natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sokrates/Erasmus-ohjelma on osoittautunut yhdeksi parhaista välineistä, joita komissiolla ja jäsenvaltioilla on ollut opiskelijoiden ja opettajien liikkuvuuden edistämiseksi, yhteisten kurssien laatimiseksi, intensiivikurssien suunnittelemiseksi ja aihepiirikohtaisten verkkojen perustamiseen osallistumiseksi.
The Socrates/Erasmus programme has proved to be one of the most effective means afforded to the Commission and the Member States to promote student and teacher mobility, devise joint courses, organise intensive courses, and help set up specialist subject networks.
Tässä yhteydessä voimme korostaa opiskelijoiden (86 000 Erasmus-opiskelijaa lukuvuonna 1997–98, yksi prosentti opiskelijoista korkeakouluopetuksessa ja 97 041 opiskelijaa lukuvuonna 1999–2000 EU:ssa/ETAssa) ja opettajien (7 000 opettajaa lukuvuonna 1998–99 ja 9 837 lukuvuonna 1999–2000 EU:ssa/ETAssa) liikkuvuuden alalla saavutettuja tuloksia.
It is worth drawing attention to the mobility performance as regards both students (86 000 Erasmus students in the 1997/98 academic year, approximately 1% of all students enrolled in higher education, and 97 041 in 1999/2000 within the EU/EEA) and teachers (7 000 teachers in the 1998/99 academic year and 9 837 in 1999/2000 within the EU/EEA).
Sokrates-ohjelma on kuitenkin mahdollistanut lisäksi sellaisten erityisten toimien toteuttamisen, jotka ovat tärkeitä lähentymisen saavuttamiseksi ja joita ovat:
In addition, however, the Socrates programme has provided a basis for the specific measures that are so vital if convergence is to be achieved, for example:
– Eurooppalainen opintosuoritusten ja arvosanojen siirtojärjestelmä (ECTS, European Credit Transfer System).
- the European Credit Transfer System (ECTS).
Tämä yli 5 000 tiedekunnan tai laitoksen käyttämä opintosuoritusten osoittamis- ja siirtojärjestelmä helpottaa Erasmus-opiskelijoiden ulkomailla suorittamien opintojaksojen (mutta ei pätevyyttä osoittavien asiakirjojen) hyväksymistä.
This system for assigning and transferring credits, used by over 5 000 faculties or departments, enables study periods completed by Erasmus students outside their countries of origin (though not their qualifications) to be recognised more easily.
– Pilottihankkeella "TUNING Educational Structures in Europe" (Euroopan opetusrakenteiden yhteensovittaminen), johon osallistuu noin 70 eurooppalaista yliopistoa, pyritään luomaan metodologia, jonka avulla voidaan edistyä opetusrakenteiden yhteensovittamisessa Euroopassa viidessä konkreettisessa oppiaineessa (matematiikka, maantiede, liiketaloustiede, historia ja kasvatustieteet).
- ‘TUNING Educational Structures in Europe’ , a pilot project in which some 70 European universities are taking part, aims to establish a methodology to allow further Europe-wide harmonisation of educational structures in five specific disciplines (mathematics, geology, business studies, history, and education science).
Hankkeen vastaanotto ja sopimuksiin pääsyn nopeus osoittavat, että jos sillä olisi neuvoston ja komission päättäväinen tuki, monilla tiedon aloilla voitaisiin lähenemisessä edistyä kitkattomasti.
The welcome given to the project and the speed with which agreements have been concluded show that if the Council and Commission lend their resolute support, swift and smooth progress can be made towards convergence in many branches of knowledge.
– Eurooppalaisen korkeakoulutuksen arviointielinten yhteistyöverkosto , joka perustettiin eurooppalaista yhteistyötä koskevan neuvoston suosituksen Neuvoston 24. syyskuuta 1998 antama suositus 98/561/EY. ja Bolognan prosessin tavoitteiden mukaisesti ja jonka tavoitteena on tiedon, kokemuksien, hyvien käytäntöjen ja laadun arviointi- ja takausjärjestelmien levittäminen asianomaisten eli julkisten viranomaisten, korkeakoululaitosten ja laadunarviointielinten kesken.
