natgillin/translations-raw huggingface dataset:
8 b) Optiot, futuurit, swapit ja muut johdannaissopimukset, jotka liittyvät omaisuuteen, oikeuksiin, velvoitteisiin, indekseihin ja toimiin, joita ei ole muutoin mainittu tässä C osassa, jotka komissio päättää 64 artiklan 2 kohdan mukaisella menettelyllä ja joilla on muiden johdannaisrahoitusvälineiden ominaisuuksia, kun otetaan muun muassa huomioon, käydäänkö niillä kauppaa kaupallisessa vai sijoitustarkoituksessa, selvitetäänkö ne tunnustettujen selvityslaitosten kautta ja ovatko ne säännöllisesti vakuuksien muutospyynnön kohteina
(8b) Options, futures, swaps, and any other derivative contracts relating to assets, rights, obligations, indices and measures not otherwise mentioned in this Section C, which the Commission determines, acting in accordance with the procedure referred to in Article 64(2), have the characteristics of other derivative financial instruments, having regard to whether, inter alia, they are traded for commercial or investment purposes, are cleared and settled through recognised clearing houses or are subject to regular margin calls;
Direktiivin tulisi mahdollistaa joustavuus niin, että se voisi kattaa muunlaisia hyödyketermiinejä, joilla katsotaan olevan muiden hyödykerahoitusvälineiden ominaisuuksia.
The Directive should provide flexibility to accommodate within it other existing and future classes of derivatives which are determined to have the characteristics of other derivative financial instruments.
Jonkin mainitun erityistekijän olemassaolo ei kuitenkaan merkitse sitä, että välinettä tulisi käsitellä rahoitusvälineenä.
In order to facilitate the decision as to whether a particular instrument should be treated as a financial instrument, it is important to identify factors that should be taken into account.
Toisaalta avistatoimitusta koskevia hyödykesopimuksia ja kaupallisiin tarkoituksiin liittyviä hyödykesopimuksia, joihin liittyy lykätty toimitus, ei pitäisi käsitellä rahoitusvälineinä, ellei niillä käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla tai monenkeskisessä kaupankäyntijärjestelmässä.
However, the existence of any of these factors, in any particular case, is not conclusive that the instrument should be treated as a financial instrument .
Tarkistus 52 LIITE II, I OSA, 2 KOHTA, 1 JA 2 LUETELMAKOHTA
Amendment 52 Annex II, section I, point 2, indent 1 and 2
– taseen loppusumma: 20 000 000 euroa ,
- balance sheet total: EUR 20 000 000,
– taseen loppusumma: 12 500 000 euroa ,
- balance sheet total: EUR 12 500 000,
– nettoliikevaihto: 40 000 000 euroa ,
- net turnover: EUR 40 000 000 ,
– nettoliikevaihto: 25 000 000 euroa ,
- net turnover: EUR 25 000 000 ,
Neuvosto on asettanut ammattimaisten sijoittajien määritelmää koskeva raja-arvot liian korkealle.
The thresholds for the definition of professional investor have been set at too high a level by the Council.
Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn tarkistus olisi palautettava sen varmistamiseksi, että useammat yritykset voidaan luokitella ammattimaisiksi sijoittajiksi ja ottaa siten huomioon tällaisten yritysten pitkällekehittyneisyys.
The EP first reading amendment should be restored to ensure that a wider range of companies can be classified as professional investors, in accordance with the sophistication of such companies.
Tarkistus 53 LIITE II, I OSA, 3 A KOHTA (uusi)
Amendment 53 Annex II, section I, point (3 a) (new)
(3 a) Muut yhteisösijoittajat, joiden yrityksen tarkoituksena on rahoitusvälineisiin sijoittaminen, mukaan lukien varojen arvopaperistamiseen tai muihin rahoitustoimiin erikoistuneet yksiköt.
(3a) Other institutional investors whose corporate purpose is to invest in financial instruments, including entities dedicated to the securitisation of assets or other financing transactions.
Tällä tarkistuksella palautetaan komission ja Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esitetty kanta, koska neuvoston esittämä liitteen II I osan 2.b kohta on poistettu.
