natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– mahdollisuus nostaa kanne perustuslakituomioistuimessa pelkästään toissijaisuuden/suhteellisuuden perusteella kuukauden kuluessa säännöksen lopullisesta hyväksymisestä, ja tuomioistuimen olisi tehtävä ratkaisu kuukauden määräajassa,
- the possibility of bringing an action in the Constitutional Court, solely on the grounds of subsidiarity/proportionality, in the month following final adoption of a legislative act, the Court having to give a decision within one month.
– kanteen voisi nostaa määrävähemmistö neuvostossa, parlamentissa ja komissiossa,
- an action of this kind would be an option available to a qualified minority in the Council or Parliament and the Commission.
– tässä menettelyssä ainoa mahdollinen kanneperuste olisi toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen noudattamatta jättämistä koskeva toimivaltakiista,
- the sole grounds admissible would be a conflict of powers relating to non-compliance with the principles of subsidiarity and proportionality.
Johtopäätöksenä todettakoon, että toimivallan jaon ajantasaistaminen johtaa väistämättä yhteen perusongelmaan, joka ei koske pelkästään unionin roolia vaan myös sen luonnetta ja sen suhteita jäsenvaltioihin.
Bringing the division of powers up to date inevitably means tackling the fundamental issues not only of the Union's role but also of its very nature - and of its relations with its Member States.
Olemmeko valmiita siirtymään diplomaattien omaan käyttöönsä laatimista yksityiskohtaisista, hienovaraisista ja suppealle piirille tarkoitetuista toimintasäännöistä todelliseen perustuslain luonteiseen roolijakoon, joka olisi kansalaisten ja heidän edustajiensa ymmärrettävissä ja hyväksyttävissä?
Are we ready to move from the detailed, subtle, esoteric code of conduct drawn up by diplomats for their own use to a real constitutional-style sharing of roles, which is understandable and acceptable to citizens and their representatives?
Jos emme ole, säästäkäämme itseltämme Nizzan sopimuksen jatko-osan laatimisen vaiva.
If this is not the case, we should spare ourselves the trouble of drafting a sub-Treaty of Nice.
Mutta jos olemme valmiita, on aukenemassa aivan uusi luku yhteisön historiassa.
But if the answer is yes, it will open up a very new chapter in the history of the Community.
Se edellyttää huomattavan erilaista oikeudellista ja poliittista rakennetta.
It will require a noticeably different legal and political architecture.
Se on hinta, jonka maksamme Euroopan poliittisen unionin laajentumisesta.
This is the price to be paid for achieving the political Union of an enlarged Europe.
Työjärjestyksen 161 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Pursuant to Rule 161(3) of the Rules of Procedure
Jens-Peter Bonde, Daniel J. Hannan, Georges Berthu, José Ribeiro e Castro
Jens-Peter Bonde, Daniel J. Hannan, Georges Berthu and José Ribeiro e Castro,
Pohdittaessa toimivallan jakoa EU:n ja jäsenvaltioiden välillä tavoitteena pitäisi olla toimivallan palauttaminen EU:lta jäsenvaltioille.
In considering the division of powers between the EU and Member States, the objective should be to return powers from the former to the latter.
Kansanäänestykset ja julkinen keskustelu osoittavat, että EU:n toimivallan lisääminen jäsenvaltioiden kustannuksella vieraannuttaa kansan poliittisesta prosessista.
Referenda results and public debate show that increased power to the EU at the expense of Member States causes increased public alienation from the political process.
Vain jos ryhdymme palauttamaan toimivaltaa Euroopan kansojen tuntemille instituutioille, saamme aikaan terveen yleisen kiinnostuksen palautumisen poliittista prosessia kohtaan.
Only by reversing the trend to return powers to national institutions with which the peoples of Europe identify, is a re-emergence of healthy public interests in the political process possible.
Tämä voidaan saavuttaa siten, että yhteisön säännöstöön sisällytetään ainoastaan rajat ylittäviä asioita ja muu toimivalta palautetaan jäsenvaltioille.
This can be achieved by slimming down the acquis to cover only issues of cross-border concern, with all other powers being returned to Member States.
Keskeisen tärkeä asia toimivallan epätasapainoa käsiteltäessä on sen jaon valvonta.
Of fundamental importance in addressing the imbalance of powers is the matter of control over their distribution.