- The ENQA network (European Network for Quality Assurance in Higher Education) : this European network, set up in accordance with the Council Recommendation on European cooperation Council Recommendation 98/561/EC of 24 September 1998. and the aims of the Bologna Process, is intended to disseminate information, experience, good practice, and quality assessment and assurance systems among the parties involved, namely public authorities, higher education institutions, and quality assessment agencies.
Toteutetuista ponnisteluista huolimatta voidaan kuitenkin todeta, että tutkintotodistusten vastavuoroinen tunnustaminen on hyvin alhaista, Erasmus-opiskelijoiden liikkuvuus ei ole kuin yksi prosentti opiskelijaväestöstä ja eurooppalainen korkeakoulutusalue on edelleenkin haave.
In spite of the efforts undertaken, it can nevertheless be said that mutual recognition of qualifications is proceeding on a very modest scale, Erasmus student mobility extends to no more than 1% of the student population, and the European higher education area is still a dream.
Järjestelmän, jossa yliopistot eristetään vaihto-opiskelijasysteemiä vaikeuttavaan, liikkuvuutta jarruttavaan ja usein endogamian palkitsevaan autonomiaan, voimattomuutta ei ole onnistuttu rikkomaan.
It has proved impossible to break through the inertia of the system whereby university models remain cloistered in a form of autonomy that poses difficulties to exchanges, impedes mobility, and often rewards inbreeding.
Tässä mielessä hallinnollinen koneisto ja opettajan ja tutkijan ura toimivat varoituskoneistona niille, jotka pyrkivät suunnittelemaan avointa tulevaisuutta, jossa on päällimmäisenä yhteistyö Euroopassa ilman rajoja.
To that extent, administrative machinery and the teaching and research career structure deter those seeking to map out an open future driven by cooperation in a Europe without frontiers.
Bolognan prosessi – lähentymisehdotukset ja joustavan järjestelmän tarve
The Bologna Process: convergence proposals and need for a flexible system
Suoraan tai epäsuorasti yliopiston piirissä toimivat yhteisön ohjelmat (Sokrates/Erasmus, Leonardo jne.) ovat suurimmalta osin sopusoinnussa vuonna 1999 annettuun Bolognan julistukseen, jonka lopullisena tavoitteena on "eurooppalaisen korkeakoulutusalueen" perustaminen, perustuvan Bolognan prosessin kanssa.
The Community programmes that operate directly or indirectly in the university sphere (Socrates/Erasmus, Leonardo, etc.) largely accord with the guidelines charted in the ‘Bologna Process’ , based on the 1999 ‘Bologna Declaration’, the ultimate goal of which is to establish a ‘European higher education area’.
Tässä hallitustenvälisessä prosessissa, johon osallistuu 32 eurooppalaista maata ja jossa Euroopan yliopistojen liitto (EUA) ja Euroopan kansallisten opiskelijajärjestöjen liitto (ESIB) ja Euroopan neuvosto ovat tarkkailijoina, komissiolla on asema jäsenenä, jolla on täysin oikeus osallistua seurantaryhmään.
In this intergovernmental process, in which 32 European countries are taking part and the European University Association (EUA), the National Unions of Students in Europe (ESIB), and the Council of Europe are involved as observers, the Commission is a full member of the follow-up group.
Tällä järjestelmällä on onnistuttu systematisoimaan yhtenäisessä hankkeessa aloitteet, joita yliopistot ja muut asianomaiset elimet ovat toteuttaneet vuoden 1988 Magna Chartan jälkeen selkeiden ja vertailukelpoisten tutkintojen, opintoviikkojärjestelmien, liikkuvuuden ja laadun hyväksi.
The process has enabled the initiatives which universities and other bodies involved have been pursuing since the 1988 ‘Magna Charta’ to be systematically organised in a unified project based on the guidelines on comparable and comprehensible degree and diploma systems, credit systems, mobility, quality, and so forth.
Niiden kohtaamat vaikeudet tutkintojen rakenteen yhdenmukaistamisessa ECTS-järjestelmän käyttöönottamiseksi, pätevyyttä osoittavien asiakirjojen tunnustamisen vaimeus ja kylmäkiskoisuus, jolla ulkoiset ja avoimet arviointijärjestelmät on vastaanotettu, ovat hidastuttaneet suunniteltua edistystä.
However, the difficulties encountered when attempting to harmonise the structure of degree and diploma systems with a view to introducing the ECTS system, the reluctance to recognise qualifications, and the cool reception given to transparent external assessment systems have meant that progress has been slower than expected.
