natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tämän vuoksi tässä parlamentin päätöslauselmassa suositellaan erilaisia toimia, joita ovat: uusien monenkeskisten puitteiden oikeusperustan kehittäminen parlamentin jo aikaisemmin esittämän vaatimuksen mukaisesti; yritysten sosiaalisen vastuun periaatteiden sisällyttäminen kaikkeen EU:n kauppapolitiikkaan, YUTP:aan ja kehityspolitiikkaan; erityiset toimet, jotka koskevat yritysten vastuuta valvovan eurooppalaisen oikeusasiamiehen viran perustamista; konfliktinehkäisy ja lahjonnan torjuminen; sekä yritysten sosiaalista vastuuta koskevien maailmanlaajuisten aloitteiden edistäminen erityisesti sen vuoksi, että WTO suunnittelee rajat ylittävien investointien monenvälisten puitteiden asettamista.
Therefore the Parliamentary resolution recommends a series of actions: to develop a legal base for a new multilateral framework, as previously demanded by the Parliament itself, to integrate CSR principles in all EU Trade, CFSP and Development policies, to take specific actions in relation to a possible new EU Ombudsman on corporate responsibility, on conflict-prevention and anti-bribery; and to contribute to developing global CSR initiatives, especially bearing in mind planned WTO negotiations on global rules for cross-border investment.
12.huhtikuuta 2002 TEOLLISUUS-, ULKOMAANKAUPPA-, TUTKIMUS- JA ENERGIAVALIOKUNNAN LAUSUNTO
12 April 2002 OPINION OF THE COMMITTEE ON INDUSTRY, EXTERNAL TRADE, RESEARCH AND ENERGY
Valmistelija (*): Carlos Westendorp y Cabeza
Draftsman (*): Carlos Westendorp y Cabeza
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta nimitti kokouksessaan 22. marraskuuta 2001 valmistelijaksi Caroline Lucasin.
The Committee on Industry, External Trade, Research and Energy appointed Caroline Lucas draftsman at its meeting of 22 November 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta kokouksissaan 25. helmikuuta 2002 ja 26. maaliskuuta 2002.
The committee considered the draft opinion at its meetings of 25 February 2002 and 26 March 2002.
Ennen lopullista äänestystä Caroline Lucas ilmoitti, että koska hyväksytyt tarkistukset muuttivat hänen alkuperäistä tekstiään, hän ei enää voinut jatkaa valmistelijana.
Prior to taking the final vote, Mrs Caroline Lucas stated that given the fact that the amendments adopted had changed her initial position on the subject, she therefore could not continue as draftsman.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi seuraavat johtopäätökset äänin 26 puolesta, 22 vastaan.
At the last meeting it adopted the following conclusions by 26 votes to 22, with no abstentions.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Carlos Westendorp y Cabeza (puheenjohtaja), Yves Piétrasanta (varapuheenjohtaja), Jaime Valdivielso de Cué (varapuheenjohtaja), Caroline Lucas (valmistelija), Nuala Ahern, Konstantinos Alyssandrakis, Sir Robert Atkins, Luis Berenguer Fuster, Ward Beysen (Elly Plooij-van Gorselin puolesta), Guido Bodrato, David Robert Bowe (Gary Titleyn puolesta), Massimo Carraro, Gérard Caudron, Giles Bryan Chichester, Willy C.E.H. De Clercq, Concepció Ferrer, Francesco Fiori (Paolo Pastorellin puolesta), Neena Gill (Norbert Glanten puolesta), Michel Hansenne, Roger Helmer (Werner Langenin puolesta), Hans Karlsson, Bashir Khanbhai, Peter Liese (Peter Michael Mombaurin puolesta), Rolf Linkohr, Erika Mann, Hans-Peter Martin (Harlem Désirin puolesta), Marjo Matikainen-Kallström, Eryl Margaret McNally, William Francis Newton Dunn (Nicholas Cleggin puolesta), Angelika Niebler, Reino Paasilinna, Samuli Pohjamo (Colette Fleschin puolesta), John Purvis, Alexander Radwan (Godelieve Quisthoudt-Rowohlin puolesta), Bernhard Rapkay (Olga Zrihen Zaarin puolesta), Daniela Raschhofer, Imelda Mary Read, Mechtild Rothe, Christian Foldberg Rovsing, Paul Rübig, Umberto Scapagnini, Konrad K. Schwaiger, Esko Olavi Seppänen, Claude Turmes, W.G. van Velzen, Alejo Vidal-Quadras Roca, Dominique Vlasto ja Myrsini Zorba.
