natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Saksa tunnusti aiemman ryöstämisen laittomuuden useissa sodanjälkeisissä sopimuksissa.)
Germany itself recognised the earlier looting as illegal in various post-war treaties).
Useissa sodanjälkeisissä sopimuksissa tunnustettiin lisäksi, että valtioilla oli velvollisuus periä takaisin ryöstetty omaisuus, ilmeisen viattomien ostajien tapauksia lukuun ottamatta, sekä velvollisuus hoitaa ja ylläpitää kyseistä omaisuutta alkuperämaahan palauttamiseen saakka.
Numerous post-war treaties also recognised that States had a duty to recover looted property, notwithstanding transfers to seemingly innocent purchasers, and a duty to care for and maintain that property pending return to the nation of origin.
Kansainvälisen oikeuden mukaan siis valtioista tuli ryöstetyn omaisuuden vartijoita, ei sen omistajia.
Thus, under international law, States became custodians for looted property, not owners of it.
Sodan jälkeen Sveitsissä, Belgiassa, Ranskassa, Saksassa, Kreikassa, Italiassa ja Alankomaissa hyväksyttiin tämä käsitys, jolloin luotiin kyseisenä ajanjaksona ryöstetyn omaisuuden alkuperäistä omistajaa puoltava näkökanta.
National laws adopted after the war in Switzerland, Belgium, France, Germany, Greece, Italy and the Netherlands recognised this concept, creating a presumption in favour of the original owner of property looted during this period.
Nykyisin kuitenkin useimmat näistä säädöksistä ovat rauenneet tai niiden voimassaolo on päättynyt vanhentumissäännösten vuoksi, eikä enää ole olemassa kansainvälistä yleissopimusta, jota voitaisiin soveltaa toisen maailmansodan aikaan.
Today, however, the majority of these national laws have lapsed or expired owing to statutes of limitations, and there is no international convention applicable to the World War II period.
Koska ongelma on tiedossa, valtiot etsivät oikeudellisia välineitä kansallisissa lainsäädännöissä esiintyvien ristiriitaisuuksien harmonisoimiseksi.
Given that the problem is recognised, States are still seeking legal instruments to harmonise discrepancies in national laws.
Näiden sääntöjen lisäksi Washingtonissa 3. joulukuuta 1998 pidetyssä, juutalaisten joukkotuhon aikaista omaisuutta käsittelevässä diplomaattikonferenssissa kaikki 44 osallistuvaa valtioita – mukaan lukien kaikki EU:n jäsenvaltiot – hyväksyivät "ei-sitovat" periaatteet ja pitivät moraalisesti oikeana kaikkien ryöstettyjen kulttuuriesineiden palauttamista.
In addition to these rules, on the occasion of a diplomatic conference in Washington on Holocaust Era Assets on 3 December 1998, 44 States including all EU Member States adopted ‘non-binding’ principles and morally undertook to return looted cultural goods.
Osallistujamaat myönsivät, että markkinoilla on vieläkin paljon ryöstettyjä kulttuuriesineitä, ja hyväksyivät 11 suositusta, joiden välityksellä ne lupasivat i) ryhtyä kaikkiin toimenpiteisiin alkuperältään epäilyttävien taideteosten tunnistamiseksi ja niitä sisältävien luettelojen levittämiseksi, ii) kehittää mekanismeja omistuskysymysten ratkaisemiseksi ja sen ottamiseksi huomioon, että omistusvaatimusten esittäjillä on usein vaikeuksia omistusoikeutensa todistamisessa, ja iii) höllentää ryöstetyn omaisuuden palauttamista vaativien tahojen todistustaakkaan kohdistettuja vaatimuksia.
The participating States recognised the mass of looted cultural goods still in circulation and enacted eleven recommendations by which they agreed to (i) take all measures to identify and distribute a list of works of art of doubtful origin, (ii) develop mechanisms allowing the resolution of ownership issues and taking into account the difficulties claimants often have to establish their title, and (iii) ease the requirements regarding the burden of proof faced by claimants seeking return of looted property.
Lokakuussa 2000 pidetyssä, juutalaisten joukkotuhon aikana ryöstettyjä kulttuuriesineitä käsittelevässä Vilnan kansainvälisessä foorumissa pyrittiin Washingtonin periaatteiden ja Euroopan neuvoston päätöslauselman täytäntöönpanon aikaansaamiseen Viittauksella ”juutalaisten joukkotuhon aikaan” ei tarkoita sitä, että nämä aloitteet koskisivat ainoastaan juutalaisilta ryöstettyjä taideteoksia.