Euroopan parlamentissa helmikuussa 2002 järjestetyssä yliopistoja koskevassa julkisessa kuulemistilaisuudessa esitetyt muutamat Bolognan prosessin arvioinnit sekä Prahan huippukokouksen työskentelykokouksissa julkituodut mielipiteet ovat osoittautuneet paljastaviksi.
Certain assessments of the Bologna Process obtained at the public hearing on universities, held at Parliament in February 2002, along with the opinions put forward at the May 2001 Prague Summit, were revealing in that respect.
Muutamat alat ovat olleet epäluuloisia sellaisten liian pelkistettyjen yhdenmukaistamisaloitteiden suhteen, jotka voivat rajoittaa yliopiston autonomisuutta.
Some circles have expressed apprehension about over-simplistic moves towards harmonisation that could limit university autonomy.
Tällä yleistävällä pelolla ei ole mitään tekemistä oikeudellisesti tunnustetun autonomisuusasteen kanssa, vaan kyse on puolustavasta asenteesta ulkoisia pakotteita vastaan, mikä asettaisi vaikeaan tilanteeseen ne, jotka eivät haluaisi yhtyä muutoksiin.
This indeterminate mistrust is quite unrelated to the degree of autonomy accorded by law and stems instead from the desire to maintain a defensive stance in the face of outside behests, which would put those who did not wish to embrace changes in a difficult position.
Toisaalta on havaittu paljon perusteltavampaa pelkoa, joka koskee byrokraattisin näkemyksin toteutettavaa yhdenmukaistamista, pakottamista yksinomaisiin ja tutkintojen rakenteisiin rajattuihin kriteereihin, opintokokonaisuuksien suunnitteluun tai ansioiden tunnustamiseen.
However, another much more justified fear has emerged, namely of bureaucratic standardisation and the possibility that the structure of qualifications, curriculum planning, or the recognition of merit might be made subject to fixed uniform criteria.
Näitä arvioita on tutkittava, koska tarpeella lähentyä ei pidä vähentää monimuotoisuutta eikä rajoittaa akateemisten tai tieteellisten mallien kehittymistä.
These views should be weighed up because the need for convergence must not reduce diversity or hamper the development of distinctive academic or scientific models.
Joidenkin näiden vaikeuksien ratkaisemiseksi tässä mietinnössä ehdotetaan Bolognan prosessin tukemista edelleenkin määrätietoisesti, mutta saattamalla järjestelmä joustavammaksi, jotta annettaisiin tilaa eurooppalaisten tutkintojärjestelmien tämänhetkiselle monimuotoisuudelle.
To alleviate some of these difficulties, this report is proposing that the Bologna Process should continue to be strongly supported but the system made more flexible in order to allow for the diversity of European degree and diploma systems.
Yhdenmukaistamisen on mahdollistettava erilaisia väyliä, logiikkaa ja tarpeita seuraavien eri tieteenhaarojen (lääketiede, yhteiskuntatieteet, oikeustiede, tekniikka, sovelletut taiteet jne.) mukaanotto.
Harmonisation must be able to encompass the different branches of science (medicine, social sciences and law, the various types of engineering and applied arts, etc.), which involve particular subject combinations, are based on their own reasoning, and meet specific needs.
Jos monimuotoisuutta pidetään eurooppalaisena rikkautena, meidän on löydettävä monitahoisia kohtaamisjärjestelmiä, joissa tunnustetaan erilaistettujen vivahteiden lisäarvo.
If diversity is considered to be a European asset, we shall have to establish multifaceted contact systems that recognise the value added which distinguishing nuances provide.
Tällä tavoin yliopiston autonomisuus ja eri tutkintojen ja tiede- ja opettajaurien erityistarpeet voivat kehittyä sopuisammin avoimemmassa ja vapaammassa järjestelmässä.
In this way, the autonomy of universities and the needs specific to the different degrees and diplomas and scientific and teaching careers could be exercised and met more easily within a freer and more open system.
Tässä yhteydessä on vaadittava, että julkisten ja yksityisten yliopistojen on pystyttävä yhteiseloon.
One point that should be made in this connection is that public and private universities need to exist side by side.