The following were present for the vote: Carlos Westendorp y Cabeza, chairman; Yves Piétrasanta and Jaime Valdivielso de Cué, vice-chairmen; Caroline Lucas, rapporteur; Nuala Ahern, Konstantinos Alyssandrakis, Sir Robert Atkins, Luis Berenguer Fuster, Ward Beysen (for Elly Plooij-van Gorsel), Guido Bodrato, David Robert Bowe (for Gary Titley), Massimo Carraro, Gérard Caudron, Giles Bryan Chichester, Willy C.E.H. De Clercq, Concepció Ferrer, Francesco Fiori (for Paolo Pastorelli), Neena Gill (for Norbert Glante), Michel Hansenne, Roger Helmer (for Werner Langen), Hans Karlsson, Bashir Khanbhai, Peter Liese (for Peter Michael Mombaur), Rolf Linkohr, Erika Mann, Hans-Peter Martin (for Harlem Désir), Marjo Matikainen-Kallström, Eryl Margaret McNally, William Francis Newton Dunn (for Nicholas Clegg), Angelika Niebler, Reino Paasilinna, Samuli Pohjamo (for Colette Flesch), John Purvis, Alexander Radwan (for Godelieve Quisthoudt-Rowohl), Bernhard Rapkay (for Olga Zrihen Zaari), Daniela Raschhofer, Imelda Mary Read, Mechtild Rothe, Christian Foldberg Rovsing, Paul Rübig, Umberto Scapagnini, Konrad K. Schwaiger, Esko Olavi Seppänen, Claude Turmes, W.G. van Velzen, Alejo Vidal-Quadras Roca, Dominique Vlasto and Myrsini Zorba.
Komission vihreä kirja yritysten sosiaalisen vastuun eurooppalaisten puitteiden edistämisestä (KOM(2001) 366) voisi olla merkittävä kannustin yritysten sosiaalisesta vastuusta käytävän keskustelun edistämiseen Euroopassa.
The Commission's Green Paper COM (2001) 366 on promoting a European framework for corporate social responsibility could be a significant step towards further encouraging the CSR debate in Europe.
Vihreä kirja perustuu sellaiseen yritysten sosiaalisen vastuun määritelmään, jossa yritykset yhdistävät vapaaehtoisesti sosiaaliset ja ekologiset huolenaiheensa liiketoimintaansa ja vuorovaikutukseensa sidosryhmiensä kanssa.
The Green Paper is premised on a definition of CSR whereby companies integrate social and environmental concerns into both their business operations and their interactions with stakeholders on a voluntary basis.
Yritysten sosiaalisesta vastuusta ei kuitenkaan ole yhdenmukaista määritelmää, kuten kuulemisprosessissa saaduista erilaisista vastauksista (myös teollisuuden taholta annetuista) käy ilmi.
However, as various responses to the consultation process (including those submitted on behalf of industry) indicate, there is no uniform definition of CSR.
Itse asiassa tuntuu väärältä ratkaisulta määritellä yritysten sosiaalinen vastuu vain yritysten vapaaehtoiseksi rooliksi, koska suurimmasta osasta yritysten sosiaalisia ja ympäristöllisiä vaikutuksia säädetään laeilla, niin kuin pitääkin.
Indeed, it would appear erroneous to define CSR as only the voluntary part of companies' role, as a major part of companies' social and environmental impact is, rightly, regulated by law.
Vihreän kirjan alaan kuuluu monia avainalueita, kuten terveys ja turvallisuus, ympäristövaikutukset ja ihmisoikeudet, joiden yhteydessä oikeudelliset vaatimukset ovat olennaisen tärkeitä, jotta voidaan varmistaa, että hyväksyttäviä vähimmäisnormeja noudatetaan.
The Green Paper includes within its scope many key areas such as health and safety, environmental impacts and human rights, where legal requirements are essential to ensure that acceptable minimum standards are safeguarded.
