natgillin/translations-raw huggingface dataset:
U. katsoo, että jotkut vetoomuksen esittäjistä todistavat, että monet sijoittajat hyväksyivät kyseisen järjestelmän pakon alaisina ja että hyväksymisen epääminen olisi voinut johtaa lamauttaviin taloudellisiin seurauksiin ja/tai henkilökohtaiseen konkurssiin, johon jotkut vetoomuksen esittäjistä ja kantelijoista ovat sittemmin ajautuneet,
U. Considering that some of the petitioners testify to the fact that acceptance of this scheme was made frequently under duress, and that non-acceptance could lead to crippling financial penalties and/or personal bankruptcy, which some petitioners and complainants have since experienced,
V. katsoo, että Euroopan komissiolta tai Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta on vielä saatava asianmukainen vastaus moniin vetoomuksen esittäjien esille tuomiin kysymyksiin, joita ovat esimerkiksi:
V. Considering that many questions raised by the petitioners have yet to receive an adequate response from the European Commission or the British authorities including the following:
W. katsoo, että jo vuonna 1977 direktiivin täytäntöönpano ei täysin tyydyttänyt komissiota, mikä johti virallisen ilmoituksen luonnoksen laatimiseen, ja että Yhdistynyt kuningaskunta pani direktiivin (enemmän tai vähemmän moitteettomasti) täytäntöön vasta vuoden 1982 vakuutusyhtiölaissa eikä vuonna 1978, kuten sen olisi pitänyt tehdä,
W. Considering that already in 1977 the Commission was not entirely satisfied with the transposition of the Directive and a draft letter of formal notice had been prepared at that time and that instead of transposing the directive in 1978 as should have been the case, the UK only transposed it (correctly or not) in the 1982 Insurance Companies Act;
X. pitää mielessä sen tosiasian, että ensimmäinen vetoomus käsiteltävänä olevasta aiheesta jätettiin Euroopan parlamentille vuonna 1997 ja että asiaa koskeva päätöslauselma olisi pitänyt antaa jo aikoja sitten,
X. Bearing in mind the fact that the first petition on this subject reached the European Parliament in 1997 and that a resolution of the issue is long overdue;
2. pyytää saada käyttöönsä kaikki komission tutkinnan aikana säilyttämät asiakirjat, sikäli kuin se on sopusoinnussa asiaa koskevan lainsäädännön kanssa;
Requests access to all documents retained by the Commission in the conduct of their investigation of this issue as far as is compatible with the relevant regulation;
"MONIMUTKAINEN" vai "HYVIN YKSINKERTAINEN" ASIA?
"A COMPLEX ISSUE" or "VERY STRAIGHTFORWARD”?
Jos komission jäsen Bolkesteinin kesäkuussa 2001 Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnalle jättämässä Lloyd'sia koskevassa esityksessä oli jokin vallitseva sana, se oli "monimutkainen".
If there was one word that dominated Commissioner Bolkestein's presentation to the European Parliament's Petitions Committee in June 2001, on the matter of the “Lloyd's Petitions”, it was the word "complex".
Hän käytti sitä yli 20 kertaa – mutta onko vetoomusten esittäjien esiin nostama asia niin monimutkainen?
He used it over 20 times - but is the issue raised by the petitioners so complex?
Vetoomusten esittäjät ovat sanoneet sitä hyvin yksinkertaiseksi.
Petitioners have said it is very straightforward.
Keskeinen kysymys on, onko Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus saattanut neuvoston direktiivin 73/239/ETY asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään ja soveltanut sitä sen jälkeen johdonmukaisesti.
The central issue is whether the British Government properly transposed into British law and then consistently applied Council Directive 73/239/EEC.
Jos se on tehnyt niin, milloin tämä tapahtui ja onko se sen jälkeen johdonmukaisesti soveltanut direktiiviä ja pannut sen täytäntöön?
If it has so done - when did it do so, and did it subsequently consistently apply and enforce the directive?
Oliko vetoomusten esittäjillä laillinen oikeus odottaa Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen noudattavan direktiivin vaatimuksia ja komission tarkistavan, että niitä noudatetaan?
Did the petitioners have a legitimate right to expect the British Government to observe the requirements of the Directive and for the Commission to check for that compliance?
