natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Beumer väitti, että hänen työkyvyttömyysetuuksia ( AAW -etuudet) koskevan hakemuksensa oikeuskäsittely oli kestänyt kohtuuttoman pitkän ajan.
Mr Beumer alleged that the proceedings on his request for labour incapacity benefits ( AAW- benefits) exceeded a reasonable time.
Oikeudenkäynti alkoi 16. elokuuta 1994 ja päättyi 21. heinäkuuta 1999 (neljä vuotta, 11 kuukautta ja viisi päivää).
The proceedings lasted from 16 August 1994 until 21 July 1999 (4 years, eleven months and five days).
EIT katsoi, että kohtuullinen aika oli ylitetty.
ECHR concluded that there had been a violation of the reasonable time requirement.
Irlanti Doran v. Irlanti (50389/99), annettu 31. heinäkuuta 2003.
Ireland Doran v. Ireland (50389/99) of 31 July 2003.
Terence ja Maureen Doran valittivat yksityisoikeudellisen riita-asian käsittelyn kestosta.
Terence and Maureen Doran complained about the length of civil proceedings.
Oikeudenkäynti alkoi 17. heinäkuuta 1991 ja päättyi 15. joulukuuta 1999 (kahdeksan vuotta ja viisi kuukautta).
The proceedings began on 17 July 1991 and ended on 15 December 1999 (8 years and 5 months).
Tuomioistuin katsoi, ettei valittajien oikeudenkäyntiä ollut saatu päätökseen kohtuullisessa ajassa.
The Court concluded that applicants' proceedings were not determined within a reasonable period of time.
Itävalta Hennig v. Itävalta (41444/98), annettu 2. lokakuuta 2003.
Austria Hennig v. Austria (41444/98) of 2 October 2003.
Hennig väitti, että rikosoikeudenkäynti, jossa hän oli syytettynä, kesti kohtuuttoman pitkän ajan.
Mr Hennig alleged that the criminal proceedings against him lasted unreasonably long.
Tuomioistuin toisti, että oikeudenkäynnin ajan kohtuullisuutta täytyi arvioida tapauksen erityisten asianhaarojen valossa.
The Court reiterates that the reasonableness of the length of proceedings must be assessed in the light of particular circumstances of the case.
Aika alkaa siitä, kun henkilöä on syytetty rikoksesta.
The reasonable time begins to run as soon as a person is charged with an offence.
Tuomioistuin ei vakuuttunut hallituksen perusteluista, joiden mukaan tapaus oli erityisen vaikea.
The Court was not persuaded by the Government's argument the case was particularly complex.
Käsillä olevassa tapauksessa oli ollut kohtuuttoman pitkiä viivytyksiä, jotka johtuivat pääasiassa kansallisista viranomaisista.
There were excessive delays, which were mainly attributable to the national authorities.
Oikeussuojan saatavuus ja puolueeton oikeudenkäynti
Access to justice and a fair trial
Italia Cordova v. Italia (40877/98), annettu 30. tammikuuta 2003.
Italy Cordova v. Italy (40877/98) of 30 January 2003.
Cordova oli esittänyt valituksen, jossa hän syytti kahta parlamentin jäsentä kunnianloukkauksesta, ja oli pyytänyt saada osallistua tulevaan rikosoikeudenkäyntiin asianomistajana (kansalaisen oikeus maineen suojaan).
Mr Cordova had lodged a complaint, alleging defamation against two members of parliament and had applied to join the subsequent criminal proceedings as a civil party (civil right to enjoy a good reputation).
Riidan aiheena olevien lausumien todettiin kuuluvan parlamentaarisen immuniteetin piiriin.
The impugned statements had been found to be covered by parliamentary immunity.
EIT totesi, että parlamentaarisen immuniteetin tunnustaminen ei periaatteessa saanut sellaisenaan rajoittaa kohtuuttomasti oikeutta viedä asia tuomioistuimen käsiteltäväksi.
The ECHR stated that, in principle, the recognition of parliamentary immunity did not in itself place a disproportionate restriction on the right of access to a court.
Tuomioistuinkäsittelyyn saatetut lausumat eivät olleet liittyneet parlamentaaristen tehtävien toimittamiseen tiukassa merkityksessään.
The statements that had given rise to proceedings had not related to the performance of parliamentary duties in the strict sense.