The follow-up October 2000 Vilnius International Forum on Holocaust Era Looted Cultural Assets aimed at bringing the Washington principles and the Council of Europe Resolution into effect The reference to the ‘Holocaust Era’ should not be taken to indicate that these initiatives were concerned only with art looted from Jews.
Kyseisenä ajanjaksona monet eri tahot ryöstivät kulttuuriesineitä lukemattomilta yksityishenkilöiltä ja ryhmiltä kaikkialla Euroopassa. .
During the period in question, large numbers of individuals and groups throughout Europe were victims of such looting, carried out by a variety of perpetrators. .
Eräät EU:n jäsenvaltiot ja Venäjän Venäjä muutti kulttuuriomaisuutta koskevaa lainsäädäntöään vuonna 2000. kaltaiset kolmannet maat ovat äskettäin hyväksyneet taideryöstöjen uhreja koskevia toimenpiteitä, esimerkiksi palautusvaatimusten tutkinnasta Saksan liittoneuvoston päätöslauselmassa velvoiteasetuksen uudistamisesta ( Gesetz zur Modernisierung des Schuldrechts ) vahvistettiin Berliinin julkilausuma ja tehtiin selväksi, että hiljattain hyväksytyn lainsäädännön tarkoituksena ei ollut muuttaa Saksan lainsäädäntöä siten, että ryöstettyjä taideteoksia koskevat vaatimukset lakkaisivat olemasta voimassa (syksy 2001). , oikeudenloukkaussääntöjen ja varallisuuslainsäädännön höllentämisestä, esimerkiksi vanhentumisajanjaksojen suhteen, sekä asiaa tutkivien parlamenttivaliokuntien perustamisesta.
Some EU Member States and third countries such as Russia The Russian Parliament modified its law on cultural assets in 2000. have recently adopted measures for victims of looted art, for example examination of recovery claims A Bundesrat Resolution regarding the ‘Modernisation of the Law of Obligations Act’ ( Gesetz sur Modernisierung des Schuldrechts) reaffirmed the Berlin declaration and made it clear that the recent legislation was not intended to alter German law to cut off looted art claims (Autumn 2001). , relaxation of the rules of tort and property law, such as limitation periods, and the establishment of Parliamentary Commissions to study this subject.
Euroopan tasolla puolestaan 15. maaliskuuta 1993 annetussa direktiivissä 93/7/ETY käsiteltiin jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamista.
At European level, Directive 93/7/EEC of 15 March 1993 addressed the return of cultural objects unlawfully removed from the territory of a Member State.
Tässä direktiivissä pyrittiin luomaan yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä ja edesauttamaan kulttuurialan kansallisaarteita käsittelevien kansallisten lainsäädäntöjen keskinäistä tunnustamista.
This Directive aimed to establish cooperation between Member States and create mutual recognition of the relevant national laws in the field of cultural national treasures.
Siinä ei kuitenkaan luotu yhtäläisiä lähtökohtia yksittäisille palautusvaatimuksille, joiden onnistuminen edelleen riippuu erilaisten kansallisten vaatimusten täyttämisestä.
However, it did not establish a level playing field for individual claims, which must still rely on extremely varied national legal requirements.
Parlamentti on sittemmin hyväksynyt kaksi päätöslauselmaa ryöstetyistä kulttuuriesineistä: ensimmäisen (vuonna 1995) rosvotun omaisuuden palauttamisesta juutalaisyhteisöille EYVL C 17, 22.1.1996. , ja toisen (vuonna 1998) juutalaisten joukkotuhon uhrien omaisuuden palauttamisesta EYVL C 292, 21.9.1998. .
The Parliament has subsequently adopted two resolutions on the issue of looted cultural goods, one in 1995 OJ C17, 22.01.1996. on the return of plundered property to Jewish communities and the other, on the restitution of property belonging to Holocaust victims, in 1998 OJ C292, 21.09.1998 .
