 prosenttia jätteen määrästä ja 75 prosenttia vaarallisen jätteen määrästä).
However, there is a need for further recovery targets and standards for waste streams which have a considerable environmental impact owing to their quantity or hazardousness and which, because of their negative or low value offer no or scarcely any market incentives for recovery, with particular reference to construction and demolition waste (some 22% of total waste) and commercial and industrial waste (some 26% of the total amount of waste and 75% of total hazardous waste).
Esimerkiksi rakennus- ja purkujätettä arvioidaan syntyvän EU:n 15 jäsenvaltiossa vuosittain 180 miljoonaa tonnia, josta vain 28 prosenttia hyödynnetään tai uusiokäytetään (enimmäkseen betonia, tiiliä ja lattia- ja seinälaattoja).
For example, in the 15 Member State EU, it is estimated that the annual quantity of construction and demolition waste is 180 million tonnes, only 28% of which is recovered or re-used (mainly concrete, bricks and tiles).
Mahdollisuudet palauttaa suurempia määriä materiaalien kiertokulkuun ovat ilmeiset.
The potential of recycling larger quantities is obvious.
Hävitettäväksi tarkoitetun jätteen vähentämisen ohella yhteisön tärkeimpiin tehtäviin on kuuluttava yhtenäistettyjen normien laatiminen hyödyntämis- ja esikäsittelylaitoksille, jotta voidaan turvata korkeatasoinen hyödyntäminen, lähentää ympäristönsuojelun tasoa jäsenvaltioissa ja välttää ekologista polkumyyntiä ja kilpailun vääristymiä.
One of the Community's most urgent tasks, in addition to reducing the amount of waste for disposal, must be to establish harmonised standards for recovery and pre-treatment facilities in order to ensure high-level recovery, to bring differing levels of environmental protection in the Member States into line with each other and to prevent eco-dumping and distortion of competition.
Komission olisi näin ollen laadittava mahdollisimman pian vastaavat lainsäädäntöehdotukset.
The Commission should, therefore, draw up appropriate legislative proposals as quickly as possible.
Jotta uusioraaka-aineet voidaan myös käytännössä palauttaa tuotantoon, on ryhdyttävä vastaaviin markkinataloudellisiin toimiin niiden kilpailukyvyn varmistamiseksi uusiin raaka-aineisiin nähden.
In order to channel secondary raw materials genuinely back into production, appropriate market economy measures must be taken to ensure that they are competitive in relation to primary raw materials.
Tässä yhteydessä on syytä mainita, että jätteiden käyttö energianlähteenä voi auttaa merkittävästi luonnonvarojen kestävää käyttöä.
It should be mentioned in this context that energy recovery from waste can make a significant contribution to sustainable resource utilisation.
Jätteenpolttolaitosten luokittelussa on otettava huomioon, että ne toimivat saastenieluina ja niissä voidaan saavuttaa erittäin alhaiset päästöarvot monimutkaisten pakokaasunpuhdistusjärjestelmien avulla.
In classifying waste incineration plants, account must be taken of the fact that they operate as pollutant sinks and can achieve very low emission values through their use of expensive flue-gas cleansing systems.
Säädösten mukaisten jätteidenkäsittelytehtävien lisäksi ne voivat auttaa huomattavasti myös ilmastonsuojelussa, koska niissä tuotetaan jätteen avulla energiaa, jota käytetään sekä laitoksen omiin tarpeisiin että toimitettavaksi kolmansille osapuolille ja joka siten korvaa fossiiliset polttoaineet.
Apart from providing normal waste treatment, they can also make a significant contribution to climate protection in that they recover energy from waste which they use for the plant itself and to supply to third parties and thus substitute for fossil fuels.
Jos lähtökohtana pidetään sitä, että Euroopassa käsitellään vuosittain noin 50 miljoonaa tonnia jätettä jätteenpolttolaitoksissa, sillä voidaan korvata 8 miljardia kuutiometriä maakaasua tai 7,5 miljardia litraa maaöljyä.
If it is assumed that some 50 million tonnes of waste is treated in waste incineration plants in Europe annually, this represents a substitution of 8 billion cubic metres of natural gas or 7.5 billion litres of oil.
