natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Direktiivissä säädetään sopimuksen vähimmäiskestosta, eräistä tiedottamista koskevista myyjän vähimmäisvelvollisuuksista, sopimuksen laatimiskielestä/laatimiskielistä, irtisanomis- ja peruuttamisoikeudesta, ennakkomaksujen kiellosta, myyjän ostajalle mahdollisesti myöntämän luoton pakollisesta irtisanomisesta, jos sopimus sanotaan irti.
The Directive lays down a minimum length of contract, certain requirements concerning the minimum amount of information to be provided by vendors, rules relating to the drawing up of contracts, the right of cancellation and withdrawal, a ban on the making of advance payments, and mandatory cancellation of any credit advanced to the purchaser by the vendor should the credit agreement be cancelled.
Direktiivi on vähimmäismääräysdirektiivi, joka antaa jäsenvaltioille suuren vapauden kansalliseen lainsäädäntöön siirtämisessä.
The Directive was a ‘minimalist’ one which allowed the Member States considerable latitude in the transposition thereof.
Suurin osa jäsenvaltioista on tyytynyt siirtämään direktiivin kirjaimellisena kansalliseen lainsäädäntöön ja mukautunut siten direktiivin kaavamaiseen sisältöön.
Most of the Member States merely transposed it literally, in skeleton form.
Toiset jäsenvaltiot (Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Kreikka, Belgia ja Espanja) halusivat vahvistaa kuluttajansuojaa.
Others, however (Portugal, the United Kingdom, France, Greece, Belgium and Spain), were concerned to increase consumer protection.
Suurin osa jäsenvaltioista on myös pidättynyt (samoin kuin direktiivikin) määrittelemästä sopimuksen oikeudellista luonnetta.
Furthermore, most of the Member States have refrained (as does the Directive) from specifying the legal status of contracts.
Sopimuksen vähimmäispituudesta (2 artiklan mukaan kolme vuotta) tai käytön vähimmäisaika, joka on asetettu seitsemäksi päiväksi vuodessa, on myös siirretty kansalliseen lainsäädäntöön eri tavoin.
The provisions regarding minimum length of contract (three years, according to Article 2) and the minimum period of use (one week per year) have also been transposed in different ways.
Sopimuksen enimmäispituutta (josta direktiivissä ei sanota mitään) on kuitenkin rajoitettu Espanjassa ja Portugalissa.
However, only Spain and Portugal have imposed limits on the maximum length of the contract (which the Directive does not mention).
Suurin osa jäsenvaltioista – mutta eivät kaikki – ovat jonkin verran laajentaneet direktiivin 3 artiklaan sisältyvää tiedottamisvelvollisuutta.
Most – though not all – of the Member States have to a greater or lesser extent expanded the requirement to provide information which is laid down in Article 3 of the Directive.
Eräät jäsenvaltiot antavat sakkorangaistuksen 3 artiklassa mainittujen tietojen puuttumisesta, useimmat eivät.
Although some Member States punish the failure to provide the information referred to in Article 3 by means of a fine, most do not.
Seurauksena siitä, että ostajalla ei ole oikeutta valita sopimuksen kieltä, on eräissä jäsenvaltioissa sopimuksen mitätöiminen ja toisissa vain sakko.
In cases in which a purchaser is not entitled to select the language in which the contract is drawn up, some Member States declare the contract null and void and others merely impose a fine.
Edellä mainitussa komission kertomuksessa otetaan huomioon, että direktiivin soveltaminen ei ole aiheuttanut tarpeellista lainsäädäntöjen yhdenmukaistamista eikä ole auttanut takaamaan kuluttajansuojaa.
The above-mentioned Commission report reveals that the implementation of the Directive has not led to the required harmonisation of laws, nor has it served to protect consumers.
Vaikka eräissä jäsenvaltioissa (kuten Portugalissa) kuluttajansuoja kohentui huomattavasti, direktiivi suojelee kuluttajaa vain erittäin rajatuilla alueilla.
Although it is true that certain Member States (such as Portugal) have significantly increased consumer protection, the Directive provides such protection only in highly specific areas.
Lienee selvää, että on tarkasteltava perusteellisesti ongelmia, joita on ollut direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä.