Tuomioistuimen mielestä tavoiteltavan päämäärän ja käytettyjen keinojen välisen suhteellisuuden käsitettä oli tulkittava ahtaasti.
In the Court's opinion it meant that the notion of proportionality between the aim pursued and the means employed had to be interpreted narrowly.
Tämä koski varsinkin sellaista tapausta, jossa tuomioistuimeen pääsyn rajoitus johtui poliittisen elimen päätöksestä.
This is particularly true were restrictions on the right of access had resulted from a resolution passed by a political body.
Ranska Chevrol v. Ranska (49636/99), annettu 22. lokakuuta 2002.
France Chevrol v. France (49636/99) of 22 October 2002.
Chevrol oli valmistunut lääkäriksi Algeriassa, ja hän anoi lääkäriksi rekisteröintiä Ranskassa.
Ms Chevrol qualified as a doctor in Algeria and applied to be registered as a doctor in France.
Hänen hakemuksensa hylättiin, vaikka hän vetosi hallituksen Algeriaa koskeviin julistuksiin, joissa säädetään muun muassa Algeriassa ja Ranskassa myönnettyjen tutkintotodistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta (Evian-sopimus).
Her application was unsuccessful although she relied upon the Government Declarations on Algeria which provides, among other things, for mutual recognition of qualifications awarded in Algeria and in France (Evian-agreement).
Hakija valitti Conseil d'Etat'an, joka esitti ennakkoratkaisukysymyksen ulkoasiainministeriölle.
The applicant appealed to the Conseil d'Etat, which referred a preliminary question to the Ministry of Foreign Affairs.
Ministeriö oli sitä mieltä, että Evian-sopimuksen säännöksillä ei voitu katsoa olevan oikeusvaikutusta, sillä vastavuoroisuusedellytys ei ollut täyttynyt.
The Ministry expressed the view that the provisions of the Evian Agreement could not be regarded as having legal force because the condition of reciprocity has not been satisfied.
Conseil d'Etat hylkäsi valituksen.
Applicant's appeal was dismissed by the Conseil d'Etat.
Chevrol valitti toimeenpanovallan puuttumisesta Conseil d'Etat'n oikeudellisiin valtuuksiin.
Ms Chevrol complained of interference by the executive with the Conseil d'Etat's judicial powers.
Ministeriön väliintulo oli ollut ratkaiseva hänen tapauksensa tuloksen kannalta, mutta hänellä ei ollut keinoa valittaa siitä.
The Ministry's intervention had been crucial to the outcome of her case, but she had no means challenging it.
Conseil d'Etat oli esittänyt ennakkoratkaisukysymyksen ulkoasiainministeriölle ja oli noudattanut sen antamaa lausuntoa ilman kritiikkiä ja kontradiktorista menettelyä.
The Conseil d'Etat referred preliminary questions to the Ministry of Foreign Affairs and abided to this opinion without subjecting it to any criticism or cross-examination.
EIT katsoi, että ministeriön lausunto, joka oli ollut ratkaiseva tuomioistuinkäsittelyn tuloksen kannalta, ei ollut sellainen, että valittaja olisi voinut valittaa siitä.
The ECHR observed that the Ministry's intervention, which had been decisive for the outcome of the court proceedings had not been open to challenge by the applicant.
Niin ollen valittaja ei ollut voinut päästä tuomioistuimeen, jolla olisi ollut riittävä toimivalta päättää kaikista riitaan liittyneistä tosiasia- ja oikeuskysymyksistä.
In those circumstances the applicant could not be considered to have had access to a tribunal which had, or had accepted, sufficient jurisdiction to examine all the factual and legal issues relevant to the determination of the dispute.
Saksa Van Kuck v. Saksa (35968/97), annettu 12. kesäkuuta 2003: Valittaja valitti saksalaisen tuomioistuimen oikeuskäsittelyn epäoikeudenmukaisuudesta.
Germany Van Kuck v. Germany (35968/97) of 12 June 2003: Applicant complained about alleged unfairness of German court proceedings concerning her claims for reimbursement of medical expenses against a private health insurance company.
Oikeudenkäynnin aiheena oli hänen yksityiselle sairausvakuutusyhtiölle esittämänsä sairauskulujen korvausvaatimus.
The Court considers that the burden placed on a transsexual to prove the medical necessity of the treatment appears disproportionate.