Tämä kuuluisi kansallisille demokratioille.
This should be exercised by national democracies.
Etenkin kansallisilla parlamenteilla pitäisi olla veto-oikeus toissijaisuuskysymyksissä.
Notably, national parliaments should have a veto right over questions of subsidiarity.
308 artikla pitäisi poistaa.
Article 308 should be deleted.
EU:n perustuslaki, joka veisi toimivaltaa demokratioilta, vieraannuttaisi yhä enemmän.
An EU Constitution, taking powers away from national democracies, would cause increased alienation.
Perustuslakialoite osoittaa, että EU:n toimielimet eivät halua tunnustaa, että EU:n kansat haluavat vähemmän EU-valvontaa, eivätkä enemmän.
The constitutional agenda shows that the EU institutions are unwilling to address the fact that the peoples of Europe want less not more EU control over their lives.
28.tammikuuta 2002 ULKOASIOIDEN, IHMISOIKEUKSIEN SEKÄ YHTEISEN TURVALLISUUDEN JA PUOLUSTUSPOLITIIKAN VALIOKUNNAN LAUSUNTO
28 January 2002 OPINION OF THE COMMITTEE ON FOREIGN AFFAIRS, HUMAN RIGHTS, COMMON SECURITY AND DEFENCE POLICY
Toimivallan jako Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden kesken
on the distribution of competences between the European Union and the Member States
Valmistelija: William Francis Newton Dunn
Draftsman: William Francis Newton Dunn
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta nimitti kokouksessaan 20. maaliskuuta 2001 valmistelijaksi William Francis Newton Dunnin.
The Committee on Foreign Affairs, Human Rights, Common Security and Defence Policy appointed William Francis Newton Dunn draftsman at its meeting of 20 March 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta kokouksissaan 3. joulukuuta 2001 ja 23. tammikuuta 2002.
It considered the draft opinion at its meetings of 3 December 2001 and 23 January 2002.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi seuraavat johtopäätökset äänin 46 puolesta, 6 vastaan ja 1 tyhjä.
At the latter it adopted the following conclusions by 46 votes to 6, with 1 abstention.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Elmar Brok (puheenjohtaja), Baroness Nicholson of Winterbourne (varapuheenjohtaja), Geoffrey Van Orden (varapuheenjohtaja), Christos Zacharakis (varapuheenjohtaja), Ole Andreasen, Alexandros Baltas, Bastiaan Belder, André Brie, Michael Cashman (Rosa M. Díez Gonzálezin puolesta), Paul Coûteaux, John Walls Cushnahan, Véronique De Keyser, Pere Esteve, Giovanni Claudio Fava (Glyn Fordin puolesta), Per Gahrton, Jas Gawronski, Alfred Gomolka, Vasco Graça Moura (Gunilla Carlssonin puolesta), Marie Anne Isler Béguin (Reinhold Messnerin puolesta), Joost Lagendijk, Catherine Lalumière, Alain Lamassoure, Armin Laschet, Jules Maaten (Bob van den Bosin puolesta), Hanja Maij-Weggen (Michael Gahlerin puolesta), Cecilia Malmström, Emilio Menéndez del Valle, Philippe Morillon, Pasqualina Napoletano, Raimon Obiols i Germà, Arie M. Oostlander, Reino Paasilinna (Klaus Hänschin puolesta), Doris Pack (Gerardo Galeote Quecedon puolesta), Jacques F. Poos, Luís Queiró, Mechtild Rothe (Magdalene Hoffin puolesta), Jannis Sakellariou, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacques Santer, Amalia Sartori, Ursula Schleicher (Franco Marinin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Jürgen Schröder, Elisabeth Schroedter, Ioannis Souladakis, Ursula Stenzel, David Sumberg, Ilkka Suominen, Charles Tannock, Johan Van Hecke, Demetrio Volcic, Karl von Wogau, Jan Marinus Wiersma ja Matti Wuori.
