natgillin/translations-raw huggingface dataset:
H. katsoo, että pysyvistä haittatekijöistä kärsivien alueiden 1 ja 2 tavoitteiden mukaiset toimet ovat luonteeltaan sattumanvaraisia ja tuloksiltaan vaihtelevia, mutta niillä ei saavuteta tavoitetta, joka on kehityksen perusongelmien ratkaiseminen,
H. whereas the actions taken under objectives 1 and 2 in regions with permanent handicaps have been random in nature, producing variable results, but failing to achieve the objective of development meeting the needs of the original situation,
I. katsoo, että syrjäisimpien alueiden, joille on ominaista maantieteellisten, ilmastollisten ja rakenteellisten haittatekijöiden pysyvyys, voimakkuus ja kasautuminen, oikeudellinen asema johtuu ennen kaikkea niiden erittäin suuresta välimatkasta Euroopan mantereeseen,
I. whereas the outermost regions, which are characterised by permanent, severe and combined geographical, climatic and structural handicaps, owe their specific legal status chiefly to their great distance from the European mainland,
J. katsoo, ettei koheesiotavoitetta voida enää käsitellä ainoastaan taloudellisesta ja sosiaalisesta näkökulmasta, vaan myös alueelliselta kannalta, etenkin kun – kuten Euroopan komission 31. tammikuuta 2001 hyväksymässä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevassa toisessa kertomuksessa on jo todettu – alueellisen ulottuvuuden huomioonottaminen on täysin yhteensovitettavissa unionin ensisijaisiin aihealueisiin perustuvan lähestymistavan kanssa,
J. whereas the objective of cohesion should no longer be considered solely from a purely socio-economic but also from a regional point of view, particularly since – as has already been noted in the Second Report on Economic and Social Cohesion adopted by the Commission on 31 January 2001 – consideration of the regional dimension is fully compatible with an approach geared to the Union’s thematic priorities,
K. katsoo, että alueellisen yhteenkuuluvuuden käsite voidaan määritellä siten, että sen tarkoituksena on luoda Euroopan kansalaisten välinen oikeudenmukaisuusperiaate riippumatta heidän asuinpaikastaan ja pyrkimyksenä tarjota unionin asukkaille oikeudenmukaiset mahdollisuudet hyödyntää yleishyödyllisiä palveluja sekä varmistaa ihanteelliset kilpailuedellytykset kaikille alueille ottaen huomioon erityisesti niiden maantieteellistä ja demografista tilannetta koskevat erot,
K. whereas the principle of ‘territorial cohesion’ may be defined as seeking to establish a principle of fairness among European citizens, wherever they may live, with a view to offering the Union’s inhabitants fair conditions of access to services of general interest, and guaranteeing optimum conditions of competitiveness to all its regions, taking account in particular of the diversity of their geographical and demographic situations,
L. katsoo, että saaristoluonne on samalla kertaa maantieteellis-kulttuurinen tekijä ja näin myös kehitysstrategiassa hyödynnettävissä oleva seikka sekä pysyvä haittatekijä, joka merkitsee lisävaikeutta tällaisten alueiden kilpailukyvylle,
L. whereas insularity is both a geocultural factor - and thus an aspect that may need to be fully exploited as part of a development strategy - and a permanent handicap representing an additional constraint on competitiveness in the areas concerned,
M. katsoo, että vaikka 158 artiklassa mainitaan saaret, se ei ole ollut riittävän tehokas väline varmistamaan näiden alueiden tarvitsemia erityispolitiikkoja ja ‑toimia,
M. whereas Article 158, although it does refer to islands, has not proved to be an adequate means of ensuring the implementation of the policies and specific measures required by such areas,
N. ottaa huomioon, että EU:n saaristoalueita on 286 ja niiden asukasluku on 10 miljoonaa,
N. whereas the EU has 286 island regions with a total of around 10 million inhabitants,
O. ottaa huomioon, että vuoristoalueet, joita on noin 30 prosenttia yhteisön pinta-alasta, edustavat yhteisön alueelle tyypillistä kulttuuriperintöä ja erityispiirteitä, ja tämän perinnön haavoittuvuus vaatii politiikkaa sen suojelemiseksi fyysisesti ja taloudellisesti sekä myös kulttuurisesti,
