natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Esittelijä pitää perustavana puutteena sitä, että komissio haluaa esittämässään direktiiviehdotuksessa saavuttaa toimitusvarmuuden ensi sijassa ylläpitämällä ja hallinnoimalla käytettävissä olevia kaasuvarastoja.
Your rapporteur regards it as a fundamental failing that the Commission seeks in its proposal for a directive to achieve security of supply primarily by means of the holding and management of available reserves of natural gas.
Ehkä vielä ratkaisevampi pitkän aikavälin toimitusvarmuuteen liittyvä tekijä on kuitenkin se, että löydetään riittävästi uusia varantoja, jotka kytketään verkkoon.
However, the perhaps more crucial long-term aspect of security of supply is extracting enough new resources and supplying them to the grid.
Tähän tarvitaan ennen kaikkea riittävästi yritysten investointeja.
To this end there is a need above all for adequate investment from the business side.
Kun pyritään luomaan tällaista toimintaa tukeva ilmapiiri ja tarvittaessa myös aktiivisesti tukemaan infrastruktuuri-investointeja esim. TEN-ohjelman puitteissa, ensimmäisenä tavoitteena on oltava valtiollinen – ja kansainvälinen – toiminta.
The foremost aim of state – and international – action must lie in creating a favourable climate for this purpose, where appropriate also actively promoting investment in infrastructure, as is done for example in the context of the TEN programme.
Näin asian näkee myös IEA ("Natural Gas Supply report" OECD/IEA1995).
This is also the view of the IEA (“Natural gas supply report”, OECD/IEA 1995).
Komission ohjailupyrkimykset vaikuttavat pikemminkin investointeja karkottavasti.
The Commission’s ‘planned economy’ approach, on the other hand, will tend to frighten off investment.
Lisäksi ne rajoittavat tuottajien yhteistyövalmiutta, koska niiden on pelättävä mahdollista sitoutumista pitkäaikaissopimuksiin ja kaasun pakkosiirtoja kriisitapauksissa.
It will also limit the producers’ willingness to cooperate, since they may fear being tied to long-term contracts and compulsory transfers of gas in the event of a crisis.
Vastaavasti kaasuyritysten oman vastuun on muodostettava toimitusvarmuuden lähtökohta.
Consequently security of supply must start with the gas companies’ own responsibility.
Direktiivissä lähdetään sitä vastoin siitä merkillisestä olettamuksesta, että kilpailuun perustuvilla markkinoilla toimitusvarmuuden järjestämistä ei voida jättää alan itsensä vastuulle.
The directive, however, starts from the odd assumption that in a competitive market the organisation of security of supply cannot be left to the industry.
Kun komission ehdotuksella annetaan päävastuu valtiolliselle järjestelmälle, sillä kuitenkin heikennetään yritysten valmiutta omaan vastuuseen.
By placing the chief responsibility on state authorities, the Commission proposal weakens the preparedness of undertakings to take their own precautions.
Valtion ja viime kädessä EU:n tehtävänä olisi olla tutkia, täyttääkö oma vastuu poliittiset vaatimukset.
It should be the task of the state, and ultimately of the EU, to examine whether their precautions meet political requirements.
Samalla voidaan tutkia, voidaanko oman vastuun kantamiseen pakottaa sillä, että otetaan käyttöön hallinnollisia pakkotoimia, jos omasta vastuusta ei huolehdita riittävästi.
It is also possible to consider whether firms can be compelled to take their own responsibility for precautions by announcing that, if their own precautions are inadequate, compulsory administrative measures will be taken.
Direktiiviehdotuksessa toimitaan päinvastaisesti: 8 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa sekä 3 kohdassa puututaan merkittävällä tavalla voimassa oleviin sopimuksiin ja putkistojen hallintaoikeuteen.
The draft directive, however, takes the opposite approach: Article 8(1) (b) and (c) and (3) involve serious interventions in existing contracts and in the right of access to pipelines.
