natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kun me nyt arvioimme institutionaalista rakennettamme ja toimivallan jakoa, talouspolitiikkaa ei enää voida tarkastella kapeasta ja teknisestä näkökulmasta, koska meidän on pystyttävä nostamaan Euroopan yhteisö uuteen taloudelliseen nousuun ja koska eurooppalainen sosiaalinen malli on säilytettävä lisääntyvästä globalisaatiosta huolimatta.
As we review our institutional structure and distribution of competences, economic policy cannot be viewed any longer in a narrow, technical sense if we are to succeed in re-launching the European economy and preserving the European social model in the face of ongoing globalisation.
Tämän laajemman lähestymistavan puitteissa sisämarkkinoiden toiminta, jota yhteisen valuutan onnistunut käyttöönotto suuresti tehostaa, sisältää tätä nykyä rahoituspalveluja koskevan lainsäädännön, jota ilman ei voi olla olemassa aitoa palvelujen ja pääoman liikkumisvapautta, sekä välillisen verotuksen, jonka nykyiset erot edelleen ovat sisämarkkinoiden täyden potentiaalin saavuttamisen tärkeimpiä esteitä.
In this broader approach, the functioning of the internal market, greatly enhanced by the successful introduction of the single currency, now encompasses legislation on financial services, without which there can be no genuinely free movement of services and capital, as well as on indirect taxation, where the present divergence remains one of the major obstacles to realising the single market's full potential.
Myös kilpailusäännösten ja niiden täytäntöönpanon on oltava selkeitä ja yhtenäisiä, koska juuri ne takaavat yhtäläiset toimintaedellytykset.
The rules on competition and their implementation also have to be clear and unified in order to provide a level playing field.
Tämän vuoksi kaikilla edellä mainituilla aloilla toimivallan on pysyttävä yksinomaan unionin hallussa (tai se on siirrettävä yksinomaan unionille).
All these areas therefore should come under the exclusive competence of the Union.
Talouspolitiikan koordinointi on viime aikoina osoittanut sekä ratkaisevan poliittisen merkityksensä että nykyisen vakaus- ja kasvupolitiikkaan suhtautumisen ongelmat.
The co-ordination of economic policies has recently shown both its key political importance and the insufficiencies of the current approach of the Stability and Growth pact.
Hyvinvointi- ja koheesiotavoitteiden vuoksi niin talouspolitiikan kuin työllisyys- ja sosiaalipolitiikankin tehokas ja eteenpäin suuntautunut koordinointi edellyttää, että Euroopan unionin on siirryttävä negatiivisesta ja sanktioihin perustuvasta koordinoinnista myönteisiin tavoitteisiin ja yhteistyöhön perustuvaan yhdentymiseen.
For a more efficient and forward-looking co-ordination of economic, but also of employment and social policies in the interest of its welfare and cohesion goals, the European Union must move from negative, sanctions-based co-ordination to co-operative integration based on positive objectives.
Edellä mainittu politiikkojen ja toimien tiivis koordinointi vaatii kuitenkin sekä selkeää demokraattista legitimiteettiä että yhdenmukaistettua täytäntöönpanoa.
Such close co-ordination of policies, however, requires both clear, democratic legitimacy and unified implementation.
Laajat taloudelliset suuntaviivat pitäisi määrätä neuvoston ja Euroopan parlamentin yhteisellä päätöksellä, joka perustuu Euroopan komission laatimaan viralliseen luonnokseen. – Käytännössä tämä tarkoittaa yhteispäätösmenettelyn soveltamista talouspolitiikkaa koskevissa päätöksissä, mikä varmistaa kansalaisten osallistumisen päätöksentekoprosessiin ja vahvistaa komission roolia unionin täytäntöönpanoelimenä.
The broad economic guidelines ought to be set jointly by the Council and the European Parliament, based on a formal proposal drafted by the European Commission. - In effect, this means applying the co-decision procedure to economic policy decisions, thus ensuring the citizens' participation in the decision-making process and strengthening the role of the Commission as the Union's executive branch.
Samaan aikaan ja asianomaisia vastuualueita hämärtämättä myös jäsenvaltioiden parlamenttien pitäisi osallistua tähän koordinointiprosessiin, sillä se täydentäisi unionin ylhäältä alaspäin suuntautuvaa päätöksentekoa alhaalta ylöspäin suuntautuvalla lähestymistavalla.
