natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vuonna 2002 (30.6. mennessä) uudistetun Euroopan sosiaalisen peruskirjan ovat ratifioineet Portugali ja Suomi.
In 2002 (reference date 30 June) the revised Charter was ratified by: FIN and P.
Euroopan unionin perusoikeuskirjan IV luvun sisältö noudattelee huomattavassa määrin Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksissa vahvistettuja oikeuksia.
The substance of Chapter 4 of the Charter of Fundamental Rights of the EU overlaps to a large extent with the rights laid down in the International Labour Organisation conventions.
Jollei muuta ole ilmoitettu, tämän kohdan tiedot ovat peräisin Kansainvälisen työjärjestön Internet-sivustolta http://www.ilo.org.
Unless otherwise indicated, the information in this paragraph is taken from the ILO website: http://www.ilo.org However, there are a number of gaps and discrepancies.
Käytännön syistä esittelijä on sisällyttänyt huomautuksen ainoastaan tähän mietinnön kohtaan.
For practical reasons, I have dealt with these considerations in only one section of this report.
Velvoitteet, joihin EU:n jäsenvaltiot ovat sitoutuneet ILO:n jäseninä tai ratifioidessaan ILO:n yleissopimukset, eivät sinänsä ole täysin samoja kuin ne, joiden takaamiseen yhteisön oikeus jäsenvaltiot velvoittaa.
The obligations entered into by EU Member States as members of the ILO or through their ratification of ILO Conventions do not necessarily coincide with the social rights that EU Member States are required to guarantee under Community law.
Mielenkiintoinen – joskin historiallisesti vanhentunut – osoitus tästä on naisten yötyökielto, jonka ILO halusi vuosikausia pysyttää voimassa naistyöntekijöiden suojelemiseksi ja jonka EU halusi poistaa miesten ja naisten yhtäläisen kohtelun nimissä.
An interesting illustration of this - although one that is no longer topical - is the question of the ban on night working for women which the ILO wanted to maintain to protect women workers and the EU wanted to abolish because of its duty to ensure equal treatment.
Applications Committtee (jonka koko nimi on Conference Committee on the Application of Conventions and Recommendations ) kävi asiasta 89. kansainvälisessä työkokouksessa kesällä 2001 vielä laajaa keskustelua.
The Applications Committee (in full: Conference Committee on the Application of Conventions and Recommendations ) discussed this again at length at the 89th International Labour Conference in summer 2001.
ILO:lta periytyy huomattava määrä sopimuksia – ILO:n yleissopimuksia on nimittäin 184 – ja niiden täytäntöönpanon valvontajärjestelmä hyvin laaja ja sisällöllisesti eriytynyt.
The ILO legacy is considerable - there are now 184 ILO conventions - and the monitoring arrangements are extensive and highly specialised.
Järjestelmät ovat jatkaneet omalaatuista olemassaoloaan ihmisoikeusasiantuntijoiden maailmassa; käsikirjoissa ja muissa yleisteoksissa ne on usein jätetty huomiotta tai kuitattu yksittäisellä huomautuksella.
These mechanisms are treated in rather a peculiar way by international human rights experts; often they are overlooked in handbooks and other reviews or put away in some forgotten corner.
Toisaalta niiden tehokkuutta on usein korostettu.
In other instances; they are praised for their effectiveness.
Ne näyttävät kuitenkin kuuluvan ennen kaikkea työoikeuden asiantuntijoiden erikoisalaan.
However, this area appears primarily to be a matter for specialists in labour law.
Kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat tähän mennessä ratifioineet ILO:n kahdeksan perustavaa yleissopimusta ( Fundamental Conventions ), Näitä ovat yleissopimukset nro 29 ja nro 105 pakkotyöstä, nro 87 ja nro 98 yhdistymisvapaudesta , nro 100 ja nro 111 syrjinnästä ja nro 138 ja nro 182 lapsityöstä. mutta eräiden työturvallisuutta ja työterveyttä koskevien erityisten yleissopimusten kohdalla tilanne ei ole yhtä hyvä: yksikään jäsenvaltio ei ole ratifioinut kaikkia näitä yleissopimuksia ja useimmat ainoastaan muutamia niistä.
