natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tehokkaiden inaktivoitujen suu- ja sorkkatautirokotteiden aikaansaamiseksi tarvitaan adjuvantteja, kuten Al(OH) 3 /saponiinia (märehtijöille) tai öljypohjaisia (incomplete) adjuvantteja (sioille ja naudoille) (Doel, 1999).
The effective formulation of FMD inactivated vaccines requires adjuvants such as Al(OH) 3 /saponine (for ruminants) or incomplete oil-based formulations (for pigs and cattle) (Doel, 1999).
…Rokottaminen ei estä suu- ja sorkkatautirokotteella suojattuja märehtijöitä saamasta tartuntaa (Salt, 1993).
…Vaccination does not prevent infection of protected ruminants with FMDV (Salt, 1993).
Taudinkantajatilan toteaminen ei riipu eläimen vastustuskyvyn tilasta tartunnan saamisen hetkellä, toisin sanoen kiertävinä vasta-aineina ilmenevä vastustuskyky suu- ja sorkkataudille ei estä sitä, että eläimestä tulee taudinkantaja.
The establishment of the carrier state is independent of the immune status of the animal at the time of exposure to infection, i.e., pre-existing immunity to FMD, in the form of circulating antibody, does not prevent animals becoming carriers.
Kliinisen taudin siirtymistä kantajasta tartunnalle alttiiseen karjaan ei ole koskaan osoitettu koeolosuhteissa.
Transmission of clinical disease from carrier to susceptible cattle has never been demonstrated under experimental conditions.
Afrikasta on kuitenkin saatu entistä enemmän käytännön todisteita siitä, että taudinkantajakarja ja -puhvelit voivat siirtää taudin karjaan, johon ne ovat läheisessä yhteydessä (Thomson, 1997)...
However, there is growing circumstantial evidence from Africa that transmission can occur from carrier cattle and buffalo to susceptible cattle with which they have close contact (Thomson, 1997)…
…Useilla mailla on strateginen suu- ja sorkkatautirokotevarasto mahdollisen taudin puhkeamisen varalle.
…Many countries hold a strategic reserve of FMD vaccines in the event of an outbreak.
Varastot tai pankit koostuvat joko valmiista rokotteista tai tiivisteenä nestemäisessä typessä säilytettävistä antigeeneistä, joista voidaan nopeasti valmistaa rokotetta.
Reserves, or banks, consist of either ready formulated vaccines or the storage of concentrated antigens over liquid nitrogen, which can be rapidly formulated onto vaccine.
Perinteistä rokotteista poiketen hätärokotteet ovat usein vahvempia (yli 6 suojaavaa annosta 50 (PD50)), jotta suojan antava immuniteetti muodostuisi nopeasti (4 vuorokaudessa) (Salt et al., 1998 ; Cox et al., 1999) ja niitä voitaisiin käyttää useampiin lajeihin ...
Unlike conventional vaccines, emergency vaccines are often of higher potency (more than 6 protective dose 50 (PD50)) to ensure both rapid protective immunity (4 days) (Salt et al., 1998; Cox et al., 1999) and greater cross-specificity…
Jos maahan tuoduista eläimistä löytyy suu- ja sorkkataudin vasta-aineita, on ratkaisevaa, että pystytään välittömästi erottamaan, ovatko kyseessä rokotuksen vai tartunnan aiheuttamat vasta-aineet.
If antibodies against FMDV are found in imported animals, it is crucial to differentiate without delay between antibodies from a vaccination and from infection.
Vasta-aineiden mittaaminen suu- ja sorkkatautiviruksen muita kuin rakenteellisia proteiineja vastaan NSP-ELISA-testillä (Lubroth ja Brown, 1995; De Diego et al., 1997) osoittaa, että eläin on saanut tartunnan.
Measuring antibodies against the non-structural proteins (NSPs) of FMD virus by a NSP-ELISA (Lubroth and Brown, 1995; De Diego et al., 1997) indicates a previous infection.
Muita kuin rakenteellisia proteiineja syntyy vain viruksen jakaantumiskierron aikana.
NSPs are produced only during the multiplication cycle of the virus.
Niitä syntyy myös suu- ja sorkkatautirokotteiden tuotannossa tehtävissä in vitro -viljelmissä.
NSPs are also produced in in vitro FMD virus cultures used for vaccine production.
