natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lisäksi keskipitkän aikavälin näkökulma hintavakauden ylläpitämisessä voi auttaa välttämään talouden tarpeettomia heilahteluja, ja sen avulla voidaan ottaa huomioon tuotannon ja työllisyyden vakauttaminen.
Furthermore, a medium-term orientation in the maintenance of price stability can avoid introducing unnecessary volatility into the economy and embodies a concern for and a contribution to the stabilisation of output and employment.
Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun talouteen kohdistuu tarjontasokkeja.
This is particularly important when the economy is hit by supply shocks.
Vastakkaisessa tilanteessa, jossa talouteen kohdistuu kysyntäpuolen sokkeja, hintavakauteen perustuva rahapolitiikka ei yleensä vaikeuta tuotannon ja työllisyyden vakauttamista.
In other instances, namely in the face of demand shocks impacting the economy, a monetary policy based on price stability does not normally entail a trade-off with stabilising output and employment.
Hintavakaus myötävaikuttaa muilla keinoin talouskasvun ja työllisyyden kohenemiseen.
Price stability contributes to achieving high levels of economic growth and employment in other ways.
Hintavakaus vähentää minimiin ne reaalikustannukset, joita syntyy, kun inflaatio vahvistaa verotus- ja etuusjärjestelmistä johtuvaa vääristävää vaikutusta.
Thus, price stability minimises the real costs entailed when inflation exacerbates the distortions created by tax and social security systems.
Lisäksi hintavakaus vähentää käteismaksujen transaktiokustannuksia.
At the same time, price stability reduces transactions costs in cash operations.
Hintavakaus myös ehkäisee tulojen ja hyvinvoinnin sattumanvaraista uudelleenjakautumista.
Furthermore, price stability prevents the arbitrary redistribution of income and wealth.
On kuitenkin tärkeää pitää mielessä, että rahapolitiikalla on rajoitteensa, ja vaikka se tukeekin osaltaan talouskasvua pitämällä yllä keskipitkän aikavälin hintavakautta, se ei voi lisätä talouden kasvupotentiaalia tai vähentää euroalueen valitettavan suurta työttömyyttä.
It is however important to recognise that monetary policy has limitations and, beyond its contribution to economic growth via the maintenance of price stability in the medium term, it cannot increase the growth potential of the economy or reduce the high level of unemployment which unfortunately plagues the euro area.
Talouskasvun ja työllisyyden näkymiä voidaan parantaa vain rakenteellisilla uudistuksilla.
Improving growth and employment prospects must rely on structural reforms.
Mielestäni euroalueen nykyinen historiallisen alhainen korkotaso puhuu sen puolesta, että EKP:n rahapolitiikan keskipitkän aikavälin näkökulma tukee täysin tuotannon ja työllisyyden kasvua.
In my view, the unprecedented low levels of interest rates currently prevailing in the euro area offer evidence that the medium-term orientation of the monetary policy of the ECB is able to provide full support to output and employment considerations.
Kun otetaan huomioon vakaus- ja kasvusopimuksesta käytävä keskustelu, miten sopimusta olisi mielestänne kehitettävä lähitulevaisuudessa?
In the context of the debate on the Stability and Growth Pact (SGP), what is your opinion on how the Pact should evolve in the near-term future?
Pidättekö vakaus- ja kasvusopimusta sääntöihin vai politiikkaan perustuvana järjestelmänä?
Do you consider the SGP as either a rules-based system or a policy-based one?
Miten voitaisiin määritellä uudelleen keskipitkän aikavälin budjettitavoitteet ja korjata vakaus- ja kasvusopimuksen suhdanteisiin vaikuttava finanssipoliittinen painotus taloudellisesti hyvinä aikoina?
What can be done to redefine the medium-term budgetary targets, and correct the pro-cyclical fiscal bias of the SGP in good times?
Miten ratkaisisitte sopimuksen toteutuksen asianmukaisen seurannan puutteen, ja miten sääntöjä voitaisiin soveltaa vapaammin?
How would you solve the lack of proper enforcement of the Pact, and what is the way to move towards non-partisan application of the rules?