Euroopan unioni on siten ottanut askeleita oikeaan suuntaan vuosien 1993 ja 1945 välillä tapahtuneen kulttuuriesineiden ryöstämisen tunnustamiseksi, mutta unioni ei ole vielä luonut kattavaa kehystä ratkaisemaan ryöstetyn omaisuuden suhteen jäljellä olevia oikeudellisia ongelmia, jotka vaikuttavat kaikkien taideteosten vapaaseen liikkuvuuteen sisämarkkinoilla.
Thus the European Union has rightly taken steps to recognise the historical fact of art-looting between 1933 and 1945, but it has not yet established a comprehensive framework to resolve the remaining legal problems arising from looted art, which have an effect on the freedom of circulation of all works of art in the Internal Market.
Euroopan laajuiseen oikeudelliseen ongelmaan tarvitaan EU:n toimia
Need for EU Action on a European Legal Problem
Tämän alan lainsäädännön tila on tällä hetkellä erittäin epäselvä, joten museot, galleristit, uhrit ja perijät eivät ole voineet saada ryöstettyä omaisuutta takaisin tai täyttää teoksen omistushistoriassa olevia aukkoja.
The legal situation in this area is at present entirely unclear, so that museums, art dealers, victims and heirs have been unable to recover looted goods or fill the gap in provenance of art ownership.
Vaatimusten esittäjillä on uskomaton määrä oikeudellisia ongelmia, joista monet ovat täysin sattumanvaraisia riippuen siitä, mistä ryöstetty omaisuus on sattunut löytymään.
Claimants face a bewildering array of legal problems, many driven by the sheer accident of where looted property happens to be found.
Asiakirjojen julkisuuskäytäntö vaihtelee maasta toiseen, samoin oikeusnormit, jotka koskevat peruskysymyksiä, kuten sovellettavan lain määrittely, omistusoikeuden todistaminen, kanteen nostamisen mahdollisuuden arviointi tai omaisuudensiirtojen seuraukset näennäisen viattomille kohteille.
Access to data varies from nation to nation, as do the legal standards regarding such fundamental issues as determining the applicable law, proving ownership, assessing when a claim must be brought and the effect of intervening transfers to allegedly innocent transferees.
Tarvitaan oikeudellista ja institutionaalista kehystä, joka on oikeudenmukaisempi vaatimusten esittäjiä, nykyisiä omistajia sekä valtiollisia ja voittoa tuottamattomia tahoja kohtaan.
There is a need for a legal and institutional framework that will be fairer to claimants, current holders and state-owned and not-for-profit entities.
Tuomioistuimet käsittelevät tällä hetkellä eri puolilla Eurooppaa ja Venäjällä noin 170:tä kannetta.
Around 170 claims are currently pending in courts all over Europe, including Russia.
Vaikka eräät näistä ongelmista vaikuttavatkin kulttuurisidonnaisilta, ryöstettyjä kulttuuriesineitä koskevan Euroopan lainsäädännöllisen ja institutionaalisen kehyksen päämääränä on oltava juridisen ratkaisun löytäminen ilmeisen juridisiin ongelmiin, eikä antaa asian kehittyä kulttuuriseksi ongelmaksi.
While some of these problems may appear to be cultural, the aim of a European legal and institutional framework on looted cultural goods must be to find a legal solution to decidedly legal problems, rather than allowing this to become a cultural problem.
Ei ole epäilystäkään, etteikö kyseessä olisi juridinen ongelma.
There is no doubt that this is a legal problem.
Ensinnäkin totalitaaristen hallitusten suorittama järjestelmällinen ja diskriminoiva omaisuuden ryöstäminen oli ja on edelleen vakava ihmisoikeusrikkomus, mikä on tunnustettu sekä Euroopan ihmisoikeussopimuksessa että Euroopan unionin perusoikeuskirjassa oikeutena omaisuuden suojaan.
Firstly, the systematic and discriminatory plunder of property by totalitarian regimes was and remains a serious violation of the human right, recognised by the ECHR and the Charter of Fundamental Rights of the European Union, to peaceful enjoyment of property.
Oikeudelliset kysymykset nousevat vääjäämättä esille, kun harkitaan sitä, millä tavoin näistä rikkomuksista kärsivien oikeuksista päätetään.
Deciding how the rights of those affected by these violations should be addressed raises distinctly legal issues.
Toiseksi tällaisen ryöstelyn aiheuttama ongelma on peräisin lainsäädäntöjen ristiriitaisuuksista, jolloin samassa asemassa olevia vaatimusten esittäjiä kohdellaan eri tavoin EU:n eri osissa riippuen omaisuuden sijaintipaikasta.