All the EU Member State have now ratified the eight ILO Fundamental Conventions These are Conventions 29 and 105 on forced labour, 87 and 98 on freedom of assembly, 100 and 111 on discrimination and 138 and 182 on child labour. , but when it comes to a number of specialist conventions relating to health and safety at the workplace, the picture is much less rosy; none of the Member States has ratified all of the conventions, and most Member States have ratified only a few.
Kun otetaan huomioon ILO:n valvontajärjestelmien monitahoisuus, erikoisaloihin liittyvät aiheet sekä käytettävissä ollut aika ja työvoima, esittelijä ei ole voinut tarkemmin selvittää, mitkä EU:n jäsenvaltiot ovat saaneet huomautuksia ILO.n valvontajärjestelmiltä vuonna 2001, mistä syystä huomautuksia on esitetty ja kuinka mahdolliset tilanteet ovat ratkenneet.
In view of the complicated nature of ILO monitoring mechanisms, the specialist subject area and limited time and human resources available, your rapporteur was unable to investigate which EU Member States were tackled by the ILO monitoring bodies in 2001 and on what issues and how the relevant matters were resolved or not.
On kuitenkin helppo havaita, että eräissä EU:n jäsenvaltioissa (Tanskassa, Ranskassa, Kreikassa, Espanjassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa Ks. http://webfusion.ilo.org/public/db/standards/normes/libsynd/index.cfm?lang=EN. ) asiat ovat edelleen kesken ammattiliittoihin liittymis- ja neuvotteluvapauden osalta sekä työehtosopimusten soveltamisen osalta.
It was, however, easy to see that cases are still pending against a number of EU countries (Denmark, France, Greece, Spain, Sweden and the United Kingdom See http://webfusion.ilo.org/public/db/standards/normes/libsynd/index.cfm?lang=EN . ) on trade unions and freedom of negotiation and the application of collective labour agreements.
Joillakin näistä valituksista on erityisen huono kaiku ILO:n historiassa; ne koskevat sitä edelleenkin ratkaisematonta näkemyseroa Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, joka liittyy yhdistymisoikeuden loukkaamiseen ammattiyhdistysten jäsenten mustilla listoilla.
Some of these complaints are notorious in ILO history; they concern a still unresolved difference of opinion with the UK on the violation of the right to organise by the putting of trade union members on a blacklist.
Yhteisön oikeuden, EU:n perusoikeuskirjan ja jäsenvaltioita ILO:n säännöstön perusteella koskevien velvoitteiden välinen epäyhtenäisyys on este voimassa olevan kansainvälisen sosiaalioikeuden avoimuudelle ja kehittymiselle.
The lack of coordination between Community law, the EU Charter and the obligations of EU Member States under ILO conventions is an obstacle to the transparency of current international social law and its development.
Koska EU ja sen jäsenvaltiot ovat sitoutuneet Euroopan sosiaaliseen malliin, niiden voisi odottaa puuttuvan tähän ongelma-alueeseen.
Given their attachment to the European social model, the EU and its Member States might be expected to address this problem.
On silmiinpistävää, että kun hiljattain on käyty keskustelua EU:n ja ILO:n lähentymisestä ja yhteistyöstä, näkökulma on ollut globaali, eikä EU:n omia sisäisiä ongelmia ole otettu esille.
It is striking that, where there has recently been coordination and cooperation between the EU and the ILO, the approach is a global one, and problems inside the EU itself have not been considered.
Tämä käy ilmi ennen kaikkea – muutenkin erittäin valaisevasta – komission tiedonannosta "Perustyönormien edistäminen ja työmarkkina- ja sosiaalipolitiikan ohjausjärjestelmän kehittäminen maailmanlaajuistumisen yhteydessä" KOM(2001) 416 , ei vielä julkaistu EYVL:ssä. sekä Euroopan parlamentin siitä antamasta päätöslauselmasta.
This can be seen in the very illuminating Commission communication on promoting core labour standards and improving social governance in the context of globalisation COM (2001) 416 , not yet published in the OJ. and in a resolution adopted by the EP on the subject.
P5_TA-PROV (2002) 0374, hyväksytty 2. kesäkuuta 2002.
P5_TA-PROV (2002) 0374, adopted on 2 June 2002.