At the same time, and without blurring the respective spheres of responsibility, national parliaments should participate in this co-ordination process, thus complementing the Union's top-down working method with a bottom-up approach.
Mainittujen taloudellista hyvinvointia edistävien kauaskantoisten uudistusten mandaatti ja itse asiassa myös moraalinen velvoite sisältyvät EY:n perustamissopimuksen periaateosaan, jossa unionin tehtäviksi määritellään " sellaisen talouspolitiikan käyttöönottaminen, joka perustuu...yhteisten tavoitteiden määrittelemiseen..." (4.1 artikla) tarkoituksena on erityisesti edistää taloudellisen toiminnan sopusointuista, tasapainoista ja kestävää kehitystä koko yhteisössä, työllisyyden ja sosiaalisen suojelemisen korkeaa tasoa" sekä " kestävää kasvua, joka ei edistä rahan arvoa alenemista" (2 artikla).
The authority, indeed the moral obligation, to contemplate such far-reaching reforms in the interest of economic welfare is provided by the Principles chapter of the EC Treaty, which lists among the Union's activities "the adoption of a an economic policy which is based on … the definition of common objectives" (Article 4.1) in order to achieve, in particular, "harmonious, balanced and sustainable development of economic activities, a high level of employment and of social protection" as well as "sustainable and non-inflationary growth" (Article 2).
Vaikka tämä asiakirja on peräisin 1980-luvun puolivälistä, sen kaksi tavoitetta: kaikki talouden osa-alueet sisältävä talouspolitiikka ja Euroopan parlamentin täysi osallistuminen sen muotoiluun, pätevät tänäänkin, kun otetaan huomioon, että pyrkimyksenä on perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttaminen ja että tavoitteena on antaa kansalaisille se, mitä kansalaiset oikeutetusti meiltä odottavat.
While this document dates back to the mid-1980s, the twin requirements of an efficient economic policy, encompassing all aspects of the economy, and of full participation by the European Parliament in its formulation, remain valid today if we are to achieve the Treaty objectives and deliver what the citizens may legitimately expect from us.
5. kehottaa muuttamaan talouspolitiikan yhteensovittamismenettelyä (99 artikla) niin, että talouspolitiikan laajat suuntaviivat hyväksytään neuvostossa komission ehdotuksesta siten, että neuvosto huomioi Euroopan parlamentin tarkistukset;
Calls for the procedure concerning the coordination of economic policies (Article 99) to be changed so that the Broad Economic Policy Guidelines are adopted by Council on a proposal from the Commission, with the Council taking into account amendments made by the European Parliament;
2.huhtikuuta 2002 OIKEUDELLISTEN JA SISÄMARKKINA-ASIOIDEN VALIOKUNNAN LAUSUNTO
2 April 2002 OPINION OF THE COMMITTEE ON LEGAL AFFAIRS AND THE INTERNAL MARKET
Toimivallan jakaminen Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden kesken
on the distribution of powers between the European Union and the Member States
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta nimitti kokouksessaan 21. maaliskuuta 2001 valmistelijaksi Diana Wallisin.
The Committee on Legal Affairs and the Internal Market appointed Diana Wallis draftsman at its meeting of 21 March 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta kokouksissaan 27. marraskuuta 2001, 26. helmikuuta ja 27. maaliskuuta 2002.
The committee considered the draft opinion at its meetings of 27 November 2001, 26 February 2002 and 27 March 2002.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi seuraavat johtopäätökset äänin 17 puolesta, 12 vastaan ja 1 tyhjä.
At the last meeting it adopted the following conclusions by 17 votes to 12, with 1 abstention.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Giuseppe Gargani (puheenjohtaja), Willi Rothley (varapuheenjohtaja), Ioannis Koukiadis (varapuheenjohtaja), Bill Miller (varapuheenjohtaja), Diana Wallis (valmistelija), Paolo Bartolozzi, Luis Berenguer Fuster, Maria Berger, Ward Beysen, Philip Charles Bradbourn, Bert Doorn, Janelly Fourtou, Marie-Françoise Garaud, Evelyne Gebhardt, José María Gil-Robles Gil-Delgado, Gerhard Hager, Malcolm Harbour, Heidi Anneli Hautala, Piia-Noora Kauppi, Kurt Lechner, Klaus-Heiner Lehne, Neil MacCormick, Toine Manders, Manuel Medina Ortega, Angelika Niebler, Marianne L.P. Thyssen, Rijk van Dam, Joachim Wuermeling ja Stefano Zappalà.