Määrällä voidaan toimittaa vuoden ajan sähköä noin 16 miljoonalle taloudelle ja lämmitysenergiaa noin 4,7 miljoonalle taloudelle.
This means that some 16 million households can be supplied with electricity and 4.7 million households with heat throughout the year, which is the equivalent, for example, of the entire population of the Netherlands.
Arvioiden mukaan korvaamalla tällä tavoin maakaasun käyttöä säästetään 21,5 tonnia hiilidioksidipäästöjä ja korvaamalla maaöljyn käyttöä säästetään 15,2 miljoonaa tonnia hiilidioksidipäästöjä.
It is estimated that by substituting for natural gas and oil, some 15.2 million tonnes and 21.5 million tonnes respectively of CO 2 emissions are prevented.
Näin ollen jätteet, joiden kierrätys ei nykyisin ole järkevää, olisi mahdollisuuksien mukaan ohjattava näihin laitoksiin.
Waste which it is not rational to recycle from the current point of view should, therefore, be consigned to these plants as much as possible.
Kaupattavat luvat ja materiaalikohtaiset kiintiöt saattavat tulevaisuudessa muiden välineiden ohessa auttaa kestävää jätehuoltoa.
Tradeable certificates and material-based quotas may in future contribute towards sustainable waste management as part of a mix of instruments.
Tähän mennessä käydyistä keskusteluista on kuitenkin käynyt ilmi, että useita kysymyksiä on vielä avoinna.
Discussions so far have revealed that there are still too many questions open.
Näitä välineitä olisikin tutkittava tarkemmin ja tarvittaessa testattava kokeiluhankkeissa ennen niiden soveltamista käytännössä jätehuoltoon.
These instruments should, therefore, be explored in greater depth and, where appropriate, tested in pilot projects before they are applied in practice to waste management.
Tässä yhteydessä on arvioitava myös päästökaupasta ja lupien myymisestä pakkausten alalla Isossa-Britanniassa saadut kokemukset.
In this context, the results of emission trading and certificate trading in the packaging sector in the UK should be assessed.
Lähes kaikki talouden toimijat ja lisäksi monet kansalliset viranomaiset pitävät ongelmana jätealan erilaisia määritelmiä.
Nearly all economic stakeholders, but also numerous national authorities, point to the problems posed by differing definitions in the waste sector.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa käynnistettyjen menettelyjen suuri määrä osoittaa, että asiaan tarvitaan selvyyttä.
The large number of cases before the European Court of Justice confirms that greater clarity is called for.
Hyödyntämisen ja hävittämisen välisen eron määrittelyn tarpeesta ollaan suhteellisen yksimielisiä.
The need to differentiate between recovery and disposal is relatively undisputed in this respect.
Jätteen käsitettä on syytä konkretisoida, kuten kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa vaaditaan, koska siten parannetaan yritysten oikeusvarmuutta ja suunnittelun ja investointien varmuutta ja lopulta ympäristönormeja.
A specific definition of waste, as called for in the Sixth Environment Action Programme, is desirable because it will contribute to greater certainty in terms of the law, planning and investment for companies and, ultimately, to higher environmental standards.
Ei ole esimerkiksi hyväksyttävää, että yritykset, jotka poistavat jätevirrasta kokonaisia vanhoja laitteita tai tiettyjä osia kierrätykseen, ovat vaarassa joutua noudattamaan tiukkoja jätemääräyksiä.
There is no reason to suppose, for example, that firms which take complete old equipment and certain components out of the waste stream in order to re-use them run the risk of having to comply with the stricter rules on waste.
Kun tuotteet on vedetty pois jätevirrasta, niitä ei pitäisi enää pitää jätteenä.
As soon as reusable products are removed from the waste stream, they should no longer be characterised as waste.
Yrityksille olisi annettava samat määräykset kuin muille korjausliikkeille.
For those firms, the same rules should apply as to other repair businesses.
Saman pitäisi koskea uusioraaka-aineita, jotka vastaavat uusien raaka-aineiden vaatimuksia..
The same should apply to secondary raw materials which meet the standards required of primary raw materials.
Lisäksi suuria eroja esiintyy puhuttaessa jätteen määrän vähentämisestä.
There are also major discrepancies in the use of the term ‘quantitative prevention’.