Tällaiset virusviljelmät ovat äärimmäiset tarkkaan puhdistettuja, ennen kuin niitä käytetään nykyaikaisten rokotteiden valmistamiseen, joten niistä on poistettu lähes kaikki muut kuin rakenteelliset proteiinit.
These virus cultures are highly purified before their use in modern vaccine formulation so that almost all NSPs are eliminated.
Korkean puhdistusasteen ansiosta rokotuksen jälkeen ei synny muiden kuin rakenteellisten proteiinien vasta-aineita, ja tartunnan saaneiden eläinten erottaminen on mahdollista.
Thanks to this high degree of purification no antibodies against NSPs will be formed after vaccination and differentiation with infected animals will be possible.
Näin käytettävissä on eräänlainen markkerijärjestelmä, vaikka varsinaisia markkerirokotteita ei ole vielä saatavissa.
A marker system is introduced in this way although real marker vaccines are still not available.
Peptidirokotteiden käyttö voisi tulevaisuudessa olla tässä mielessä hyödyllistä (Wang et al., 2001).
In future the use of peptide vaccines could be useful in this respect (Wang et al., 2001).
Kun alue halutaan julistaa suu- ja sorkkatautivapaaksi hätärokotusten jälkeen, erottelutesteistä on paljon hyötyä serologisessa seurannassa.
The discriminating test will be of great value during sero-surveillance after an emergency vaccination for declaring ‘free of FMD infection’.
Koska tätä testiä voidaan käyttää suu- ja sorkkataudin tyypistä riippumatta, se on myös erittäin käyttökelpoinen sellaisilla alueilla toteutettavassa serologisessa seurannassa, joilla suu- ja sorkkatautivaara on suuri.
As this test is FMD type independent it is also very useful for sero-surveillance in regions at high risk of FMD introduction.
Validoitu testi karjan testaamiseen on 3-ABC ELISA (Brocchi et al., 1998; Bergmann et al., 2000).
An already well-validated test in cattle is the 3-ABC ELISA (Brocchi et al., 1998; Bergmann et al., 2000).
Taiwanissa peptidipohjaista NSP-ELISA-testiä käytettiin erottamaan toisistaan taudista toipuvia ja rokotettuja sikoja (Shen et al., 1999).
In Taiwan a peptide based NSP-ELISA was used to differentiate convalescent from vaccinated pigs (Shen et al., 1999).
NSP-ELISA-testissä ei kuitenkaan löydy kaikkien taudinkantajaeläinten vasta-aineita (väärät negatiiviset) ja siksi niitä ei pitäisi käyttää yksilökohtaisesti vaan karjakohtaisesti.
However, an NSP-ELISA is not capable of detecting antibodies in all carrier animals (false negatives) and should therefore not be used on an individual basis but on a herd basis.
NSP-ELISA-testistä saatu positiivinen tulos voidaan vahvistaa testaamalla uusi seeruminäyte samasta eläimestä samalla kokeella (Berlinzani et al., 2001) tai testaamalla sama seerumi suhteessa erityyppisiin muihin kuin rakenteellisiin proteiineihin, kuten 2C, 3A, 3B, 3ABC ja 3D elektroforeesituotteen immunovärjäystestillä (EITB) (Bergmann et al., 2000) tai tekemällä ELISA-testillä profilointi seuraavista: Lb, 2C, 3A ja 3D (MacKay et al., 1998).
A positive reaction in the NSP-ELISA can be confirmed by testing a new serum sample of the same animal in the same test (Berlinzani et al., 2001) or by testing the same serum against a panel of NSPs such as 2C, 3A, 3B, 3ABC and 3D in the enzyme-linked immunoelectrotransfer blot assay (EITB) (Bergmann et al., 2000) or in a profiling ELISA with Lb, 2C, 3A and 3D (MacKay et al., 1998).
NSP-testien suuri heikkous on kansainvälisesti hyväksyttyjen referenssiseerumien puuttuminen.
A major gap in the NSP-tests is the lack of international recognised reference sera.
Sama puute koskee myös suurinta osaa suu- ja sorkkataudin serotyypeistä ja merkittävistä alatyypeistä testeissä, joilla pyritään löytämään rakenneproteiinien vasta-aineita.
This gap also exists for the majority of FMD serotypes and important subtypes in tests detecting antibodies against the SPs.