Vakaus- ja kasvusopimuksen päätavoitteena on pitää yllä tervettä ja kestävää julkista taloutta ja samalla varmistaa riittävä joustavuus suhdannevaihteluiden tasoittamiseksi.
The main objective of the Stability and Growth Pact is to preserve the sustainability of public finances while ensuring adequate flexibility to smooth economic fluctuations.
Vakaus- ja kasvusopimuksen finanssipolitiikkaa koskevat säännöt muodostavat tarkoituksenmukaisen perustan näiden tavoitteiden saavuttamiselle.
The fiscal rules set in the Stability and Growth Pact provide an appropriate framework to achieve these objectives.
Julkisen talouden rahoitusaseman kestävä vakaus voidaan taata, jos jäsenvaltiot noudattavat sopimuksessa määrättyjä viitearvoja ja huolehtivat siitä, että niiden julkinen talous on lähellä tasapainoa tai ylijäämäinen.
Fiscal sustainability is guaranteed if Member States comply with the reference values in the Treaty and the close-to-balance-or-in-surplus position.
Kun julkisen talouden rahoitusasema pidetään lähellä tasapainoa tai ylijäämäisenä, automaattiset vakauttajat voivat toimia täydellä tehollaan suhdannesyklin kuluessa ja tasoittaa suhdannevaihteluita.
At the same time, maintaining a budgetary position close to balance or in surplus allows automatic stabilisers to operate fully over the cycle, and to smooth economic fluctuations.
Sopimusta noudattamalla voidaan varmistaa, että finanssipolitiikka on symmetristä koko suhdanteen ajan eikä myötäile suhdannekehitystä.
Compliance with the Pact therefore ensures that fiscal policy works symmetrically over the cycle and that there is no pro-cyclical bias.
Menettelytavoista voidaan todeta, että vakaus- ja kasvusopimuksella ei myöskään sokeasti rajoiteta finanssipolitiikkaa.
From a procedural perspective, the Stability and Growth Pact is not a blind and rigid scheme to constrain fiscal policies either.
Vakaus- ja kasvusopimuksen tarkoituksena on kannustaa jäsenmaita ehkäisemään ja korjaamaan vakavaa julkisen talouden epätasapainoa.
The Stability and Growth Pact sets up a sequence of incentives for countries to prevent and correct severe budgetary imbalances.
Kunkin maan finanssipoliittisia toimia ja sen taloudellisessa toimintaympäristössä tapahtuneita muutoksia arvioidaan menettelyn eri vaiheissa, ja ne otetaan huomioon jatkotoimenpiteitä suunniteltaessa.
At each instance of this sequence, a country’s fiscal efforts and changes in the economic environment are assessed and taken into account for the design of further steps.
Vakaus- ja kasvusopimuksen finanssipoliittiset rajoitteet vahvistavat talouden toimijoiden luottamusta julkisen talouden vakauteen, joka puolestaan on edellytys rahaliiton asianmukaiselle toiminnalle.
The fiscal restraint imposed by the Stability and Growth Pact anchors economic agents’ confidence in the soundness of public finances which, in turn, is a pre-condition for the proper operation of the monetary union.
Näin tuetaan luottamusta, luodaan paremmat edellytykset investoinneille ja tuetaan siten osaltaan tärkeällä tavalla pitkän aikavälin kasvua.
It contributes to confidence, provides favourable conditions for investment, and is therefore an important ingredient as regards long-term growth.
Pitkän aikavälin kasvua voidaan tukea vielä paremmin, jos hallitukset korjaavat julkisen talouden epätasapainoa osana kattavaa rakenneuudistuspakettia, jolla parannetaan myös "julkisen talouden laatua".
The contribution to long-term growth is enhanced if governments correct fiscal imbalances as part of a comprehensive structural reform agenda that also improves the “quality of public finances”.
Tässä julkisten menojen rajoittaminen on erittäin tärkeää.
In this regard public expenditure restraint is pivotal.
Vain menoja rajoittamalla voidaan rahoittaa tasapainottaminen, veronkevennysten jatkaminen ja kulutuksen siirtäminen tuottaville alueille.
Only expenditure restraint can help finance the elimination of imbalances, the further reduction of taxes and the shifting of spending to productive areas.