Yritysten sosiaaliseen vastuuseen kuuluvat sekä oikeudelliset vaatimukset että vapaaehtoiset parhaat toimintatavat, ja tämä olisi keskustelussa otettava huomioon.
In this context, CSR incorporates both legal requirements and voluntary best practice, and this should be acknowledged in the debate.
EU on oikea taho yritysten sosiaalisen vastuun edistämiseen, koska sillä on vaikutusta kansallisella, unionin ja kansainvälisellä tasolla ja koska se voi taata, että yritysten sosiaalinen vastuu nähdään tärkeänä strategisena ja laaja-alaisena asiana koko EU:ssa.
The EU is well placed to promote CSR due to its influence on the national, European and international level, and can ensure that CSR is seen as a key, strategic, cross-cutting issue across the EU.
Unionin pitäisi kaikessa toiminnassaan näyttää esimerkkiä yritysten sosiaaliseen vastuuseen liittyvistä parhaista toimintatavoista, ja lisäksi sen pitäisi toimia johtajana normien täytäntöönpanon ja valvonnan aloilla, jotta yritysten vastuullisuuden tasoa nostettaisiin vallitsevan tilan säilyttämisen asemesta.
As well as setting an example of CSR best practice in all of its own operations, the EU should provide leadership in the areas of standards implementation and enforcement, in order to raise the level of corporate responsibility, rather than maintaining the status quo.
Standardoimalla ja yhdenmukaistamalla yritysten sosiaalista vastuuta koskevat toimintatavat EU voisi luoda oikeudenmukaisemman ja kilpailukykyisen liiketoimintaympäristön.
By standardising and harmonising CSR policies, the EU could create a more fair and competitive business environment.
EU ja sen jäsenvaltiot ovat yksityissektorin tarjoamien tavaroiden ja palvelujen suurimpia ostajia ja tukevat sitä usein vientiluottovakuutusten ja muiden rahoitustakuiden välityksellä.
The EU and its member states are major contractors and purchasers of goods and services provided by the private sector, and often support the private sector through export credit insurance and other financial guarantees.
Tämä rahoitusvalta antaa niille vahvat perusteet kannustettaessa yrityksiä sosiaalisen vastuun edistämiseen.
This financial power provides them with powerful levers for encouraging CSR.
Tavaroiden ja palvelujen ostajana EU:n ja sen jäsenvaltioiden on oltava valmiita vaatimaan vastuullista käyttäytymistä niiden toimittajilta ja asettamaan sen EU:n rahallisen tuen edellytykseksi.
As a purchaser of goods and services, the EU and its member states must be prepared to insist on responsible corporate behaviour from their suppliers, and to make access to EU funds conditional on such behaviour.
Kaikilta yrityksiltä pitäisi edellyttää, että ne esittävät sosiaalista vastuuta, ihmisoikeuksia ja ekologista suorituskykyä koskevat toimintatapansa (vaikka yrityksen päätös olisi olla soveltamatta tiettyä toimintatapaa yhden tai useamman edellä mainitun asian osalta).
There should be a requirement for all companies to state their policy regarding social responsibility, human rights and environmental performance (even if the company's decision is not to have a policy on some or all of these issues).
On ilahduttavaa, että EU tukee "triple bottom line" ‑yritysraportointia.
The EU’s support of the triple bottom line corporate reporting is welcomed.
Tämäntyyppisessä raportoinnissa otetaan huomioon kaikki sidosryhmät yhteisöistä kuluttajiin.
This type of reporting recognises all stakeholders, from communities to consumers.
Sillä on kuitenkin merkitystä vain, kun kaikki yritykset raportoivat omilla aloillaan sovittujen ja yrityksen kokoon sovitettujen standardien mukaan.
However, this can only be meaningful when all companies report to an agreed-upon standard within their given sector, and appropriate to organisational size.
Ilman sovittuja kehyksiä raportointia harjoittavat yritykset jatkavat raportointia irrallisten ja vertailukelvottomien sääntöjen mukaan.
Without such a framework, those companies that do report will continue to do so based on loose and incomparable standards.
Ne yritykset, jotka eivät ole raportoinnista kiinnostuneita, todennäköisesti vähentävät sosiaalisista ja ekologisista vaikutuksistaan kertomista entisestään, kuten Yhdysvalloissa on tapahtunut.