This amendment restores the position of the Commission and European Parliament first reading following the deletion of Annex II paragraph 1.2.b by the Council.
On olemassa yhteisösijoittajien ryhmiä, joilla ei ole liitteen II 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettua toimilupaa tai joita ei säännellä, jotta ne voisivat toimia rahoitusmarkkinoilla, mutta joita kuitenkin pitäisi kohdella ammattimaisina sijoittajina, riippumatta siitä täyttävätkö ne 1 kohdan 2 alakohdassa asetetut kokoa koskevat vaatimukset.
There are categories of institutional investors who are not authorised or regulated to operate on financial markets within paragraph 1(1) of Annex II but who should nevertheless be treated as professional investors, regardless of whether they meet the size tests set out in paragraph 1(2).
Olisi aivan väärin vaatia sijoituspalveluyritystä kohtelemaan pitkälle kehittyneitä yhteisösijoittajia samalla tavalla kuin vähittäissijoittajia.
It would be wholly inappropriate if an investment firm were required to treat sophisticated institutional investors such as special purpose vehicles as a retail investors.
Esittelijänne tavoitteena on saavuttaa neuvoston kanssa sopimus, jolla varmistetaan direktiiviin antaminen nykyisen parlamentin toimikauden aikana.
The goal of your Rapporteur is to reach an agreement with the Council to secure the adoption of the directive within the current Parliamentary term.
Ollakseen mahdollisimman rakentava, esittelijä on pitänyt tarkistusehdotukset minimissä.
To be as constructive as possible, she has kept the number of proposed amendments to a minimum.
Se on ollut vaikeaa, koska parlamentin ensimmäisen käsittelyn 144 tarkistusta ovat valtavan tärkeitä.
Given the hugely important issues covered by the EP’s 144 first reading amendments, this has been very difficult.
Erityisesti pidättyminen esittämästä uudelleen Euroopan parlamentin tarkistuksia parhaasta toteuttamisesta, rajahintasäännöstä ja sivuliikkeistä/alkuperämaasta olisi pidettävä merkittävänä hyvän tahdon eleenä neuvostoa kohtaan.
In particular, refraining from re-tabling EP amendments on best execution, the limit order rule and branches/country of origin should be viewed as an important gesture of goodwill towards the Council.
Euroopan parlamentin jäsenet työskentelivät lujasti saadakseen aikaan toteuttamiskelpoisen ja tasapainoisen ensimmäisen käsittelyn kompromissin.
MEPs worked extremely hard to produce a workable and balanced first reading compromise.
Laaja kuulemisemme myötävaikutti tuloksen laatuun.
Our extensive consultation contributed to the quality of the result.
Tekstimme saa edelleen laajempaa yleisön tukea kuin neuvoston teksti.
Our text continues to command wider public support than the Council's.
Tarve saada lainsäädäntöprosessi pikaisesti päätökseen ei ole perustelu sille, että hyväksytään sopimus, joka vahingoittaa sijoittajia ja eurooppalaisia rahoitusmarkkinoita.
The need for prompt completion of the legislative process is no justification for signing off on a deal that would damage investors and European financial markets.
27 artikla (entinen 25 artikla) – Velvollisuus julkistaa osto- ja myyntitarjoukset
Article 27 (former 25) – Quote Obligation
Tavoitteenamme pitäisi olla sijoittajien suojelu ja tehokkaan hinnanmuodostusprosessin säilyttäminen, kun samalla edistetään likviditeettiä ja kilpailua.
Our goal should be to protect investors and maintain an efficient price formation process while encouraging liquidity and competition.
Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn kompromississa säilytetään parempi tasapaino näiden tekijöiden välillä kuin neuvoston yhteisessä kanssa.
The European Parliament’s first reading compromise maintains a better balance between these factors than the Council’s common position.
Sen vuoksi Euroopan parlamentin kompromissia on ehdotettu uudestaan lähes kokonaisuudessaan.
Hence the EP compromise has been re-tabled almost in its entirety.
Neuvoston teksti on epäselvä ja vaikea ymmärtää.
The Council text is difficult to understand and ambiguous.
Se sisältää laaja-alaisen komitologialausekkeen, joka on huomattavasti laajempi kuin komission tekstissä ja paljon kattavampi kuin Euroopan parlamentin kompromississa esitetty rajoitettu komitologia.