It seems clear that a thorough review of the problems raised by the transposition of the Directive is urgently required.
Komission olisi esitettävä viipymättä asianmukainen oikeudellinen väline järjestelmän monien ongelmien ratkaisemiseksi tai ainakin niiden pienentämiseksi huomattavalla tavalla.
The EC should submit without delay an appropriate legislative instrument to resolve or at least substantially reduce the problems caused by the system.
12.heinäkuuta 2001 YMPÄRISTÖASIOIDEN, KANSANTERVEYDEN JA KULUTTAJAPOLITIIKAN VALIOKUNNAN LAUSUNTO
12 July 2001 OPINION OF THE COMMITTEE ON THE ENVIRONMENT, PUBLIC HEALTH AND CONSUMER POLICY
Ostajien suojaamisesta kiinteistöjen osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimuksen tiettyihin osiin nähden koskevan yhteisön politiikan seurannasta (direktiivi 94/74/ETY)
on the monitoring of Community policy on the protection of purchasers of the right to use immovable properties on a timeshare basis (Directive 94/47/EC)
Valmistelija: Phillip Whitehead
Draftsman: Phillip Whitehead
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta nimitti 21. maaliskuuta 2001 pitämässään kokouksessa valmistelijaksi Phillip Whiteheadin.
The Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy appointed Phillip Whitehead draftsman at its meeting of 21 March 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta 19. kesäkuuta ja 11. heinäkuuta 2001 pitämissään kokouksissa
It considered the draft opinion at its meetings of 19 June and 11 July 2001.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi seuraavat johtopäätökset äänin 33 puolesta ja 1 vastaan.
At the last meeting it adopted the following conclusions by 33 votes to 1, with 0 abstentions.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Caroline F. Jackson (puheenjohtaja) Ria Oomen-Ruijten (varapuheenjohtaja), Guido Sacconi (varapuheenjohtaja), Phillip Whitehead (valmistelija), Per-Arne Arvidsson, Maria del Pilar Ayuso González, David Robert Bowe, John Bowis, Hiltrud Breyer, Philip Bushill-Matthews (Martin Callananin puolesta), Avril Doyle, Anne Ferreira, Karl-Heinz Florenz, Cristina García-Orcoyen Tormo, Robert Goodwill, Françoise Grossetête, Cristina Gutiérrez Cortines, Jutta D. Haug (Carlos Lagen puolesta), Anneli Hulthén, Christa Klaß, Eija-Riitta Anneli Korhola, Giorgio Lisi (Marialiese Flemmingin puolesta), Jorge Moreira da Silva, Rosemarie Müller, Giuseppe Nisticò, Giacomo Santini, Inger Schörling, María Sornosa Martínez, Catherine Stihler, Antonios Trakatellis ja Joaquim Vairinhos (Dorette Corbeyn puolesta).
The following were present for the vote: Caroline F. Jackson, chairman; Ria Oomen-Ruijten.and Guido Sacconi, vice-chairmen; Phillip Whitehead, draftsman; Per-Arne Arvidsson, Maria del Pilar Ayuso González, David Robert Bowe, John Bowis, Hiltrud Breyer, Philip Bushill-Matthews (for Martin Callanan), Avril Doyle, Anne Ferreira, Karl-Heinz Florenz, Cristina García-Orcoyen Tormo, Robert Goodwill, Françoise Grossetête, Cristina Gutiérrez Cortines, Jutta D. Haug (for Carlos Lage), Anneli Hulthén, Christa Klaß, Eija-Riitta Anneli Korhola, Giorgio Lisi (for Marialiese Flemming), Jorge Moreira da Silva, Rosemarie Müller, Giuseppe Nisticò, Giacomo Santini, Inger Schörling, María Sornosa Martínez, Catherine Stihler, Antonios Trakatellis, Joaquim Vairinhos (for Dorette Corbey).
Nykyajan kulutusyhteiskunta on yhdistänyt runsaamman vapaa-ajan halpoihin matkoihin ja antanut kaikille mahdollisuuksia, jotka ennen kuuluivat vain harvoille varakkaille.
The modern consumer society has matched more abundant leisure with cheaper travel, to give all the possibilities once open only to the wealthy few.