Esittelijän kanta on, että on etsittävä keinoja, joilla EU:n ja ILO:n välinen suhde saatetaan asianmukaiseksi keskeisimpien EU:ssa voimassa olevien sosiaalisten oikeuksien osalta.
In your rapporteur's view, an effort should be made to see how the relationship between the EU and ILO with regard to the social rights applying within the EU may be put on the agenda.
Aluksi komissiota voidaan pyytää laatimaan asiaa koskeva vihreä kirja, tai Euroopan parlamentti voi laatia asiasta valiokunta-aloitteisen mietinnön.
As a start, the Commission could be asked to produce a Green Paper, or the EP could draw up an own-initiative report.
ILO:n tietokantaan verrattuna Euroopan neuvoston tiedot Euroopan sosiaalisen peruskirjan noudattamisesta ovat helpommin hallittavissa.
In comparison with the ILO database, it is easier to find information from the Council of Europe on compliance with the European Social Charter.
Jäsenvaltioiden on raportoitava vuosittain siitä, kuinka ne soveltavat peruskirjaa lainsäädännössä ja käytännössä.
The Member State have to submit an annual report on how the Charter is applied in law and in practice.
Kussakin raportissa on käsiteltävä maan hyväksymiä määräyksiä: parittomina vuosina käsitellään niin sanottuja keskeisiä määräyksiä ( hard core provisions , 1, 5, 6, 12, 13, 16 ja 19 artikla sekä uudistetun peruskirjan 7 ja 20 artikla) ja parillisina vuosina käsitellään muita peruskirjan määräyksiä.
Each report covers one part of the provisions accepted by the country: in odd years the report covers the hardcore provisions (Articles 1, 5, 6, 12, 13, 16, 19, and Articles 7 and 20 of the revised Charter) and in even years the 'non hard core provisions'.
Kertomukset keskeisistä määräyksistä
Reports on the hard core provisions
Belgia, Tanska, Kreikka, Irlanti, Italia, Luxemburg ja Espanja eivät ole toimittaneet raporttia (määräaika oli 30. kesäkuuta 2001).
B, DK, GR, IRL, I, L and ESP have not yet submitted any reports (deadline was 30 June 2001).
Alankomaat toimitti raportin 10. syyskuuta 2001, Itävalta 11. heinäkuuta 2001, Portugali 10. lokakuuta 2001, Saksa 6. marraskuuta 2001, Suomi 16. elokuuta 2001 ja Yhdistynyt kuningaskunta 4. syyskuuta 2001.
A submitted a report on 11 July 2001, FIN on 16 August 2001, Germany on 6 November 2001, NL on 10 September 2001, Portugal 10 October 2001 and the UK on 4 September 2001.
Kertomukset uudistetun peruskirjan keskeisistä määräyksistä ( hard core provisions revised charter )
Reports on the hard core provisions revised charter
Ranska toimitti raportin uudistetuista määräyksistä 27. heinäkuuta 2001 ja Ruotsi 3. syyskuuta 2001.
F submitted the report on the hard core provisions revised Charter on 27 July 2001 and Sweden on 3 September 2001.
Euroopan neuvoston sosiaalisten oikeuksien komitea (ECSR) on laatinut Euroopan sosiaalisen peruskirjan soveltamisesta kattavan asiakirjan, josta ilmenee maittain, mitä peruskirjan loukkauksia on todettu.
The Council of Europe European Committee of Social Rights (ECSR) has produced a clear review of the application of the European Social Charter, detailing the infringements of the European Social Charter that have been found in each country.
Euroopan neuvosto, Implementation of the European Social Charter, Survey by Country – 2001, Information Document of the Secretariat of the European Social Charter (Provisional Edition) .
Council of Europe, Implementation of the European Social Charter, Survey by Country - 2001, Information Document of the Secretariat of the European Social Charter (Provisional Edition).
Tässä selvityksessä mainitut seikat perustuvat Euroopan neuvoston sosiaalisten oikeuksien komitean päätelmiin, jotka se on tehnyt tarkastaessaan kansallisia raportteja.
The facts reported in this explanatory statement are based on the findings of the European Committee for Social Rights of the Council of Europe in implementing the procedure for monitoring the national reports.
Kun komitea on julkaissut havaintonsa, jäsenvaltioille annetaan tilaisuus tehdä tarvittavat muutokset.