It contains a wide-ranging comitology clause which is considerably broader than the Commission’s text and far more extensive than the constrained comitology in the EP compromise.
Epäselvyys ja komitologia yhdessä merkitsevät sitä, että ei ole selvää, miten neuvoston teksti toimisi käytännössä.
The combination of ambiguity and comitology means that it is not clear how the Council text would work in practice.
Keskeiset päätökset jätettäisiin Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean ja komission tehtäviksi.
The key decisions would be left to CESR and the Commission.
Epäselvyydet ja porsaanreiät tekisivät neuvoston tekstistä myös tehottoman.
Ambiguity and loopholes in the Council text could also render it ineffectual.
Neuvoston teksti heikentäisi paitsi likviditeettiä ja haittaisi kilpailua (kuten jäljempänä esitetään), se ei myöskään tuottaisi tuloksenaan tehokasta avoimuusvaatimusta.
Therefore, not only would the Council text damage liquidity and deter competition (as set out below), it would not produce an effective transparency requirement.
Yksinkertaisesti sanoen, kumpikaan keskustelun osapuoli ei saa tyydyttävää tulosta neuvoston muutoksesta.
Put simply, neither side of the debate gets a satisfactory result from the Council's amendment.
Tarjousvaatimus asetetaan kaikille transaktioille paitsi niille, jotka ovat suuria verrattuna normaaliin markkinakokoon.
A quoting obligation is imposed for all transactions except those which are large in scale compared to normal market size.
(Normaali markkinakoko osakkeissa voisi olla reilusti enemmän kuin 3 miljoonaa euroa, niin kuin on määritelty EU:n eräillä arvopaperimarkkinoilla.)
(Normal market size in a share could be well above €3m, as it's defined on some securities markets in the EU.)
Eräs uskottava tulkinta on, että neuvoston tekstissä vaadittaisiin yrityksiä antamaan julkinen tarjous kaiken kokoisista kaupoista, joita ne ovat toteuttamassa, elleivät kaupat sitten ole " suuria normaaliin markkinakokoon verrattuna ".
One plausible interpretation is that the Council text would require firms to quote publicly in any size of trade that they were actually carrying out, unless the trades were “large in scale compared to normal market size” .
Jos siis yritys antaa tarjouksen yhdelle asiakkaalle toimeksiannosta, jonka arvo on vaikkapa 3,5 miljoonan euron arvosta Glaxon osakkeita (siis suunnilleen normaali markkinakoko näille osakkeille Lontoon markkinoilla), sen pitäisi antaa julkinen tarjous 3,5 miljoonan euron arvosta Glaxon osakkeita ja valmistautua tekemään kauppaa tämän tarjouksen perusteella kaikkien asiakkaiden kanssa.
Hence if the firm were to give a quote to one client for an order worth, say, €3.5m Glaxo shares (i.e. around normal market size for that share on the London market), it would have to post a public quote for €3.5m worth of Glaxo shares and be prepared to deal on that quote with all clients.
Jos yrityksiä vaaditaan pitämään itsensä jatkuvasti esillä haluamassa ostaa ja myydä osakkeita vähintään 3 miljoonan euron nippuina – rajoittamaton joukko asiakkaita voisi vastata tähän tarjoukseen rajoittamattoman monta kertaa – niille asetettaisiin valtava vastuu, jota on mahdoton sovittaa yhteen Baselin sääntöjen edellyttämää varovaisuutta noudattaen.
To require firms to hold themselves out on a continuous basis as willing to buy and sell shares in blocks of €3m and above – quotes which could be hit an indefinite number of times by an indefinite number of clients - would involve a huge liability which would be impossible to reconcile with a prudent approach under Basel rules.
Sijoituspalveluyritysten olisi mahdotonta noudattaa tätä.
Investment firms would find it impossible to comply.
Onkin todellinen vaara, että neuvoston teksti toimii EU:n laajuisena velvoittavana keskittämissääntönä, sillä yksikään yritys ei voi selvitä 27 artiklan tällaiseen tulkintaan liittyvistä riskeistä ja sääntelykustannuksista.