Laatiessaan mietintöä esittelijä ei pysty ehdottoman varmasti vakuuttamaan, että kaikki on niin kuin pitääkin, jos ei muuten niin siksi, että sekä Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus että Euroopan komissio kieltäytyvät määrätietoisesti, vaikkakin eri syistä, antamasta Euroopan parlamentin jäsenten käyttöön Yhdistyneen kuningaskunnan vastauksen komission erilaisiin kyselylomakkeisiin.
At the time of drafting this report your rapporteur is unable to assert categorically that all is as it should be, if for no better reason than, the British Government and the European Commission, albeit for different reasons, both resolutely refuse to allow members of the European Parliament to have access to the British Government's response to the Commission's various questionnaires.
Edes komission vuosina 2001 ja 2002 esittämät kysymykset eivät ole vapaasti parlamentin jäsenten saatavissa.
Even the Commission’s questions posed in 2001 and 2002 are not freely made available to MEPs.
Vain vetoomusvaliokunnan jäsenten on sallittu nähdä kyselylomakkeet ja silloinkin vain tiukassa valvonnassa ja ilman mahdollisuutta tutkia niitä asiantuntijan avustuksella.
Members of the Petitions Committee alone have been allowed to see the questionnaires but then only under conditions of stringent control and with no ability to examine them with the benefit of expert advice.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus väittää luottavansa sekä ministeri- että siviilihallintotasolla täysin asiaansa, mutta niin luottavainen se ei ole, että antaisi jutun julkisuuteen!
The British Government, at ministerial and civil service level, claims to be absolutely confident in its case but it is not so confident that it will make its case public!
Komissiota sitoo Euroopan parlamentin ja komission välinen puitesopimus yleisön oikeudesta tutustua asiakirjoihin (1 artiklan 5 kohta, liite III), mutta tällainen velvoite ei koske Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta.
The Commission is bound by the framework agreement between the European Parliament and the Commission ( Article 1.5 Annex III) on public access to documents but there is no such obligation on the British Government.
Se voisi halutessaan julkistaa antamansa vastaukset.
They could make their responses public if they chose.
Kieltäytyminen saa epäilemään, että sen antamat vastaukset eivät kestäisi parlamentin tai yleisön tarkastelua.
That they refuse to do so begs the question of whether their responses would stand up to parliamentary or public scrutiny.
On kuitenkin kaksi seikkaa, jotka ovat nykyisen tiedon perusteella hyvin selviä:
However from the facts currently known two points are very clear:
Direktiivin 239/73/ETY vaatimuksia ei vastoin EY:n perustamissopimuksen määräyksiä saatettu täysin osaksi kansallista lainsäädäntöä ennen vuotta 1982.
The requirements of EEC Directive 239/73 were not fully transcribed into UK law until 1982, contrary to EC Treaty requirements.
Direktiiveissä olevia tarkastusta koskevia vaatimuksia ei sovellettu asianmukaisesti sijoittajien ("Names") eikä näin ollen myöskään Lloyd'sin solvenssin osalta, kun ne saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä vuonna 1982 säätämällä Lloyd's Act.
The Directives audit requirements in respect of Names and consequently Lloyd’s solvency, whilst being transcribed in 1982, by the Lloyd's Act, were not correctly applied.
Elokuussa 2002 tilanne oli se, että komissio oli lähettänyt virallisen ilmoituksen (joulukuussa 2001), joka koskee sen aikomusta käynnistää rikkomismenettely Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta vastaan.
As things stand (August 2002), the Commission has issued a formal letter of notice (Dec 2001) of its intention to launch infringement proceedings against the UK government.
Vetoomusvaliokunnan käsiteltävänä on tällä hetkellä kuusi vetoomusta:
The Petitions Committee currently has under consideration 6 petitions:
Vetoomus nro 1273/1997 X
Petition 1273/1997 Mme X
Vetoomus nro 71/1999 Anstey + 111 muuta allekirjoittajaa
Petition 71/1999 M. M Anstey +111 others
Vetoomus nro 207/2000 Harrisson
Petition 207/2000 M. R Harrisson
Vetoomus nro 318/2000 Mackenzie-Smith
Petition 318/2000 Mme. Mackenzie-Smith
Vetoomus nro 709/2000 Stamp
Petition 709/2000 M.G Stamp
Vetoomus nro 127/2002 Schleicher.