Molemmat ovat hoitaneet tehtävänsä Euroopan opetushistorian aikana, ja nykyisin niitä voidaan pitää toisiaan täydentävinä, koska yksityinen opetus voi avata uusia rintamia ja käsittää aloja, jotka eivät ole aina saatavilla julkisissa yliopistoissa opiskeleville.
Both have managed to coexist throughout the history of European education and at present can be regarded as complementary, since private education can open up new fronts and tackle fields not invariably within reach of those bound by public sector rules.
Tästä huolimatta parlamentti puolustaa aina yliopistojen pedagogista riippumattomuutta.
Be that as it may, Parliament will always defend the academic freedom of universities.
Jos haluamme eurooppalaisen yliopiston olevan kilpailukykyisen ja tyydyttävän "tiedon Euroopan" alustavat tarpeet, eurooppalaisen korkeakoulutusalueen perustat on luotava institutionaalisen politiikan avulla.
If we wish European universities to be competitive and respond to the incipient needs of the ‘knowledge-based Europe’, the foundations of a European higher education area have to be laid under an institutionally oriented policy .
Yliopistot ovat tähän saakka olleet lainsäädännöllisten toimivaltojen vuoksi ajettuina toiseen etupiiriin.
To date, for reasons connected with legislative responsibilities, universities have not been considered a matter of paramount importance.
On toteutettu alakohtaisia politiikkoja ja ohjelmia tavoitteena auttaa opettajatyön harjoittamista, edistää tutkimusta ja asianomaisten liikkuvuutta.
Specific policies and programmes have been implemented to help teachers do their job and encourage research and researcher mobility.
Euroopan on kuitenkin käsitettävä yliopistot julkisiksi instituutioiksi.
That notwithstanding, Europe must treat universities as public institutions.
Tässä mietinnössä halutaan korostaa tämän institutionaalisen politiikan puitteissa, että on laadittava eurooppalaista korkeakoulutusaluetta koskeva vihreä kirja, jossa käsitellään ja tutkitaan kokonaisnäkökulmasta yliopiston nykytilaa kansalaista palvelevana julkisena instituutiona.
As part of the institutionally oriented policy, this report sets particular store by the need to draw up a green paper on the European higher education area, which, adopting a comprehensive approach, should examine and discuss the current position of universities as public institutions serving citizens.
Tämän työn tulos mahdollistaa julkisten tukien ja avustusten (alueellisten, kansallisten ja eurooppalaisten) tehokkaamman ohjauksen kohti yliopistojen tarpeita sekä eurooppalaisen korkeakoulutusalueen perustamisprosessia.
The findings will enable (regional, national, and European) public aid and support to be geared more closely to the needs of universities and to the process to be completed to bring the European higher education area into being.
Tässä mietinnössä kannatetaan myös, että yliopistoja on koordinoitava enemmän, jotta ne saisivat käyttöönsä ja vaihtaisivat tietoja yhteisistä ohjelmista ja hankkeista, opetustyypeistä, laatua ja tuloksia koskevien arviointijärjestelmien käyttöönotosta ja tohtorintutkinnon jälkeisestä opetuksesta.
In addition, this report maintains that universities need to coordinate their activities more effectively in order to obtain and exchange information about common programmes and projects, types of instruction, the introduction of quality assessment systems and their outcome, and postgraduate training.
Tämän tehtävän toteuttamiseen soveltuva yhteistyökehys voisi olla "eurooppalaisten yliopistojen keskuksen" kaltainen rakenne.
The cooperation required for that purpose could be pursued within a body such as the ‘European University House’.
24. toukokuuta 2002 LOPULLINEN A5-0184/2002 *
24 Mai 2002 FINAL A5-0184/2002 *
Saksan liittotasavallan aloite neuvoston puitepäätöksen hyväksymiseksi rikosoikeudellisesta suojasta petoksellista tai muuta vilpillistä kilpailumenettelyä vastaan tehtäessä julkisia hankintasopimuksia yhteismarkkinoilla
on the initiative by the Federal Republic of Germany with a view to the adoption of a Council Framework Decision on criminal law protection against fraudulent or other unfair anti-competitive conduct in relation to the award of public contracts in the Common Market
OIKEUDELLISTEN JA SISÄMARKKINA-ASIOIDEN VALIOKUNNAN LAUSUNTO OIKEUSPERUSTASTA
OPINION OF THE COMMITTEE ON LEGAL AFFAIRS AND THE INTERNAL MARKET ON THE LEGAL BASE
Neuvosto pyysi 26. heinäkuuta 2000 päivätyllä kirjeellä kuulla Euroopan parlamenttia Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 39 artiklan 1 kohdan mukaisesti Saksan liittotasavallan aloitteesta neuvoston puitepäätöksen hyväksymiseksi rikosoikeudellisesta suojasta petoksellista tai muuta vilpillistä kilpailumenettelyä vastaan tehtäessä julkisia hankintasopimuksia yhteismarkkinoilla (9230/2000 – 2000/0812(CNS)).