Tällä ohitetaan yritysten vastuu kriisihuollosta.
That undermines the undertakings’ own crisis precautions.
Oikeusvaltioperiaatteen mukaista olisi, että hätätilanteen varalta säädetään ensisijaisesta menettelystä sellaisissa tapauksissa, joissa yksityisoikeudelliset ratkaisut eivät pysty korjaamaan ongelmia.
It would be consistent with the rule of law to provide by law an emergency priority rule for cases in which private solutions could not deal with the problem.
On myös olemassa lukuisia markkinoiden tarpeiden mukaisia välineitä toimitusvarmuuden turvaamiseksi, mutta niihin komissio ei kiinnitä riittävää huomiota tai jättää ne täysin huomiotta.
There are many instruments which can be used to guarantee security of supply, more in accordance with the market, which the Commission does not sufficiently consider or even disregards altogether.
a) säädetään velvollisuudesta toimenpiteisiin, joiden avulla toimitukset voidaan turvata myös kriisitilanteissa
a) Imposing an obligation to take precautionary measures so that supplies can be continued even in a crisis;
b) kielletään irtisanoutuminen vastuusta yleisissä sopimusehdoissa
b) Banning exemption-from-liability clauses in general supply conditions;
c) käyttäjille, joiden toimitusvarmuuden tarve on esimerkiksi kahta tai kolmea polttoainetta käyttävän polttimen ansiosta vähäinen, olisi annettava mahdollisuus tehdä sopimuksia, joissa turvatakuut ovat vähäisemmät tai joissa ne jopa suljetaan pois, jotta voidaan tarjota edullisempia hintoja
c) Allowing purchasers who only have a low level of need for security of supply – e.g. because they have two- or even three-way firing systems – to conclude contracts with a low security guarantee or even none at all, in order to permit lower pricing;
d) pitkäaikaisten toimitushäiriöiden tapauksessa voidaan valita markkinataloudellinen tapa leikata kysyntää nousevin hinnoin tai interventionistinen tapa jakaa kapasiteettia.
d) In the case of a prolonged interruption of supply the remaining possibilities are the market economy way, forcing down demand by increasing prices, or the interventionist way, of allocating capacities.
Ehdotetut ohjailevat toimenpiteet nostavat esiin kysymyksen siitä, missä määrin komissio aikoo vaikuttaa kaasumarkkinoiden vapaaseen hinnanmuodostukseen, mikä voi johtaa toimitusvarmuuden vaarantumiseen.
The proposed planned-economy measures beg the question to what extent the Commission proposes to limit free pricing, which would involve concealed risks for security of supply.
Vapailla markkinoilla ensisijaisesti markkinatoimijoiden on kannettava vastuu ennen kaikkea siksi, että toimitusvarmuudella on aina hintansa.
In a liberalised market, therefore, the participants in the market should bear the main responsibility, because security of supply always comes at a price.
Ehdotetun direktiivin ehkä räikein puute on, että tätä ei oteta huomioon.
That it ignores this fact is perhaps the most glaring shortcoming of this proposed directive.
Perusteluissa tosin mainitaan puuttuvan toimitusvarmuuden huomattavat kustannukset, mutta ei sen takaamisesta aiheutuvia merkittäviä kustannuksia.
While the explanatory memorandum mentions the considerable cost of the lack of security of supply, it makes no mention of the high cost of precautions.
Välttämättömässä kokonaistaloudellisessa kustannusten arvioinnissa on otettava huomioon myös toimitushäiriöiden riskin todellinen suuruus.
The necessary weighing up of overall economic costs must also take account of the actual level of risk of an interruption of supply.
Tarkastelun yksipuolisuus näkyy erityisesti ehdotettujen kriisitoimenpiteiden yhteydessä 8 artiklassa: komissiolle tosin myönnetään oikeus jakaa kaasumääriä kriisitapauksessa; siinä ei kuitenkaan sanallakaan viitata siihen, kuka maksaa tästä aiheutuvat kustannukset.