The following were present for the vote: Elmar Brok, chairman; Baroness Nicholson of Winterbourne, Geoffrey Van Orden and Christos Zacharakis, vice-chairmen; , Ole Andreasen, Alexandros Baltas, Bastiaan Belder, André Brie, Michael Cashman (for Rosa M. Díez González), Paul Coûteaux, John Walls Cushnahan, Véronique De Keyser, Pere Esteve, Giovanni Claudio Fava (for Glyn Ford), Per Gahrton, Jas Gawronski, Alfred Gomolka, Vasco Graça Moura (for Gunilla Carlsson), Marie Anne Isler Béguin (for Reinhold Messner), Joost Lagendijk, Catherine Lalumière, Alain Lamassoure, Armin Laschet, Jules Maaten (for Bob van den Bos), Hanja Maij-Weggen (for Michael Gahler), Cecilia Malmström, Emilio Menéndez del Valle, Philippe Morillon, Pasqualina Napoletano, Raimon Obiols i Germà, Arie M. Oostlander, Reino Paasilinna (for Klaus Hänsch), Doris Pack (for Gerardo Galeote Quecedo), Jacques F. Poos, Luís Queiró, Mechtild Rothe (for Magdalene Hoff), Jannis Sakellariou, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacques Santer, Amalia Sartori, Ursula Schleicher (for Franco Marini, pursuant to Rule 153(2)), Jürgen Schröder, Elisabeth Schroedter, Ioannis Souladakis, Ursula Stenzel, David Sumberg, Ilkka Suominen, Charles Tannock, Johan Van Hecke, Demetrio Volcic, Karl von Wogau, Jan Marinus Wiersma and Matti Wuori.
Vuoden 1996 HVK:ssa suuri osa jäsenvaltioista (poikkeuksena Saksa) vastusti selkeästi ehdotusta, jossa Euroopan yhteisön perustamissopimukseen sisällytettäisiin kiinteä luettelo unionin ja jäsenvaltioiden toimivaltuuksista.
During the 1996 IGC, there was clear opposition among the Member States, with the exception of Germany, to the proposal to include in the Treaty a fixed list of competences of the Union and of Member States.
Myös Euroopan parlamentti vastusti tällaista mahdollisuutta.
The European Parliament was also against such a possibility.
Sen sijaan 235 artiklan säilyttämisestä perustamissopimuksessa päästiin yhteisymmärrykseen, sillä Ruotsi oli ainoa jäsenvaltio, jolla ei ollut selkeää kantaa asiaan.
Instead, the consensus was to retain Article 235 within the EC Treaty, with only Sweden not having a clear position on this subject.
Birminghamissa 16. lokakuuta 1992 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien ja Edinburghissa 11.–12. joulukuuta 1992 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston hyväksymän toissijaisuusperiaatteen yleisen soveltamislinjan perusteella EY:n perustamissopimukseen lisättiin Amsterdamissa kuitenkin pöytäkirja toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen soveltamisesta.
Nevertheless, on the basis of the conclusions of the European Council at Birmingham on 16 October 1992 and the overall approach to the application of the principle of subsidiarity adopted by the European Council at Edinburgh on 11-12 December 1992, a protocol on the application of the principles of subsidiarity and proportionality was added to the EC Treaty in Amsterdam.
Nizzan Eurooppa-neuvosto hyväksyi joulukuussa 2000 Saksan osavaltioiden ja muiden lainsäädäntövaltaa käyttävien alueiden poliittiset vaatimukset.
In December 2000, the European Council at Nice accepted the political demands made by the German Länder and other regions with legislative powers.
Sen tuloksena unionin tulevaisuutta koskevassa julistuksessa vaadittiin syvempää ja laajempaa keskustelua Euroopan unionin tulevaisuudesta, mukaan lukien kysymys unionin ja jäsenvaltioiden välisen toimivallan täsmällisemmästä jakamisesta ja sen valvonnasta toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
As a result, a Declaration on the Future of the Union called for a deeper and wider debate about the future of the European Union including, inter alia, the question of how to establish and monitor a more precise delimitation of powers between the European Union and its Member States, reflecting the principle of subsidiarity.
Nykyinen vallanjako YUTP:n alalla
The current division of powers in the field of the CFSP
Nykyisissä perustamissopimuksissa jaetaan toimivaltaa unionin ulkoisten toimien eri näkökohtien suhteen (kauppapolitiikka, kehityspolitiikka – myös EKR –, humanitaarinen apu ja YUTP – myös ihmisoikeuspolitiikka ja YTPP).
The existing treaties contain a division of powers for various aspects of the external actions of the Union - such as commercial policy, development policy, including the EDF, humanitarian aid, the CFSP, including human rights policy and the CESDP.