The following were present for the vote: Giuseppe Gargani, chairman; Willi Rothley, Ioannis Koukiadis and Bill Miller, vice-chairmen; Diana Wallis, rapporteur; Paolo Bartolozzi, Luis Berenguer Fuster, Maria Berger, Ward Beysen, Philip Charles Bradbourn, Bert Doorn, Janelly Fourtou, Marie-Françoise Garaud, Evelyne Gebhardt, José María Gil-Robles Gil-Delgado, Gerhard Hager, Malcolm Harbour, Heidi Anneli Hautala, Piia-Noora Kauppi, Kurt Lechner, Klaus-Heiner Lehne, Neil MacCormick, Toine Manders, Manuel Medina Ortega, Angelika Niebler, Marianne L.P. Thyssen, Rijk van Dam, Joachim Wuermeling and Stefano Zappalà.
Yksi Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan ja vuoden 2004 hallitustenvälisen konferenssin pääkysymyksistä tulee olemaan Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden toimivaltuuksien tarkoituksenmukaisempi jakaminen ja sen valvominen toissijaisuusperiaatetta noudattaen.
One of the key items at the Convention and the 2004 Intergovernmental Conference will be: "how to establish and monitor a more precise delimitation of powers between the EU and Member States, reflecting the principle of subsidiarity.'"
Vaikka tämä selventäisi toimivaltuuksien jakoa, se tekisi toimielimistä kuitenkin myös jäykempiä.
The idea of a strict catalogue of competencies might, at first sight, appear an attractive alternative to the current situation.
Toimielimet ovat kehittyneet nimenomaan niiltä suurten muutosten hetkellä vaaditun joustavuutensa ansiosta.
But, while provide greater certainty, it would introduce rigidity in institutions that have moved forward due, in a large part, to their ability to be flexible at times of great change.
Toimivaltuuksien jakamisesta päättäminen ja jaon toteutumisen valvominen voivat olla ristiriidassa keskenään.
Indeed there may be an inherent contradiction in establishing and monitoring the delimitation of powers.
Toimivaltuuksien jakaminen – status quon selventäminen
Establishing the delimitation of powers – clarify the status quo
Toimivaltuuksien jyrkän jakamisen sijaan tulisi pikemminkin selventää nykyistä tilannetta.
Rather than establishing a strict delimitation of powers, the existing situation should be clarified.
Toimivaltuuksien selventäminen auttaisi kansalaisia hahmottamaan paremmin lainsäädäntövallan käyttöön liittyvän todellisuuden Euroopan unionissa.
Clarifying powers would help the citizens to perceive better the reality of the exercise of legislative power in the EU.
Jaetun ja yksinomaisen toimivallan välinen ero tulisi määritellä selkeästi perustamissopimuksissa.
The distinction between shared and exclusive powers should be made plain in the treaties.
Kun Euroopan unioni käyttää yksinomaista toimivaltaa vain muutamilla aloilla, vaikutelma vallan vaivihkaisesta keskittämisestä Brysseliin voi hälventyä ja Euroopan unioni koetaan vähemmän kansallista tai alueellista identiteettiä uhkaavana.
The reality that the EU exercises a minimal amount of power exclusively might help dispel the impression of creeping centralisation of powers in Brussels, and lessen the perception that the EU is a threat to national or regional identity.
Lisäksi tämän tyyppinen lähestymistapa toimivaltuuksien määrittämisen sijaan vahvistaisi käsitystä siitä, että dynaaminen ja muuttuva toimivaltajako on keskeinen asia Euroopan unionissa ja erityisesti eurooppalaisten yhtenäismarkkinoiden täydellisessä toteutumisessa.
Finally, such an approach, rather than establishing a set of competencies, would confirm that a dynamic and shifting allocation of powers is central to the nature of the European Union, and particularly to the objective of a complete European single market.