Finanssipoliittiset rakenneuudistukset sekä julkisen talouden vajeen ja velan pienentäminen auttavat myös varautumaan väestön ikääntymisen aiheuttamiin kuluihin.
Fiscal structural reform in conjunction with deficit and debt reduction will also help prepare for the costs of population ageing.
Nämä keskipitkän aikavälin edut ovat tärkeitä, eikä niitä aina ole otettu riittävästi huomioon vakaus- ja kasvusopimuksesta keskusteltaessa.
These medium-term benefits are important and have not always received sufficient attention in the debate on the Pact.
Vakaus- ja kasvusopimus on sääntöihin perustuva järjestelmä, jonka avulla täsmennetään Maastrichtin sopimuksen oikeudellisia määräyksiä.
The Stability and Growth Pact is a rules-based system that further specifies the legal provisions of the Maastricht Treaty.
Ehdotuksista muuttaa tämänhetkisiä sääntöjä olen sitä mieltä, ettei Maastrichtin sopimukseen eikä vakaus- ja kasvusopimukseen ole syytä tehdä mitään muutoksia.
With regard to any policy proposals to change the rules of the current framework, it is my view that there is no need for changes in the current form of the Maastricht Treaty or the Stability and Growth Pact.
Vakaus- ja kasvusopimuksen toimeenpanoa voitaisiin kuitenkin tehostaa, erityisesti siltä osin kuin se liittyy rakenteellisen tasapainon analysointiin ja kannusteisiin, jotka tähtäävät julkisen talouden vahvistamiseen noususuhdanteen aikana.
However, the implementation of the Pact could be further improved, in particular as regards the analysis of structural balances and the strengthening of the incentives for sound fiscal policies in good times.
Finanssipolitiikan linjaa tulisi lisäksi selkeyttää ja sen täytäntöönpanokelpoisuutta lisätä.
Clarity and enforceability of the fiscal framework should also be enhanced.
Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, etteivät tämänhetkiset ongelmat johdu siitä, että sopimus olisi liian joustamaton.
In my personal opinion, current problems are not the result of undue rigidities of the framework.
Ongelmat kuvastavat ennemminkin joidenkin jäsenmaiden hallitusten haluttomuutta noudattaa yhteisesti sovittuja sääntöjä.
Rather, they reflect the political unwillingness of some countries to comply with the commonly agreed rules.
Nyt ja myös vastaisuudessa on erittäin tärkeää, että kaikki osapuolet sitoutuvat selkeästi ylläpitämään tehokasta politiikan koordinointijärjestelmää ja parantamaan olemassa olevien sääntöjen toimeenpanoa.
What is needed now, and what will remain essential in the future, is therefore a clear commit by all parties involved to maintain an effective framework for policy co-ordination and totmen improve the implementation of the existing rules.
Mitkä ovat mielestänne tärkeimmät syyt euron kurssin volatiliteettiin ja sen poliittiset, taloudelliset ja finanssivaikutukset?
What are in your view the main causes of the volatility of the exchange rate of the Euro, and its consequences in political, economic and financial terms?
Pidättekö liiallista volatiliteettia vaarana rahapolitiikalle, ja jos pidätte, miten sitä voitaisiin vähentää?
Do you consider this excessive volatility as a danger for monetary policy, and if so, what can be done to reduce it?
Miten merkittävinä pidätte tässä yhteydessä Yhdysvaltain kauppataseen ja budjetin alijäämän aiheuttamia vaaroja?
What importance do you give in this context to the dangers posed by the twin US deficits?
Tosiasia on, että vaikka euron valuuttakurssin vahvistuminen näytti pysähtyneen vuoden 2004 alkukuukausina, valuuttamarkkinoiden heilahtelut ovat viime aikoina lisääntyneet.
Starting with a factual observation, it seems that while the appreciation of the euro exchange rate seemed to have come to a halt during the opening months of 2004, volatility in the foreign exchange markets has recently increased.
On kuitenkin heti lisättävä, että valuuttamarkkinoiden kehitystä on aina vaikea selittää.
That said, it is immediately necessary to add that it is always difficult to explain developments in foreign exchange markets.