Voimme tietyssä määrin sanoa, että myös perustamissopimuksissa toimivaltaa on YUTP:n välineiden suhteen jaettu, vaikkakin tyystin epätyydyttävällä tavalla (YUTP:n periaatteiden ja yleisten suuntaviivojen määrittely, yhteiset strategiat, yhteiset toimet, yhteiset kannat).
To a certain extent, even if it is unsatisfactory, one can say that the treaties also contain some division of powers so far as the instruments of the CFSP are concerned: such as defining the principles of and general guidelines for the CFSP, common strategies, joint actions, and joint positions.
Toisen pilarin pääasiallisena ongelmana on yhtäältä se, että unionin toimivaltuudet eivät riitä määrätietoiseen Euroopan tason toimintaan, ja toisaalta se, että yleisimmin nämä toimivaltuudet ovat luonteeltaan hallitusten välisiä.
However, the main problems in the Second Pillar are that, on the one hand, the Union's powers are not enough to allow decisive European action and, on the other hand, these powers are of an overwhelmingly intergovernmental nature.
YUTP:n alalla ei esiinny juuri lainkaan liittovaltion tasoa.
The federal level is almost entirely lacking in the field of the CFSP.
YUTP:n hallitustenvälisen luonteen vuoksi jäsenvaltiot eivät ole halunneet luetteloida asioita, joiden pitäisi kuulua yksinomaan yhteisen politiikan piiriin.
With the intergovernmental nature of the CFSP, Member States have refused until now to agree a list of which matters would fall entirely within the common policy.
Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa mainitaan ainoastaan turvallisuuspolitiikka koskevat kysymykset.
Only questions of security policy are specified in the EU Treaty.
Tällä hetkellä jäsenvaltiot päättävät keskenään Eurooppa-neuvostossa ja neuvostossa siitä, kuuluuko jokin asia yhteisen politiikan piiriin vai ei.
At present, it is only the Member States who decide among themselves, within the framework of the European Council and the Council, whether a given matter is to be covered by the common policy.
Ehdotus toissijaisuusperiaatteen väljemmästä ja aktiivisemmasta tulkinnasta Euroopan unionin toiminnan tehostamiseksi YUTP:aa koskevissa kysymyksissä
A proposal for a wider and more proactive interpretation of the principle of subsidiarity in order to achieve more efficient and effective European action on CFSP issues
Valmistelijan näkemyksen mukaan toissijaisuusperiaate toimii oikeastaan eräänlaisena suodattimena yhteisön toimivallan ajatusta vastaan ja siten toimivallan mahdollista käyttämistä vastaan.
The draftsman would argue that the principle of subsidiarity acts as a kind of filter against the idea of Community competence and therefore against the possibility of exercising that competence.
Siten voitaisiin väittää, että YUTP:n nykyinen toimintatapa on malliesimerkki toissijaisuusperiaatteen tehottomasta tulkinnasta.
Therefore, one might plausibly maintain that the way in which the CFSP currently operates is a prototype of an inadequate interpretation of the principle of subsidiarity.
Perinteisen tulkinnan mukaan toissijaisuusperiaate tarkoittaa sitä, että unioni ryhtyy toimiin sen nimenomaiseen toimivaltaan kuulumattomilla aloilla ainoastaan ja vain silloin, jos jäsenvaltiot eivät itse kykene saavuttamaan ehdotettujen toimien tavoitteita ja jos ehdotettujen toimien suuruudesta tai vaikutuksista johtuen unioni voi saavuttaa tavoitteet paremmin.
Following its conventional interpretation, the subsidiarity principle means that, in areas which do not fall within the exclusive competence of the Union, it shall only take action if, and in so far as, the objectives of the proposed action cannot be sufficiently achieved by the Member States themselves, and therefore, by reason of the scale or effects of the proposed action, the objectives can be better achieved by the Union.
YUTP:n tapauksessa olisi kuitenkin mahdollista soveltaa aktiivisempaa tulkintaa, jonka mukaan YUTP:n suuruudesta ja vaikutuksista johtuen koko unioni voi tavallisesti saavuttaa YUTP:n päämäärät helpommin kuin mitä pelkällä jäsenvaltioiden yhteistyöllä olisi mahdollista.