The one-sidedness of the Commission’s view is shown up particularly sharply in the proposed crisis measures in Article 8: while the Commission is authorised to redistribute gas quantities in the event of a crisis, there is no mention of who has to bear the costs in such a case.
Periaatteena on siis oltava, että kaasuyhtiöiden on omalla vastuullaan huolehdittava toimitusvarmuudesta palveluna ja että kaasuasiakkaiden on voitava päättää hinnasta, jonka he haluavat siitä maksaa.
In principle, therefore, the rule must be that the gas supply companies must ensure security of supply as a service on their own responsibility and that gas customers can decide on the price they wish to pay for this.
Toimitusvarmuus on avoimilla markkinoilla siten kilpailun elementti.
To that extent, security of supply in the open market is an element of competition.
Tästä huolimatta voi olla kahdesta syystä perusteltua, että hallitukset määrittävät turvallisuusvaatimuksia koko kaasunjakelujärjestelmän tasolla.
Nevertheless, it can be justifiable for two reasons for governments to set the level of security for the whole gas distribution system.
Ensinnäkin yhden asiakkaan toimitusten poisjäänti voi verkottuneessa järjestelmässä vaikuttaa kielteisesti myös kolmansiin (ulkoiset vaikutukset, ääritapauksessa verkon romahtamisen johdosta).
First, in a complex network system, when supplies to one customer fail, third parties may also be affected (by external factors, in extreme cases a collapse of the network).
Toiseksi kotitalousasiakkaat eivät käytännössä voi laatia tällaisia kustannus/hyöty-analyysejä, koska heillä ei yleensä ole edes mahdollisuutta käyttää toista polttoainetta kaasuntoimitusten keskeytyessä.
Secondly, domestic customers have little opportunity to make use of such cost-benefit-analyses in practice, particularly since they have no alternatives when gas supplies are interrupted.
Herää kysymys, onko tällaisesta turvatasosta huolehdittava EU:n tasolla.
The question remains whether such security levels need to be set EU-wide.
2.3 Missä määrin jäsenvaltioiden toimenpiteet eivät riitä?
2.3 To what extent are Member States’ measures inadequate?
On syytä epäillä, pystyykö EU jäsenvaltioita paremmin huolehtimaan valtiollisista toimenpiteistä.
There are considerable doubts whether the necessary state interventions can be more effectively carried out by the EU than by the Member States.
Pohjimmiltaan on todettava, että nykyinen hajautettu järjestelmä on osoittautunut toimivaksi.
In principle, the existing decentralised system has worked well.
Näin todettiin vuonna 1998 komission teettämässä Wood-MacKenzie-tutkimuksessa, komission maakaasun toimitusvarmuutta koskevassa tiedonannossa marraskuussa 1999 ja toukokuussa 2000 kokoontuneen energianeuvoston päätelmissä.
The Wood-Mackenzie study ordered by the Commission in 1998 found this, as did the Commission communication on security of gas supply in November 1999 and the conclusions of the Energy Council in May 2000.
Toimitusvarmuuden turvaamiseen tähtäävien toimenpiteiden osalta kaikki jäsenvaltiot käyttävät jo nyt erilaisia välineitä, jotka vastaavat niiden hyvin erilaisia tilanteita.
As regards precautionary measures, all Member States already use a combination of various instruments, according to their very varying circumstances.
Sen, mille toimitusvarmuuden tasolle ne tällä pyrkivät, olisi myös oltava jäsenvaltioiden päätöksenteon piiriin kuuluva asia.
What level of security they are aiming to achieve by this, however, must also be left to the discretion of the Member States.
Kyse on nimittäin poliittisesta päätöksestä joka tehdään kustannus/hyöty-analyysin pohjalta.
This is a political decision, which, as we have seen, follows on from a cost-benefit analysis.