Sillä voidaan tarkoittaa joko yksinomaan jätteen syntymisen ehkäisemistä tuotteiden suunnittelussa, valmistuksessa ja mahdollisesti käyttövaiheessa tai siihen voidaan laskea mukaan hävitettäväksi joutuvan jätteen syntymisen ehkäiseminen, siis uudelleenkäyttö, kierrätys ja mahdollisesti käyttö energianlähteenä.
Whereas some take it to mean only prevention in product design, manufacture and possibly the phase during which products are used, others add to this the prevention of waste for disposal, re-use, recycling and, in certain cases, also energy recovery.
Pakkauksista annetussa direktiivissä määritellään jätteen syntymisen ehkäiseminen (määrällinen ja laadullinen, tuotteen koko elinkaari huomioon ottaen) seuraavasti: "pakkausjätteiden syntymisen ehkäisemisellä` [tarkoitetaan] määrän ja ympäristöhaittojen vähentämistä seuraavien osalta: pakkausten ja pakkausjätteiden sisältämät aineet ja ainekset pakkaukset ja pakkausjätteet tuotantoprosessin, kaupan pitämisen, jakelun, käytön ja hävittämisen eri vaiheissa, erityisesti kehittämällä saastuttamattomia tuotteita ja menetelmiä".
The Packaging Directive defines ‘prevention’ (quantitative and qualitative, rightly taking into account the entire life cycle) as follows: ‘‘prevention’ shall mean the reduction of the quantity and of the harmfulness for the environment of materials and substances contained in packaging and packaging waste, packaging and packaging waste at production process level and at the marketing, distribution, utilisation and elimination stages, in particular by developing ‘clean’ products and technology.’
Kaiken kaikkiaan selventäminen vaikuttaa kuitenkin tarpeelliselta.
Nevertheless, there would seem to be a need for general clarification .
Kansalaisten, yrittäjien, kauppiaiden ja muiden ympäristötietoisuutta voidaan parhaiten lisätä tiedotuskampanjoilla.
Awareness of the environment among the public, companies, traders etc. can best be enhanced by way of information campaigns.
Niiden pitäisi olla myös strategian painopiste.
This should also be one of the main objectives of the strategy.
Parhaat mahdollisuudet vaikuttaa pysyvästi kuluttajien käyttäytymiseen tiedon avulla ovat kasvatuksessa.
The greatest potential for influencing consumer behaviour permanently by means of information lies in education.
Sen vuoksi tiedotuskampanjoissa ja -hankkeissa olisi keskityttävä yhä enemmän kouluihin.
Information campaigns and projects should, therefore, concentrate more on schools.
Onnistuneet mallit vaikuttavat varmasti myös myöhemmin yhteiskunnallisessa ja työelämässä.
Successful ideas will undoubtedly have an impact on later social and professional life.
8.maaliskuuta 2004 TEOLLISUUS-, ULKOMAANKAUPPA-, TUTKIMUS- JA ENERGIAVALIOKUNNAN LAUSUNTO
8 March 2004 OPINION OF THE COMMITTEE ON INDUSTRY, EXTERNAL TRADE, RESEARCH AND ENERGY
komission tiedonannosta
on the communication from the Commission
Kohti jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen teemakohtaista strategiaa
'Towards a thematic strategy on the prevention and recycling of waste'
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta nimitti kokouksessaan 9. marraskuuta 2003 valmistelijaksi Werner Langenin.
The Committee on Industry, External Trade, Research and Energy appointed Werner Langen draftsman at its meeting of 9 November 2003.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta kokouksissaan 26. tammikuuta, 24. helmikuuta ja 8. maaliskuuta 2004.
It considered the draft opinion at its meetings of 26 January 2004, 24 February 2004 and 8 March 2004.
Viimeksi mainitussa kokouksessa se hyväksyi jäljempänä esitetyt tarkistukset äänin 15 puolesta ja 14 vastaan.