Valuuttamarkkinoiden kehitykseen on voinut vaikuttaa esimerkiksi se, että huolimatta maailmanlaajuisen kysynnän näkymien piristymisestä, joidenkin keskeisten talousalueiden lyhyen aikavälin talousnäkymiin liittyy edelleen epävarmuutta.
For example, foreign exchange markets may have been affected by the fact that, despite the improving outlook for global demand conditions, some uncertainty remained about the short-term economic outlook in some of the main economic areas.
Volatiliteetin lisääntyminen yhdistetään usein kasvavaan epävarmuuteen sopivasta valuuttakurssitasosta, ja se saattaa vaikuttaa haitallisesti talouteen.
Heightened volatility, which is commonly associated with increased uncertainty regarding the appropriate course of exchange rates, could have an adverse effect on the economy.
Reaalitalouden näkökulmasta valuuttakurssien heilahtelu hankaloittaa ulkomaankauppaa harjoittavien yritysten tuloskehityksen ennustamista ja saattaa jarruttaa investointeja.
From the real economy perspective, exchange rate fluctuations complicate the prediction of future revenue growth for companies involved in foreign trade and could work as an impediment to investment.
Rahoitusmarkkinoilla valuuttakurssien voimakas heilahtelu saattaa aiheuttaa tappioita velkarahoitteisissa positioissa, ja nämä tappiot voivat sitten herkästi levitä muihin omaisuuseriin.
For financial markets, sharp movements in exchange rates can cause losses to leveraged positions that might easily spread to other asset classes.
Keskuspankkien toimintaa valuuttakurssiheilahtelut hankaloittavat vaikeuttamalla keskipitkän aikavälin inflaationäkymien arviointia.
Finally, for central banks, exchange rate volatility complicates the assessment of medium-term inflationary perspectives.
Mielestäni kaikkein tehokkain keino, jolla EKP voi osaltaan rajoittaa valuuttamarkkinoiden heilahteluja, on harjoittaa sen rahapoliittisessa strategiassa kuvattua vakauteen tähtäävää rahapolitiikkaa.
It is my belief that the ECB contributes most effectively to limiting volatility in foreign exchange markets by pursuing its stability-oriented monetary policy framework as outlined in its monetary policy strategy.
Keskuspankit ovat pitkälti yhtä mieltä siitä, että valuuttakursseja on tarkkailtava erityisen huolellisesti silloin, kun ne heilahtelevat rajusti.
Moreover, there is a broad consensus among central banks that exchange rates need particularly close monitoring in periods of heightened volatility.
Kun volatiliteetti on suurta, voidaan selkeällä ja tarkoituksenmukaisella viestinnällä vakauttaa markkinaoloja.
In such episodes, clear and appropriate communication to the public is a potent tool for smoothing market conditions.
Yleisesti uskotaan, että suuren ja suhteellisen suljetun talousalueen kuten euroalueen rahapolitiikan strategia ei voi sisältää implisiittistä eikä eksplisiittistä valuuttakurssitavoitetta, koska se vaikeuttaisi sisäisen hintavakauden ylläpitämistä.
It is a widely held belief that the monetary policy strategy of a large and relatively closed economic area such as the euro area cannot embody an implicit or explicit target for the exchange rate, since this would clash with the maintenance of domestic price stability.
Tämä ei tarkoita, että euron valuuttakurssin tulisi olla merkityksetön EKP:n strategiassa.
This does not mean that the euro exchange rate should not play any role in the ECB’s strategy.
Asia on juuri päinvastoin: Koska valuuttakurssikehitys saattaa vaikuttaa tulevaan hintakehitykseen, valuuttakurssien vaihtelua on seurattava tarkasti.
On the contrary, with a view to the potential impact of exchange rate developments on future price developments, exchange-rate dynamics must be closely monitored.
Minäkin olen kuitenkin täysin sitä mieltä, ettei rahapolitiikan tule reagoida mekanistisesti yhden yksittäisen indikaattorin tai indikaattoriryhmän antamiin tietoihin.
However, I fully share the view that monetary policy should not react to a single privileged indicator or a few selected indicators in a mechanistic manner.