Petition 127/2002 Dr F Schleicher
Lisäksi vetoomuksissa on aivan erillisiä valituksia, jotka on osoitettu suoraan komissiolle.
Additionally there are quite separate complaints that have been addressed directly to the Commission
Yksi vetoomuksista on noin viiden vuoden takaa, ja siihen olisi pitänyt antaa kunnollinen vastaus jo aikoja sitten.
One petition stretches back some 5 years and a proper response is long overdue.
Komissio totesi parlamentille antamassaan vetoomusta nro 71/99 koskevassa väliaikaisessa vastauksessa, että se oli aloittanut rikkomismenettelyn asiassa jo vuonna 1978.
In an earlier interim response to the Parliament on petition 71/99, the Commission indicated that it had opened infringement proceedings on this matter as long ago as 1978.
Myöhemmin se on myöntänyt, että oli väärässä antaessaan kyseisen lausunnon ja ettei virallista menettelyä ollut aloitettu siinä vaiheessa.
It has subsequently admitted it was in error in making that statement and that no formal proceedings were launched at that stage.
Komissio vakuutti kuitenkin esittelijälle vuonna 2002 lähettämänsä kirjeen liitteessä, ettei komissio ollut vuonna 1977 tyytyväinen siihen, miten direktiivi 73/239/ETY oli tuolloin saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä.
However, the Commission has confirmed in an annex to a letter sent in 2002 to the rapporteur, that in 1977 the Commission was not, at that time, satisfied with the transposition of Directive 73/239/EEC.
Vaikkakin komissio ilmeisesti pidättyi virallisesta toimesta tuossa vaiheessa, koska se tyytyi siihen, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset suorittivat direktiivien "linjan mukaista" valvontaa.
Although the Commission apparently held back from formal action at that stage because it was satisfied that the UK authorities were operating supervision "in line with" the directives.
Vaikka vuosi 1978 oli viimeinen ajankohta saattaa direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä, varsinaisesti se tapahtui vasta vuoden 1982 vakuutusyhtiölain myötä eli vasta neljä vuotta alkuperäisen viiden vuoden täytäntöönpanoajan jälkeen.
Although 1978 was the final date for the transposition of the Directive into UK law, actual transposition did not take place until the 1982 Insurance Companies Act. ie a further 4 years after the initial 5 years tolerance allowed for transposition.
Olennainen kysymys on, annettiinko jatkoajasta mitään ilmoitusta vakuutusyhtiöille tai mahdollisille sijoittajille ("Names"), jotka ovat saattaneet luulla liittyvänsä Lloyd'siin EU:n sääntelyn suojassa.
A pertinent question is whether any notification of this extension was given to insurance companies, or to potential names who may have thought they were joining Lloyd's under the cover of EU regulations.
Koko tarinalle on luonteenomaista viivyttely ja hämmennys, jonka vuoksi esittelijä tulee siihen tulokseen, että komission on todella korkea aika tehdä asiassa selkeä ratkaisu.
This whole saga is characterised by delay and obfuscation leading your rapporteur to the conclusion that time is long overdue for a clear resolution of the issue on the part of the Commission.
Vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on ensisijaisesti vastuussa direktiivin täytäntöönpanosta ja soveltamisesta, komissiota voidaan pitkään ratkaisematta olevien menettelyjen vuoksi syyttää huonosta hallinnosta, mahdollisesta vilpistä ja osasyyllisyydestä.
Whilst the British Government has prime responsibility for transposition and application of the Directive, by its long drawn out procedures the Commission is laying itself open to charges of maladministration, possible collusion and culpability.
Lloyd's on perustettu 1600-luvulla, ja sen menettelytavat ovat monella tavoin vanhoillisia.
Lloyd's was established in the 17th century, and in many respects its procedures are archaic.
Se nimittää itseään "vakuutusmarkkinoiksi", ja sitä on ajateltava ennemminkin tältä kannalta kuin perinteisenä vakuutusyhtiönä.