Osa-aikaisen käyttöoikeuden vuorottelumahdollisuudet tarjosivat ainakin teoriassa mahdollisuuden taattuihin, mutta keskenään vaihdettavissa oleviin loma-asuntoihin, ja monet eurooppalaiset kuluttajat tämän myös saivat.
Pooling opportunities through timeshare provided, in theory, a stake in guaranteed, but interchangeable holiday locations, and for many European consumers this is indeed what they got.
Toiset eivät olleet yhtä onnekkaita.
Others were not so fortunate.
Osa-aikaisen käyttöoikeuden laajetessa lisääntyivät myös valitukset hyväksikäytöstä, uhkailuista ja petoksista tämän kukoistavan alan epäilyttävillä reuna-alueilla.
As timeshare expanded so did complaints about exploitation, intimidation and fraud on the dubious fringe of this booming industry.
Koska kantelu oli vaikeaa ilman yhteistoimintaa, otettiin käyttöön direktiivi 94/47/EY antamaan suojaa luottamuksen räikeää hyväksikäyttöä vastaan.
Since redress was difficult without concerted action Directive 94/47/EC was introduced to give protection against blatant abuses of trust.
Direktiivin tärkeimmät säännökset voidaan esittää yhteenvetona seuraavasti:
The main provisions of the Directive can be summarised as follows:
● lakisääteinen vähintään 10 päivää voimassa oleva oikeus vetäytyä yli kolme vuotta kestävän sopimuksen allekirjoittamisesta, ● kaikki ostajan suorittamat ennakkomaksut ennen vetäytymisoikeuden määräajan päättymistä on kielletty, ● sopimuksen on oltava kirjoitettu yhteisön virallisiin kieliin kuuluvalla sen jäsenvaltion kielellä, jossa ostaja asuu, ● myyjän on toimitettava ostajille kuvailevaa tietoa kiinteistöstä ja ostajien sopimukseen perustuvista oikeuksista.
∙ a statutory minimum ‘cooling off’ period of 10 days from the signing of contracts of more than 3 years duration; ∙ no deposit permitted to be taken from the buyer until the end of the cooling off period; ∙ the contract having to be provided in the language of the Member State in which the buyer resides; ∙ vendors obliged to provide buyers with descriptive information concerning the property and their contractual rights.
Ongelmat kuitenkin säilyivät.
The problems, however, remained.
Direktiivistä ja alan vastuullisen sektorin ponnisteluista huolimatta valitukset osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimuksista ja sen nerokkaista muunnoksista ovat lisääntyneet.
Despite the Directive and the best efforts of the responsible sector of the industry, complaints about timeshare and its ingenious variations have increased.
Direktiivissä 94/47/EY noudatetaan pienimmän yhdenmukaistamisen periaatetta asettamalla alin hyväksyttävä kuluttajaa suojelevien toimenpiteiden taso, jota jäsenvaltiot voivat halutessaan nostaa.
Directive 94/47/EC follows the principle of minimum harmonisation by setting the lowest acceptable level of consumer protection measures from which Member States can expand, if they so wish.
Kuluttajille on siten jätetty lakien tilkkutäkki, joka tarjoaa toisissa jäsenvaltiossa parempaa suojaa kuin toisissa.
Consequently, consumers are now left with a patchwork of laws which offer more protection in some Member States than in others.
Vetäytymisaika esimerkiksi vaihtelee Belgian 15 päivästä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Itävallan 14 päivään kaikkien muiden jäsenvaltioiden valitessa direktiivin 10 päivän minimin.
For example, cooling-off periods vary from 15 days in Belgium to 14 in the UK and Austria with all other Member States opting for the Directive’s 10-day minimum.
Samoin ostajan suorittamat ennakkomaksut vetäytymisoikeuden voimassaolon aikana ovat kokonaan kiellettyjä eräissä jäsenvaltioissa kuten Luxemburgissa, Portugalissa ja Kreikassa, mutta esimerkiksi Tanskassa muut kuin myyjälle tai luotonantajalle maksetut ennakkomaksut ovat sallittuja, ja ennakkomaksut kolmansien osapuolten takuutileille ovat sallittuja Saksassa.