EU:lla ei ole toimivaltaa tehdä tällaista päätöstä kaikkia jäsenvaltioita sitovalla tavalla, eivätkä tällaiset yhteiset vaatimukset ole järkeviäkään.
The EU has neither a mandate to take such a decision on behalf of all Member States, nor are such common standards sensible.
On nimittäin todennäköistä, että kyseisen analyysin tulokset ovat eri valtioiden tapauksessa täysin erilaisia.
It is likely that the result of the assessment would be quite different in the different Member States.
Jäsenvaltiot ovat myös vastuussa kriisitoimenpiteistä.
The Member States are also responsible for crisis measures.
Tämä vastaa myös voimassaolevan maakaasudirektiivin 98/30/EY 24 artiklaa, jossa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus suojatoimenpiteisiin äkillisen markkinakriisin tapauksessa, vaikka siinä tunnustetaankin sinänsä vapaat energiamarkkinat sekä kuluttajien ja kaasuntoimittajien oikeudet.
This situation also reflects Article 24 of the current Gas Directive 98/30/EC of 1998, which permits the Member States to take protection measures with regard to the basically free energy market and to the rights of consumers and suppliers in the event of sudden market crises.
Komissio ei vakuuta, kun se perusteluissaan toteaa: "On selvästikin parempi, että kiireelliset toimenpiteet määritellään ja niistä sovitaan jo etukäteen kuin että jäsenvaltiot kehittävät niitä itse, jos ja kun äkillinen kriisi ilmenee."
The Commission’s statement in its explanatory memorandum, that ‘A clear need exists therefore to have such emergency measures defined and agreed in advance rather than Member States developing these if and when a sudden crisis arises’ is not convincing.
Jäsenvaltiot ovat nimittäin jo kehittäneet tällaisia toimenpiteitä.
The Member States have in fact developed these crisis measures already.
Esimerkiksi Saksalla ja Belgialla on Alankomaiden kanssa sopimukset lisätoimituksista kriisitapauksissa.
For example, Germany and Belgium have concluded agreements with the Netherlands on additional supplies in the event of a crisis.
Vaikka hyväksyttäisiin, että tämän lisäksi komissiolle voitaisiin myöntää tiettyjä toimintaoikeuksia joissakin tiukasti määriteltävissä äärimmäisissä poikkeustapauksissa, 8 artiklan 3 kohdassa ehdotettu mekanismi on tähän sopimaton, koska se on liian pitkäaikainen.
Even if one were to accept that the Commission could be allowed certain rights of intervention in very specific extreme and exceptional situations, the mechanism laid down in Article 8(3) would be inadequate as it is too cumbersome.
Tarkoituksenmukaiset toimenpiteet yhteisön tasolla
Appropriate measures at Community level
Edellä esitettyjen periaatteiden mukainen EU-direktiivi voisi olla järkevä seuraavassa hierarkiassa:
An EU directive guided by the above principles might make sense according to the following hierarchy.
I) Yhteisön säädöksin luodaan kaasuyritysten velvollisuuksia koskeva kehys, jonka jäsenvaltiot panevat täytäntöön vastuunsa mukaisesti ja tavalla, joka vastaa maiden erilaista tilannetta maakaasun esiintymisen, toimitusten ja kulutusrakenteen osalta .
I. Under Community law a framework is laid down for obligations of the gas supply undertakings, which the Member States must introduce on their own responsibility in accordance with the different national circumstances regarding the presence of natural gas, extraction and sales structure .
Esitetyn direktiiviehdotuksen 3 artiklan 3 kohta voisi olla suuntaa-antava.
Article 3(3) of the proposed directive might lay down the guidelines for this.
On tehtävä selväksi, että näin voitaisiin toimia vain erityisissä poikkeustilanteissa.
It needs to be made clear that this can only take place in serious and exceptional circumstances.
Toimitusvarmuuden alalla jäsenvaltiot voitaisiin velvoittaa toteuttamaan aiheellisia toimenpiteitä kriisitapauksen varalta ja mahdollisesti määrittelemään omat toimitusvarmuutta koskevat vaatimuksensa.