EU:n terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto kehittää yhteistyössä FAO-EUFMD:n (European Commission for the Control of Foot-and-Mouth Disease), OIE:n (Maailman eläintautijärjestön) ja EDQM:n (European Directorate for the Quality of Medicines) kanssa laboratorioverkostoa valmistamaan ja arvioimaan tarpeellisia vakioreagensseja..."
EU DG-Sanco in collaboration with FAO-EUFMD, OIE and EDQM is developing a network of laboratories to produce and validate the necessary standard reagents…'
Kysymys siitä, pitäisikö rokotuksia käyttää lainkaan tai missä laajuudessa suu- ja sorkkataudin puhjettua, ei ole vuoden 2001 kokemusten jälkeen yksiselitteinen eikä siihen voida antaa edeltäkäsin vastausta kaikkien tapausten varalle.
In the light of the experience in 2001, the question of whether and to what extent livestock ought to be vaccinated in the event of an FMD outbreak cannot be definitely resolved in advance for all eventualities.
Asiantuntijat eivät ole päässeet suu- ja sorkkatautia käsittelevän Euroopan parlamentin väliaikaisen valiokunnan kuulemistilaisuuksissa eläinlääketieteelliseltä eivätkä epidemiologiselta kannalta yksimielisyyteen siitä, onko tarkoituksenmukaista käyttää rokotuksia suu- ja sorkkataudin hillitsemiseen tai hävittämiseen.
Experts attending the hearings held by the European Parliament’s Temporary Committee on FMD were not agreed amongst themselves as to the appropriateness of vaccinations to stem an outbreak or eradicate the disease, from the point of view, inter alia, of veterinary medicine or in the light of epidemiological considerations.
Monet asiantuntijat korostavat kuitenkin, että tietyin edellytyksin hätärokotukset soveltuvat suu- ja sorkkataudin torjuntaan paremmin kuin eläinten hävittäminen.
However, many of the experts stressed that, under certain conditions, emergency vaccination is a better way of controlling FMD than the ‘stamping out’ method.
Suu- ja sorkkataudin puhjetessa käytettävien hätärokotusten perusteet olisi vahvistettava kokonaisvaltaisesta näkökulmasta tarkasteltuna ja asianosaisten etuja harkiten.
The criteria for emergency vaccination in the event of an outbreak of FMD should be defined as part of an overview, weighing up the various interests in play.
Rokotuspäätöksen taloudellisia, psyykkisiä tai sosiaalisia vaikutuksia ei siis tulisi sivuttaa, kuten tähän saakka on tehty.
Consequently, the economic, psychological and social impact of the decision in the areas concerned must not be ignored as it has been in the past.
Suu- ja sorkkataudin torjuntaa ei aikaisempien kulkutautiepidemioiden esimerkin mukaan saa käsittää ainoastaan kulkutautien torjunnasta vastaavien viranomaisten toimenpiteeksi, jonka tavoitteena on turvata tuotantoeläinkanta tai tietyt kaupalliset edut, vaan siinä on otettava huomioon kansalaisten muuttuneet elintavat, muuttuneet käsitykset ympäristöstä ja eläintensuojelusta sekä lisääntynyt liikkuvuus, mihin on vielä liitettävä kunkin torjuntastrategian kustannus-hyötyanalyysi.
Measures to tackle FMD should not only – as on previous occasions – be regarded as an operation to police the epidemic with the aim of safeguarding livestock holdings or particular commercial interests but should also have regard for changes in people’s way of life and in attitudes towards the environment and animal welfare and increased mobility, combined with a cost-benefit analysis of any given control strategy.
Päätöksenteon avoimuus on taattava, muuten "rokottamatta jättämisen" politiikasta eniten kärsimään joutuneita väestöryhmiä voi tuskin taivuttaa välttämättömään yhteistyöhön seuraavien tautitapausten puhjetessa.
Decisions must be taken in a transparent manner: otherwise it will be difficult to persuade those sections of the population who suffer most from a non-vaccination policy to provide the necessary cooperation during a future FMD outbreak.
Laajamittainen eläinten lopettaminen ja siihen liittyvä lihan hävittäminen on lisäksi eettisesti oikeutettua vain erityisistä yhteiskunnallisista ja taloudellisista syistä.
Moreover, mass culling of livestock and the subsequent destruction of meat can be ethically justified only by special socio-economic grounds.
Nykyisin on rokotteita, joita käytettäessä voidaan asiantuntijoiden mielestä erottaa toisistaan – ainakin tilakarjakohtaisesti – tartunnan saaneet ja rokotetut eläimet.