O. whereas mountain regions (approximately 30% of Union territory) are a specific feature of Community territory and part of its heritage, a heritage whose fragility calls for a clear-sighted policy of physical, economic, but also cultural conservation,
P. katsoo, että unionin harvaan asutut alueet ovat luonteeltaan täysin erityislaatuisia ja että niillä on rakenteellisia ja pysyviä haittatekijöitä, jotka vaativat erityistukea,
P. whereas the sparsely populated areas of the Union have highly specific characteristics, creating a situation of permanent structural disadvantage that requires special consideration and support,
Q. katsoo, että useissa tapauksissa edellä mainitut haittatekijät ovat kasautuneet (kuten vuoristoiset saarialueet tai harvaan asutut vuoristoalueet) tai korostuneet (kuten saaristot, erittäin pienet saaret tai erittäin harvaan asutut alueet, kuten Ruotsin tai Suomen pohjoisosat),
Q. whereas there are numerous cases in which the above-mentioned constraints are combined (such as mountainous islands, or depopulated mountain regions) or aggravated (such as groups of islands, very small islands, or areas with very low population density such as the north of Sweden or Finland),
R. katsoo, että nykyisessä valtiontukijärjestelmässä ei oteta riittävästi tai lainkaan huomioon kyseisten alueiden erityistilannetta, vaikka on täysin selvää, ettei niiden pysyvien haittatekijöiden kompensoimiseen tarkoitettuja tukia voida pitää sisämarkkinoiden vääristyminä, vaan tarpeellisina tasapainotustoimina,
R. whereas the current system of state aids either disregards or takes inadequate account of the specific situation of these regions, in spite of the fact that the aids seeking to compensate for their permanent constraints can clearly not be considered as distortions of the internal market but as necessary re-balancing measures,
T. ottaa huomioon, että Amsterdamin sopimuksessa on sitouduttu tukemaan syrjäisimpiä alueita ja saaristoalueita,
T. whereas the Treaty of Amsterdam lays down an obligation in relation to the outermost and island regions,
4. pitää yhteisön aloiteohjelmia koheesiotoimina, joilla on onnistuttu edistämään yhteistyötä alueiden välillä kumppanuudesta saatujen merkittävien kokemusten kautta;
Regards the Community Initiative Programmes (CIP) as cohesion measures, as they have succeeded in promoting cooperation between regions, while acquiring significant experience in the field of partnerships;
6. pyytää, että seuraavalla ohjelmakaudella tunnustetaan pysyvistä maantieteellisistä haittatekijöistä kärsivien alueiden (saaret, vuoristoalueet ja harvaan asutut alueet) erityispiirteet; katsoo, että alueiden, joissa erilaiset maantieteelliset haittatekijät jarruttavat talouden, tuotantotoiminnan ja työllisyyden kehitystä ja jotka eivät ole tukikelpoisia missään muussa rakennerahastossa, pitää voida olla tukikelpoisia uudistetussa tavoitteessa 2 tai uudessa yhteisön erityisaloitteessa;
Calls, in preparation for the next programming period, for recognition of the various special characteristics of regions which are permanently handicapped by their geography (islands, mountain regions and scarcely-populated areas); considers that regions in which these various geographical handicaps put a brake on economic development, productive development and employment development, and which are not eligible under other Structural Funds, must be able to benefit from a revamped Objective 2 or a new, specific Community initiative;
8. ehdottaa lisäksi, että riippumatta niiden tulevia rakennepoliittisia toimia koskevasta valintakelpoisuudesta (tavoite 1, 2 tai asteittain poistettava tuki) pysyvistä haittatekijöistä kärsivät alueet voivat luokittelunsa mukaisesti hyötyä yhteisön yhteisrahoitusasteesta, jota tarkistetaan 5–10 prosentilla haittatekijöiden voimakkuudesta ja erityisesti niiden kasautumisesta tai korostumisesta riippuen;