It describes itself as a "market" and it must be understood in this light rather than as a conventional insurance company.
Vakuutuksen ottoa varten asiakkaan on päästävä markkinoille vakuutuksenvälittäjän kautta.
To place insurance a client must access the market via a broker.
Vakuutuksenvälittäjät ovat nimellisesti Lloyd'sin hyväksymiä.
The brokers are nominally approved by Lloyd's.
Lloyd'sille pääomaa hankkivat sijoittajat ("Names"), jotka toimivat "syndikaateiksi" nimitetyissä ryhmissä.
The traditional providers of capital to Lloyd's are "the Names" who operate in groups known as "Syndicates".
Jokainen sijoittaja nimittää jäsenasiamiehen, joka toimii yksittäisen sijoittajan nimiin Lloyd'silla ja antaa muun muassa suosituksia siitä, mihin syndikaattiin henkilön pitäisi osallistua ja minkälaisella summalla.
All Names appoint a "Members Agent" who acts for individual Name's affairs at Lloyd's, inter alia recommending to which syndicate he or she should subscribe and to what extent.
Lloyd'sin syndikaatteja johtavat vakuutuksenvälittäjät (Managing Agents), jotka nimittävät vakuutuksenantajat (Underwriters).
Lloyd's syndicates are run by Managing Agents who appoint the Underwriters.
Vakuutuksenantajat ohjaavat syndikaattinsa varsinaista vakuutustoimintaa ja käsittelevät muun muassa sitä, millaisen riskin syndikaatti on valmis hyväksymään tietyssä tapauksessa ja kuinka suuria preemioita peritään.
The Underwriters conduct the actual insurance business of their Syndicate dealing with such issues as the exposure the syndicate is prepared to accept in respect of a particular risk and the premium to be levied.
Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen asettaman raha-asiain tutkintakomitean (Treasury Select Committee) mukaan yksittäisten sijoittajien määrä kasvoi vuodesta 1970 lähtien 1980‑luvun loppuun; noin 6 000:sta luku kasvoi 17 000:een vuonna 1979, ja enimmillään sijoittajia oli 32 433 vuonna 1988.
According to the House of Commons Treasury Select Committee between 1970 and the late 1980s the number of individual Names rose from approx 6000 to 17000 in 1979 and peaking at 32,433 in 1988.
Vuoteen 1994 mennessä luku oli pudonnut vähän yli 17 000:een, ja nyt toimivia sijoittajia on vähän yli 3 000.
By 1994 it had fallen back to just over 17000 and the number of active names is now just over 3000.
1990-luvun alussa, kun Lloyd'silla oli selviä taloudellisia vaikeuksia, useimmat aikaisemmista sijoittajista (yli 90 prosenttia) hyväksyivät niin kutsutun uudistus- ja kehittämissuunnitelman, jolla vuonna 1992 ja sitä aikaisemmin syntyneet vastuut jälleenvakuutettiin uudessa Equitas-nimisessä elimessä.
In the early 1990’s when Lloyd’s clearly faced financial difficulties, most of the former names( over 90%) accepted the so-called “Reconstruction and Renewal plan” under which 1992 and prior year liabilities were reinsured into a new body named "Equitas".
Tähän päivään asti Lloyd's on perinteisesti käyttänyt laskentajärjestelmää, jossa tilikausi on kolmen vuoden pituinen ja jossa yhdistetty tilikausi päätetään kolmannen vuoden lopussa ostamalla päättävä jälleenvakuutus (RITC).
Up to the present day, Lloyd's has traditionally operated a three years in arrears accounting system for the purpose of closing a syndicated year of account at the end of the third year, through purchase of a reinsurance to close.(RITC).
Vetoomusten esittäjät ovat hyväksyneet rajattoman vastuun riskin tällä perusteella uskoen, että piileviä vastuita ei ole.
It was on that basis that petitioners accepted their unlimited liability risk, believing there were no undisclosed liabilities.
Näyttää kuitenkin siltä, että järjestelmä on mahdollistanut vanhojen, suljettujen tilikausikäytäntöjen takaisintulon, ja nyt Englannin ja Walesin vetoomustuomioistuin on todennut, että tilinpäätösten varaukset olivat riittämättömiä.