In the field of precautions, the Member States could be required to take appropriate measures for a crisis situation and possibly to define their own standard precautions.
Myös käytettävissä olevat välineet voidaan nimetä.
The catalogue of instruments available could also be defined.
Tiettyjen välineiden, kuten varastojen määrääminen pakolliseksi ei ole järkevää, koska nämä kilpailevat keskenään.
It would not be sensible to specify particular instruments, such as storage, since these are in competition with each other.
Jos jotakin elementtiä on korostettava kaikkein tärkeimpänä, se on monipuolistaminen.
If any mention is made of this, then diversification should be stressed as the main instrument.
Ennen kaikkea on yksiselitteisesti torjuttava se, että EU asettaa yhteisiä toimitusvarmuutta koskevia vaatimuksia jäsenvaltioiden sijasta.
Most importantly, however, having common security standards set by the EU rather than by the Member States needs to be firmly rejected.
21.toukokuuta 2003 TALOUS- JA RAHA-ASIOIDEN VALIOKUNNAN LAUSUNTO
2 May 2003 OPINION OF THE COMMITTEE ON ECONOMIC AND MONETARY AFFAIRS
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi maakaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpiteistä
on the proposal for a European Parliament and Council directive concerning measures to safeguard security of natural gas supply
Talous- ja raha-asioiden valiokunta nimitti kokouksessaan 27. marraskuuta 2002 valmistelijaksi Hans Bloklandin.
The Committee on Economic and Monetary Affairs appointed Hans Blokland draftsman at its meeting of 27 November 2002.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Christa Randzio-Plath (puheenjohtaja), Philippe A.R. Herzog (varapuheenjohtaja), John Purvis (varapuheenjohtaja), Hans Blokland (valmistelija), Generoso Andria, Manuel António dos Santos (Hans Udo Bullmannin puolesta), Harald Ettl (Pervenche Berèsin puolesta), Jonathan Evans, Carles-Alfred Gasòliba i Böhm, Robert Goebbels, Lisbeth Grönfeldt Bergman, Mary Honeyball, Christopher Huhne, Othmar Karas, Christoph Werner Konrad, Werner Langen (Ingo Friedrichin puolesta), Ioannis Marinos, David W. Martin, Peter Michael Mombaur (Renato Brunettan puolesta), Alexander Radwan, Mónica Ridruejo, Peter William Skinner, Helena Torres Marques ja Theresa Villiers.
The following were present for the vote Christa Randzio-Plath (chairwoman), Philippe A.R. Herzog, John Purvis (vice-chairmen), Hans Blokland (draftsman), Generoso Andria, Manuel António dos Santos (for Hans Udo Bullmann), Harald Ettl (for Pervenche Berès), Jonathan Evans, Carles-Alfred Gasòliba i Böhm, Robert Goebbels, Lisbeth Grönfeldt Bergman, Mary Honeyball, Christopher Huhne, Othmar Karas, Christoph Werner Konrad, Werner Langen (for Ingo Friedrich), Ioannis Marinos, David W. Martin, Peter Michael Mombaur (for Renato Brunetta), Alexander Radwan, Mónica Ridruejo, Peter William Skinner, Helena Torres Marques, Theresa Villiers.
Komissio on tehnyt hyvin toimivien kaasun sisämarkkinoiden vuoksi ehdotuksen kaasun toimitusvarmuudesta.
In the interests of a well-functioning internal market for gas, the Commission has put forward a proposal for safeguarding security of supply of gas.
Ehdotus on osa kokonaisuutta, johon kuuluu öljytuotteiden toimitusvarmuutta ja olemassa olevien direktiivien kumoamista koskevat ehdotukset.
The proposal forms part of a package which includes a proposal concerning security of supply of petroleum products and proposals to repeal existing directives.