By letter of 26 July 2000 the Council consulted Parliament, pursuant to Article 39(1) of the EU Treaty, on the initiative by the Federal Republic of Germany with a view to the adoption of a Council Framework Decision on criminal law protection against fraudulent or other unfair anti-competitive conduct in relation to the award of public contracts in the Common Market (9230/00 – 2000/0812(CNS)).
Parlamentin puhemies ilmoitti istunnossa 4. syyskuuta 2000 lähettäneensä kyseisen ehdotuksen asiasta vastaavaan kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaan sekä lausuntoa varten talous- ja raha-asioiden valiokuntaan ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaan ( C5‑0416/2000 ).
At the sitting of 4 September 2000 the President of Parliament announced that he had referred the initiative to the Committee on Citizens' Freedoms and Rights, Justice and Home Affairs as the committee responsible and to the Committee on Economic and Monetary Affairs and the Committee on Legal Affairs and the Internal Market for their opinions ( C5‑0416/2000 ).
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta nimitti kokouksessaan 14. toukokuuta 2002 esittelijäksi Ingo Schmittin, joka korvasi Rodi Kratsa-Tsagaropouloun (nimitetty 3. syyskuuta 2001), joka korvasi Giorgos Dimitrakopoulosin (nimitetty 10. lokakuuta 2000).
The Committee on Citizens' Freedoms and Rights, Justice and Home Affairs appointed Ingo Schmitt rapporteur at its meeting of 14 May 2002, to replace Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (appointed on 3 September 2001), who replaced Giorgos Dimitrakopoulos (appointed on 10 October 2000).
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ilmoitti kansalaisvapauksien ja ‑oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnalle 3. toukokuuta 2001 päivätyllä kirjeellä päätöksestään antaa aloitteen oikeusperustaa koskeva lausunto työjärjestyksen 63 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
By letter of 3 May 2001 the Committee on Legal Affairs and the Internal Market notified the Committee on Citizens' Freedoms and Rights, Justice and Home Affairs that it had decided to deliver an opinion on the initiative's legal basis under Rule 63(3).
Valiokunta käsitteli Saksan liittotasavallan ehdotusta ja mietintöluonnosta kokouksissaan 6. helmikuuta 2001, 20. maaliskuuta 2001 ja 23. toukokuuta 2002.
It considered the initiative by the Federal Republic of Germany and the draft report at its meetings of 6 February, 20 March 2001 and 23 May 2002.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Robert J.E. Evans (puheenjohtajana), Lousewies van der Laan (varapuheenjohtaja), Giacomo Santini (varapuheenjohtaja), Ingo Schmitt (Timothy Kirkhopen puolesta) (esittelijä), Niall Andrews, Christian Ulrik von Boetticher, Kathalijne Maria Buitenweg (Patsy Sörensenin puolesta), Marco Cappato (Maurizio Turcon puolesta), Charlotte Cederschiöld, Ozan Ceyhun, Carlos Coelho, Gérard M.J. Deprez, Francesco Fiori (Marcello Dell'Utrin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Evelyne Gebhardt (Michael Cashmanin puolesta), Marie-Thérèse Hermange (Thierry Cornilletin puolesta), Jorge Salvador Hernández Mollar, Anna Karamanou (Sérgio Sousa Pinton puolesta), Eva Klamt, Alain Krivine (Giuseppe Di Lello Finuolin puolesta), Hartmut Nassauer, William Francis Newton Dunn, Arie M. Oostlander (The Lord Bethellin puolesta), Elena Ornella Paciotti, Hubert Pirker, Bernd Posselt, Martine Roure, Gerhard Schmid, Ilka Schröder, Miet Smet (Giuseppe Brienzan puolesta), The Earl of Stockton (Ana Palacio Vallelersundin puolesta), Joke Swiebel, Anna Terrón i Cusí, Gianni Vattimo (Adeline Hazanin puolesta) ja Christos Zacharakis (Mary Elizabeth Banottin puolesta).