Secondly, the problem posed by such looting arises from conflicts of law which result in different treatment across the EU for similarly situated claimants, depending on where their property has come to rest.
Kolmanneksi ryöstettyjä kulttuuriesineitä koskevien kysymysten käsittely sisältää oikeudellisia kysymyksiä, jotka liittyvät kansainväliseen julkisoikeuteen, erilaisten sopimusten toimintaan, kansainväliseen yksityisoikeuteen, tiedonsaantioikeuteen, omaisuuden suojaan, todistustaakkaan ja vanhentumisjaksoihin.
Thirdly, addressing looted cultural goods issues entails sorting through legal questions relating to public international law, the operation of various treaties, private international law, access to information, property rights, the burden of proof and prescriptive periods.
Ryöstettyjä kulttuuriesineitä koskeviin tapauksiin liittyy yleensä seuraavia kysymyksiä, jotka johtuvat jäsenvaltioiden oikeusnormien eroavaisuuksista: 1) miten nimikkeen omistusoikeus määritellään ja millaisia oikeuksia jäsenvaltiot tarjoavat vaatimusten esittäjälle tarvittavien tietojen saantiin 2) milloin omaisuuden palauttamista koskeva vaatimus on esitettävä ja milloin vanhentumissäännös olisi asianmukainen 3) onko "hyvässä uskossa" toimineella ostajalla oikeuksia ryöstettyjen kulttuuriesineiden suhteen 4) millaisia vaatimuksia esitetään ammattimaisille ostajille, kuten galleristeille, jotka ovat ostaneet tai myyneet ryöstettyjä kulttuuriesineitä ja 5) jos kulttuuriesine palautetaan, saako omistajien vientioikeuksia rajoittaa?
To conclude, looted cultural goods cases generally present the following issues, all of which are subject to diverging legal standards under the laws of Member States: (1) how is ownership or title established and what access to necessary information do Member States offer claimants? (2) when must a demand be made for return of property, and what should be the relevant statute of limitations? (3) what rights, if any, do ‘good faith’ purchasers have in looted cultural goods? (4) what claims run against professional sellers such as art dealers who have bought or sold looted cultural goods? and (5) if a looted cultural good is recovered, may there be limitations on an owner’s ability to export it?
Eri jäsenvaltioiden erilaiset vastaukset näihin kysymyksiin hämärtävät omistusoikeutta ja haittaavat kulttuuriesineiden vapaata liikkuvuutta sisämarkkinoilla.
The different answers to these questions in the Member States cloud title and impede the movement of cultural goods in the Internal Market.
Mahdollisten Euroopan parlamentin aloitteiden arviointia
Assessment of Possible EP Initiatives
Nykyinen ryöstettyjä kulttuuriesineitä koskeva lainsäädäntö ei ole johdonmukainen eikä ennustettavissa oleva; se ei rohkaise vapaaehtoisiin tai tehokkaisiin sovintoratkaisuihin, ei suojele ryöstettyjen kulttuuriesineiden palauttamista vaativien uhrien oikeuksia, eikä sillä saavuteta kansainvälisen oikeuden julki lausuttuja tavoitteita, joista päätettiin kansakuntien kesken toisen maailmansodan jälkeen.
The current legal system relating to looted cultural goods is neither consistent nor predictable; it does not encourage the voluntary or efficient settlement of claims, protect the rights of victims seeking recovery of looted property or accomplish the stated goals of international law established by the nations of the world after World War II.
Jotta ryöstettyjä kulttuuriesineitä koskevia ongelmia voitaisiin kunnolla arvioida, Euroopan parlamentti järjesti maaliskuussa 2003 kuulemistilaisuuden yleisen tietoisuuden lisäämiseksi ja havaittujen ongelmien mahdolliseksi ratkaisemiseksi EU:n tasolla.
In order fully to appraise the issues raised by looted cultural goods, the European Parliament held a hearing in March 2003 with a view both to raise public awareness and to identify potential EU solutions to the problems posed.
