natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Järjestöt laativat sosiaalisiin oikeuksiin liittyviä kansainvälisiä standardeja, joiden tärkeimpänä tavoitteena on lisätä sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
These organisations work towards the establishment of international standards relating to social rights, whose main aim is to improve social cohesion.
Syrjäytymistä koskevat tiedot
Exclusion figures
Köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä koskevat luvut kertovat tiettyjen ihmisten olevan tilanteessa, jossa heillä ei ole sosiaalisia oikeuksia.
Figures relating to poverty and social exclusion show that there are people who are unable to claim their social rights.
Uusimmat Euroopan unionin jäsenvaltioista saadut tiedot paljastavat, että 18 prosenttia unionin väestöstä eli vuonna 1997 talouksissa, jotka olivat köyhiä, ja että vastaava osuus (17 prosenttia) ihmisistä oli selvästi muita huonommassa asemassa taloudellisen tilanteen, perustarpeiden tyydyttämisen ja asuinolojen suhteen Euroopan unionin neuvosto (2001b): ehdotus yhteiseksi raportiksi sosiaalisesta osallisuudesta, Bryssel.
The most recent data concerning EU Member States show that, in 1997, 18% of the EU population were living in households in situations of poverty and that a similar proportion (17%) were at a clear disadvantage in terms of their financial situation, meeting their basic needs and housing conditions Council of the European Union (2001b), draft joint report on social inclusion, Brussels: Council of the European Union, p.
OECD päätyi analyysissaan Poverty dynamics in four OECD countries , OECD, Pariisi (1998).
An OECD survey Low-income dynamics in four OECD countries, OECD, Paris (1998), REF.
Viite ECO/CPE/WP1(98)13. köyhyyden dynamiikasta neljässä OECD-maassa (mm. Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa) toteamaan, että köyhyys koskettaa 20–40 prosenttia väestöstä, kun tarkasteluaikana on kuusi vuotta.
ECO/CPE/WP1(98)13 on low-income dynamics in four OECD countries, including Germany and the United Kingdom, concluded that between 20 and just under 40% of the population is touched by poverty over a six-year period, a much larger portion than would be suggested by the 'static' poverty rates.
Osuus on huomattavasti suurempi kuin staattiset köyhyysluvut antaisivat ymmärtää.
Within this group, however, the majority has short spells in poverty.
Valtaosalla kyseiseen ryhmään kuuluvista köyhyys on kuitenkin lyhytaikaista.
As spells lengthen, the probability of exit falls such that a small group of the population remains in poverty for long periods of time with little chance of exit'.
Kun köyhyysjakso pitenee, mahdollisuudet ulospääsyyn heikkenevät, niin että pieni osa väestöstä joutuu elämään köyhyydessä pitkiä aikoja ilmeisesti heikoin ulospääsymahdollisuuksin.
The survey also notes that people with low incomes for six or more years typically make up 2 to 6% of the population COM(2000)79 , p.
Ranskassa ja Saksassa on hiljattain tehty tutkimuksia Lähteet: Ranska: CNAF ( Caisse nationale des allocations familiales ), Pariisi, 1999; Saksa: "Long-term recipiency of social assistance in Germany: the eighties versus the nineties", teoksessa H-J Andres, Empirical Poverty Research in a Comparative Perspective , Ashgate, 1998. , joissa tarkasteltiin pitkäaikaista riippuvuutta sosiaaliavusta köyhyyden keston mittarina, ja tutkimukset vahvistivat pitkäaikaisen köyhyyden olemassaolon.
A study recently conducted in France and Germany Sources: France: CNAF (Caisse nationale des allocations familiales), Paris, 1999; Germany: "Long-term recipiency of social assistance in Germany: the eighties versus the nineties", in the work by H-J Andres, Empirical Poverty research in a Comparative Perspective, Ashgate, 1998. , which examined long-term recipiency of social assistance as an indirect indicator of the duration of poverty confirmed the existence of long-term poverty.
Sosiaaliavun saajista 25–33 prosenttia pystyy yleensä tulemaan toimeen ilman sitä 12 kuukauden kuluttua, mutta Ranskassa noin joka viides ja Saksassa noin kuusi prosenttia on riippuvaisia sosiaalituesta vielä viiden vuoden jälkeen KOM(2000) 79 . .