The system appears to have allowed however, for old, closed years of accounts to come back into life, and it is now recognised by the Court of Appeal of England and Wales, that there was underreserving within those accounts.
Järjestelmään on nyt tulossa muutos.
This system is now undergoing a change.
Lloyd'sin sääntely
Regulation of Lloyd's
Lloyd's on perinteisesti säännellyt itse toimintaansa, koska parlamentti on vahvistanut sille useita omia lakeja.
Traditionally Lloyd's has been self regulated, under its own successive Acts of Parliament.
Viimeisin näistä on vuonna 1982 säädetty Lloyd's Act.
The latest of these being the Lloyd's Act of 1982.
Sen myötä Lloyd'sin neuvostoon (governing council) tuli ensimmäisen kerran ulkopuolisia henkilöitä.
For the first time, this brought in persons from outside Lloyd's to sit on a governing council.
Neuvostossa on jäseniä, joiden nimityksen Englannin pankin pääjohtaja on vahvistanut, ja sillä on valtuudet valvoa ja ohjata Lloyd'sin koko vakuutusmarkkinoita.
The Council includes members whose appointments are confirmed by the Governor of the Bank of England and has power to supervise and manage the whole Lloyd's market.
Yhtiön, neuvoston ja työntekijöiden suojelemiseksi vahingonkorvausvaatimuksilta vuoden 1982 lakiin sisällytettiin pykälä, joka takaa rajatun suojan vahinkoihin liittyvästä korvausvastuusta tietynlaisissa tapauksissa, joita esiintyy kyseisen lain piiriin kuuluvien toimien harjoittamisessa.
In order to protect the Society, the Council and its employees from damages claims, the 1982 Act included a section granting limited protection against liability to damages in certain types of case arising in relation to the exercise of functions under the Act.
Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja teollisuusministeriö, valtiovarainministeriö ja nykyisin rahoituspalveluviranomainen (Financial Services Authority) suorittavat Lloyd'sina tunnetun vakuutustenantajien yhdistyksen ennakkovalvonnan sovellettavien EY:n direktiivien mukaisesti.
It has been the successive responsibility of the UK Department of Trade and Industry, HM Treasury and now the Financial Services Authority to undertake the prudential supervision of the association of underwriters known as Lloyd's in accordance with applicable EC Directives.
Osana tätä valvontaa säätelyviranomaista pyydettiin valvomaan yhtiön solvenssia Yhdistyneen kuningaskunnan lain mukaisesti.
As part of this supervision, the regulator was required to monitor the solvency of the Society in accordance with UK Law.
Vastauksessaan parlamentin jäsen John Bowisin parlamentissa esittämään kysymykseen E-0334/00 komissio vahvisti, että se katsoo, että direktiivin 73/239/ETY vaatimukset saatettiin lopullisesti osaksi Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä vuoden 1982 lailla.
The Commission has confirmed, in response to parliamentary question E-0334/00 by Mr John Bowis MEP, that it considers the requirements of Directive 73/239 were eventually transposed into UK Law by the 1982 Act.
Jäljelle jää laajempi kysymys, sovellettiinko direktiivin sanamuotoa tällöin asianmukaisesti.
The bigger question remains of whether the terms of the Directive were then properly applied.
Vastuu EY-asetuksen soveltamisesta on viime kädessä Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriöllä, mutta vuonna 2000 annetussa rahoituspalveluja ja -markkinoita koskevassa laissa (Financial Services and Markets Act) säädetään, että rahoituspalveluviranomainen (Financial Services Authority) on toimivaltainen viranomainen Yhdistyneen kuningaskunnan rahoituspalvelujen valvonnassa (Lloyd's mukaan luettuna) keskiyöstä 30. marraskuuta 2001 alkaen.
Responsibility for application of EC regulation ultimately rests with HM Treasury but the Financial Services and Markets Act 2000 designated the Financial Services Authority as the competent authority for the supervision of UK financial services business (including Lloyd's), with effect from midnight on 30th November 2001.
Vuosien 1973 ja 2001 välisenä kriittisenä ajanjaksona ei näytä olleen selvyyttä siitä, mikä ministeriö ja virasto oli vastuussa ja mistä.