However, a more proactive interpretation of this principle is possible in the area of CFSP: which is that the objectives of the CFSP can normally be better achieved, given its scale or effects, by the Union as a whole rather than by simple co-operation among its Member States.
Valmistelija uskoo, että toissijaisuusperiaatetta olisi siis muokattava ja tulkittava tässä toisessa muodossaan, jolloin se voi paremmin toimia EU:n ulkoisten toimien innoittajana.
Therefore, this draftsman believes that the principle of subsidiarity should be adapted and interpreted in this other sense so that it can better inspire the external actions of the EU.
YUTP:n yhteisöllistäminen on paras keino yhteisten päämäärien saavuttamiseen
The Communitarisation of the CFSP is the best way to attain common goals.
Eurooppalaisesta näkökulmasta katsottuna nykyinen hallitusten välisen päätöksenteon tilanne on täysin epätyydyttävä.
From a European perspective, the current situation of inter-governmentalism is totally unsatisfactory.
Toisen pilarin yhteisöllistäminen on oikeastaan ainoa keino ongelman ratkaisemiseen.
It remains a problem which only the Communitarisation of the Second Pillar can resolve.
Jos YUTP:n pilari yhteisöllistettäisiin, uuteen YUTP:aan voitaisiin yhtä lailla soveltaa yhteisön oikeudellista ja institutionaalista ohjelmaa, ja eri toimielimet toimisivat tavanomaisen roolinsa mukaisesti kaikissa unionin ulkoisia toimia koskevissa tapauksissa, sillä EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan mukaisesti nykyisen oikeudellisen ja institutionaalisen järjestelmän puitteissa on noudatettava "siirrettyjen toimivaltuuksien" periaatetta yhteisön sisäisten ja kansainvälisten toimien suhteen.
If the CFSP pillar were to be communitarised, the Community's legal and institutional scheme would become applicable to the new CFSP and the different institutions would play their usual role in every aspect of the external actions of the Union - because, in the Union's current legal and institutional system, and following Article 5 of the EC Treaty, the principle of "conferred powers" must be respected in both the internal and international actions of the Community.
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta pyytää asiasta vastaavaa perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa sisällyttämään seuraavat YUTP:aa koskevat osat päätöslauselmaesitykseen, jonka se myöhemmin hyväksyy:
The Committee on Foreign Affairs, Human Rights, Common Security and Defence Policy calls on the Committee on Constitutional Affairs, as the committee responsible, to incorporate the following conclusions concerning CFSP in its Motion for a Resolution:
4. alalla tarvitaan toissijaisuusperiaatteen väljempää ja aktiivisempaa tulkintaa, koska YUTP:n päämäärät voidaan saavuttaa paremmin koko unionin yhteisellä toiminnalla kuin pelkällä jäsenvaltioiden välisellä yhteistyöllä;
A wider and more proactive interpretation of the principle of subsidiarity is required in this area because the objectives of the CFSP can be better achieved by the Union as a whole rather than by simple co-operation among its Members States;
a) sopimukseen olisi kirjattava, että Euroopan unioni tunnustaa ehdoitta Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan periaatteet ; b) unionin pitäisi olla kansainvälinen oikeushenkilö (kolme yhteisöä ja EU); c) EU:n diplomaattiedustustoja olisi perustettava sellaisiin EU:n ulkopuolisiin valtioihin, joissa on vähemmän kuin neljän jäsenvaltion edustustot, ja tarkoituksena on täysimääräisen diplomaattitoiminnan asteittainen käynnistäminen EU:n tasolla; d) YUTP:n korkean edustajan ja ulkosuhteista vastaavan komissaarin nykyiset vastuualueet olisi siirrettävä yhdelle henkilölle, joka olisi ulkoasioista vastaava komission varapuheenjohtaja ; e) komission varapuheenjohtajan alaisuuteen olisi luotava Euroopan komission organisaatioon kuuluva EU:n diplomaattikunta .
a) The European Union's unconditional recognition of the principles of the United Nations Charter should be written into the Treaty; b) There should be an international legal personality for the Union (for the three Communities and for the EU); c) EU diplomatic representations should be set up in non-member countries where fewer than four Member States have diplomatic missions, with a view to the gradual setting-up of full-scale EU-diplomacy; d) The current responsibilities of the High Representatives for the CFSP and those of the Commissioner for External Relations should be taken over by a single Commission Vice-president responsible for Foreign Affairs ; e) An EU diplomatic corps should be created within the structure of the European Commission under the responsibility of the Commission vice-president.