Although one-quarter to one-third of beneficiaries are generally able to exist the social assistance programme after 12 months, around one out of five beneficiaries in France and 6% in Germany are still dependent on the programme after five years COM(2000) 79 .
Koko EU:n osalta vanhusten köyhyysriski oli ainoastaan hieman suurempi kuin alle 65-vuotiaiden riski, mikä johtuu pääasiallisesti naisten pienemmistä tuloista.
In the EU as a whole, older people faced a slightly greater risk of poverty than people below the age of 65, which is mainly due to the fact that women have lower incomes.
Useimpien jäsenvaltioiden lakisääteisen eläkeiän voidaan katsoa olevan 65 vuotta.
In the case of men, the poverty risk is not higher among those over 65 than those below that age.
Joissain jäsenvaltioissa miesten ja naisten tai ainakin naisten tavanomainen eläkeikä on matalampi (esimerkiksi Ranskassa 60 vuotta).
However, in a number of countries, the normal retirement age is earlier in the case of women and sometimes for both sexes (France: 60).
Lisäksi useimmat ihmiset jäävät käytännössä pois työmarkkinoilta ennen 65 vuoden ikää.
In practice, most people retire from the labour market before the age of 65.
Asetettaessa raja 60 vuoden ikään vanhusten köyhyysriskiä kuvaavat luvut ovat pienempiä ja suhteellista elintasoa kuvaavat luvut suurempia.
If 60 is taken as the threshold, the risk of impoverishment is lower and life expectancy higher among older people. .
Vanhusten köyhyysriskitaso on siten lähellä koko väestön köyhyysriskitasoa.
Older people therefore face the same impoverishment risk as the population as a whole COM(2002) 737 , p.
Kolmansien maiden kansalaisten 52,7 prosentin työllisyysaste 15 jäsenvaltion EU:ssa on selvästi alhaisempi kuin EU:n kansalaisten 64,4 prosentin työllisyysaste.
At 52.7%, the employment rate of non-EU nationals in EU-15 is significantly lower than the 64.4% rate for EU nationals.
Ero on erityisen suuri naisten kohdalla.
The difference is particularly strong for women.
Samalla maahanmuuttajat ovat yliedustettuina riskialttiilla työllisyyden aloilla, heikkolaatuisissa pimeissä töissä sekä niissä väestönosissa, jotka ovat erityisen alttiita terveysriskeille ja sosiaaliselle syrjäytymiselle.
At the same time immigrants are over-represented in risky sectors of employment, in undeclared work of low quality, and in population segments particularly exposed to health risks and social exclusion.
Lisäksi hyvin koulutetut ja osaavat maahanmuuttajat eivät usein löydä koulutustaan vastaavaa työtä ja joutuvat ottamaan vastaan heikkolaatuisempaa ja huonommin palkattua työtä.
In addition, well-educated and skilled immigrants are often unable to find work which matches their qualifications and have to accept lower qualified and lower paid work COM(2003) 336 , p.
Kaikki tutkimukset osoittavat maiden välisten erojen lisäksi myös eroja erilaisissa sosiaalisissa oikeuksissa.
All the surveys also point to differences between countries as well as between the various social rights.
Asumisen ja työnsaannin edistämiseksi toteutetut toimet – kuten koulutus, ammattitaidon kohentaminen ja elinikäinen oppiminen – eivät ole yhtä pitkälle vietyjä sosiaalisia oikeuksia kuin esimerkiksi taattua vähimmäistuloa tai perusterveydenhuoltoa koskevat oikeudet.
Housing and employment measures - such as training, skill improvement and life-long learning - are far less developed in the form of social rights than those relating, for example, to access to a guaranteed minimum wage and basic medical care.
Oikeuden harjoittamista koskevat tiedot saattaisivat tehostaa sosiaalisten oikeuksien edistämiskampanjaa Euroopassa ja lisätä poliittista halua ratkaista sosiaaliset ongelmat oikeuksiin pohjautuvan lähestymistavan avulla ja osoittaa siihen tarvittavat voimavarat.
