a) ADR-menettelyn käyttö rajat ylittävissä riidoissa ei saisi millään tavalla ehkäistä oikeussuojan saatavuutta; b) molempien osapuolten, etenkin jos ne ovat eri jäsenvaltioista, olisi tunnustettava riidanratkaisumenettely; c) välimiehenä tai sovittelijana toimivan kolmannen osapuolen olisi oltava riippumaton ja puolueeton; olisi määrättävä, että neutraali kolmas osapuoli on velvollinen puolueettomuutensa säilyttäen tarvittaessa avustamaan asianosaisia; d) tarvitaan salassapitovelvollisuus, jonka mukaan sellaiset tiedot, jotka osapuoli A paljastaa välimiehelle/sovittelijalle, saadaan välittää osapuoli B:lle tai kolmannelle osapuolelle vain A:n suostumuksella; e) kohtuullisuusperiaatteen (luonnollisen oikeudenmukaisuuden periaate) on oltava loukkaamaton; f) ADR-menettelyyn pitäisi päätyä yksimielisesti ja osapuolten täytyisi olla täysin tietoisia ADR-menettelyn rajoista ja sen päätösten täytäntöönpanokelpoisuudesta; joissakin tapauksissa osapuolille tulisi taata vähimmäisharkinta-aika tai perääntymismääräaika ennen sovintoratkaisun hyväksymistä; ADR-menettelyn käytölle asetetun määräajan umpeutumisen ei pidä johtaa siihen, että tuomioistuinkäsittelyn mahdollisuus evättäisiin; g) yleensä ottaen tulisi kuluttajilla aina olla mahdollisuus viedä asia tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos he eivät ole tyytyväisiä (myös pakollisen) ADR-menettelyn tulokseen, vaikka tarkoituksena olisi vain ADR-lausekkeen lainmukaisuuden tarkistus, kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-240/98 – C‑244/98, Océano Grupo Editorial SA, 27. kesäkuuta 2000 antaman tuomion perusteissa todetaan; h) muodollisuudet tulisi pitää minimissä ja lakikieltä tulisi välttää; i) ADR-päätökset tulisi arkistoida ja pääsääntöisesti julkaista, jos osapuolet suostuvat siihen ja tietosuojasta huolehditaan asianmukaisesti; j) osapuolia ei tulisi rangaista määräämällä kulut heidän maksettavakseen, mikäli he aiheellisista syistä kieltäytyvät ADR-menettelystä;
(a) The use of ADR in cross-border disputes should not prejudice access to justice in any way; (b) Both parties, in particular where they come from different Member States, should recognise the dispute-settlement procedure; (c) The third party conciliator or mediator should be independent and impartial; it should be established that the third party neutral has a duty to assist parties where necessary, while maintaining his or her impartiality; (d) There should be a duty of confidentiality in so far as matters disclosed by party A to the dispute to the mediator/conciliator should be disclosed to party B or a third party only with party A's consent; (e) The principle of fairness (principles of natural justice) must be sacrosanct; (f) ADR should be consensual and parties should be fully informed of the scope of the ADR and of the enforceability of decisions; in certain cases, parties should be guaranteed a minimum cooling-off or reflection period before agreeing to the results of mediation; expiry of a time-limit for recourse to ADR should not result in a denial of access to the courts; (g) In general, consumers should always be able to go to court if they are dissatisfied with the result of, even mandatory, ADR, even if only to have the legality of the ADR clause reviewed in accordance with the ratio decidendi of the judgment of the Court of Justice of 27 June 2000 in Joined Cases C-240/98 to C-244/98 Océano Grupo Editorial SA ; (h) Formalities should be kept to the minimum and legal jargon eschewed; (i) Records should be kept of ADR decisions and, in principle, published, provided that the parties agree and having due regard to the protection of personal data; (j) There should be no penalties in the form of costs orders for parties reasonably refusing to have recourse to ADR;