5.huhtikuuta 2002 TALOUS- JA RAHA-ASIOIDEN VALIOKUNNAN LAUSUNTO
16 April 2002 OPINION OF THE COMMITTEE ON ECONOMIC AND MONETARY AFFAIRS
Toimivallan jako Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välillä
on the delimitation of powers between the European Union and the Member States
Valmistelija: Christa Randzio-Plath
Draftsman: Christa Randzio-Plath
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta kokouksissaan 15. huhtikuuta 2002 ja 16. huhtikuuta 2002.
It considered the draft opinion at its meetings of 15 April 2002 and 16 April 2002.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi seuraavat johtopäätökset äänin 27 puolesta, 1 vastaan ja 2 tyhjää.
At the latter meeting it adopted the following conclusions by 27 votes to 1, with 2. abstentions.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Christa Randzio-Plath (puheenjohtaja, esittelijä), John Purvis (varapuheenjohtaja), Generoso Andria, Luis Berenguer Fuster (Pervenche Berèsin puolesta), Hans Blokland, Hans Udo Bullmann, Harald Ettl, Giorgos Katiforisin puolesta), Jonathan Evans, Carles-Alfred Gasòliba i Böhm, Robert Goebbels, Lisbeth Grönfeldt Bergman, Brice Hortefeux, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Astrid Lulling, Thomas Mann (Ingo Friedrichin puolesta), Ioannis Marinos, Helmuth Markov (Philippe A.R. Herzogin puolesta), Hans-Peter Mayer, Ioannis Patakis, Fernando Pérez Royo, Mikko Pesälä (Christopher Huhnen puolesta), Elly Plooij-van Gorsel (Karin Riis-Jørgensenin puolesta), Bernhard Rapkay, Olle Schmidt, Peter William Skinner, Charles Tannock (Theresa Villiersin puolesta), Helena Torres Marques, Bruno Trentin ja Ieke van den Burg (Mary Honeyballin puolesta).
The following were present for the vote: Christa Randzio-Plath, rapporteur; John Purvis, vice-chairman, Generoso Andria, Luis Berenguer Fuster (for Pervenche Berès), Hans Blokland, Hans Udo Bullmann, Harald Ettl (for Giorgos Katiforis), Jonathan Evans, Carles-Alfred Gasòliba i Böhm, Robert Goebbels, Lisbeth Grönfeldt Bergman, Brice Hortefeux, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Astrid Lulling, Thomas Mann (for Ingo Friedrich), Ioannis Marinos, Helmuth Markov (for Philippe A.R. Herzog), Hans-Peter Mayer, Ioannis Patakis, Fernando Pérez Royo, Mikko Pesälä (for Christopher Huhne), Elly Plooij-van Gorsel (for Karin Riis-Jørgensen), Bernhard Rapkay, Olle Schmidt, Peter William Skinner, Charles Tannock (for Theresa Villiers), Helena Torres Marques, Bruno Trentin, Ieke van den Burg (for Mary Honeyball).
Tämä lausunto on tarkoitettu alustavaksi kannanotoksi talous- ja raha-asioiden valiokunnan meneillään olevassa keskustelussa, joka koskee perustamissopimuksen tarkistamista; talous- ja rahaliiton kaikkia vaikutuksia arvioidaan perusteellisemmin tämän valiokunnan oma-aloitteellisessa mietinnössä.
The present opinion is intended as a preliminary contribution to the ongoing debate on revision of the Treaty by the Committee on Economic and Monetary Affairs; a more thorough examination of all the implications of Economic Union is currently being conducted as an initiative report by this committee.
Talouspolitiikkaan liittyvät kysymykset ovat olleet yhteisön ja unionin ytimessä Euroopan talousyhteisön perustamisesta lähtien.
From its origins in the European Economic Community, issues of economic policy always lay at the core of the Union.
Neljä vapautta sisältävät sisämarkkinat ovat edelleen sen tukipylväs, ja näitä vapauksia on kehitettävä edelleen.
The internal market with its four freedoms remains its main pillar today, and needs to be developed further.