At the last meeting it adopted the following suggestions by 15 votes to 14.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Luis Berenguer Fuster (puheenjohtaja), Peter Michael Mombaur (varapuheenjohtaja), Claude Turmes (varapuheenjohtaja), Werner Langen (valmistelija), Sir Robert Atkins, Danielle Auroi, Guido Bodrato, Giles Bryan Chichester, Marie-Françoise Duthu, Francesco Fiori (Dominique Vlaston puolesta), Norbert Glante, Michel Hansenne, Roger Helmer (Paul Rübigin puolesta), Bashir Khanbhai, Bernd Lange (Erika Mannin puolesta), Eryl Margaret McNally, Hans-Peter Martin (Daniela Raschhoferin puolesta), Ana Miranda de Lage, Bill Newton Dunn, Angelika Niebler, Reino Paasilinna, John Purvis, Bernhard Rapkay (Mechtild Rothen puolesta), Imelda Mary Read, Christian Foldberg Rovsing, Esko Olavi Seppänen, W.G. van Velzen, Alejo Vidal-Quadras Roca ja Myrsini Zorba.
The following were present for the vote: Luis Berenguer Fuster, chairman, Peter Michael Mombaur, vice-chairman, Claude Turmes, vice-chairman, Werner Langen (draftsman), Sir Robert Atkins, Danielle Auroi, Guido Bodrato, Giles Bryan Chichester, Marie-Françoise Duthu, Francesco Fiori (for Dominique Vlasto), Norbert Glante, Michel Hansenne, Roger Helmer(for Paul Rübig), Bashir Khanbhai, Bernd Lange (for Erika Mann), Eryl Margaret McNally, Hans-Peter Martin (for Daniela Raschhofer), Ana Miranda de Lage, Bill Newton Dunn, Angelika Niebler, Reino Paasilinna, John Purvis, Bernhard Rapkay (for Mechtild Rothe), Imelda Mary Read, Christian Foldberg Rovsing, Esko Olavi Seppänen, W.G. van Velzen, Alejo Vidal-Quadras Roca, Myrsini Zorba.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta pyytää asiasta vastaavaa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa sisällyttämään seuraavat ehdotukset päätöslauselmaesitykseen, jonka se myöhemmin hyväksyy:
The Committee on Industry, External Trade, Research and Energy calls on the Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
A. ottaa huomioon, että tuotantoprosessien muuttaminen voi johtaa siihen, että syntyy vähemmän jätteitä tai vähemmän vaarallisia jätteitä,
A. whereas an adjustment in production processes can result in less waste or less hazardous waste,
B. ottaa huomioon, että uudelleenkäyttö tai kierrätys ei aina ole ympäristöystävällisempää kuin loppusijoitus,
B. whereas re-use or recycling are not always more environmentally friendly than disposal,
C. ottaa huomioon, että mahdollisuudet välttää jätteiden syntyminen ja vähentää jätteiden vaarallisuutta ovat usein suuremmat tuotannossa kuin käytössä ja siksi oikeudellisen sääntelyn olisi koskettava sitä vaihetta,
C. whereas there are often more possibilities for avoiding waste and reducing its hazardousness at the production stage of a product than during its use; whereas, consequently, legal provisions should target the former,
D. ottaa huomioon, että viimeisen teknisen kehityksen mukaisesti ylläpidetyt kaatopaikat auttavat merkittävällä tavalla ympäristönsuojelussa,
D. whereas state-of-the art waste land-fill sites make an important contribution to environmental protection,
1. kehottaa komissiota arvioimaan jo toteutettua kuulemisprosessia jätteen käsitteen määritelmästä ja asettamaan sen julkisesti saataville sekä tekemään ehdotuksen määritelmän uudesta sanamuodosta;
Calls on the Commission to evaluate the consultation procedure as regards the definition of the concept of waste already carried out, to make it accessible to the public and to put forward a proposal regarding a re-cast definition;
5. kehottaa komissiota tutkimaan nykyisten kaatopaikkoja koskevien normien noudattamista ja käynnistämään tarvittaessa rikkomismenettelyn;
Calls on the Commission to verify compliance with existing standards for landfill sites and, where appropriate, to initiate Treaty infringement proceedings;
18. maaliskuuta 2004 LOPULLINEN A5-0177/2004 ***I
18 March 2004 FINAL A5-0177/2004 ***I
ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kaivannaisteollisuuden jätehuollosta
on the proposal for a European Parliament and Council directive on the management of waste from the extractive industries
Komissio välitti 2. kesäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan ja 175 artiklan 1 kohdan mukaisesti ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kaivannaisteollisuuden jätehuollosta (KOM(2003) 319 – 2003/0107(COD)).