Myöskään ilmaisun "tarpeellinen lääkärinhoito" tulkinta ja sukupuolen vaihtotoimenpiteitä koskevan näytön arviointi ei ollut ollut asianmukaista, eikä kyseisessä oikeudenkäynnissä siten ollut noudatettu oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevia vaatimuksia.
Furthermore the interpretation of the term of "medical necessity" and evaluation of evidence in regard to gender re-assignment measures was not reasonable and the proceedings in question did not satisfy the requirements of a fair hearing.
Suomi Suominen v. Suomi (37801/97), annettu 1. heinäkuuta 2003.
Finland Suominen v. Finland (37801/97) of 1 July 2003.
Suominen valitti, että hän ei saanut oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä, sillä häntä estettiin esittämästä kaikki todisteet, jotka hän halusi esittää.
Ms Suominen complained that she did not receive a fair hearing as she was prevented from presenting all the evidence she wanted to present.
Käräjäoikeus oli evännyt todisteiden esittämisen pääkäsittelyssä antamatta siitä perusteltua kirjallista päätöstä.
The District Court refused to admit the evidence at the main hearing, without giving a reasoned written decision.
Tuomioistuimen mukaan viranomaisen on perusteltava toimintansa esittämällä perustellut syyt päätöksilleen.
According to the Court an authority is obliged to justify its activities by giving reasons for its decisions.
Oikeudenkäynti ei ollut ollut oikeudenmukaista siltä osin kuin oikeus ei ollut ottanut vastaan valittajan esittämiä todisteita.
Applicant did not have the benefit of fair proceedings in so far as the court's refusal to admit the evidence proposed by her was concerned.
Perustelujen puuttumisen takia valittaja ei myöskään ollut voinut valittaa tehokkaasti todisteiden epäämisestä.
It also hindered applicant from appealing in an effective way against that refusal.
Suomi Fortum corporation v. Suomi (32559/96), annettu 15. heinäkuuta 2003.
Finland Fortum corporation v. Finland (32559/96) of 15 July 2003.
Muistioita ei ollut virallisesti toimitettu Nesteelle.
Memoranda were not formally communicated to Neste.
Tuomioistuin korosti, että riippumatta muistioiden tosiasiallisesta vaikutuksesta korkeimman hallinto-oikeuden päätökseen, Nesteen asiana oli ollut arvioida sitä, edellyttivätkö ne sen lausumia.
The Court underlines that whatever the actual effect of those memoranda on the Supreme Administrative Court's Decision, it was for Neste to access whether they required its comments.
Yhtiölle olisi tullut antaa tilaisuus lausua muistioista ennen asiasta päättämistä.
The company should have had an opportunity to comment on the memoranda prior to deciding the case.
Valittajayhtiö ei ollut kyennyt osallistumaan asianmukaisesti oikeudenkäyntiin korkeimmassa hallinto-oikeudessa.
Applicant was unable to participate properly in the proceedings before the Supreme Administrative Court.
Ruotsi Lagerblom v. Ruotsi (26891/95), annettu 14. tammikuuta 2003.
Sweden Lagerblom v. Sweden (26891/95) of 14 January 2003.
Lagerblomille, joka on Ruotsiin 1980-luvulla muuttanut Suomen kansalainen, esitettiin rikossyyte, josta hänet tuomittiin toukokuussa 1994.
Mr Lagerblom, a Finnish national, who settled in Sweden in the 1980s was charged with a criminal offence for which he was convicted in May 1994.
Häntä avusti julkinen puolustaja.
He got assistance of a public defence council.
Lagerblom vaati, että asianajaja korvattaisiin suomea puhuvalla asianajajalla.
Mr Lagerblom requested that a lawyer who knew Finnish would replace this lawyer.
Käsittelyn aikana valittaja puolustautui itse suomeksi.
During the hearing applicant defended himself in Finnish.
Hänet tuomittiin yhdeksi vuodeksi ja kahdeksi kuukaudeksi vankeuteen ja hänet velvoitettiin maksamaan oikeudenkäyntikulut, joihin sisältyivät asianajajan palkkiot.
He was convicted and sentenced to one year and two month's imprisonment and was ordered to pay an amount of costs including his lawyers' fee.
Hän valitti tuomiosta ja pyysi jälleen saada avustajakseen suomea puhuvan asianajajan.