Data on access to one's rights might justify stepping up the campaign in favour of social rights in Europe and the political will and capacity to mobilise resources with a view to solving social problems on the basis of a rights-based approach.
Sosiaalisista oikeuksista tiedottaminen
Information on social rights
Kansalaiset eivät aina tunne oikeuksiaan.
Citizens are not necessarily aware of their rights.
Kaikkien tukitoimien ja etuuksien myöntämistä koskevien toimien lähtökohdaksi on otettava tiedottaminen ja koulutus.
Information and education should form the starting point for any support measure or benefits.
Siksi onkin ratkaisevan tärkeää, että sosiaalisiin oikeuksiin liittyvä tieto on helposti käyttäjien tai mahdollisten käyttäjien saatavilla ja että heidän mielipiteensä otetaan huomioon.
It is therefore essential that information on social rights be made readily available to users and potential users and that their opinion be taken into account.
Useista lähteistä käy ilmi, että osa ihmisistä ei tiedä riittävästi oikeuksistaan ja että tiedon puute voi johtaa etuuksien menettämiseen tai niiden myöntämisen viivästymiseen.
Various statistical reports show that a significant proportion of people are ill-informed of their rights and that this lack of information may lead to a loss of benefits or delays in their payment.
Kolme suurinta viestintään tai tiedottamiseen liittyvää ongelmaa ovat
Three main communication and information problems have been noted:
– korkealaatuisen tiedon levityksen puute
- failure to disseminate high-quality information;
– toimitetun tiedon epätarkoituksenmukaisuus sekä muodolliselta että sisällölliseltä kannalta
- the formal and material inadequacy of the information supplied;
– "uusien" tiedotuskeinojen riittämätön hyödyntäminen ja käyttäjien tai mahdollisten käyttäjien näkemysten puutteellinen huomioon ottaminen.
- insufficient use of 'new' means of information and insufficient consideration for users' and potential users' viewpoints.
Onkin välttämätöntä luoda moniulotteinen viestintästrategia, jonka kaikki osatekijät perustuvat tiedonlevityksen perustavanluonteisen merkityksen tunnustamiseen suunniteltaessa ja toteutettaessa tehokkaita julkisia palveluja.
A multi-dimensional communication strategy should therefore be drawn up, based on the recognition of the fundamental importance of the dissemination of information in the planning and provision of effective public services.
Muut heikommassa asemassa olevat ryhmät
Vulnerable groups
Kaikissa sosiaalisiin oikeuksiin liittyvillä aloilla tehdyissä tutkimuksissa tunnustetaan muita heikommassa asemassa olevien ryhmien olemassaolo.
Studies on the various aspects of social rights all acknowledge the existence of vulnerable groups.
Ryhmät ovat hieman erilaisia eri jäsenvaltioissa, mutta jotkut niistä esiintyvät jossain määrin kaikkialla: pakolaiset, vanhukset, etniset vähemmistöt, fyysisesti ja psyykkisesti vammaiset, psykiatrisesta laitoksesta tai vankilasta vapautuneet henkilöt, sairaat tai huonossa kunnossa olevat, kodittomat ja puutteellisissa oloissa asuvat, turvapaikanhakijat, yksinhuoltajaäidit tai muunlaista hoitovastuuta kantavat naiset, pitkäaikaistyöttömät, ikääntyneet työntekijät, vaatimattomassa taloudellisessa tilanteessa elävät naiset, nuoret ja lapset.
Although the identity of such groups may vary from one member State to another, some may be found in all countries: refugees, older people, ethnic minorities, physically and mentally handicapped persons, persons coming out of psychiatric establishments or prisons, persons who are sick or in ill health, people who are homeless or in poor housing conditions, asylum seekers, women with a dependent family or other care responsibilities, the long-term unemployed, older workers, women on low incomes, young people and children.
Monet näihin ryhmiin kuuluvista eivät sinällään ole muita heikommassa asemassa, vaan haavoittuvaisuuden taustalla ovat sosiaaliset säännökset sekä koko yhteiskunnan omaksumat käytännöt ja arvot.