Komissio haluaa uudella ehdotuksellaan poistaa jäsenvaltioiden väliset erot taatakseen maakaasun toimitusvarmuuden.
The aim of the new Commission proposal is to remove differences between the Member States with regard to security of supply requirements for natural gas.
Komission ehdotuksen mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava toimitusvarmuus myös poikkeuksellisissa toimitustilanteissa.
The proposal requires the Member States to take measures to address security of supply, including in extraordinary supply situations.
Jäsenvaltioita velvoitetaan määrittelemään toimitusvarmuutta koskevat yleiset toimintalinjansa.
The Member States are obliged under the proposal to take measures to define general policies for security of supply.
Monissa artikloissa katsotaan, että jäsenvaltioiden on ryhdyttävä toimeen sisämarkkinoiden puitteissa.
A large number of articles state that the Member States must take measures in the context of the internal market.
Jäsenvaltioiden varastointimahdollisuuksien välillä on kuitenkin huomattavia eroja.
However, major differences exist between the Member States in terms of storage capacity.
Joillakin jäsenvaltioilla on omia raaka-aineita, ja ne voivat tuottaa itse kaasua.
Some Member States also have natural reserves and are able to produce gas.
Näitä eroja ei oteta ehdotuksessa huomioon.
The proposal takes no account of these differences.
Maakaasu kuuluu jäsenvaltioiden maaperän luonnonvaroihin, ja jäsenvaltioilla on täysivaltaiset oikeudet näihin luonnonvaroihin.
Natural gas forms part of the mineral resources of the Member States, over which the latter have sovereign rights.
Tätä ei oteta direktiiviehdotuksessa huomioon, ja toissijaisuusperiaatetta ei tässä asiassa noudateta.
The proposal for a directive disregards these sovereign rights and fails to observe the subsidiarity principle which applies here.
Ehdotuksessa ei tehdä selkoa, miten se liittyy maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettavaan direktiiviin, josta ollaan tällä hetkellä muodostamassa yhteistä kantaa ( C5-0035/2003 ).
It is not made clear what is the precise nature of the relationship to the directive concerning common rules for the internal market in natural gas which is currently at the common position stage ( C5-0035/2003 ).
On kyseenalaista, onko nyt oikea aika jatkaa tämän ehdotuksen käsittelyä.
It is very questionable whether this is the right time to be considering this proposal.
Talous- ja raha-asioiden valiokunta antaa seuraavat johtopäätökset:
To summarise, the Committee on Economic and Monetary Affairs has reached the following conclusions:
Talous- ja raha-asioiden valiokunta pyytää asiasta vastaavaa teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokuntaa .tarkastelemaan, onko komission ehdotuksella asianmukainen oikeusperusta,
The Committee on Economic and Monetary Affairs calls on the Committee on Industry, External Trade, Research and Energy, as the committee responsible, to investigate the correct legal basis for the Commission proposal.
Talous- ja raha-asioiden valiokunta pyytää teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokuntaa harkitsemaan kyseisen ehdotuksen hylkäämistä ja odottamaan paremmin muotoiltua ehdotusta, joka liittyy maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettavaan direktiiviin.
The Committee on Economic and Monetary Affairs asks the Committee on Industry, External Trade, Research and Energy to consider rejecting the proposal submitted pending the presentation of a proposal underpinned by a more solid basis inter alia in conjunction with the directive concerning common rules for the internal market in natural gas.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta nimitti kokouksessaan 27. marraskuuta 2002 valmistelijaksi Hans Kronbergerin.
The Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy appointed Hans Kronberger draftsman at its meeting of 27 November 2002.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta kokouksissaan 24. maaliskuuta ja 30. huhtikuuta 2003.
It considered the draft opinion at its meetings of 24 March 2003 and 30 April 2003.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi jäljempänä esitetyt tarkistukset äänin 37 puolesta ja 1 vastaan.
At the latter meeting it adopted the following amendments by 37 votes to 1.