He appealed and again asked to be represented by a Finnish speaking lawyer.
Hän väitti, että hänen oikeuttaan oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin oli loukattu, koska hänen julkinen puolustajansa ei puhunut suomea.
He claimed that his right to a fair trial had been violated, as his public defence council was not Finnish speaking.
EIT katsoi, että puolustajan vaihtaminen olisi aiheuttanut tiettyä hankaluutta ja lisäkuluja.
The ECHR observed that replacement of counsel would have caused certain inconvenience and entailed additional costs.
Ottaen huomioon, että yleisesti oli toivottavaa rajoittaa oikeusavun kokonaiskustannuksia, EIT ei pitänyt perusteettomana kansallisten viranomaisten tiukkaa suhtautumista puolustajan vaihtamisesta tehtyihin pyyntöihin tämän saatua määräyksen ja suoritettua tiettyjä toimenpiteitä.
The ECHR did not find it unreasonable, in view of general desirability of limiting the total costs of legal aid, for national authorities to take a restrictive approach to requests to replace public defence counsel once they had been assigned to a case and had undertaken certain activities.
Yleissopimuksen 6 artiklan 1 ja 3 kohtaa ei ollut rikottu.
1 and 3.
Yhdistynyt kuningaskunta Dowsett v. Yhdistynyt kuningaskunta (39482/98), annettu 24. kesäkuuta 2003.
United Kingdom Dowsett v. United Kingdom (39482/98) of 24 June 2003.
Dowsett väitti, että hän ei ollut saanut oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä, koska syyttäjä oli pitänyt osan todistusaineistosta salassa syytetyltä.
Mr Dowsett alleged that he had been deprived of a fair trial by virtue of the prosecution's failure to disclose all material evidence in their possession.
Tuomioistuin korosti sen tärkeyttä, että puolustukselle relevantin aineiston paljastamisesta tehtiin päätös alioikeudessa eli silloin, kun syytetyn oikeuksia voitiin turvata kaikkein tehokkaimmin.
The Court re-iterates the importance that material relevant to the defence be placed before the trial judge for his or her ruling on disclosure, namely, at the time when it can serve most effectively to protect the rights of the defence.
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 artiklaan saadun poikkeuksen vuoksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa terroristiksi epäiltyjen vangitseminen jatkuu vuonna 2001 annetun terrorismin vastaisen rikos- ja turvallisuuslain 4 kohdan mukaisesti.
In the UK, following derogation from Article 5 of the ECHR, detention of terrorist suspects continues under Part 4 of the Anti-Terrorism Crime and Security Act 2001.
Täytäntöönpanoviranomainen määrää vankeudesta ilman syytettä tai oikeudenkäyntiä määrittelemättömäksi ja mahdollisesti rajattomaksi ajaksi pääasiassa salaisten todisteiden perusteella, joita asiaankuuluvat henkilöt eivät ole kuulleet tai nähneet, ja joihin he eivät siten pysty vastaamaan kunnollisesti.
This is detention ordered by the executive, without charge or trial, for an unspecified and potentially unlimited period of time, principally on the basis of secret evidence which the people concerned have never heard or seen, and which they were therefore unable to effective challenge.
Amnesty International on useaan kertaan esittänyt huolensa kyseisen lain kohdasta, jolla rikosoikeusjärjestelmälle on luotu varjojärjestelmä, missä ei ole pakolaisaseman määrittelyä varten monia tavallisen rikosoikeusjärjestelmän ja kansallisten menettelyiden keskeisiä osia ja takeita.
Amnesty International has repeatedly expressed concern that Part 4 of the ATCSA has created a shadow criminal justice system devoid of a number of crucial components and safeguards present in both the ordinary criminal justice system and national procedures for the determination of refugee status.
Tätä lakia on sovellettu kahden vuoden ajan, ja sen perusteella tehdyt ihmisoikeusrikkomukset aiheuttavat yhä suurempaa huolta.
The human rights violations that have taken place in the course of the ATCSA’s enforcement over two years have deepened concern in this respect.
Prosessuaalinen yhdenvertaisuus
Equality of arms
Ranska Bertuzzi v. Ranska (36378/97), annettu 13. helmikuuta 2003.
France Bertuzzi v. France (36378/97) of 13 February 2003.