Many of these groups are not vulnerable per se: their vulnerability has been created or reinforced by social provisions as well as by practices and values adopted by society as a whole.
Muut heikommassa asemassa olevat ryhmät ovat erilaisia eri maissa, mutta alkuperäiskansoista muodostuvien vähemmistöjen (erityisesti romanit ja kiertolaiset) voidaan luokitella kuuluvan kaikkialla enemmän tai vähemmän tähän joukkoon, jota kohdellaan lainvastaisesti.
While the identity of the most vulnerable groups may vary from one country to another, indigenous minorities (in particular Roma/gypsies and travelling people) may be defined as vulnerable throughout the EU and are subjected to unequal treatment.
Monissa maissa vallitsee käytäntö, jonka mukaan maahanmuuttajat ja turvapaikanhakijat suljetaan etuuksien tai sosiaalipalvelujen ulkopuolelle tai heihin sovelletaan erilaista kohtelua maahanmuuttoa koskevan lainsäädännön ja sosiaalilainsäädännön nojalla.
In many cases, there is a tendency to use immigration laws and social laws to prevent migrants and asylum-seekers from receiving benefits or social services or to justify treating them differently.
Tuloksena on yleensä kaksitasoinen oikeusjärjestelmä, jossa kyseiset kaksi ryhmää saavat vähemmän etuuksia ja saattavat jäädä kokonaan tai osittain ilman työnhakuun ja koulutukseen liittyvää tukea.
This generally results in a two-tier system of rights, with lesser benefits for these two groups, who may find themselves deprived totally or partially of access to job-seeker assistance, training and education.
Näissä olosuhteissa kyseiset henkilöt ja heidän perheensä ovat puutteenalaisia ja heitä estetään toimimasta aktiivisesti uudessa kotiyhteisössään.
In these circumstances, such persons and their families find themselves in need and are prevented from playing an active part in their community of adoption.
Palautettakoon tässä yhteydessä mieliin, että sosiaaliseen oikeuteen perustuvan etuuden epääminen valtion alueella asuvalta henkilöltä on täysin ihmisoikeuksien hengen vastaista.
It should be pointed out that depriving a person resident on the national territory of the excise of a social right in this way is totally contrary to the spirit of human rights.
Henkilöiden osallisuus on yksi syrjäytymisen torjunnan perusedellytyksistä.
People’s participation is a decisive condition in the fight against exclusion.
Itsenäisyys edistää suoraa osallisuutta ja edellyttää valmiuksien vahvistamista.
It would be preferable for individuals and communities to be encouraged to take charge of their own destinies.
Tavoitteena on henkilön (tai alueen/yhteisön/paikkakunnan) toimintavalmiuksien lisääminen, jotta hän voi ennen kaikkea vaatia sosiaalisten oikeuksiensa toteutumista.
Autonomy is conducive to direct participation and presupposes a strengthening of capacities, the aim being to increase the capacity of each individual (or region/community/municipality) to act, in particular in order to claim their social rights.
Aktiiviseen osallistumiseen ja itsenäiseen toimintaan kannustaminen edellyttää työskentelyä muita heikommassa asemassa olevien ryhmien tai alueiden kanssa sekä yleisten köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vastaisten ohjelmien laatimista.
This encouragement to take an active part in society and to become independent necessitates work with groups or regions deemed to be disadvantaged and the elaboration of general programmes to combat poverty and social exclusion.
Jäsenvaltioiden kokemukset ovat osoittaneet yhdennetyn lähestymistavan merkityksen, koska näin voidaan yhdistää toisiinsa politiikan eri aloja ja osoittaa, miten niiden avulla voidaan tehokkaammin torjua sosiaalista syrjäytymistä.
The experiences of Member States have demonstrated the importance of an integrated approach which succeeds in linking and ‘proofing’ different policies to combat social exclusion.
Lisäksi kumppanuuksien merkitys on korostunut, kun kaikki näihin toimiin liittyvät tahot osallistuvat yhdennetyn lähestymistavan varmistamiseen.
They have also shown the importance of partnerships bringing together all those involved in these policies to ensure this integrated approach.