Rahapoliittiset päätökset riippuvat aina yleisestä taloustilanteesta ja niiden on perustuttava EKP:n neuvoston laatimaan kattavaan analyysiin, jossa otetaan huomioon kaikki tarkoituksenmukaiset indikaattorit, tekijät ja hintavakauteen kohdistuvat riskit.
Any monetary policy decision depends on the overall economic situation and needs to be based on a comprehensive analysis by the Governing Council of all relevant indicators, factors and risks to price stability.
Uskonkin, että valuuttakurssin ylenmääräistä heilahtelua tulisi rajoittaa puuttumalla sen taustalla oleviin syihin ja mahdollisiin rakenteellisiin sokkeihin.
I therefore believe that excess volatility in the exchange rate should be contained by addressing its underlying causes and the structural shocks that may have caused it.
Kaiken kaikkiaan uskon, että paras tapa ehkäistä liiallista volatiliteettiä millä tahansa rahoitusmarkkinoilla, mukaan lukien valuuttakurssimarkkinat, on harjoittaa rahapolitiikkaa, joka on johdonmukaista ja toimii selkeänä suunnannäyttäjänä markkinoilla.
Overall, I believe that a monetary policy that avoids erratic reactions and conveys a steady sense of direction to the markets is the best antidote to the development of excessive volatility in all financial markets, including the exchange rate market.
Yhdysvaltain kaksoisvajeesta olen seuraavaa mieltä.
Regarding the issue of the US twin deficits, my personal view is the following.
Yleisesti ottaen kaikkien talouksien, joissa kotimainen julkinen tai yksityinen säästäminen on riittämätöntä, on turvauduttava kansainväliseen pääomaan kattaakseen säästämisen ja investointien välisen eron.
Generally speaking, any economy with insufficient domestic saving, either public or private, has to resort to international capital to finance the gap.
Lisäksi vaihtotaseen alijäämä heijastaa kotimaisen kysynnän liiallisuutta.
Moreover an excess of the overall domestic demand on output is reflected in a current account deficit.
Talouden koolla on tässä merkitystä.
In this context the size of the economy matters.
Pienet maat eivät yleensä saa kuin pienen osan maailmanlaajuisista säästöistä.
For small sized economies the share of world savings received will tend to be small.
Suurissa talouksissa kuten Yhdysvalloissa kansainväliset pääomavirrat vastaavat kuitenkin merkittävää osuutta maailmanlaajuisista säästöistä, ja niin ollen kauppataseen alijäämän vaikutus kansainvälisiin pääomamarkkinoihin on huomattava.
However, for a large economy like the US the international capital inflows represent a high proportion of the world savings and therefore the impact of the external deficit on the international capital market is substantial.
Yhdysvaltain budjettialijäämä on viime vuosina kasvanut, ja tämä on ollut kytköksissä Yhdysvaltain kauppataseen alijäämän kasvuun, koska yksityinen nettosäästäminen ei ole riittänyt tasapainottamaan sitä.
In recent years, the US budget deficit has been increasing and this has been associated with a higher US external deficit since private net saving has been insufficient to counter this move.
Tähän niin sanottuun kaksoisvajeeseen ja erityisesti kauppataseen alijäämään liittyvä suurin vaara on se, että mikäli kauppataseen alijäämää ei korjata, se saattaa yhdessä Yhdysvaltain talouden mahdollisesti epävarmojen talousnäkymien kanssa rajoittaa kansainvälistä pääomavirtaa Yhdysvaltoihin ja siten johtaa dollarin hallitsemattomaan alamäkeen.
The main danger with the so-called US twin deficits and, in particular, the US external deficit is that -if left uncorrected- the latter, in combination with a potential uncertain outlook for the US economy, could restrain international capital flows to the USA and therefore precipitate a disorderly fall in the dollar.
Koska useat Aasian maat ovat sitoneet valuuttansa dollariin, dollarin heikentyminen saattaisi vaikuttaa eniten juuri euron dollarikurssiin ja haitata siten Euroopan talouden orastavaa elpymistä.
Moreover, as Asian countries peg their currencies to the dollar, the dollar depreciation could affect disproportionately the euro-dollar exchange rate, thus adversely affecting the nascent European economic recovery.