Ranskan kansalainen halusi haastaa oikeuteen asianajajan, jonka hän väitti antaneen hänelle huonoja neuvoja.
A French national wanted to sue a lawyer who, he alleged, had given him bad advice.
Hän anoi oikeusapua, joka myönnettiin hänelle 1. kesäkuuta 1995.
He applied for legal aid which was granted to him on 1 June 1995.
Kolme perättäistä asianajajaa kieltäytyi tapauksesta sillä perusteella, että heillä oli henkilökohtaisia yhteyksiä syytettyyn asianajajaan.
Three lawyers in succession withdrew from the case on account of personal links with the defendant lawyer.
Oikeusaputoimisto päätti olla nimittämättä neljättä asianajajaa, joten valittajan oli ajettava asiansa itse.
The legal aid office decided not to assign a fourth lawyer to the case therefore the applicant had to conduct his own case.
Tuomioistuimen näkemyksen mukaan asiasta vastaavien viranomaisten olisi pitänyt nimittää uusi asianajaja muiden asianajajien kieltäydyttyä, jotta valittaja olisi voinut saada tehokasta oikeusapua.
In the Court's view, the relevant authorities, when notified of the withdrawal of the various lawyers, should have provided a replacement so that the applicant could benefit from effective legal assistance.
Tämä koski erityisesti tilannetta, jossa valittajalle oli myönnetty oikeusapua tapaukseen, jossa oikeusavustajan nimittäminen ei ollut pakollista.
Especially because applicant had been granted legal assistance for a type of a case in which legal representation was not compulsory.
Oikeusaputoimisto oli siten katsonut, että ammattiapu olisi oikeudenkäynnissä ratkaisevan tärkeää.
The legal aid office had therefore considered that professional assistance would be of crucial importance in the proceedings.
EIT katsoi yksimielisesti, että valittajan oikeutta saattaa asia tuomioistuimeen ei ollut kunnioitettu.
The ECHR held unanimously that the applicant had not received effective access to a tribunal.
Mahdollisuus ajaa omaa asiaansa oikeudenkäynnissä oikeusalan ammattilaista vastaan ei vastannut sitä, että valittaja olisi saanut oikeuden saattaa asiansa tuomioistuinkäsittelyyn sellaisissa olosuhteissa, joissa prosessuaalinen yhdenvertaisuus olisi toteutunut.
The possibility of conducting his own case in a proceedings against a legal practitioner had not afforded the applicant the right of access to a court in conditions allowing him the effective enjoyment of equality of arms.
Ranska Richen ja Gaucher v. Ranska (31520/96 ja 34359/97), annettu 23. tammikuuta 2003.
France Richen and Gaucher v. France (31520/96 and 34359/97) of 23 January 2003.
Richen ja Gaucher tuomittiin molemmat sakkoihin ja väliaikaisiin ajokieltoihin sen jälkeen, kun heidän oli todettu syyllistyneen liikennerikkomukseen.
Mr Richen and Mr Gaucher were both sentenced to a fine and temporarily disqualified from driving after being convicted of contravening the Road traffic Code.
He valittivat kassaatiolla, ja heidän asianajajansa pyysivät lupaa saada tutustua julkisasiamiehen lausumiin.
They lodged an appeal on points of law and their lawyers sought to consult the advocate-general submissions.
Heille vastattiin, että vain Conseil d'Etat'n ja kassaatiotuomioistuimen asianajajilla oli valta edustaa asianosaisia kassaatiotuomioistuimessa.
They were told only members of the Conseil d'Etat and Court of Cassation Bar were empowered to represent and assist parties before the Court of Cassation.
Valittajat esittivät, että heiltä oli evätty oikeus kontradiktoriseen oikeudenkäyntiin.
Applicants submit that they had been denied an adversarial hearing.
He väittivät, että heidän asianajajansa oli asetettu Conseil d'Etat'n ja kassaatiotuomioistuimen asianajajiin turvautuneita asianosaisia huonompaan asemaan.
They claimed their lawyers had been placed in a unfavourable position compared to appellants represented by a member of the Conseil d'Etat and Court of Cassation Bar.
EIT katsoi, ettei valittajilta ollut evätty kohtuullista mahdollisuutta ajaa asiaansa, eikä heidän oikeuttaan oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ollut rikottu.
ECHR concluded applicants had not been denied a reasonable opportunity to present their cases and their right to a fair trial was not infringed.