Toimivaltajaon valvominen – toissijaisuusperiaatteen vakiinnuttaminen
Monitoring the delimitation of powers – institutionalise subsidiarity
Toissijaisuusperiaate tarkoittaa sitä, että päätökset on tehtävä mahdollisimman lähellä kansalaisia.
The principle of subsidiarity is that decision making should take place as close as possible to the citizen.
Tämän periaatteen soveltaminen on yksi mahdollinen tehokas tapa jakaa toimivaltaa Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden kesken.
It is potentially a dynamic means through which to allocate competencies between the EU and Member States.
Toissijaisuusperiaate ei ole kuitenkaan useasta syystä osoittautunut riittävän tehokkaaksi toimivallan jakamisen toteuttamisessa.
However, for a number of reasons, subsidiarity has not proved so effective in achieving this.
Ensinnäkin toissijaisuusperiaate on tällä hetkellä melko jäsentymätön poliittinen prosessi.
Firstly, subsidiarity remains currently a rather unstructured political process.
Mikäli periaatetta halutaan käyttää tehokkaasti toimivallan jakamisen valvomiseen, sen soveltaminen on vakiinnutettava ja siitä on tehtävä näkyvämpää.
If it is to play such a crucial role in the monitoring of the division of powers, its implementation must be institutionalised and made more visible.
Toiseksi Euroopan unionin toimielimistä ovat toimineet toissijaisuusperiaatteen valvojana lähinnä ministerineuvosto sekä yhteisöjen tuomioistuin lainkäyttöelimenä.
Secondly, the institutional guardian of the subsidiarity principle has tended to be the Council of Ministers, apart from the Court of Justice in its judicial role.
Jäsenvaltion neuvostossa esittämä jotakin tiettyä asiaa koskeva kanta ei kuitenkaan välttämättä edusta sen kansalaisten tai alueiden kantaa.
Yet the reasons behind a Member State's position in the Council on any given issue will not necessarily be representative of its citizens', or of its regions', interests.
Kolmanneksi alueet ovat ilmeinen mutta aliarvioitu väline toissijaisuusperiaatteen soveltamisen vahvistamiseksi.
Thirdly, the regions are an obvious but under-valued vehicle by which to make subsidiarity a more effective principle.
Alueet ovat strategisesti sopivia yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon toteuttamiseen, ja niillä on lisäksi erityisen selvä käsitys toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta.
The regions are well placed strategically to deal with the implementation of Community legislation, and thus have a special insight into subsidiarity issues.
Lisäksi alueet voivat paremmin perustella ja selittää toissijaisuusperiaatteen kansalaisilleen.
Furthermore, the regions might be better placed to justify and explain the principle of subsidiarity to their citizens.
Kaikkien toimielinten on toimittava avoimemmin, jotta toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta tulisi tehokas ja vakiintunut poliittinen prosessi.
To make an effective institutionalised political process from the principle of subsidiarity, all institutions will have to practice more openness and transparency.
14. katsoo, että yhteisön toimintamuodot, kuten sääntely, harmonisointi, koordinointi, täydentävyys ja oikeudelliset välineet (direktiivit, säännökset, päätökset, lausunnot ja suositukset) on määriteltävä täsmällisesti;
Considers that the various forms of Community action, such as regulation, harmonisation, coordination and supplementary measures, and the various instruments of such action (directives, regulations, decisions, opinions, recommendations) should be precisely defined.
18. katsoo, että Euroopan unionin toimivaltuuksista laadittavaa luetteloa on tarkistettava säännöllisesti ja pitää kahdeksaa vuotta sopivana ajanjaksona.
Furthermore the Governments of the accession countries should be responsible for communicating any settlement to their citizens.
perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnalle
Considers that the list of EU powers that is to be drawn up must be regularly revised, and regards a period of 8 years as suitable for that purpose.
Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden välinen toimivallan jako
on the division of powers between the European Union and the Member States
Valmistelija: Elisabeth Schroedter
Draftsman: Elisabeth Schroedter
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta nimitti 25. huhtikuuta 2001 pitämässään kokouksessa valmistelijaksi Elisabeth Schroedterin.