Further proposes that, independent of their level of eligibility for future structural policies (Objective 1, 2 or phasing out), regions suffering from such permanent constraints may, within their respective classifications, benefit from a Community co-funding rate upgraded from 5% to 10% depending on the severity of the constraints suffered, and in particular whether they are subject to combined or aggravated constraints;
11. kannattaa sitä, että vuoristoalueiden maantieteelliset, kulttuuriset ja taloudelliset erityispiirteet, jotka vaikuttavat niiden kehitykseen ja asukkaiden elintapoihin, otettaisiin koheesiopolitiikassa asianmukaisesti huomioon tunnustamalla niiden luonne ja hyödyntämällä niiden erityismahdollisuuksia;
Believes it necessary for the specific geophysical, cultural and economic features of mountain areas, which affect their development and influence the way of life of their inhabitants, to be duly taken into account in cohesion policy while recognising their individual features and making the most of their specific potential;
15. myöntää, että suuret etäisyydet sekä Euroopan tärkeille markkina-alueille että alueiden sisällä haittaavat alueiden kilpailukykyä ja niiden kehitysmahdollisuuksia; kehottaa arvioimaan perusteellisesti tietotekniikan mahdollisia myönteisiä vaikutuksia harvaan asutuille alueille ja tunnustamaan harvaan asuttujen alueiden ainutlaatuisen kulttuuriperinnön ja luonnonvarat, jotka edesauttavat eurooppalaisen lisäarvon syntymistä;
Acknowledges that long distances to main European markets as well as within the regions seriously hamper the competitiveness of the regions and their possibilities for development, urges that a wide-ranging assessment be carried out of the favourable effects information technologies can have on sparsely populated areas, and calls for recognition of the unique cultural heritage and natural resources of the sparsely populated areas and their contribution to European added value;
21. korostaa, että Euroopan aluekehityssuunnitelmalla (ESDP) on strateginen arvo, ja monikeskuksisen kehitysmallin yhteydessä se voi edistää kasvua alueilla, jotka maantieteellisten haittatekijöidensä lisäksi kärsivät pitkistä etäisyyksistä keskusalueisiin, joihin taloudellinen toiminta on pääosin keskittynyt; toivoo, että tätä strategista asiakirjaa tarkistetaan tarvittavin osin laajentumisen valossa;
Underlines the strategic importance of the European Spatial Development Perspective (ESDP) which, with a view to establishing a polycentric development model, can assist growth efforts in areas which, in addition to suffering from specific geographical handicaps, are generally remote from the central regions where economic activities are mostly concentrated; hopes that this strategic document will be reviewed, where appropriate, in the light of enlargement;
"Yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää:
“The following shall be compatible with the common market:
25. katsoo tästä syystä, että on tartuttava tulevan perustuslain laadinnan tarjoamaan tilaisuuteen ja käsiteltävä samaan aikaan näiden eri alueiden tilannetta siten, että selvennetään 158 artiklan saaria koskevia määräyksiä ja otetaan huomioon vuoristoalueiden ja harvaan asuttujen alueiden tilanne;
Considers, therefore, that there is a need to seize the opportunity, offered by the drafting of the forthcoming constitutional treaty, to tackle simultaneously the situation of these various regions, clarifying the provisions of Article 158 concerning islands and taking into account the situation of mountain and sparsely populated areas;
Näiden alueiden integroimiseksi paremmin ja oikeudenmukaisin edellytyksin sisämarkkinoihin yhteisö panee perustelluissa tapauksissa täytäntöön erityisiä toimia oikeassa suhteessa haittatekijöiden voimakkuuteen.";
In order to improve the integration of these regions into the internal market under fair conditions, it shall implement, where justified, specific measures in proportion to the severity of the constraints suffered.”;
Laajentuneessa Euroopassa koheesiopolitiikka on entistä hyödyllisempää, sillä laajentumisen hyödyt saattavat jakaantua epätasaisesti 15 EU:n nykyisen jäsenvaltion kesken ja suurella todennäköisyydellä unioniin liittyvissä maissa syntyy voimakkaita eroavaisuuksia.