The following were present for the vote: Robert J.E. Evansacting chairman; Lousewies van der Laan and Giacomo Santini, vice-chairmen; Ingo Schmitt (for Timothy Kirkhope), rapporteur; Niall Andrews, Christian Ulrik von Boetticher, Kathalijne Maria Buitenweg (for Patsy Sörensen), Marco Cappato (for Maurizio Turco), Charlotte Cederschiöld, Ozan Ceyhun, Carlos Coelho, Gérard M.J. Deprez, Francesco Fiori (for Marcello Dell'Utri, pursuant to Rule 153(2)), Evelyne Gebhardt (for Michael Cashman), Marie-Thérèse Hermange (for Thierry Cornillet), Jorge Salvador Hernández Mollar, Anna Karamanou (for Sérgio Sousa Pinto), Eva Klamt, Alain Krivine (for Giuseppe Di Lello Finuoli), Hartmut Nassauer, William Francis Newton Dunn, Arie M. Oostlander (for The Lord Bethell), Elena Ornella Paciotti, Hubert Pirker, Bernd Posselt, Martine Roure, Gerhard Schmid, Ilka Schröder, Miet Smet (for Giuseppe Brienza), The Earl of Stockton (for Ana Palacio Vallelersundi), Joke Swiebel, Anna Terrón i Cusí, Gianni Vattimo (for Adeline Hazan) and Christos Zacharakis (for Mary Elizabeth Banotti) .
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunto sekä sen lausunto oikeusperustasta ovat tämän mietinnön liitteenä; talous- ja raha-asioiden valiokunta päätti 2. lokakuuta 2000 olla antamatta lausuntoa.
The opinion of the Committee on Legal Affairs and the Internal Market and its opinion on the legal basis are attached; the Committee on Economic and Monetary Affairs decided on 2 October 2000 not to deliver an opinion.
LAINSÄÄDÄNTÖEHDOTUS Saksan liittotasavallan aloite neuvoston puitepäätöksen hyväksymiseksi rikosoikeudellisesta suojasta petoksellista tai muuta vilpillistä kilpailumenettelyä vastaan tehtäessä julkisia hankintasopimuksia yhteismarkkinoilla (9230/2000 – C5‑0416/2000 – 2000/0812(CNS))
LEGISLATIVE PROPOSAL Initiative by the Federal Republic of Germany with a view to the adoption of a Council Framework Decision on criminal law protection against fraudulent or other unfair anti-competitive conduct in relation to the award of public contracts in the Common Market (9230/00 – C5‑0416/2000 – 2000/0812(CNS))
LUONNOS LAINSÄÄDÄNTÖPÄÄTÖSLAUSELMAKSI Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma Saksan liittotasavallan aloitteesta neuvoston puitepäätöksen hyväksymiseksi rikosoikeudellisesta suojasta petoksellista tai muuta vilpillistä kilpailumenettelyä vastaan tehtäessä julkisia hankintasopimuksia yhteismarkkinoilla (9230/2000 – C5‑0416/2000 – 2000/0812(CNS))
DRAFT LEGISLATIVE RESOLUTION European Parliament legislative resolution on the initiative by the Federal Republic of Germany with a view to the adoption of a Council Framework Decision on criminal law protection against fraudulent or other unfair anti-competitive conduct in relation to the award of public contracts in the Common Market (9230/00 – C5‑0416/2000 – 2000/0812(CNS))
– ottaa huomioon Saksan liittotasavallan aloitteen (9230/2000 EYVL C 253, 4.9.2000, s. 3. ),
– having regard to the initiative by the Federal Republic of Germany (9230/00 OJ C 253 ,4.9.2000, p.3. ),
– neuvoston kuultua sitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 39 artiklan 1 kohdan mukaisesti ( C5‑0416/2000 ),
– having been consulted by the Council pursuant to Article 39(1) of the EU Treaty ( C5‑0416/2000 ),
– ottaa huomioon oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon ehdotuksen oikeusperustasta,
- having regard to the opinion of the Committee on Legal Affairs and the Internal Markets on the proposed legal basis,