Heidän olisi tosin pitänyt saada tietoonsa julkisasiamiehen lausunto.
They, however, should have received a copy of the Advocate general's submissions.
EIT totesi, ettei valittajien kantelua ollut tarkasteltu oikeudenmukaisesti kontradiktorisen oikeudenkäynnin edellyttämällä tavalla.
The ECHR found that the applicants' appeal had not been examined fairly after adversarial process.
Yhdistynyt kuningaskunta Edwards ja Lewis v. Yhdistynyt kuningaskunta (39647/98 ja 40461/98), annettu 22. heinäkuuta 2003.
United Kingdom Edwards and Lewis v. United Kingdom (39647/98 and 40461/98) of 22 July 2003.
Edward ja Lewis väittivät, etteivät he olleet saaneet oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä, koska peitetoimintaan osallistuneet poliisit olivat mahdollisesti yllyttäneet heidät rikosten tekemiseen ja koska kansalliset tuomioistuimet olivat soveltaneet todistusaineiston salassapitoon liittyvää menettelyä.
Mr Edward and Mr Lewis alleged that they had been denied fair trials, as a result of the incitement of offences by agents provocateurs and of the procedure concerning the non-disclosure of evidence followed by the domestic courts.
EIT muistutti, että salaamiseen voitiin turvautua vain, kun se oli ehdottoman välttämätöntä.
The ECHR recalls this may only happen when strictly necessary.
Valittajat eivät pystyneet perustelemaan houkuttelemista kunnolla tuomioistuimessa.
Applicants were not able to argue the case on entrapment in full before the judge.
Tuomioistuin katsoi, että menettely, jolla oli päätetty aineiston salassapidosta ja houkuttelusta, ei täyttänyt kontradiktorisen oikeudenkäynnin ja osapuolten tasa-arvon vaatimuksia eikä siihen ollut liittynyt syytetyn etujen turvaamisen kannalta asianmukaisia takeita.
The Court concludes that the procedure employed to determine issues of disclosure of evidence and entrapment does not comply with the requirements to provide adversarial proceedings and equality of arms and incorporated adequate safeguards to protect the interests of the accused.
Kielto syyttää ja rangaista oikeudenkäynnissä kahdesti samasta rikoksesta
Right not to be tried or punished twice in criminal proceedings for the same criminal offence
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (Luxemburg)
European Court of Justice (ECJ) Luxembourg
Gözütok ja Brügge Kansalliset tuomioistuimet olivat kysyneet, sovelletaanko Ne bis in idem ‑periaatetta myös toimenpiteistä luopumista koskeviin menettelyihin.
Gözütok and Brügge National courts had asked whether the Ne bis in idem principle also applies to procedures whereby further prosecution is barred.
Käsiteltävänä olevissa tapauksissa virallinen syyttäjä oli päättänyt rikosoikeudellisen menettelyn syytetyn täytettyä tietyt velvoitteet, tässä tapauksessa kun syytetty oli suorittanut tietyn rahasumman.
In the cases at issue the prosecuting authority, decided to discontinue criminal proceedings against an accused once he had fulfilled certain obligations, in particular in this case when he had paid a sum of money.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että henkilöä koskevassa asiassa on tällaisessa tilanteessa annettu yleissopimuksen 54 artiklassa tarkoitettu "lainvoimainen tuomio".
The ECJ stated that in those circumstances the person must be regarded as someone whose case has been 'finally disposed of' for the purposes of Article 54 of the CISA.
Tulkintaa ei kyseenalaistanut se, että tällainen ratkaisu ei ollut tuomioistuimen tekemä eikä sitä ollut annettu tuomion muodossa.
The fact that no court is involved or that the decision does not take the form of a judicial decision does not cast doubt on this interpretation.
Sopimus Euroopan unionista
Treaty on European Union
EY:n perustamissopimus
EC Treaty
Euroopan yhteisön perustamissopimus
Treaty establishing the European Community
Euroopan neuvoston yleissopimus ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi
European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms
Euroopan neuvoston kidutuksen vastainen komitea
European Committee for the Prevention of Torture
Kansainvälinen kidutuksen vastainen järjestö
World Organisation against Torture
Kansainvälinen työjärjestö
International Labour Organisation
Schengenin tietojärjestelmä
Schengen Information System