For those where there is little incentive to do so, we further risk following the US trend of declining numbers of corporations reporting on their social and environmental impacts.
Äskettäin tarkistetut OECD:n periaatteet ovat ainoat monenvälisesti tunnustetut kattavat säännöt, joilla säännellään monikansallisten yritysten toimintaa.
The recently revised OECD guidelines are the only multilaterally endorsed comprehensive framework of rules governing the activities of multinational enterprises.
Ne ovat samansuuntaiset kuin ILO:n kolmikantajulistus monikansallisista yrityksistä, mutta ne ulottuvat työllisyys- ja teollisuussuhteisiin kuuluvien asioiden ulkopuolelle ja kattavat myös yritysten hyviä toimintatapoja koskevat yleiset politiikat.
They run in parallel to the ILO Tripartite Declaration of Principles concerning Multinational Enterprises but go beyond employment and industrial relations issues to cover general policies for good corporate behaviour.
Sen sijaan että EU edelleen kehittäisi käytännesääntöjä, sen pitäisi hyödyntää olemassa olevia aloitteita, kuten näitä periaatteita ja YK:n luonnosta ihmisoikeuksia koskeviksi, liikeyrityksille tarkoitetuiksi perusperiaatteiksi.
Rather than developing further codes of conduct, the EU should draw on existing initiatives such as these and the UN Draft Fundamental Human Rights Principles for Business Enterprises.
Global Reporting Initiative (GRI) on esimerkki yhdestä yleisesti hyväksytystä standardista, joka ei estä yrityksiä raportoimasta eri tavoilla kunkin yrityksen alan ja koon mukaan.
The Global Reporting Initiative (GRI) exists as an example of one generally accepted standard that does not stifle companies' ability to report in different styles, appropriate to each sector and size of enterprise.
Se ei ole joukko käytännesääntöjä eikä periaatteita, mutta sillä voidaan tukea näitä sääntöjä ja periaatteita, kuten Global Compact ‑sääntöjä ja OECD:n periaatteita, tarjoamalla tarkka ja konkreettinen vastuumekanismi, jolla arvioidaan sitä, kuinka yritys noudattaa hyväksymiään sääntöjä tai periaatteita.
It is neither a code of conduct nor a set of principles but it can, however, support all such codes and principles - Global Compact, OECD - and others by providing a rigorous, concrete accountability mechanism to assess company adherence to whatever code or principles it adopts.
Tässä mielessä GRI:n puitteissa tällä hetkellä tehtävä työ voisi toimia hyödyllisenä mallina raportointi- ja todentamisstandardeille.
In this regard, work currently being undertaken by the GRI could serve as a useful template for such reporting and verification standards.
Lisäksi GRI totesi kuulemisprosessissa antamassaan vastauksessa, että komission ja jäsenvaltioiden tuki olisi tervetullutta sosiaalisen suorituskyvyn tärkeimpien indikaattoreiden kehittämisessä.
Moreover, the GRI has stated in its response to the consultation process that it would welcome the support of the Commission and Member States in the task of developing key indicators for social performance.
Komission pitäisi tämän vuoksi aktiivisesti tukea GRI:n työtä "triple bottom line" ‑raportoinnin kriteereitä laadittaessa pitäen mielessä, että viiden vuoden kuluessa esitetään ehdotus direktiiviksi sosiaalisesta ja ekologisesta raportoinnista.
The Commission should therefore actively support the work of the GRI in establishing the criteria for triple bottom line reporting, with a view to bringing forward a directive on social and environmental reporting within 5 years.
Tätä koskeva päätös olisi EU:ssa huomattava askel kohti kestävän liiketoiminnan saavuttamista, ja sillä olisi tärkeä merkitys Johannesburgissa syyskuussa 2002 pidettävän "Rio plus ten" ‑konferenssin kannalta.