There is thus a real danger that the Council text could act as an EU-wide mandatory concentration rule, since no firm could cope with the risks and regulatory costs of this interpretation of Article 27.
Neuvoston ehdotus vahingoittaisi esimerkiksi OTC-puhelinkauppaa, joka on ollut menestyksekästä liiketoimintaa Saksassa monen vuoden ajan vahingoittamatta pääpörssin likviditeettiä.
The Council text would, for example, damage telephone OTC trading which has been a successful business model in Germany for many years without damage to liquidity at the main exchange.
Perinteinen ammattimainen OTC-kaupankäynti voi parantaa koko markkinoiden likviditeettiä, mukana luettuna pörssit, jotka ovat likviditeetin tärkeimpiä keskuksia.
Traditional wholesale OTC trading can enhance liquidity across the market, including at the exchanges which are the main centres of liquidity.
Neuvoston ehdotus vahingoittaisi yhteisösijoittajien kykyä hallita omaa pääomaa sijoittajien tuottojen maksimoimiseksi.
The Council text would damage the ability of institutional investors to manage their equity positions to maximise returns for investors.
Se merkitsee pienempiä säästötuloja kuluttajille, jotka sijoittavat yhteissijoitusyrityksiin ja eläkkeisiin.
That means a reduced savings income for consumers who invest in UCITS and pensions.
Yhteisösijoittajat etsivät usein ratkaisuja muualta kuin pörssistä, koska keskustoimeksiantoluettelo ei voi aina heti toimittaa heidän haluamaansa palvelua – välitöntä ammattimaisen koon toimeksiannon toteuttamista sovittuun hintaan.
Institutional investors often seek an off-exchange solution because the central order book cannot always readily deliver the service they want – immediate execution of wholesale size orders at an agreed price.
Hänellä on kolme vaihtoehtoa: a) hän voi käydä hitaasti kauppaa pörssissä ja ottaa riskin, että hinta muuttuu ajan myötä hänelle epäedullisemmaksi, b) hän voi paljastaa koko myyntitarjouksen toimeksiantoluettelossa, jolloin hinta lähes välittömästi laskee, kun tarjonta kasvaa äkillisesti (mikä on haitaksi rouva B:n yhteissijoitusyritykselle ja muille sijoittajille, jotka haluavat myydä samaan aikaan) tai c) hän voi soittaa yhdelle monista pankeista ja kysyä, haluaisiko se ostaa osakkeet.
Presently, she has 3 choices: (a) she can trade slowly on an exchange and risk the price moving against her over time; (b) she can reveal the whole order on the order book, meaning the price will almost inevitably fall with the sudden increase in supply (to the detriment of Mrs B’s UCITS and other investors who are selling at the same time); or (c) she can ring one of several banks and ask if they are willing to buy the shares.
Jos hinnasta päästään sopimukseen, pankki ostaa osakkeet yhteissijoitusyritykseltä ja lisää ne omaan toimeksiantoluetteloonsa, eli pankki saa osakkeet omistukseensa ja ottaa riskin hinnanmuutoksista.
If a price is agreed, the bank buys the shares from the UCITS and puts them on its own book - i.e. the bank then owns the shares and is at risk in relation to movements in the price.
Myöhemmin pankki purkaa tämän omaisuuden, toisinaan myymällä suoraan muille asiakkaille, mutta useammin pienemmillä kaupoilla säänneltyjen markkinoiden toimeksiantoluettelon kautta.
The bank subsequently unwinds this position, occasionally by direct sales to other clients, but more often via smaller trades through the order book of a regulated market.
Joka tapauksessa tarjous tavallisesti päätyy menemään pääpörssin kautta, koska sinne suurin osa likviditeetistä on keskittynyt.
Either way, the order usually ends up going through the main exchange because that is where most of the liquidity is concentrated.
Tällaisissa kaupoissa sijoituspankki toimii, ei pörssin kilpailijana, vaan välittäjänä tasoittaakseen tietä transaktioille likviditeetin tärkeimpään keskukseen.
In such trades, the investment bank is acting, not as a competitor to the exchange, but as an intermediary to smooth transactions into the main centre of liquidity.