Experts take the view that the vaccines currently available make it possible – at least on a herd by herd basis – to distinguish between infected and vaccinated animals.
Tämä merkitsee periaatteessa hätärokotusten käytön merkittävän esteen poistumista, sillä rokotettujen ja tartunnan saaneiden eläinten toisistaan erottamiseen on siten löydetty tarvittavat testausmenetelmät.
This means that, in principle, one of the main obstacles to the use of emergency vaccination has been removed, since the necessary testing procedures to distinguish between vaccinated and infected animals are also available.
Hyväksymistä olisi siis joudutettava.
Progress must be made here.
Päätöstä hätärokotusten mahdollisesta käytöstä ei siis voida tehdä yleisellä tasolla etukäteen, mutta tietyissä oloissa niihin turvautuminen vaikuttaa kuitenkin välttämättömältä.
Even though the question of whether emergency vaccination should be used cannot be answered on a general basis from the outset, there are certainly some circumstances in which emergency vaccination appears indispensable.
Tällaisia tekijöitä olisivat esim. kansalaisten terveyden vaarantuminen tai vakavat ympäristöhaitat.
These include risks to public health and serious environmental repercussions.
Hätärokotuksia olisi siten toteutettava ainakin silloin, kun niiden avulla voitaisiin välttää ympäristölle ja terveydelle haitallisia eläinten joukkohautauksia ja polttamista rovioilla.
Emergency vaccinations ought therefore always to be carried out in those cases in which they make it possible to avoid mass burial or burning on pyres, which are dangerous to the environment and health.
Hätärokotuksia käytettäessä on tärkeää, että maa jaetaan alueisiin, jotta rokotuksia käyttämättömiin alueisiin ei kohdistuisi kielteisiä kauppapoliittisia seurauksia.
Regionalisation of a country is a key element in the use of emergency vaccination.
Laajojen epidemioiden puhjetessa olisi vastedes aina harkittava vakavasti kohdemaan jakamista vyöhykkeisiin sen perusteella, ovatko ne vapaita suu- ja sorkkataudista vai eivät.
This makes it possible to exclude areas in which vaccination is not practised from the negative consequences for trade.
Tämä vaihtoehto olisi otettava huomioon myös taudin torjuntastrategiasta päätettäessä.
The division of a country into FMD-free and FMD-infected zones ought in future to play an essential part in the event of a major outbreak, inter alia in deciding the control strategy.
Kuten edellä jo mainittiin, OIE:n muutettua eläinten terveyttä koskevaa säännöstöä toukokuussa 2002 (suu- ja sorkkataudista vapaan maan aseman palauttamisen määräajan lyhentäminen 6 kuukauteen silloin, kun on käytetty hätärokotuksia ilman niihin liittyvää eläinten lopettamista), rokotuksista aiheutuvat kielteiset kauppapoliittiset seuraukset elävien eläinten ja eläintuotteiden viennille ovat paljon lievempiä.
As mentioned above, the adverse impact of vaccination on exports of live animals and animal products has been considerably reduced following the change in the OIE’s Animal Health Code in May 2002 (reduction of the period before ‘FMD-free’ status can be regained to 6 months in the event of emergency vaccination without subsequent culling).
Tämän vuoksi hätärokotuksia, joissa pyritään jättämään eläimet henkiin tavanomaista uudelleentarkastamista varten, ei tulisi enää pitää pelkästään viimeisenä keinona suu- ja sorkkataudin torjumiseksi, vaan niitä on harkittava heti yhtenä ensisijaisista vaihtoehdoista kun tauti alkaa levitä, ellei kyseessä ole tilanne, jossa itse tila katsotaan yksiselitteisesti taudin saastuttamaksi.
In future, therefore, emergency vaccination with the aim of allowing animals to live for normal further use should no longer be regarded only as a last resort for controlling FMD but must be considered as a first-choice option from the outset when an outbreak occurs, except in the case of the actual farms which unequivocally have to be regarded as infected.
Esittelijä ei suinkaan sivuuta tässä yhteydessä hätärokotuksiin edelleen liittyviä ongelmia, koska uusia testausmenetelmiä ei ole vielä validoitu kansainvälisesti eikä viitekautta vielä ole.
The rapporteur is well aware in this connection that problems remain in relation to emergency vaccination owing to the lack of international validation of the new testing procedures and the lack of reference sera.