A decision in this respect would be a significant EU step towards achieving sustainable business practice, and would make an important contribution towards the forthcoming Rio plus ten Conference in Johannesburg in September 2002.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta pyytää asiasta vastaavaa työllisyys- ja sosiaalivaliokuntaa sisällyttämään seuraavat osat päätöslauselmaesitykseen, jonka se myöhemmin hyväksyy:
The Committee on Industry, External Trade, Research and Energy calls on the Committee on Employment and Social Affairs, as the committee responsible, to incorporate the following points in its motion for a resolution:
18.huhtikuuta 2002 NAISTEN OIKEUKSIEN JA TASA-ARVOASIOIDEN VALIOKUNNAN LAUSUNTO
18 April 2002 OPINION OF THE COMMITTEE ON WOMEN'S RIGHTS AND EQUAL OPPORTUNITIES
Komission vihreä kirja yritysten sosiaalisen vastuun eurooppalaisten puitteiden edistämisestä
on the Green Paper: Promoting a European framework for corporate social responsibility
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta nimitti kokouksessaan 22. tammikuuta 2002 valmistelijaksi Rodi Kratsa-Tsagaropouloun.
The Committee on Women's Rights and Equal Opportunities appointed Rodi Kratsa-Tsagaropoulou draftsman at its meeting of 22 January 2002.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta kokouksissaan 27. maaliskuuta 2002 ja 18. huhtikuuta 2002.
It considered the draft opinion at its meetings of 27 March 2002 and 18 April 2002.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi seuraavat johtopäätökset äänin 11 puolesta ja 5 tyhjää.
At the last meeting it adopted the following conclusions by 11 votes, with 5 abstentions.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Anna Karamanou (puheenjohtaja), Marianne Eriksson (varapuheenjohtaja), Jillian Evans (varapuheenjohtaja), Olga Zrihen Zaari (varapuheenjohtaja), Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (valmistelija), Regina Bastos, Lone Dybkjær, Fiorella Ghilardotti, Koldo Gorostiaga Atxalandabaso, Lissy Gröner, Astrid Lulling, Thomas Mann, Maria Martens, Christa Prets, Eryl Margaret McNally (Mary Honeyballin puolesta) ja Anne E.M. Van Lancker (Joke Swiebelin puolesta).
The following were present for the vote: Anna Karamanou, chairman; Marianne Eriksson, Jillian Evans, Olga Zrihen Zaari, vice-chairmen; Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, draftsman; Regina Bastos, Lone Dybkjær, Fiorella Ghilardotti, Koldo Gorostiaga Atxalandabaso, Lissy Gröner, Astrid Lulling, Thomas Mann, Maria Martens, Christa Prets, Eryl Margaret McNally (for Mary Honeyball) and Anne E.M. Van Lancker (for Joke Swiebel).
Komission vihreän kirjan tavoitteena on käynnistää laaja keskustelu siitä, miten Euroopan unioni voisi edistää yritysten sosiaalista vastuuta sekä eurooppalaisella että kansainvälisellä tasolla.
The objective of the Commission Green Paper is to initiate wider public discussion on ways in which the European Union can promote corporate social responsibility at European and international level.
Yritysten sosiaalisen vastuun käsite tarkoittaa sitä, että yritykset osallistuvat vapaaehtoisesti yhteiskunnan ja ympäristön kestävään kehittämiseen, ja se pohjautuu yritysten kehittyvään asemaan nykypäivän muuttuvassa yhteiskunnassa.
The notion of corporate social responsibility to society reflects the voluntary efforts made by companies to contribute to sustainable social and environmental development and arises from the increased role played by companies in our society as it is now evolving.
Komission vihreässä kirjassa käsitellyissä kysymyksissä ei viitata erikseen yritysten vastuuseen ylläpitää naisten ja miesten välistä tasa-arvoa, vaikka Lissabonin Eurooppa-neuvostossa vedottiin erityisesti yritysten sosiaaliseen vastuuseen esimerkiksi yhtäläisten mahdollisuuksien ollessa kyseessä.
The Commission Green Paper does not make specific reference to corporate responsibility regarding equal treatment for women and men, although the European Council in Lisbon made a particular appeal to a corporate sense of social responsibility regarding issues such as equal opportunities.
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan lausunnon tavoitteena on näin ollen oltava näiden vastuiden tunnustaminen, ja samoin on tunnustettava tärkeä rooli, joka yrityksillä voi olla sukupuolten välisen tasa-arvon saavuttamisessa.
The opinion drawn up by the Committee on Women's Rights and Equal Opportunities should therefore seek to highlight these responsibilities and the major role which can be played by companies in achieving gender equality.