Neuvoston tekstissä yritykset, jotka yleensä harjoittavat tavanomaista OTC-kauppaa, kuten rouva B:n yritys, voivat joutua soveltamaan 27 artiklan velvoitetta.
Under the Council text, firms regularly carrying out ordinary OTC trades, such as Mrs B’s, could trigger an Article 27 obligation.
Vaihtoehto c) tulisi paljon vaikeammaksi rouva B:lle, koska yritykset vetäytyvät markkinoilta 27 artiklan noudattamisvaikeuksien takia.
Option (c) would become much more difficult for Mrs B as firms withdraw from the market because of the difficulty of compliance with Article 27.
Euroopan parlamentin kompromissi sen sijaan keskittyi järjestelmälliseen sisäistämiseen toimintona ja kohdistui niihin toimiin, joissa tarkoituksena on kilpailla pörssien kanssa toimeksiannoista ja markkinaosuudesta.
In contrast, the EP compromise focused on systematic internalisation as an activity and targeted those activities where the intention is to compete with exchanges for order flow and market share.
Neuvoston määritelmä järjestelmällistä sisäistämistä harjoittavasta on hyvin laaja ja saattaa asettaa markkinatakausvelvollisuuden monille suurille/pienille pankeille ja sijoituspalveluyrityksille, jotka eivät kilpaile pörssien kanssa.
The Council’s definition of systematic internaliser is very broad and could impose a market-making obligation on a wide range of large/small banks and investment firms which are not in competition with exchanges.
Euroopan parlamentin kompromissi (erityisesti markkinoiden standardikoon käsite, jonka PSE-ryhmä toi keskusteluun, ja keskittyminen ilman automaattista järjestelmää toteutettuihin toimiin) ei synnytä edellä hahmoteltuja ongelmia ja on paljon parempi tapa tuottaa toteuttamiskelpoisia tarjousvelvoitteita.
The EP compromise (in particular, the concept of Standard Market Size, introduced into the debate by the PSE group, and the focus on activities carried out within an automated system) does not trigger the problems outlined above and is a much better way to produce a workable quote obligation.
Hinnan paraneminen
Price improvement
Hinnan paraneminen oli tärkeä osa ensimmäisen käsittelyn kompromissia, mutta neuvoston teksti asettaa sille huomattavia rajoituksia.
Price improvement was an important part of our first reading compromise but the Council text places significant restrictions on it.
Direktiivin 27 artiklan mukainen julkinen tarjous ja paras pörssissä noteerattu osto- tai myyntitarjoushinta eroavat ratkaisevasti toisistaan.
A public quote under Article 27 and a best bid and offer price posted on an exchange differ in crucial respects.
Kun tähän toimeksiantoon vastataan, toimeksiantajalla ei ole enää vastuuta.
When this single order is hit, the person who placed it has no further liability.
Sen sijaan tarjous on mainos, johon kuka tahansa kaupankäyntiin oikeutettu voi vastata.
By contrast, a quote is an advertisement to which anyone who has dealing access can respond.
Siihen voidaan vastata useaan kertaan.
It can be hit repeatedly.
Julkisessa tarjouksessa on siis paljon suuremmat riskit kuin parhaan osto- tai myyntitarjouksen tekemisessä pörssissä.
A public quote is therefore far more risky than making the best bid or offer on an exchange .
Tältä lisääntyneeltä riskiltä suojautumiseksi tarjottujen hintojen erotuksen on usein oltava vähän suurempi kuin parhaalla osto- tai myyntitarjouksella pörssissä.
To protect against this increased risk, quoted spreads often need to be a little wider than the best bid and offer on the exchange.
Yritykset voivat sitten parantaa julkisesti tarjoamiaan hintoja yksityisille asiakkaille ja siten varmistaa paras toteuttaminen.
Firms can then improve on their publicly quoted price for individual customers in order to ensure best execution.
Hinnan paraneminen on tärkeää paitsi sen varmistamiseksi, että asiakkaat saavat parhaan kaupan (Yhdysvalloissa hinnan parantamista ei ainoastaan hyväksytä, vaan sääntelijät aktiivisesti kannustavat siihen), vaan se on tärkeää myös sen varmistamiseksi, että sijoituspalveluyritykset hallinnoivat kaupankäyntiin liittyviä riskejä järkevästi.