Cohesion policies in an enlarged Europe will be even more valuable than before, both because the benefits of enlargement may be unevenly spread in the EU-15 and because, in all likelihood, sharp disparities will be created among the accession countries.
On aiheellista miettiä sitä, että yhteisön talousarviosta tehdyt tulonsiirrot eivät ole politiikan päämäärä vaan sen keinoja.
Consideration should be given to the fact the redistribution effected by the Community budget is a means and not an end as far as these policies are concerned.
Ne ovat hyödyllisiä, mutta ainoastaan siinä määrin kuin ne takaavat lopputuloksen, joka on todistettavasti parempi kuin lähtötilanne.
It is useful, but only if it can ensure substantially improved final results.
Koheesiopolitiikkaa pitää arvioida kokonaisvaltaisesti myös tulosten suurten erojen valossa.
It will also be necessary to assess cohesion policies as a whole, bearing in mind the highly divergent results that have been obtained.
Se on toiminut erittäin hyvin eräiltä kohdin ja huomattavasti vaatimattomammin toisissa tapauksissa.
In some cases, they have been highly successful, but in others much less so.
Positiivisista kokemuksista onkin syytä ottaa oppia ja levittää niitä.
These positive experiences should therefore be taken to heart and adopted more widely.
Pitää muistaa, että kyseessä on politiikka unionin heikommassa asemassa olevien alueiden kilpailukyvyn kehittämiseksi (eli kyky lisätä samanaikaisesti tuottavuutta ja työllisyyttä) ja politiikka, jolla parannetaan rakenteellisesti kykyä hyödyntää käytettävissä olevia resursseja (ennen kaikkea työllisyydessä, ei olekaan sattumaa, että heikommassa asemassa olevilla alueilla on suurin työttömyys).
It should be clear that what is wanted here are policies to boost the competitiveness of the Union’s backward regions (in other words, capable of increasing both productivity and employment), policies to enhance the structural capacity to exploit available resources (particularly as regards employment – it is no coincidence that the backward regions have the highest rates of unemployment).
Tämä politiikka koituu unionin alueiden, ei valtioiden hyväksi.
These must be policies for the regions of the Union, and not the nations.
Parlamentti ja komissio ovat usean otteeseen ilmaisseet uudelleen kansallistamista vastustavat kantansa.
Parliament and the Commission have already on several occasions expressed their opposition to suggestions that these policies should be renationalised.
Kyse ei ole vain siitä, että harjoitetaan unionin koheesiopolitiikkaa, vaan nimenomaan siitä, että se toteutetaan kaikille toimijoille yhteisten sääntöjen ja sopimusten mukaisesti.
It is not only important that cohesion policies should be developed in the Union, but what matters much more is that they should be designed on the basis of rules and agreements common to all partners.
Sen sijaan että olisi vain politiikkaa Euroopan alueiden hyväksi tarvitaankin eurooppalaista politiikkaa Euroopan alueiden hyväksi erityisesti siitä syystä, että hyödynnettävät tuotantotekijät ovat erilaisia eri alueilla ja jokaisen alueen pitää rakentaa oma hallintokapasiteetti rakennepolitiikkaa varten.
In other words, there must be not only policies for European regions, but European policies for European regions, especially as the production factors that need to be developed differ from one region to another and each region must build its own capacity for regulating structural policies.
Koheesiopolitiikan harjoittaminen yhteisön tasolla synnyttää erityistä lisäarvoa.
Pursuing cohesion policies at Community level creates a specific added value.
Juuri tästä on kysymys kun komissio puhuu "yhteisön lisäarvosta".
This is what the Commission recently described as ‘Community added value’.
Se merkitsee kykyä saavuttaa yhteisiä tavoitteita, niiden asianmukaisen rahoituksen varmistamista (huolehtimalla niiden täydentävyydestä kansallisten varojen kanssa), yhteisömenetelmän levittämistä sekä verkostojen luomista alueille kokemusten vaihtoa ja keskinäistä oppimista varten.