The Committee on Regional Policy, Transport and Tourism appointed Elisabeth Schroedter draftsman at its meeting of 25 April 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta 29. toukokuuta 2001, 10. heinäkuuta 2001 ja 10. lokakuuta 2001 pitämissään kokouksissa.
It considered the draft opinion at its meetings of 29 May 2001, 10 July 2001 and 10 October 2001.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi seuraavat johtopäätökset äänin 36 puolesta, 0 vastaan ja 3 tyhjää.
At the last meeting it adopted the following conclusions by 36 votes to 0, with 3 abstentions.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Konstantinos Hatzidakis (puheenjohtaja), Emmanouil Mastorakis (varapuheenjohtaja), Rijk van Dam (varapuheenjohtaja), Elisabeth Schroedter (valmistelija), Emmanouil Bakopoulos, Rolf Berend, Hans Blokland (Alain Esclopén puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Theodorus J.J. Bouwman, Carmen Cerdeira Morterero, Luigi Cocilovo (Sir Robert Atkinsin puolesta), Gerard Collins, Danielle Darras, Garrelt Duin, Giovanni Claudio Fava, Jacqueline Foster, Mathieu J.H. Grosch, Mary Honeyball, Juan de Dios Izquierdo Collado, Georg Jarzembowski, Pierre Jonckheer (Reinhold Messnerin puolesta), Dieter-Lebrecht Koch, Sérgio Marques, Erik Meijer, Josu Ortuondo Larrea, Karla M.H. Peijs, Samuli Pohjamo, Adriana Poli Bortone, Bartho Pronk (Margie Sudren puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Alonso José Puerta, Reinhard Rack, Carlos Ripoll i Martínez Bedoya, Isidoro Sánchez García, Gilles Savary, Ingo Schmitt, Brian Simpson, Renate Sommer, Ulrich Stockmann, Ari Vatanen ja Mark Francis Watts.
The following were present for the vote: Konstantinos Hatzidakis, chairman; Emmanouil Mastorakis and Rijk van Dam, vice-chairmen; Elisabeth Schroedter, draftsman; and Emmanouil Bakopoulos, Rolf Berend, Hans Blokland (pursuant to Rule 153(2), for Alain Esclopé), Theodorus J.J. Bouwman, Carmen Cerdeira Morterero, Luigi Cocilovo (for Sir Robert Atkins), Gerard Collins, Danielle Darras, Garrelt Duin, Giovanni Claudio Fava, Jacqueline Foster, Mathieu J.H. Grosch, Mary Honeyball, Juan de Dios Izquierdo Collado, Georg Jarzembowski, Pierre Jonckheer (for Reinhold Messner), Dieter-Lebrecht Koch, Sérgio Marques, Erik Meijer, Josu Ortuondo Larrea, Karla M.H. Peijs, Samuli Pohjamo, Adriana Poli Bortone, Bartho Pronk (pursuant to Rule 153(2), for Margie Sudre), Alonso José Puerta, Reinhard Rack, Carlos Ripoll i Martínez Bedoya, Isidoro Sánchez García, Gilles Savary, Ingo Schmitt, Brian Simpson, Renate Sommer, Ulrich Stockmann, Ari Vatanen and Mark Francis Watts.
Euroopan tulevaisuutta koskeneen julistuksensa yhteydessä neuvosto päätti Nizzan huippukokouksessa tarkastella mm. "kuinka Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden välinen toimivallan jako voidaan tarkentaa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ja kuinka sen noudattamista voidaan valvoa" Julistus unionin tulevaisuudesta, Nizzan sopimus (EYVL C 80, 10.3.2001 , s. 85). .
At the Nice summit, the Council in its statement on ‘the future of the Union’ decided to consider the question of ‘how to establish and monitor a more precise delimitation of powers between the European Union and the Member States, reflecting the principle of subsidiarity’ Declaration on the future of the Union, Treaty of Nice (OJ C 80, 10.3.2001, p.85) .
Tämä koskee erityisesti Belgian, Saksan, Ison-Britannian, Itävallan ja Espanjan alueita.
The most affected regions are in Belgium, Germany, the United Kingdom, Austria and Spain.
Toissijaisuusperiaate pohjautuu Maastrichtin sopimukseen (EY:n perustamissopimuksen 5 artikla).
The subsidiarity principle is enshrined in the Maastricht Treaty (Article 5 ECT).