Once this Committee has published its findings, the Member States have an opportunity to make the necessary adjustments.
Tässä mietinnössä mainituista havainnoista ministerikomitea ei vielä ole antanut suosituksia.
The Committee of Ministers has not yet made any recommendations concerning the findings mentioned in this report.
27 artikla: Työntekijöiden oikeus saada tietoja ja tulla kuulluksi yrityksessä
Article 27: Workers' right to information and consultation within the undertaking
28 artikla: Neuvotteluoikeus ja oikeus yhteisiin toimiin
Article 28: Right of collective bargaining and action
Ranskassakin on ongelmia tällä alalla: lakkoilevien virkamiesten palkasta pidätetään osa, joka ei ole suhteessa lakon kestoon.
In France, too, there are problems in this area: if civil servants go on strike, part of their salary is withheld, but this is not proportional to the duration of the strike.
Rautateiden ja postin työntekijöillä, jotka ovat oikeudelliselta asemaltaan virkamiehiä, ei myöskään ole lakko-oikeutta.
In Germany, all strikes that are not aimed at reaching a collective agreement and are not called or endorsed by a trade union are prohibited.
Em. asiakirja, 72 kohta.
Furthermore, employees in the railways and the Post Office who have civil servant status are denied the right to strike. idem, 72.
Irlannissa on voimassa määräyksiä, jotka antavat ammattiliitoille monopoliaseman.
In Ireland, there are clauses which allow a closed shop.
Myöskään oikeutta olla liittymättä ammattiliittoon ei ole riittävästi suojattu säädöksillä.
In addition, the right not to join a trade union is not sufficiently protected in law idem, 124. .
Yhdistyneessä kuningaskunnassa laki antaa kohtuuttoman vähäiset oikeudet yhteisiin toimiin.
In the United Kingdom, the law unduly restricts the possibilities for collective action.
Työnantajalla on lisäksi oikeus irtisanoa kaikki yhteisiin toimiin osallistuvat työntekijät.
Employers may also dismiss all workers who take part in collective action.
Lisäksi ammattiliittojen toimintaa vaikeutetaan liiallisin rajoituksin, ja ammattiliittojen mahdollisuudet erottaa jäseniään ovat hyvin rajalliset.
There are also excessive restrictions on trade unions' right to refuse membership or expel a member.
Työnantajilla on mahdollisuus painostaa työntekijöitä olemaan osallistumatta ammattiliiton edustustoimintaan ja kollektiivisiin neuvotteluihin.
Employers are also allowed to persuade workers to relinquish the right to trade union representation and collective bargaining.
29 artikla: Oikeus työhönsijoituspalveluihin
Article 29: Right of access to placement services
30 artikla: Suoja perusteettoman irtisanomisen yhteydessä
Article 30: Protection in the event of unfair dismissal
Lain mukaan on lisäksi sallittua irtisanoa työntekijä, joka kieltäytyy jatkamasta jäsenyyttään ammattiliitossa, sen jälkeen kun hänelle on työhön ottamisen jälkeen kerrottu, että jäsenyys on työsuhteen jatkumisen edellytys.
In Denmark, the ECSR found that the law permits the dismissal of a worker who refuses to join a trade union if, at the time of his engagement, he knew that his employment was conditional on membership of the trade union.
Em. asiakirja, 76 kohta.
In Greece, too, the notice periods are insufficient for workers with less than ten years' service. idem, 76.
31 artikla: Oikeudenmukaiset ja kohtuulliset työolot ja työehdot
Article 31: Fair and just working conditions
32 artikla: Lapsityövoiman käytön kielto Ks. myös 1 luku. ja nuorten suojelu työssä
Article 32: Prohibition of child labour See also Chapter 1. and protection of young people at work
Ranskan osalta on todettu, ettei koulujen loma-aikoina teatteriesityksiin osallistuvilla lapsilla ole oikeutta vähimmäislepojaksoon.
In France, children who take part in theatrical performances during the school holidays are not entitled to a minimum rest period.
Ruotsissa, Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa oppivelvollisiin lapsiin koulujen loma-aikoina sovellettava pakollinen lepojakso ei ole riittävä takaamaan, että lapset voivat käyttää kouluopetuksen täysin hyödykseen.