This refers to the ability to achieve common objectives and secure appropriate funding for them (notably by ensuring additionality compared to national funds), propagating a Community method, creating networks between regions for the exchange of experience and mutual learning.
Tällainen yhteisömenetelmä on Euroopan talouspolitiikassa erittäin tärkeä saavutus ja se on kehittynyt 15 vuoden aikana synteesinä eri lähestymistavoista, joista eräisiin liittyy myös kansallisesti tärkeinä pidettyjä tunneseikkoja.
This Community method represents a highly important achievement on the part of European economic policy, developed over a period of 15 years from a synthesis of different approaches reflecting different national sensibilities.
Avainkysymys on siis politiikkaa varten käytettävissä olevien varojen käyttäminen eriytetysti eri alueilla, mutta samalla eurooppalaisella tavalla, johdonmukaisesti ja yhteisön lisäarvoa tuottaen.
The key problem is the question of how to use the funds available for policies in a way that differs from one region to another, but at the same time is ‘European’, consistent and capable of producing ‘Community added value’.
PYSYVISTÄ HAITTATEKIJÖISTÄ KÄRSIVÄT ALUEET
REGIONS WITH PERMANENT GEOGRAPHICAL HANDICAPS
Ensimmäinen näistä esteistä on ilman muuta liikenneyhteydet, jotka asettavat raskaita ehtoja esimerkiksi saarten tai vuoristoalueiden elämälle, joissa usein jopa teknisesti toteutettavissa olevien vuoret puhkaisevien liikenneväylien rakentaminen on ongelmallista puhumattakaan niihin liittyvistä ympäristönäkökohdista.
The first of these obstacles is undoubtedly inaccessibility, which seriously affects the way life is lived in island regions, for example, or mountain areas, where it is often difficult even to plan the introduction of technically feasible links, not to mention the environmental and ecological considerations.
Alueelliset erityisolot voivat vielä lisätä haittoja.
The conformation of the land may further exacerbate the problem.
Aivan erityinen ongelma on tietyillä Ruotsin ja Suomen napapiirin lähellä sijaitsevilla alueilla.
Particularly difficulties are experienced by the areas of Sweden and Finland located close to the Arctic polar circle.
Ne ovat eristyneitä alueita, joissa fyysiset ja ilmasto-olosuhteet ovat erittäin vaikeat ja haittaavat suuresti ihmisten asettumista alueelle.
These are inaccessible areas with extreme physical and meteorological conditions which are a severe barrier to human settlement.
Harva asutus muuttuu lisähaitaksi tällaisilla alueilla, ja kaikki taloudellinen toiminta ja tällaisissa oloissa pelkkä inhimillinen kanssakäyminenkin on erittäin vaikeaa.
The low population density is a further handicap to development in these areas, since any economic activity – apart from the simplest human contact – is beset by severe difficulties in such places.
Vuoristossa eläminen on aina asettanut erityisiä ehtoja sinne asettuneille ihmisille.
Mountains cover around 30% of the Union’s total area.
Vuoristo-alueet muodostavat usein myös valtioiden rajat, ja se on merkinnyt lisäestettä kansallisvaltioiden Euroopassa, jossa raja-alueet olivat periferiaa ja niiden kehittäminen ei ollut ensimmäisenä hallitusten tärkeysjärjestyksessä.
In addition, mountains frequently mark the borders of a State and this has been a further obstacle in the Europe of nation States, where frontier areas are peripheral regions whose development is not a priority concern of government.
Euroopan yhdentyminen on periaatteessa poistanut tämän viimeksi mainitun haittatekijän, mutta se ei ole poistanut vuoristoalueiden kehityksen esteitä ja erityispiirteitä.
In principle, the process of Community integration has eliminated this weakness, although it has certainly not removed the barriers to and specific features of the development of mountain areas.
On selvää, että näiden alueiden kehityksen edistäminen ja niiden täysi yhdentyminen pitää tehdä ylikansallisesta ja alueiden välisestä näkökulmasta ja yhteisön ohjelmat paremmin kuin kansalliset voivat varmistaa tämän lähestymistavan.