Kokemukset ovat osoittaneet tarpeen varmistaa kaikkien osapuolten, erityisesti syrjäytyneiden tai syrjäytymisvaarassa olevien henkilöiden sekä heidän etujaan ajavien organisaatioiden aktiivinen osallistuminen, mukaan luettuina työmarkkinaosapuolet ja muut kansalaisyhteiskunnan toimijat, kuten kansalais- ja vapaaehtoisjärjestöt.
Experience has shown the need to ensure an active participation of all stakeholders, especially those excluded or exposed to social exclusion as well as the organisations working for their interests, including social partners and other civil society actors such as non-governmental and voluntary organisations.
Tässä yhteydessä on syytä mainita muutos, jonka Euroopan unioni on äskettäin tehnyt köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä koskevaan lähestymistapaansa.
In this connection, it is worth mentioning the recent change in the EU’s approach to poverty and social exclusion.
Siihen sisältyy neljä kunnianhimoista tavoitetta.
The process is based on four ambitious objectives.
Ensimmäinen tavoite on edistää työelämään osallistumista sekä resurssien, oikeuksien, hyödykkeiden ja palveluiden saatavuutta kaikille ihmisille.
The first is to facilitate the participation of all in the employment market and access to resources, rights, goods and services which this necessitates.
Toisena tavoitteena on ehkäistä syrjäytymisvaaraa.
The second declared objective is to prevent the risk of social exclusion.
Kolmas tavoite on toimia eniten suojelua kaipaavien hyväksi.
The third objective is to help the most vulnerable.
Strategiassa mainitaan tässä yhteydessä erikseen velvollisuus taata "kaikille riittävät resurssit ihmisarvoista elämää varten".
In this connection, the strategy specifically mentions the obligation to guarantee that every individual is given the necessary resources to live in accordance with human dignity.
Viimeisenä tavoitteena on aktivoida "kaikki toimijat" eli alaa koskevan politiikan laatimiseen taikka yhteisön tai muuhun toimintaan, jonka tarkoituksena on ratkaista mainittuja ongelmia, aktiivisesti osallistuvat elimet, ryhmät ja yksilöt.
The final objective is to mobilise ‘all actors concerned’, namely bodies, groups and individuals actively involved in elaborating relevant policies or in community or other work aimed at resolving the various problems identified.
Ranskan hallitus toisti vuoden 2004 talousarviota koskevan lakiluonnoksen esittelyn yhteydessä aikeensa rajoittaa huomattavasti valtiollista sairasvakuutusta (AME) ankarilla ehdoilla.
During its presentation of the 2004 finance bill, the French Government reiterated its intention of keeping access to state medical insurance (Assurance Médicale d'Etat - EMA) under strict control by introducing draconian conditions.
Tämä toimi asettaa AME:n ja terveydenhoitopalvelujen saatavuuden mahdollisesti kyseenalaiseksi.
This bill may represent a final blow for the EMA and access to health care.
Uusien järjestelyiden perusteella poistettaisiin AME:n välitöntä käyttöoikeutta koskevat järjestelyt, sillä asetettaisiin vaatimus kolmen kuukauden keskeyttämättömästä odotusajasta ja rajoitettaisiin terveydenhoitopalveluja, joista voidaan suorittaa korvaus nopeasti.
The new measures include abolishing arrangements for immediate admission to the AME, the requirement that anybody wishing to applying for AME must have been present for an uninterrupted period of three months and restrictions on medical care which could be covered as a matter of urgency.
Tämä hanke on vastoin monia Ranskan velvollisuuksia, erityisesti uudistettua Euroopan sosiaalista peruskirjaa, jonka Ranska ratifioi 7. toukokuuta 1999.
This bill contravenes a number of France's obligations, in particular the revised European Social Charter, which France ratified on 7 May 1999.
Uudistuksella vaarannetaan kaikkein heikoimmassa taloudellisessa asemassa olevien henkilöiden oikeus saada terveydenhoitopalveluja.
The reform undermines access to care for the poorest sections of society.
Tällä hetkellä 150 000 heikossa asemassa olevaa henkilöä saa tätä tukea.
150 000 people living precariously currently receive this assistance.