Näistä syistä on erittäin tärkeää, että Yhdysvaltain kauppataseen alijäämään puututaan poliittisin toimin.
For these reasons, it is of the utmost importance that policy action be taken to address the US external deficit problem.
Yhdysvaltain julkisen talouden alijäämän pienentäminen on välttämätöntä, ja myös Euroopan potentiaalisen kasvun vahvistaminen olisi erittäin tärkeää.
In this regard, the reduction of the US fiscal deficit is necessary while enhancing potential growth in Europe would also be of great value.
Miten euroalueen ja sen valuutan edustusta voidaan parantaa entisestään erityisesti kansainvälisissä rahoituslaitoksissa?
How can the representation of the Euro area and its currency be further enhanced, in particular in international financial institutions?
Mitä ajattelette EKP:n, komission ja jäsenvaltioiden rooleista euron ulkoisessa edustuksessa?
What do you think about the respective roles of the ECB, the Commission and the Member States in the external representation of the Euro?
Miten suhtaudutte ajatukseen "herra/rouva euron" nimittämisestä ulkoista edustusta varten?
How do you consider the idea of designating a "Mr/Mrs Euro" for this external representation?
Tällä hetkellä eri instituutioilla on ulkoisen edustuksen suhteen erilainen työnjako rahapolitiikkaa, valuuttakurssia ja talouspolitiikkaa koskevissa asioissa.
At present, the division of labour for external representation between the different institutions differs for monetary, exchange rate and economic policy issues.
Rahapoliittisissa asioissa euroaluetta edustaa ulospäin yksinomaan EKP ja erityisesti sen pääjohtaja.
On monetary policy issues, it is solely for the ECB, and most visibly its President, to represent the euro area externally.
Valuuttakurssipolitiikkaa koskevissa asioissa vastuu on jaettu EKP:n ja EU:n neuvoston kesken.
Exchange rate policy is a shared responsibility between the ECB and the Council.
Konsultaatiotehtävissä molemmat ovat edustettuina.
This concerns consultation with our partners.
Esimerkiksi G7-maiden kokouksiin osallistuvat sekä EKP:n pääjohtaja että euroryhmän puheenjohtaja silloin, kun niissä keskustellaan euron valuuttakurssiin liittyvistä asioista.
For instance, in G7 meetings both the ECB President and the Eurogroup President participate when matters related to the exchange rate of the euro are discussed.
EKP on kuitenkin yksin vastuussa interventioista päättämisestä ja niiden toimeenpanosta.
By contrast, the ECB is solely responsible for deciding and conducting interventions.
Interventioista päätettäessä EKP:n pääjohtaja on siten G7-maiden rahapoliittisten päättäjien ainoa neuvottelukumppani.
This also implies that the ECB President is the only counterpart of the other G7 monetary authorities for deciding on interventions.
Myös EKP:llä on tässä tehtävä.
The ECB also plays a role here.
Jäsenvaltiot esimerkiksi kokoontuvat ennen IMF:n johtokunnan kokouksia EU-puheenjohtajamaan alaisuudessa niin sanotussa Euro-IMF -kokouksessa, johon myös EKP osallistuu.
For example, Member States co-ordinate under the chairmanship of the EU Presidency before the IMF Board meetings in the so-called Euro-IMF meetings, in which the ECB participates.
Mielestäni tämä työnjako on täysin perustamissopimuksessa määrätyn vastuunjaon mukainen.
To my mind, this division of labour is fully in line with the allocation of responsibilities set out in the Treaty.
Ulkoinen edustaminen on kuitenkin vähittäinen ja dynaaminen prosessi.
External representation is however a gradual and dynamic process.
Parantamisen varaa näyttää vielä olevan.
It seems to me that there is scope for further improvement.
Erityisesti jäsenvaltioiden välistä koordinointia voitaisiin tehostaa entisestään.
In particular, co-ordination among Member States could be further intensified.
Kaiken kaikkiaan nykyinen järjestelmä toimii kuitenkin melko hyvin.
However, overall the current system functions rather well.
Millainen rahoituksen vakauteen liittyvä vastuu ja rooli EKP:llä pitäisi olla?
Which responsibility and role should the ECB have concerning financial stability?