By letter of 2 June 2003 the Commission submitted to Parliament, pursuant to Articles 251(2) and 175 (1) of the EC Treaty, the proposal for a European Parliament and Council directive on the management of waste from the extractive industries ( COM(2003) 319 – 2003/0107(COD)).
Parlamentin puhemies ilmoitti istunnossa 19. kesäkuuta 2003 lähettäneensä kyseisen ehdotuksen asiasta vastaavaan ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaan sekä lausuntoa varten teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokuntaan (C5‑0256/2003).
At the sitting of 19 June 2003 the President of Parliament announced that he had referred the proposal to the Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy as the committee responsible and the Committee on Industry, External Trade, Research and Energy for its opinion (C5‑0256/2003).
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta nimitti kokouksessaan 16. kesäkuuta 2003 esittelijäksi Jonas Sjöstedtin.
The Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy appointed Jonas Sjöstedt rapporteur at its meeting of 16 June 2003.
Valiokunta käsitteli komission ehdotusta ja mietintöluonnosta kokouksissaan 1. joulukuuta 2003, 21. tammikuuta 2004, 26. tammikuuta 2004 ja 16. maaliskuuta 2004.
The committee considered the Commission proposal and draft report at its meetings of 1 December 2003, 21 January 2004, 26 January 2004 and 16 March 2004.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi luonnoksen lainsäädäntöpäätöslauselmaksi äänin 26 puolesta, 5 vastaan ja 9 tyhjää.
At the last meeting it adopted the draft legislative resolution by 26 votes to 5, with 9 abstentions.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Caroline F. Jackson (puheenjohtaja), Guido Sacconi (varapuheenjohtaja), Jonas Sjöstedt (esittelijä), María del Pilar Ayuso González, María Luisa Bergaz Conesa, Hans Blokland, John Bowis, Hiltrud Breyer, Martin Callanan, Dorette Corbey, Chris Davies, Jillian Evans (Alexander de Roon puolesta), Marialiese Flemming, Karl-Heinz Florenz, Robert Goodwill, Cristina Gutiérrez Cortines, Jutta D. Haug (Béatrice Patrien puolesta), Marie Anne Isler Béguin, Christa Klaß, Eija-Riitta Anneli Korhola, Bernd Lange, Paul A.A.J.G. Lannoye (Patricia McKennan puolesta), Peter Liese, Torben Lund, Minerva Melpomeni Malliori, Rosemarie Müller, Antonio Mussa (Nicole Thomas-Mauron puolesta), Riitta Myller, Ria G.H.C. Oomen-Ruijten, Marit Paulsen, Jacqueline Rousseaux, Dagmar Roth-Behrendt, Yvonne Sandberg-Fries, Karin Scheele, Horst Schnellhardt, Inger Schörling, María Sornosa Martínez, Catherine Stihler, Antonios Trakatellis ja Peder Wachtmeister.
The following were present for the vote: Caroline F. Jackson (chairman), Guido Sacconi (vice-chairman), Jonas Sjöstedt (rapporteur), María del Pilar Ayuso González, María Luisa Bergaz Conesa, Hans Blokland, John Bowis, Hiltrud Breyer, Martin Callanan, Dorette Corbey, Chris Davies, Jillian Evans (for Alexander de Roo), Marialiese Flemming, Karl-Heinz Florenz, Robert Goodwill, Cristina Gutiérrez Cortines, Jutta D. Haug (for Béatrice Patrie), Marie Anne Isler Béguin, Christa Klaß, Eija-Riitta Anneli Korhola, Bernd Lange, Paul A.A.J.G. Lannoye (for Patricia McKenna), Peter Liese, Torben Lund, Minerva Melpomeni Malliori, Rosemarie Müller, Antonio Mussa (Nicole Thomas-Mauro), Riitta Myller, Ria G.H.C. Oomen-Ruijten, Marit Paulsen, Jacqueline Rousseaux, Dagmar Roth-Behrendt, Yvonne Sandberg-Fries, Karin Scheele, Horst Schnellhardt, Inger Schörling, María Sornosa Martínez, Catherine Stihler, Antonios Trakatellis, Peder Wachtmeister