If the development of these areas is to be encouraged, it is clear that they must be fully integrated as part of a transnational and transregional approach, something which Community programmes are in a better position than national programmes to achieve.
Hieman yllättävää nykyisissä säännöksissä on se, että vuoristoalueiden erityispiirteitä, jotka on otettu hyvin huomioon EMOTR:n ohjausosastoa koskevassa asetuksessa, jonka 17 artiklassa ne on lueteltu epäsuotuisten alueiden joukkoon, ei ole lainkaan otettu huomioon rakennerahastoja koskevissa asetuksissa.
It is a little surprising that, under the current legislation, the specific nature of mountain areas, which is clearly emphasised in the EAGGF Guidance Section regulation, where these areas are included among the less favoured zones (Article 17), is not recognised at all in the Structural Fund regulations.
HARVAAN ASUTUT ALUEET
SPARSELY POPULATED AREAS
Tämä on Suomen ja Ruotsin napapiirin ympärillä sijaitseville alueille tyypillinen maantieteestä johtuva haittatekijä.
This is a geographical handicap typical of the areas close to the Arctic Circle in Finland and in Sweden.
Niiden kehitysongelmat tulivat esille näiden kahden valtion liittyessä unioniin vuonna 1995 ja ne on mainittu maiden liittymisasiakirjojen pöytäkirjassa 6.
The problem of how to develop these areas therefore arose when the two States joined the Union in 1995 and was explicitly mentioned in protocol 6 to their Act of Accession.
Rakennerahastoja koskevia asetuksia pitääkin muuttaa alueiden tukikelpoisuuden varmistamiseksi tavoitteessa 1.
The Structural Fund regulations were amended to ensure that these areas would be eligible under objective 1.
Tällainen tilanne vallitsee myös nykyistä ohjelmakautta koskevassa asetuksessa (1260/1999), jonka 3 artiklan toisessa kohdassa Ruotsin ja Suomen arktiset alueet on määritelty tavoitteen 1 alueiksi ja ne on rinnastettu syrjäisimpiin alueisiin ja täten on tunnustettu niiden vakavat ja pysyvät haittatekijät.
This legal situation has been maintained by the regulation for the current programming period (1260/1999), Article 3, second paragraph, of which provides for the Arctic zones of Sweden and Finland to be included under Objective 1, bringing them substantially into line with the outermost regions, in other words recognising the existence of a serious and permanent handicap.
Kuten syrjäisimpien alueiden kohdalla, olisi hyvä sisällyttää maininta tällaisista haittatekijöistä suoraan perussopimuksiin, jolloin muodostuisi oikeusperusta niitä koskeville toimille ja mahdollisille poikkeuksille koko yhteisöä koskevista toimista.
As in the case of the outermost regions, this handicap needs to be directly mentioned in the Treaties so as to establish a legal basis for targeted measures or for possible exemptions from measures adopted for the Community as a whole.
On ehkä pakko korostaa, että tietotekniikan kehittyminen on mahdollistanut fyysisten esteiden vuoksi aiemmin mahdottomina pidettyjen talouden ja yritystoiminnan alojen kehittämisen näillä alueilla.
It is perhaps worth stressing that developments in information technologies have made it possible to pursue economic and business activities in these areas which would have been unthinkable via traditional methods, given the extremely severe physical obstacles.
Erityisen epäsuotuisan aseman virallinen ja juridinen tunnustaminen on edelleen kuitenkin ratkaisematta.
Nevertheless, the problem of formal legal recognition of specific handicaps remains unresolved.
EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa esitetään syrjäisimpiä alueita – lähes kaikki niistä ovat saaria – koskevat erityissäännöt, jotka perustuvat niiden syrjäiseen sijaintiin, joka aiheuttaa suuria vaikeuksia päästä yhteisön markkinoille.
Article 299(2) of the EC Treaty lays down specific provisions for the outermost regions – invariably islands – to cater for their extreme remoteness and the great difficulties this causes as regards operating within the Community market.