Sen mukaan päätökset tehdään mahdollisimman lähellä kansalaisia, ja yhteisö ryhtyy toimiin vasta, kun toiminta voidaan sen laajuuden tai vaikutusten vuoksi toteuttaa paremmin yhteisön tasolla.
This states that decisions must be taken at the closest possible level to the citizens, and the Community is to come into play only if the scale or effects of the proposed action mean that it can be better achieved by the Community.
Perustamissopimuksessa määrätään kuitenkin vain toimivallan jaosta unionin ja jäsenvaltioiden välillä.
But the Treaty is concerned only with the general attribution of powers at EU or Member State level.
Siinä ei siis oteta suoranaisesti huomioon alueiden toimivaltaa.
It does not directly take account of regional competences.
Perustamissopimuksissa mainitaan pelkästään EU:n toimivaltaan kuuluvat kysymykset (esim. ulkomaankauppa, rajat ylittävä kilpailu, valuutta) ja yleistoimivalta (esim. rakennepolitiikka, tutkimus).
The Treaties refer to areas where the EU has exclusive jurisdiction (e.g. foreign trade, cross-border competition and currency) and where it can set a framework (e.g. structural policy and research).
Euroopan yhdentymisprosessi ei saa johtaa toimivallan keskittymiseen kysymyksissä, jotka on mielekkäämpää ratkaista kuntien ja alueiden tasolla.
The processes of European integration must not lead to a centralisation of powers which could more sensibly be exercised at the lower level of local and regional authorities.
Taloudellinen, sosiaalinen ja kulttuurillinen monimuotoisuus ja alueelliset erityispiirteet on säilytettävä myös laajentuneessa unionissa.
An enlarged Union must preserve economic, social and cultural diversity and regional characteristics.
Siksi alueiden merkitystä Euroopan tasolla tulee lisätä.
Therefore the regions must be given a more important part to play at European level.
Lainsäädäntävaltuudet omaavien alueiden erityisasema
The special role of regions with legislative powers
Yhdentymisprosessin yhteydessä jäsenvaltiot ovat siirtäneet EU:lle myös tehtäviä, jotka kuuluvat osittain tai kokonaan lainsäädäntävaltuudet omaavien alueiden toimivaltaan.
In the course of the integration process, the Member States have transferred tasks to the EU which partly or even completely fall within the jurisdiction of regions with legislative powers.
Niiden toimivallasta eri politiikanaloilla määrätään kansallisissa perustuslaeissa.
Their competence in the various policy areas is enshrined in the relevant national constitutions.
Alueet eivät osallistuneet suoranaisesti tällaiseen toimivallan siirtoon.
The regions were not directly involved in this transfer of competence.
Ymmärrettävästi ne vastustavat perustuslaillisen toimivaltansa vähittäistä heikentämistä.
Understandably, they are resisting the creeping erosion of their constitutional powers.
Ne vaativat itselleen tiettyä toimivaltaa ja samalla oikeusvarmuutta.
They are demanding legal certainty, with a catalogue of competences.
Lisäksi ne haluavat osallistua toimivallan siirtoa Euroopan tasolle koskeviin päätöksiin, kun päätökset koskevat myös niitä.
In addition, they are seeking to be involved in decisions that affect them on transferring competences to European level.
Toimivaltaa pitäisi siirtää Euroopan tasolle vain niin, että otetaan huomioon toissijaisuusperiaate, demokraattisen vaikuttamisen periaate ja suhteellisuusperiaate.
Competences should only be transferred to the European level if the principles of subsidiarity, democratic influence and proportionality are preserved.
Paikalliset ja alueelliset viranomaiset
Local and regional authorities
EU:n etenevä yhdentyminen ja monien yleishyödyllisten palvelujen vapauttaminen vaikuttavat voimakkaasti paikallisten ja alueellisten viranomaisten itsehallintoon.
Further EU integration and liberalisation of a number of public interest services constitute considerable interference in the autonomy of local and regional authorities.
Esimerkkejä tästä on sisämarkkinoiden loppuunsaattamiseen tähtäävässä "Lissabonin strategiassa" sekä Tukholman päätöksissä.
Examples are provided by the ‘Lisbon strategy’ on completing the single market and by the Stockholm conclusions.