Equally, advance payments during the cooling-off period are entirely prohibited in Member States such as Luxembourg, Portugal and Greece but in, for example, Denmark advance payments, other than to the vendor or the granter of credit, are permitted and advance payments into third-party security accounts are allowed in Germany.
Komissio arvosteleekin täytäntöönpanokertomuksessaan sitä, että useimmat jäsenvaltiot ovat jättäneet käyttämättä direktiivin 11 artiklassa säädetyn mahdollisuuden, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat hyväksyä ankarampia kuluttajaa suojaavia toimenpiteitä kuin direktiivissä on asetettu.
Indeed, in its implementation report the Commission is critical of the fact that the majority of Member States have not pursued the possibility set by Article 11 of the Directive which allows them to adopt stronger consumer protection measures than those set by the Directive itself.
Vuoden 1999 elokuun loppuun mennessä kaikki jäsenvaltiot olivat saattaneet direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöä, mikä antoi komissiolle mahdollisuuden laatia kertomuksen direktiivin soveltamisesta.
By the end of August 1999, all Member States had transposed the Directive into national law, enabling the Commission to prepare a report on the application of the Directive.
Siinä osoitetaan eri jäsenvaltioiden käyttämät moninaiset lähestymistavat.
This demonstrates the multifarious approaches used by the different Member States.
Komissio arvioi myös, tarjotaanko direktiivillä 94/47/EY tehokas suoja kuluttajille nopeasti muuttuvilla osa-aikaisten käyttöoikeuksien markkinoilla.
The Commission also assesses whether Directive 94/47/EC provides effective protection for consumers in the rapidly evolving timeshare market.
Direktiivin 94/47EY voimaan tulon jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan kuluttajilta saatujen osa-aikaista käyttöoikeutta koskevien valitusten määrä on kasvanut eikä vähentynyt.
The number of complaints received about timeshare from UK consumers has increased, not decreased, since the introduction of Directive 94/47/EC.
Tilanne on samankaltainen kaikkialla EU:ssa, kuten komissio on täytäntöönpanokertomuksessaan todennut.
This situation is reflected throughout the EU, as recognised by the Commission in its implementation report.
Pahinta on, että osa-aikaisen käyttöoikeuden käytäntöjen monimuotoisuus kuvastuu direktiivin kiertämiseksi kehitettyjen uusien menetelmien nerokkuudessa.
Worse still, the diversity of timeshare practice is reflected in the ingenuity of the new methods of evading the Directive.
Valituksia on tullut tulvimalla kuluttajilta, jotka ovat törmänneet näihin uusiin metkuihin.
There has now been a deluge of complaints for consumers targeted in these new scams.
Heille tarjotaan luultavasti "ilmaista lomaa" tai luvataan lunastaa takaisin aikaisempi osa-aikainen käyttöoikeus.
They will probably be approached with a 'free holiday' or a promised buy-back of previous timeshare.
Kuluttajat huomaavat, että heidän ennakkomaksunsa häviää allekirjoittamisen yhteydessä, että lomapaikka ei olekaan luvatussa paikassa tai vastaa kuvausta tai että sekki ei saavukaan perille.
They discover that their deposit disappears on signature, that the holidays are neither where nor what was portrayed, that the cheque for what they gave up is never in the post.
He ovat usein eläkeläisiä, jotka allekirjoittavat sopimuksen ulkomailla ja joutuvat katumaan päätöstään lomalla.
Often they are pensioners, who sign up abroad to repent at leisure.
Direktiivi 94/47/EY ei voi auttaa heitä.
Directive 94/47/EC cannot help them.
Markkinoilla on nyt osa-aikaista käyttöoikeutta koskevia tuotteita, joilla tarjotaan alle kolmen vuoden sopimusta (yleensä 35 kuukautta).
Timeshare products are now on the market which offer a contract of under 3 years (usually 35 months).
Tämä on vähemmän kuin direktiivin kattama kolmen vuoden minimiaika.
This falls short of the 3-year minimum duration covered by the Directive.
Holiday Club ‑sopimusten kehitys aiheuttaa ehkä eniten huolta – eikä vähiten itse OTE-järjestölle (Organisation for Timeshare in Europe).
It is the development of Holiday Clubs that is causing perhaps the most concerns, not least to the OTE (Organisation for Timeshare in Europe) itself.