The statutory rest periods during school holidays for children who are still in compulsory full time education is not sufficient to ensure that the children may take full advantage of their schooling in the following Member States: Germany, Sweden and the United Kingdom.
33 artikla: Perhe- ja työelämä
Article 33: Family and professional life
34 artikla: Sosiaaliturva ja sosiaalituki
Article 34: Social security and social assistance
Em. asiakirja, 62, 66, 68, 76, 86, 89 ja 130 kohta.
This is also the case in Denmark, Finland, France, Greece, Ireland, Italy, Luxembourg and the United Kingdom. idem, 62, 66, 68, 76, 86, 89, 130.
Saksassa muilla kuin EU:n ja ETA:n kansalaisilla ei ole oikeutta ylimääräiseen lapsilisään Baden-Württembergin ja Baijerin osavaltioissa.
In Germany, non-EU and non-EEA citizens are not entitled to supplementary family allowances in Baden-Württemberg and Bavaria.
35 artikla: Terveyden suojelu
Article 35: Health care
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että Alankomaiden kohdalla on ongelmia, jotka liittyvät lääkärin hoidon saamiseen muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa henkilö kuuluu sairausvakuutuksen piiriin.
The Court of Justice of the European Communities has highlighted a problem in the Netherlands with access to medical care in a Member State other than the Member State of insurance.
Tuomioistuin on antamassaan tuomiossa katsonut, että vakuutetulla, jolta on väärin perustein evätty pääsy sairaalahoitoon muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa hänet on vakuutettu, on oikeus korvaukseen syntyneistä kuluista silloinkin, kun lupa saadaan myöhemmin esimerkiksi oikeusteitse.
The Court has ruled that, where an insured person has wrongly been refused authorisation to go to another Member State for treatment by the competent institution, the person concerned is entitled to be reimbursed the costs incurred if authorisation is subsequently granted, in this particular case through the courts.
Tuomioistuin totesi, ettei toisessa jäsenvaltiossa sairaalahoitoon pääsyä koskeva ennakkolupajärjestelmä saa aiheuttaa sairaalahoitoon pääsyn mielivaltaista epäämistä.
The Court holds that a system of prior authorisation for hospital treatment in another Member State may not involve such authorisation being refused on arbitrary grounds.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, asia C-157/99, Smits v. Stichting Ziekenfonds VGZ ja Peerbooms v. Stichting CZ Groep Zorgverzekeringen, tuomio 21.7.2001 ja asia C-368/98, Vanbraekel v. Landsbond der christelijke mutualiteiten (LCM), tuomio 21.7.2001.
CJEC, C-157/99, Smits v Stichting Ziekenfonds VGZ and Peerbooms v Stichting CZ Groep Zorgverzekeringen and C-368/98, Vanbraekel v Landsbond der christelijke mutualiteiten (LCM), judgments of 21 July 2001.
V LUKU: KANSALAISTEN OIKEUDET
CHAPTER V : CITIZENSHIP
EN – Yleissopimus ulkomaalaisten osallistumisesta julkiseen elämään paikallistasolla
CoE Convention on the Participation of Foreigners in Public Life at Local Level
Yleissopimus allekirjoitettiin 5. helmikuuta 1992, ja se tuli voimaan 1. toukokuuta 1997.
This Convention was signed on 5 February 1992 and entered into force on 1 May 1997.
Itävalta, Belgia, Saksa, Espanja, Ranska, Kreikka, Irlanti, Luxemburg ja Portugali eivät ole vielä allekirjoittaneet sitä.
A, B, D, ESP, F, GR, IRL, L and P have not yet signed the Convention.
Suomi ratifioi yleissopimuksen vuonna 2001.
Finland ratified it in 2001.
Itävalta, Belgia, Saksa, Espanja, Ranska, Kreikka, Irlanti, Luxemburg, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta eivät vielä ole ratifioineet sitä.
A, B, D, ESP, F, GR, IRL, L, P and UK have not yet done so.
EN – Kansalaisuutta koskeva eurooppalainen yleissopimus
CoE European Convention on Nationality
Yleissopimus allekirjoitettiin 15. marraskuuta 1997, ja se tuli voimaan 1. maaliskuuta 2000.