Valmistelijan mielestä on ensinnäkin tärkeää erottaa toisistaan termit oikeudellinen vastuu ja yritysten sosiaalinen vastuu.
The draftsman considers it important from the outset to draw a distinction between statutory requirements and corporate social responsibility.
Yritysten on ennen kaikkea noudatettava kansainvälisistä, eurooppalaisista ja kansallisista sopimuksista aiheutuvia oikeudellisia velvoitteita.
Undertakings are required first and foremost to comply with the statutory requirements embodied in international, European and national law.
Niiden on oltava tietoisia velvollisuuksistaan, ja tässä kohdin korostuu valtion samoin kuin työmarkkinaosapuolten rooli, etenkin kun on kyse pk-yrityksistä.
They must be aware of their obligations and in this respect the government and the social partners have an important role to play, particularly with regard to SMEs.
On esimerkiksi säädettävä pk-yritysten oikeudellisen tuen mekanismeista niissä jäsenvaltioissa, joissa vastaavia säädöksiä ei ole vielä laadittu.
For example, statutory support mechanisms for SMEs must be introduced in Member States which have not yet done so.
Lisäksi yritysten on yhteistyössä työntekijöiden etujärjestöjen kanssa tiedotettava naisille heidän työelämään liittyvistä oikeuksistaan.
Similarly, companies must, in cooperation with worker representatives, keep women informed of their rights at work.
Yritykset voivat myös tehdä vapaaehtoisesti sitoumuksia, joilla otetaan käyttöön yleisesti yhteiskunnallista kehitystä ja erityisesti yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevia korkeatasoisempia normeja.
Beyond this, undertakings can voluntarily enter into commitments setting higher standards regarding social development in general and equal opportunities in particular.
Nämä sitoumukset voidaan virallistaa laatimalla käytännesäännöt eli yrityksen arvoja ja käytänteitä koskevat ohjeet.
These commitments can be embodied in a code of conduct, i.e. a statement of values and business practices.
Valmistelija pyytää laatimaan tällaisia käytännesääntöjä, jotta maksettaisiin samaa palkkaa samanarvoisesta työstä, torjuttaisiin palvelukseen ottamisessa ilmenevää syrjintää, yhteensovitettaisiin perhe-elämää ja työelämää, parannettaisiin naisten urakehitysnäkymiä, tarjottaisiin naisille perus- ja jatkokoulutusta ja torjuttaisiin työpaikoilla ilmenevää häirintää.
The draftsman calls for such codes of conduct to be drawn up regarding equal remuneration for work of equal value, measures to combat discrimination on recruitment, combining family and professional life, improving career prospects for women, basic and further training for women and measures to combat harassment at the workplace.
Yritysten näillä aloilla tekemät sitoumukset voivat olla ratkaisevan tärkeitä, koska
The acceptance of such commitments by companies in these areas may be of decisive importance for the following reasons:
– naisille maksetaan samanarvoisesta työstä jopa 25 prosenttia vähemmän kuin miehille yksityisellä sektorilla ja 9 prosenttia vähemmän julkisella sektorilla
- the pay differential between women and men doing equal work is 25% in the private sector, compared with 9% in the public sector;
– nuorten työssäkäyvien naisten osuus on miesten vastaavaa osuutta suurempi, mutta virkaikä kertyy hitaammin kuin miehillä ja naiset ylenevät miehiä hitaammin
- among young people in employment the percentage of women is higher than that of men while seniority and promotion are slower for women;
– lisäksi yritysten uudelleenjärjestelyt vaikuttavat ennen kaikkea naisiin, minkä vuoksi elinikäinen koulutus on erityisen tärkeää.
- finally, company restructuring primarily affects women, a fact which underlines the need for life-long training.
Lopuksi valmistelija katsoo, että on mainittava erityisesti yritysten velvollisuus kunnioittaa naisten oikeuksia osana ihmisoikeuksia, koska naiset ovat kolmansien maiden kestävän ja talouskehityksen kannalta avainasemassa, mutta he ovat yleensä myös haavoittuvinta ja aliarvostetuinta työvoimaa.
Finally, the draftsman considers that special mention should be made of respect for women’s rights by companies as an integral human rights issue, given that while women are the key to sustainable economic development in third countries, they are at the same time usually the most vulnerable and undervalued part of the workforce.