Holiday Clubiin liittyäkseen kuluttajan täytyy maksaa 3 200–10 000 euroa varmistaakseen, että saa loma-asunnon valitsemastaan osa-aikaislomakohteesta.
Briefly, to join a Holiday Club, the consumer must pay between € 3200 to € 10,000 to guarantee holiday accommodation at a timeshare resort chosen by the consumer.
Vaikka tämä antaa kuvan joustavuudesta ajan ja paikan suhteen, todellisuudessa kuluttajat joutuvat maksamaan jokaisesta pitämästään lomasta lisämaksuja, jotka vastaavat minkä tahansa johtavan (muun kuin osa-aikalomia tarjoavan) matkanjärjestäjän hintoja.
Whilst this gives the impression of flexibility, of time and place, the reality is that of consumers having to pay additional charges for each holiday taken, at prices comparative with any leading (non timeshare) tour operator.
Holiday Clubin jäsenet ovat kohdanneet monia vaikeuksia, kuten yrityksen joutuminen selvitystilaan tai majoituksen puute sen verkostossa.
Holiday Club members have been faced with a range of difficulties, including liquidation of the company, or a lack of accommodation within its network.
Näin kuluttajat voivat saada hyvin huonon vastineen rahoilleen.
Thus consumers may receive very poor value for money.
Timeshare Consumers Association (osa-aikaisen käyttöoikeuden kuluttajayhdistys) mainitsee yhden esimerkin, jossa lomakerho veloitti jäseniltään 3 000 puntaa salasanasta Internet-sivuille pelkästä etuoikeudesta varata lomia, joiden hinnat itse asiassa vastaavat suurelle yleisölle tehtyjen tarjousten hintoja ‘Timeshare 2000.
The Timeshare Consumers Association cites one example of a holiday club charging its members £3,000 for the password to an internet site simply for the privilege of booking holidays which are actually equivalent in price to those on offer to the general public ‘Timeshare 2000.
Report and Proposals to the Department of Trade and Industry’, Timeshare Consumers Association.
Report and Proposals to the Department of Trade and Industry’, Timeshare Consumers Association.
Heinäkuu 2000. .
July 2000. .
Osa-aikaisen käyttöoikeuden markkinoilla on kehitetty nopeasti vaihtoehtoisia majoitusmuotoja kuten jokilaivoja tai matkailuvaunuja, joihin ei liity tällä hetkellä minkäänlaista kuluttajansuojaa, koska ne eivät sisälly direktiiviin 94/47/EY.
The timeshare market has also seen the rapid development of alternative forms of accommodation such as canal boats, and caravans which offer consumers no protection at present as they are not included in Directive 94/47/EC.
Kuluttajien valitukset osa-aikaiseen käyttöoikeuteen liittyvistä asioista alkavat nyt siirtyä sopimuksen tekoa edeltävästä vaiheesta sopimusten jälkeiseen vaiheeseen, jota direktiivi 94/47/EY ei tällä hetkellä kata.
Consumer complaints about the Timeshare industry are now beginning to shift from the pre-contractual to the post-contractual phase, which is not presently covered by Directive 94/47/EC.
Nämä valitukset kohdistuvat nyt ylisuuriin vuosittaisiin hallintomaksuihin, siihen, että omistajilta evätään tietoja, jotka auttaisivat arvioimaan heiltä perittyjen kulujen oikeellisuutta, ja loma-alueiden tason laskuun investointien puuttuessa.
Such complaints now focus on the overcharging for annual management fees, owners being denied information which would allow them to assess the validity of their charges, and the decline of resorts which lack investment.
Osa-aikaisen käyttöoikeuden omistajat kuvailevat usein olevansa ansassa "omaisuutensa" kanssa, ja he ovat haluttomia myymään sitä sen huonon jälleenmyyntiarvon vuoksi (Holiday Clubin tapauksessa jälleenmyyntiarvoa ei ole).
Timeshare owners often describe feeling trapped within their 'property', reluctant to sell due to its poor second-hand value (non-existent in the case of Holiday Clubs).
Tämä tarjoaa palveluntarjoajille hyvän perustan jäsentensä hyväksikäytölle.