Kansainvälisen ihmisoikeusliiton 1. joulukuuta 2003 tiedotteessa kehotettiin parlamentin jäseniä vastustamaan tätä epävarmassa taloudellisessa asemassa olevien henkilöiden ihmisoikeuksia loukkaavaa uudistusta.
In a press release of 1 December 2003 the FIDH called for greater vigilance on the part of members of parliament to block this reform which is contrary to the fundamental human rights of people living in precarious circumstances.
V LUKU: EUROOPAN KANSALAISUUDEN EDISTÄMINEN
CHAPTER V: STRENGTHENING OF EUROPEAN CITIZENSHIP
39 artikla: Äänioikeus ja vaalikelpoisuus Euroopan parlamentin vaaleissa
Article 39: Right to vote and to stand as a candidate at elections to the European Parliament
Jokaisella unionin kansalaisella on äänioikeus ja vaalikelpoisuus Euroopan parlamentin vaaleissa siinä jäsenvaltiossa, jossa hän asuu, samoin edellytyksin kuin kyseisen jäsenvaltion omilla kansalaisilla.
‘Every citizen of the Union has the right to vote and to stand as a candidate at elections to the European Parliament in the Member State in which he or she resides, under the same conditions as nationals of that State.
Euroopan parlamentin jäsenet valitaan yleisillä, välittömillä, vapailla ja salaisilla vaaleilla.
Members of the European Parliament shall be elected by direct universal suffrage in a free and secret ballot.’
40 artikla: Äänioikeus ja vaalikelpoisuus kunnallisvaaleissa
Article 40: Right to vote and to stand as a candidate at municipal elections
Jokaisella unionin kansalaisella on äänioikeus ja vaalikelpoisuus kunnallisvaaleissa siinä jäsenvaltiossa, jossa hän asuu, samoin edellytyksin kuin kyseisen jäsenvaltion omilla kansalaisilla.
‘Every citizen of the Union has the right to vote and to stand as a candidate at municipal elections in the Member State in which he or she resides, under the same conditions as nationals of that State.’
45 artikla: Liikkumis- ja oleskeluvapaus
Article 45: Freedom of movement and of residence
Liikkumis- ja oleskeluvapaus voidaan Euroopan unionin perustuslain mukaisesti myöntää jäsenvaltion alueella laillisesti asuville kolmansien maiden kansalaisille.
Freedom of movement and residence may be granted, in accordance with the Treaty establishing the European Community, to nationals of third countries legally resident in the territory of a Member State."
A. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (Luxemburg)
A. European Court of Justice (ECJ), Luxembourg
Carlos Garcia Avello C-148/02, annettu 2. lokakuuta 2003, ei vielä julkaistu.
Carlos Garcia Avello C-148/02, of 2 October 2003, not yet published.
Garcia Avello (Espanjan kansalainen) avioitui Belgiassa Weberin (Belgian kansalainen) kanssa.
Mr Garcia Avello (a Spanish national) got married in Belgium to Ms Weber (a Belgian national).
Heillä on kaksi lasta, joilla on sekä Espanjan että Belgian kansalaisuus.
They have two children and they have dual Spanish and Belgian nationality.
Belgian lain mukaisesti lasten sukunimeksi kirjattiin Belgian väestörekisteriin Garcia Avello (isän sukunimi).
In accordance with Belgian law the children entered the Belgian register as 'Garcia Avello (name of the father).
Aviopari pyysi muuttamaan lasten sukunimen.
The couple applied for a change in surname of their two children.
Espanjan oikeudessa vahvistetun tavan mukaisesti avioliitossa olevan pariskunnan lasten sukunimi muodostuu isän ensimmäisestä sukunimestä ja sitä seuraavasta äidin nimestä ( Garcia-Weber ).
In accordance with a well-established usage in Spanish law, the surname of children of a married couple consist of the first surname of the father followed by that of the mother ( Garcia-Weber) .
Belgian viranomaiset hylkäsivät hakemuksen.
The Belgian authorities rejected this application.
Belgian valtio esitti EY:n tuomioistuimelle asiaan liittyvän ennakkoratkaisupyynnön.
The Belgian State referred questions to the ECJ for preliminary ruling.