Ryöstettyjen kulttuuriesineiden omistukseen liittyvien kiistojen oikeudenmukaiseen ratkaisuun tarvitaan Euroopan laajuista kehystä, joten kuulemistilaisuudessa
To pave the way to a comprehensive European framework for the fair resolution of disputes relating to the ownership of looted cultural goods, such a hearing:
– arvioitiin Washingtonin konferenssin, Euroopan neuvoston päätöslauselman 1205 ja Vilnan foorumin periaatteiden toteutusta
- evaluated efforts to implement the principles set forth at the Washington Conference, in Council of Europe Resolution 1205, and at the Vilnius Forum.
– tarkasteltiin jäsenvaltioiden nykyisiä ohjelmia ryöstettyjen kulttuuriesineiden tunnistamiseksi ja palauttamiseksi
- reviewed Member States’ existing programmes for identifying and returning looted cultural goods.
– arvioitiin ryöstettyihin kulttuuriesineisiin liittyviä nykyisiä tai suunniteltuja tietokantoja ja mahdollisuuksia laajentaa julkisia tietokantoja, jotta tiettyihin teoksiin ja/tai vaatimuksiin liittyvät etsinnät olisivat kattavampia
- assessed existing or planned databases relating to looted cultural goods and the feasibility of expanding public databases to allow more comprehensive asset searches tied to specific works and/or claims.
– arvioitiin arkistotietojen saantia koskevia EU:n lakeja ja asetuksia, jotka liittyvät a) kulttuuriesineisiin, b) toisen maailmansodan aikaisiin pakkolunastuksiin, varallisuuden myyntiin tai ryöstelyyn, c) sodanjälkeisen ajan luetteloihin ryöstetyistä esineistä, "alkuperämaahan" palautetuista esineistä, esitetyistä ja loppuun käsitellyistä vaatimuksista, d) museoiden ja galleristien arkistoihin Euroopassa vuosien 1933 ja 1945 välisenä aikana ostetuista tai myydyistä esineistä.
- evaluated EU laws and regulations relating to access to archives on (a) cultural goods, (b) World War II-era expropriation, asset sales, or looting, (c) post-war lists of items looted, items returned to ‘countries of origin’, claims filed, and claims settled, (d) museum and dealer records regarding objects bought or sold in Europe between 1933 and 1945.
Avainasemassa on kysymys yksityisyyden suojan kunnioittamisen ja vaatimuksen esittäjien kanneoikeuden kunnioittamisen välisestä suhteesta
A key question was the relationship between respect for individual privacy and ensuring that the ability of claimants to take action is not impeded.
– luotiin yhdenmukaiset normit ryöstettyjen kulttuuriesineiden tunnistamiseen ja käsittelyyn, mukaan lukien alkuperältään kyseenalaiset ryöstetyt kulttuurisesineet
- established uniform standards for the identification and handling of looted cultural goods, including looted cultural goods which raises provenance questions.
– arvioitiin sellaisten tuontiin/vientiin ja tullisäännöksiin liittyvien EU:n asetusten ja Euroopan laajuisten sopimusten nykyistä soveltamisalaa, jotka voivat liittyä yhdenmukaisten normien luomiseen ryöstettyjen kulttuuriesineiden tunnistamiseksi ja käsittelemiseksi
- evaluated the current scope of EU regulation and inter-European treaties or agreements regarding import/export and customs regulation that might relate to establishing uniform standards for the identification and treatment of looted cultural goods.
– tarkasteltiin nykyisiä pyrkimyksiä luoda rinnakkaista yhteistyötä Venäjän, Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja muiden ryöstettyjen kulttuuriesineiden tunnistamiseen ja palauttamiseen liittyvien viranomaisten kanssa
- reviewed existing efforts to establish parallel cooperation with the authorities in Russia, the Central and East European Countries, and other jurisdictions linked to the identification and recovery of looted cultural goods.
– arvioitiin Luganon yleissopimuksen käyttöä ja kehitystä sekä arvioitiin nykyistä käytäntöä, joka liittyy kyseisen yleissopimuksen käyttöön muuta kuin kiinteää omaisuutta (tai kulttuuriesineitä) koskevien tuomioiden täytäntöönpanossa
- appraised the use and development of the Lugano Convention and current practice relating to use of that Convention to enforce judgments as to movable property (or cultural objects).
– keskusteltiin Euroopan ihmisoikeussopimuksen, perusoikeuskirjan ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa sekä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa kehittyneen oikeuskäytännön mahdollisista yhteyksistä varastettuihin ja ryöstettyihin kulttuuriesineisiin.