Nämä ongelmat on otettava huomioon harkittaessa kauppapolitiikan näkökohdat huomioon ottavaa taudin torjuntastrategiaa.
These problems must clearly be taken into account when considering the disease-control strategy in terms of trade policy.
Rokotukset olisi kuitenkin periaatteessa asetettava etusijalle, kun merkittävän eläintiheyden alueella puhkeaa epidemia, jonka voidaan odottaa aiheuttavan mittavia taloudellisia ja muita vahinkoja.
As a general rule, priority should nevertheless be given to vaccination in the event of a major outbreak in an area with high livestock density, where significant economic and non-economic damage is to be expected from a stamping-out policy.
EU:n hyötyeläinkantaa uhkaavat suu- ja sorkkataudin ohella monet muutkin eläintaudit, joista osa on vaarallisia myös ihmisille, kuten TVE ja lintuinfluenssa.
In addition to FMD, livestock in the EU are threatened by other animal diseases, some of which are also dangerous to humans, such as TSE and avian influenza.
Taloudelliselta kannalta suurimman riskin muodostavat nykyisin suu- ja sorkkatauti, klassinen sikarutto, sian vesikulaaritauti, linturutto (Newcastlen tauti) sekä lintuinfluenssa, joita kaikkia ilmenee jäsenvaltioissa joko endeemisesti tai satunnaisesti.
From the economic point of view the diseases which currently present the greatest risk are FMD, classical swine fever, swine vesicular disease, Newcastle disease and avian influenza, all of which are either endemic or occur sporadically in EU Member States.
Klassinen sikarutto
Classical swine fever:
Klassinen sikarutto voi aiheuttaa laajoja, suuruusluokaltaan suu- ja sorkkatautiin rinnastuvia, epidemioita.
Classical swine fever can cause major outbreaks on a scale comparable to FMD.
Esimerkiksi Alankomaiden viimeisimmässä suuressa sikaruttokriisissä (1997) jouduttiin teurastamaan noin 11 miljoonaa sikaa.
During the most recent swine fever crisis in the Netherlands in 1997, for example, around 11 million pigs had to be slaughtered.
Taudin aiheuttaa virus, joka on osittain resistentti alhaiselle lämpötilalle (56 °C) ja joka inaktivoituu pH:n ollessa alle 3,0 tai yli 11,0.
This disease is caused by a virus partially resistant to moderate heat (56°C), that is inactivated by pH<3.0 or pH>11.0.
Virus selviää hyvin kylmissä olosuhteissa ja se voi kestää joitakin lihankäsittelytapoja (suolaus ja savustaminen).
It survives well in cold conditions and can survive some forms of meat processing (curing and smoking).
Kuolema tulee tavallisesti viikon kuluessa oireiden ilmaantumisesta ja kuolleisuusaste voi olla lähes 90 prosenttia.
Death is usual within a week of the onset of signs and the mortality rate can approach 90%.
Siat ja villisiat ovat klassisen sikaruttoviruksen ainoita luonnollisia kantajia.
Pigs and wild boar are the only natural reservoir of classical swine fever virus.
Tartunta tapahtuu suoraan kontaktissa tartunnan saaneiden sikojen kanssa, tartunnan saaneista sioista peräisin olevien tuotteiden tai sianlihatuotteiden nauttimisen yhteydessä sekä kontaktissa saastuneen aineksen, jonka linnut, kärpäset tai ihmiset ovat voineet fyysisesti kuljettaa, kanssa.
Transmission is by direct contact with infected pigs, the ingestion of products from infected pigs or pig meat products and contact with infected material, which may have been physically transported by birds, flies or humans.
Kulkeutumista pitkiä matkoja ilmassa ei pidetä merkittävänä tekijänä.
Long-distance aerosol transport is not considered a factor.
Itämisaika on 2–14 päivää.
The incubation period is 2-14 days.
Tautia esiintyy suuressa osassa Aasiaa, Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä osissa Eurooppaa ja Afrikkaa.
The disease occurs in much of Asia, Central and South America, and parts of Europe and Africa.
Tautiin on olemassa turvallinen ja tehokas rokote, joka kehittää suojan nopeasti ja pitää sitä yllä pitkään.
There is a safe and effective vaccine which makes it possible to build up long-term protection quickly.