This provides operators with an ample basis from which to exploit their members.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa osa-aikaisen käyttöoikeuden kuluttajayhdistys sai vuonna 1999 tekemänsä tutkimuksen avulla selville, että 45 prosentilla lomakohteista on säännöt, jotka ovat antavinaan omistajille valvontavallan, mutta jotka itse asiassa antavat palveluntarjoajille enemmistövallan ja mahdollisuuden manipuloida kokouksia niin, että omistajien on mahdollisimman vaikea osallistua niihin.
In the UK, the Timeshare Consumers Association found, in a survey conducted in 1999, that 45% of resorts have constitutions which appear to give owners control but which, in fact give operators majority control 1 and allow them to manipulate the meeting so that they are as difficult as possible for owners to attend.
Palveluntarjoajat voivat myös tehdä lomakerhon ja palveluntarjoajan välisiä hallintosopimuksia ennen kuin kerhoissa on edes jäseniä.
Operators can also conclude Management Agreements between the Club and the Operator before the Club actually has any members.
Palveluntarjoajien tiedetään myös estäneen osa-aikaisen käyttöoikeuden omistajia myymästä omaisuuttaan kieltäytymällä omistusoikeuden siirtämisestä.
Operators have also been known to hinder attempts by the timeshare owner to sell a property by refusing to endorse a transfer of ownership.
Häikäilemättömät osa-aikaisen omistusoikeuden myyjät ovat lisäksi hyvin tietoisia omistajien haluttomuudesta ryhtyä oikeustoimiin niistä aiheutuvien kulujen vuoksi.
Moreover unscrupulous timeshare operators are fully aware of the owners' reluctance to take legal action on these matters due to the costs involved.
On siis selvää, että direktiiviä 94/47/EY on pikaisesti muutettava.
It is therefore evident that Directive 94/47/EC is in urgent need of reform.
Kuluttajat tarvitsevat tehokkaan suojan toimilleen, varsinkin kun ne tapahtuvat useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa.
Consumers need an effective measure of protection in their transactions, particularly when these take place in more than one Member State.
Ala tarvitsee varmuuden siitä, että reiluja käytäntöjä edistetään ja tuetaan uudistetulla direktiivillä, joka voi hävittää häpeälliset käytännöt, jotka ovat lianneet järjestelmän, joka kaikesta huolimatta voi antaa todellisia etuja sen käyttäjille.
The industry needs the assurance that fair practices will be encouraged and buttressed by a reformed Directive, which can eradicate the shameful practices that have tarnished a system which still has the potential to bring real benefits to those who use it.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta pyytää asiasta vastaavaa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaa sisällyttämään seuraavat osat päätöslauselmaesitykseen, jonka se myöhemmin hyväksyy:
The Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy calls on the Committee on Legal Affairs and the Internal Market, as the committee responsible, to incorporate the following points in its motion for a resolution:
– ottaa huomioon komission kertomuksen 26. päivänä lokakuuta 1994 ostajien suojaamisesta kiinteistöjen osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimuksen tiettyihin osiin nähden annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/47/EY täytäntöönpanosta (SEK(1999) 1795),
- having regard to the Commission report on the implementation of Directive 94/47/EC of the European Parliament and the Council of 26 October 1994 on the protection of purchasers in respect of certain aspects of contracts relating to the purchase of the right to use immovable properties on a timeshare basis (SEC(1999)1795),
– ottaa huomioon kuluttaja-asiainneuvoston 13. huhtikuuta 2000 tekemät päätelmät direktiivistä 94/47/EY,
- having regard to the Consumer Affairs Council conclusions of 13 April 2000 on Directive 94/47/EC,
1. kehottaa komissiota ehdottamaan pikaisesti uusia lainsäädäntötoimia direktiivin 94/47/EY parantamiseksi täytäntöönpanokertomuksen (SEK(1999) 1975) tulosten valossa ja jäsenvaltioilta, kuluttajaryhmiltä, lomaosakealalta sekä muilta asianomaisilta saadun palautteen perusteella;
1. calls on the Commission to propose new legislative measures, as a matter of urgency, to improve Directive 94/47/EC in light of the findings of the implementation report (SEC(1999)1795), and the comments received from Member States, consumer groups, the timeshare industry and other stakeholders,