Not only is price improvement important in ensuring customers get the best deal (in the US, price improvement is not just accepted, it is actively encouraged by regulators) but it is also important in ensuring that investment firms manage their trading risk prudently.
Ellei hinnan parantamisessa ole joustoa, kuluttajan valinnanmahdollisuudet ja kilpailu kärsivät, sillä yritysten on lähes mahdotonta sisäistää joutumatta ottamaan kohtuutonta riskiä.
Without some flexibility on price improvement, consumer choice and competition will suffer because firms would find it almost impossible to internalise without incurring excessive risk.
Parhaan toteuttamisen tarjoamiseksi yritysten on ostettava/myytävä hinnoilla, jotka ovat yhtä hyviä tai parempia kuin paras osto- tai myyntitarjous pörssissä.
In order to provide best execution, firms need to buy/sell at prices which are as good as or better than the best bid and offer on the exchange.
Yritykset eivät kuitenkaan voi tarjota koko ajan julkisesti markkinoiden parhaalla osto- tai myyntitarjoushinnalla (kuten edellä esitettiin), koska siihen liittyy liian suuri riski.
But firms cannot quote publicly at the best bid and offer price on the market all the time because (as set out above) this would involve too much risk.
Vaikka hintoja parannetaan, julkisesti tarjotut hinnat ovat hyvin lähellä asiakkaille annettua tosiasiallista hintaa, koska yritykset haluavat, että niiden julkinen tarjous on mahdollisimman kilpailukykyinen asiakkaiden houkuttelemiseksi.
Even with price improvement, publicly quoted prices would be very close to the actual price given to the customer because firms will wish their public quote to be as competitive as possible, in order to attract customers.
Lisäksi sääntelyviranomaiset valvovat hintoja varmistaakseen, että ne noudattavat markkinaolosuhteita, ne siis varmistavat, että yritykset eivät voi käyttää mahdollisuutta hintojen parantamiseen ja siten välttää 27 artiklan mukaisia velvoitteitaan ilmoittamalla hinnat, joiden erotus on niin suure, että kukaan ei halua niihin vastata.
Also, regulators will supervise prices to make sure they are not out of line with market conditions i.e. to ensure that the ability to price improve can’t be used by firms to evade their obligations under Article 27 by quoting prices which are so wide of the spread that no one would want to hit them.
Neuvosto päätti, että yrityksille ei saa antaa oikeutta parantaa julkista tarjousta käydessään kauppaa vähittäisasiakkaiden kanssa.
The Council decided that firms should not be able to improve on their public quote when dealing with retail clients.
On vaikea ymmärtää, miksi uudessa sijoituspalveludirektiivissä pitäisi syrjiä vähittäisasiakkaita kieltämällä niitä pyrkimästä parempaan hintaan samaan tapaan kuin ammattimaiset asiakkaat, erityisesti kun talous- ja raha-asioiden valiokunta on toistuvasti ilmoittanut, että se ei halua perusteettomasti erottaa vähittäismarkkinoita ammattimaisista markkinoista.
It is difficult to see why the new ISD should discriminate against retail clients by not allowing them the freedom to seek a better price in the same way professional clients can, especially since members of Econ have repeatedly expressed the desire not to unduly divide the retail from the wholesale markets.
Esittelijänne tukee hinnan parantamisen sallimista kaikille.
Your Rapporteur supports price improvement for all.
Koska neuvoston valtuuskunnan enemmistö kuitenkin vastustaa varauksetonta vähittäishinnan parantamista, esittelijä ehdottaa kompromissia, jolla rajoitetaan hinnan parantamista vähittäishintojen osalta.
However, in recognition of the hostility to unqualified retail price improvement from the majority of Council delegations, she has proposed a compromise which restricts price improvement for retail clients.
Tämä siksi, että tehtäisiin selväksi, että julkisesti tarjotut hinnat ovat yleensä samoja kuin todellisuudessa vähittäisasiakkaille annetut hinnat tai hyvin lähellä niitä.
This is designed to make it clear that prices quoted publicly will generally match or be very close to the prices actually given to retail clients.