This Convention was signed on 15 November 1997 and entered into force on 1 March 2000.
Belgian, Saksan, Espanjan, Irlannin, Luxemburgin ja Yhdistyneen kuningaskunnan on vielä allekirjoitettava se.
It has yet to be signed by B, D, ESP, IRL, L and UK Germany has since signed the Convention (04/02/02) .
Euroopan kansalaisuus
European citizenship
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on tarkastellut kansalaisuuden käsitteen sisältöä yhteisön oikeudessa tuomiossa, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, asia C-192/99, The Queen v. Secretary of State for the Home Department, ex parte Kaur, tuomio 20.2.2001. joka koski Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia.
The CJEC has delivered a judgment CJEC, C-192/99, The Queen/Secretary of State for the Home Department ex parte: Kaur, judgment of 20 February 2001. on the concept of citizenship within the meaning of Community law relating to nationals of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland.
Kun arvioidaan, onko henkilö yhteisön oikeuden kannalta Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen, on tarkasteltava Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen vuonna 1982 antamaa julistusta ilmaisun kansalaiset määritelmästä.
In order to determine whether a person is a national of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland for the purposes of Community law, it is necessary to refer to the 1982 Declaration by the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland on the definition of the term 'nationals'.
Toinen ongelma koskee Italian kansalaisten poliittisia oikeuksia ja perustuslaillisten määräysten noudattamista.
Another problem involves the political rights of Italian citizens and respect for provisions of the Constitution.
Edustuslaitos päätti 15. heinäkuuta 2002 säilyttää nykyisen tilanteen ennallaan, koska 13 tyhjänä olevan edustajanpaikan täyttämisessä on ongelmia.
On 15 July 2002, the Chamber decided to maintain the current situation because of the problems involved in allocating the 13 vacant seats.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa käsitellään parhaillaan asiaa Euroopan ihmisoikeussopimusta täydentävän pöytäkirjan, joka hyväksyttiin Pariisissa 20. maaliskuuta 1952, 3 artiklan rikkomisesta.
An action is currently before the ECHR for a breach of Article 3 of the Additional Protocol to the ECHR adopted in Paris on 20 March 1952.
40 artikla: Äänioikeus ja vaalikelpoisuus kunnallisvaaleissa
Article 40: Right to vote and to stand as a candidate in municipal elections
Euroopan komissio julkaisi toukokuussa 2002 kertomuksen KOM(2002) 260 , ks. http://www.europa.eu.int/cgi-bin/eur-lex/udl.pl. kunnallisesta äänioikeudesta ja vaalikelpoisuudesta annetun direktiivin 94/80/EY soveltamisesta.
In May 2002, the European Commission published a report COM (2002) 260 , see: http://www.europa.eu.int/cgi-bin/eur-lex/udl.pl . on the application of Directive 94/80/EC on the right to vote and to stand as a candidate in municipal elections.
Suurin osa jäsenvaltioista ei ollut määräajassa saattanut direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Most of the Member States were too late in transposing the directive into national law.
Vuoden 2001 loppuun mennessä jokaisessa jäsenvaltiossa oli kuitenkin järjestetty kunnallisvaalit, joissa äänioikeus ja vaalikelpoisuus oli sellaisilla unionin kansalaisilla, jotka oleskelevat muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, josta he ovat kotoisin.
However, before or during 2001, municipal elections in which European citizens living in a country other than their country of origin were able to exercise their right to vote and stand as candidates took place in each of the Member States.
Yksi selvästi esiin tulleista ongelmista on vaaliluetteloihin merkitseminen.
One of the problems that arose concerned entry in the electoral roll.
Komissio toteaa vaalikelpoisuuden osalta, että unionin kansalaisten asettuminen ehdokkaaksi asuinvaltionsa kunnallisvaaleihin on yleensä varsin vähäistä.
The Commission concludes that the right of Union citizens to vote in municipal elections in their Member State of residence was exercised only to a fairly limited extent.
Seitsemässä jäsenvaltiossa muiden jäsenvaltioiden kansalaisia on myös tullut valituksi (edellä mainitut valtiot Luxemburgia lukuun ottamatta).
In seven Member States, some of these candidates were actually elected (idem, except for Luxembourg).