- discussed how the European Convention on Human Rights, the Charter on Fundamental Rights and the jurisprudence that has developed in the ECJ and Court of Human Rights might relate to stolen or looted cultural goods.
Yleiset johtopäätökset
General conclusions
Kuulemistilaisuus osoitti selvästi, että nykytilanteesta puuttuu oikeusvarmuus, avoimuus ja yhtenäinen lähestymistapa.
The hearing abundantly showed that the current situation lacks legal certainty, transparency and a coherent approach.
Tämä on rajat ylittävä kysymys, joka edellyttää rajat ylittävää ratkaisua.
This is a cross border issue calling for a cross-border solution.
Euroopan parlamentin keskeinen tavoite on ehdotus avointen korjaavien rakenteiden kehittämisestä, mikä olisi sopusoinnussa yhteisön oikeuden ja kansainvälisen oikeuden soveltamiskelpoisten periaatteiden kanssa.
The main objective of this European Parliament initiative is to propose the development of transparent remedial structures, which should be consistent with applicable principles of European and international law.
Jotta Euroopan unioni voisi omaksua tällaisen johtavan roolin, sen olisi huolehdittava siitä, että ryöstettyjen kulttuuriesineiden tunnustamiseen, omistukseen ja palauttamiseen liittyvien riitojen ratkaisua koskevilla säännöksillä varmistetaan yhtäläiset toimintamahdollisuudet.
In order to play this leading role, the European Union should establish a level playing field of provisions addressing the resolution of disputes relating to the identification, ownership and return of looted cultural goods.
Tätä varten on kiireellisesti luotava keskustietokanta ja mahdollistettava yleinen pääsy julkisiin ja yksityisiin arkistoihin.
To this purpose, it is urgent to create a central database and to provide general access to public and private archives.
Näillä toimenpiteillä ei pelkästään helpoteta yhtenäisempien ja ennustettavampien taideteosten sisämarkkinoiden luomista, vaan niillä parannetaan myös oikeussuojan saatavuutta ja oikeusvaltion periaatteen kunnioittamista.
These measures not only contribute to a more consistent and predictable internal market in art works, they also improve access to justice and respect the rule of law.
Tämä on loppujen lopuksi moraalinen ja eettinen kysymys, joka kaipaa pikaista moraalista ja eettistä ratkaisua.
It is ultimately a moral and ethical issue urgently calling for a moral and ethical solution.
Tarvitsemme selkeän ja yhtenäisen lähestymistavan, joka ei perustu ainoastaan sääntöihin ja oikeusperiaatteisiin, vaan myös tasa-arvoisuuden ja moraalin kaltaisiin periaatteisiin.
We need a clear and coherent approach, not only based on rules and legal principles, but also on principles such as equity and morality.
Tämä voitaisiin saavuttaa Euroopan tasolla toimivan koordinoivan hallintoviranomaisen avulla, joka määrittää nämä yleiset säännöt.
This might be done by a coordinating, administrative authority on European level, setting out these common rules.
Rajat ylittävät ongelmat edellyttävät rajat ylittäviä ratkaisuja.
Cross-border problems need cross-border solutions.
26. marraskuuta 2003 LOPULLINEN A5-0409/2003 *
26 November 2003 FINAL A5-0409/2003 *
ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kalastuslaivastojen hallinnoinnista syrjäisimmillä alueilla
on the proposal for a Council regulation on the management of fishing fleets registered in the outermost regions
OIKEUDELLISTEN JA SISÄMARKKINA-ASIOIDEN VALIOKUNNAN LAUSUNTO OIKEUSPERUSTASTA
OPINION OF THE COMMITTEE ON LEGAL AFFAIRS AND THE INTERNAL MARKET ON THE LEGAL BASIS,
Neuvosto kuuli 26. toukokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä Euroopan parlamenttia EY:n perustamissopimuksen 37 artiklan mukaisesti ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kalastuslaivastojen hallinnoinnista syrjäisimmillä alueilla ( KOM(2003) 175 – 2003/0062(CNS)).
By letter of 26 May 2003 the Council consulted Parliament, pursuant to Article 37 of the EC Treaty, on the proposal for a Council regulation on the management of fishing fleets registered in the outermost regions ( COM(2003) 175 – 2003/0062(CNS)).