Over the critical period between 1973 and 2001 there seems to be a lack of clarity over just which Department and office was responsible for what.
Niihin kuuluu esimerkiksi vaatimus toimittaa vuosittain lakisääteinen selvitys liiketoiminnasta, jolla todistetaan, että Lloyd's täyttää yhä lakisääteiset solvenssivaatimukset."
These include, for example, the requirement to submit annually a Statutory Statement of Business, certifying that Lloyd's continues to meet its statutory solvency requirements."
Samassa kirjeessä selvitetään, ettei FSA ole tuolloin ollut vastuussa siitä, onko Yhdistynyt kuningaskunta pannut täytäntöön EY:n vakuutusdirektiivejä tai muita direktiivejä.
The same letter makes clear that the FSA was not then responsible for the implementation by the UK of EC Insurance Directives or any others.
Näyttäisi kuitenkin siltä, että vaikka FSA ja sitä ennen kauppa- ja teollisuusministeriö on saanut kyseisen selvityksen liiketoiminnasta, niiden velvollisuutena on ollut vain vastaanottaa selvitykset, ei siis lainkaan tarkistaa selvitysten paikkansapitävyyttä.
It would seem however that whilst such a statement of business has been received by the FSA at times and by the Department of Trade and Industry at other times, the only obligation on them has been to receive the statements but with no corresponding obligation to check their validities.
Lloyd'sin pääjohtajan allekirjoittamassa vuosittaisessa selvityksessä sanotaan: "Lloyd'sin neuvostolle ja ministerille on toimitettu vuonna 1982 säädetyn vakuutusyhtiölain 83 pykälän 5 momentin mukainen todistus saman pykälän 4 momentin mukaisesti Lloyd'sin jokaisen vakuutuksenantajana toimivan jäsenen puolesta."
“A certificate complying with sub section 5 of section 83 of the Insurance Companies Act of 1982 has been furnished to the Council of Lloyd’s and the Secretary of State pursuant to subsection 4 of that section in respect of every underwriting member of Lloyd’s.”
Esittelijä tiedustelee, onko erityisesti tätä menettelyä sovellettu asianmukaisesti.
Your rapporteur questions whether this procedure, in particular, has been properly applied.
Laajempaa tutkintaa ei ole tehty eikä mainittu komitea tarkastellut EU-direktiivien soveltamista, vaikka kauppa- ja teollisuusministeriö vahvisti tutkintakomitealle antamassaan lausumassa, että Lloyd'silla on ollut liian vähän varauksia (kohta 3196) ja että Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytössä olevat solvenssimarginaalisäännöt ovat samat, jotka EY:ssä asetettiin jo 1970-luvulla (kohta 3224).
No such wider investigation has taken place nor did that Committee consider the question of application of EU directives, although in its evidence to the Select Committee, the DTI confirmed that Lloyd's has been under-reserved(cl 3196) and also confirmed that the solvency margin rules in use in the UK were those set down by the EC going back to the 1970's. (cl 3224).
Lloyd's ja EU:n solvenssivaatimukset – direktiivi 239/73/ETY
Lloyd's and EU solvency requirements - Directive 239/73
i Komissiolla on selvästi nykyään epäilyksiä, mistä on todistuksena komission lähettämä 20. joulukuuta 2001 päivätty virallinen ilmoitus.
i At present, the Commission clearly has reservations, as evidenced by their formal letter of notice, dated December 20th 2001.
ii Equitas on vuodesta 1997 lähtien jälleenvakuuttanut vuoden 1992 ja sitä aikaisempien vuosien tappiot.
ii Equitas has since 1997 reinsured 1992 and prior year losses.
Joka vuosi sen tilit ovat olleet "laadullisesti vaatimukset täyttävät", koska tilintarkastajat eivät ole pystyneet, eivätkä pysty vieläkään, ilmaisemaan sen vastuita määrällisesti.
Each year its accounts have been "qualified" since the auditors were, and still are, unable to quantify its liabilities.
Raha-asiain tutkintakomitea totesi (kohta 62), että jos Equitas joutuu vararikkoon, jäljelle jää vastuita.
As was recognised by the Treasury Select Committee (cl 62) -there will remain a residual liability, should Equitas fail.