Rokotteessa on kuitenkin sama ongelma kuin suu- ja sorkkataudin yhteydessä: rokotettujen ja tartunnan saaneiden eläinten erottaminen toisistaan.
A similar problem to that posed by FMD also arises here, however: that of distinguishing vaccinated from infected animals.
Tämän vuoksi EU:ssa voidaan tehdä ainoastaan hätärokotuksia, joihin ei ole kuitenkaan turvauduttu viime epidemioiden aikana.
As a result, only emergency vaccination is permitted in the EU, but this was not used during the most recent outbreaks.
Sian vesikulaaritauti
Swine vesicular disease
Taudin aiheuttaa virus, joka kestää jäähdytyksen ja pakastuksen ja joka voidaan inaktivoida kuumentamalla sitä 56 °C:ssa tunnin ajan.
This disease is caused by a virus that is preserved by refrigeration and freezing and inactivated by heating to at 56°C for 1 hour.
Se pysyy vakaana laajoissa pH:n vaihteluissa.
It is stable over a wide range of pH.
Se kestää käymisen ja savustuksen.
It resists fermentation and smoking.
Sairastumistiheys on matala karjassa mutta korkea sikalaumoissa.
This disease has a low morbidity rate in herds but high in groups of pigs.
Sen isäntiä ovat siat, ja laboratorion henkilökunta voi serokonvertoida sen.
Its hosts are pigs and laboratory personnel may seroconvert.
Tartunta tapahtuu iho- ja limakalvoleesioiden kautta sekä kosketuksessa tartunnan saaneiden sikojen eritteiden kanssa.
Transmission is via lesions in skin and mucosa and by contact with excretions from infected pigs.
Tauti leviää myös tartunnan saaneista sioista peräisin olevien liha- ja rehujätteiden välityksellä.
Also with meat scraps and swill derived from infected pigs.
Itämisaika on 2–7 päivää.
The incubation period is 2-7 days.
Tautia on havaittu Hongkongissa, Japanissa sekä useissa Euroopan maissa.
The disease has been recorded in Hong Kong, Japan and several European countries.
Sian vesikulaaritaudin kliiniset oireet voidaan helposti sekoittaa suu- ja sorkkataudin oireisiin.
The clinical signs of SVD may easily be confused with those of foot and mouth disease.
Sian vesikulaaritautiin ei ole rokotetta ja tauti voidaan pitää hallinnassa ainoastaan teurastuksin.
There is no vaccine against SVD and disease-control takes the form of culling.
Newcastlen tauti (linturutto)
Newcastle disease
Taudin aiheuttaa virus, joka inaktivoituu 56 °C:ssa kolmessa tunnissa ja 60 °C:ssa 30 minuutissa sekä pH-arvon ollessa hapan.
This disease is caused by a virus inactivated by 56°C/3 hours, 60°C/30 min and by acid pH.
Virus on ihmiselle patogeeninen, mutta ei aiheuta vakavia tai pitkäaikaisia oireita.
This virus is a human pathogen but does not cause severe or long-lasting symptoms.
Kuolleisuusaste ja sairastumistiheys vaihtelevat lajien välillä ja virustyypin mukaan.
The mortality and morbidity rate of this disease varies among species, and with the strain of virus.
Kanat ovat reseptiivisintä siipikarjaa, ankat ja hanhet puolestaan vähiten reseptiivisiä.
Chicken are the most susceptible poultry, ducks and geese are the least susceptible ones.
Tartunta tapahtuu suorassa kontaktissa eritteiden, etenkin ulosteiden, kanssa, infektoituneiden lintujen ja saastuneen ruoan, veden, välineiden, tilojen, ihmisvaatetuksen jne. välityksellä.
The way of transmission is by direct contact with secretions, especially faeces, from infected birds and by contaminated feed, water, implements, premises, human clothing, etc.
Luonnonvaraiset muuttolinnut voivat altistaa primaari-infektiolle.
Migratory wild birds might be responsible for the primary introduction of infection.
Itämisaika on 4–6 päivää.
The incubation period is 4-6 days.
Newcastlen tauti on endeeminen monissa maailman maissa.
Newcastle disease is endemic in many countries of the world.
Jotkut Euroopan maat ovat olleet tautivapaita monien vuosien ajan.
Some European countries have been free of the disease for years.
EU:ssa ei ole säädetty yhtenäisesti taudin torjunnasta.
There are no standard regulations governing control measures in the EU.