natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ihmisten toimeentulo ja biologinen monimuotoisuus kärsivät villieläinten liiallisesta käytöstä ravintona.
People’s livelihoods and biodiversity suffer as a result of the over exploitation of wildlife for food.
Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoasianministeriön kehitysyhteistyöosaston teettämässä tutkimuksessa todettiin hiljattain, että arviolta 150 miljoonaa ihmistä (kahdeksasosa maailman köyhimmistä ihmisistä) piti villieläimiä tärkeänä toimeentulon lähteenä.
A recent study by the UK Department for International Development has estimated that 150 million people (one-eighth of the world’s poorest) perceive wildlife to be an important livelihood asset.
TAUSTALLA OLEVAT SYYT
UNDERLYING CAUSES
Väestönkasvu, köyhyys, huono hallintotapa ja salakaadettujen eläinten lihan kulutuksen ja jakelun kaupallistuminen ovat bushmeat-ongelman taustalla.
Human population growth, poverty, bad governance, and the commercialisation of consumption and distribution of poached animals are the underlying causes of the bushmeat problem.
Luonnonvarat eivät voi täydentyä, sillä kysyntä vain kasvaa.
Natural resources cannot replenish themselves in the face of a growing demand.
Pienet ja vakaat maaseutuväestöt voivat elää hyödyntäen ympäristönsä luonnonvaroja tuhoamatta niitä.
Small stable rural populations can subsist on the natural resources in their environment without depleting them.
Räjähdysmäinen väestönkasvu ja kaupunkien (sekä maailman) markkinoiden kasvu on muuttanut asian.
The human population explosion combined with an expanding urban (and world) market system has changed this.
Luonnonvarojen käytöstä on tullut kestämätöntä, ja teollisuusmaat hallitsevat luonnonvarojen hankintaa.
The exploitation of natural resources has become unsustainable with the developed industrialised nations dominating the acquisition of resources.
Köyhyys peittoaa luonnonsuojelun ja saa pakotteet vaikuttamaan epäoikeudenmukaisilta ja vaikeilta toteuttaa alueilla, joilla ihmisten selviäminen hengissä riippuu bushmeat-lihasta.
Poverty outweighs concerns about conservation and makes enforcement measures seem unjustified and hard to implement where people depend on bushmeat to survive.
Monet kestämättömän bushmeat-lihan kaupan taustalla oleva syyt ovat samoja, jotka aiheuttavat köyhyyttä (esimerkiksi heikko paikallishallinto ja epäsuotuisat kauppaehdot).
Many of the underlying causes of the unsustainable bushmeat trade are also those that cause poverty (e.g. weak local governance and unfavourable terms of trade).
Tämän vuoksi on tärkeää, että luonnonsuojeluun ja kehitysyhteistyöhön omistautuvat yhteisöt työskentelevät yhdessä alkuperäiskansojen ja kansalaisyhteiskunnan kanssa yhteisen asian hyväksi ja puuttuvat köyhyyden sekä biologisen monimuotoisuuden taustalla oleviin ongelmiin.
It is therefore important that conservation and development communities work together with indigenous populations and civil society on this shared agenda, to address the underlying causes of poverty and biodiversity loss.
SUORAT SYYT
DIRECT CAUSES
Kysyntä kaupungeissa:
Urban Demand:
Kysyntä kaupungeissa on ohjannut bushmeat-kauppaa ja vaikuttanut huomattavasti kaupasta aiheutuneisiin seurauksiin.
Urban demand has driven the commercial trade in bushmeat and has therefore contributed significantly to its impact.
Kaupunkien väestömäärän kasvaessa bushmeat-lihan kysyntä on kasvanut.
With the increase in urban populations the demand for bushmeat has increased.
Joissakin maissa bushmeat-liha on halvempaa kuin kotieläinten liha, vaikka simpanssien ja gorillojen lihaa pidetään arvokkaana hienostoruokana.
In some countries bushmeat is cheaper than meat from domesticated species of animals whilst the meat of chimpanzees and gorillas, is seen as an expensive luxury food item.
Bushmeat-markkinoita on lähes kaikissa kaupungeissa Länsi- ja Keski-Afrikan alueella.
Bushmeat markets are found in most towns and cities all over West and Central Africa.
Nykyaikaiset aseet ja metsästysvälineet ovat äärimmäisen tehokkaita.
Modern weapons and hunting devices have become extremely efficient.
Ansalangat, pyydykset ja kaikenkokoiset haulikot – jopa konetuliaseet – ovat korvanneet perinteisiä metsästysmenetelmiä, mikä on lisännyt tapettujen eläinten määrää ja helpottanut salakaadettujen eläinten alati kasvavaa väärinkäyttöä ja kauppaa.
Cable snares, traps and shotguns of all kinds of calibres and even machine guns have replaced traditional hunting methods leading to an increased kill and facilitating ever-greater exploitation and trade in poached animals.
Metsäteollisuudella ja erityisesti metsänhakkuilla on merkittävä osa bushmeat-kriisissä.
The timber industry is a major contributor to the bushmeat crisis, particularly it's logging activities.
Metsäautotiet avaavat aiemmin läpipääsemättömät metsät kaupallista metsästystä harjoittaville metsästäjille, jotka hakevat helppoja tuloja laillisesta ja laittomasta metsästämisestä kaupunkimarkkinoita varten.
Timber roads open up previously impenetrable forests to commercial hunters seeking easy profits from hunting and poaching for urban markets.
Tukkirekkoja käytetään säännöllisesti bushmeat-lihan kuljettamiseen markkinoille, ja metsäteollisuuden työvoima saa monesti ruokavalionsa valkuaiset ensisijaisesti bushmeat-lihasta.
Timber lorries are regularly used to transport bushmeat to markets and often industry workforces rely on bushmeat as their primary source of protein.
Metsässä asuville ihmisille voi koitua haittaa, sillä he menettävät luonnonvarat, joista ovat riippuvaisia.
Forest dwelling people can be adversely affected as they lose the natural resources on which they depend.
Muu kaivannaisteollisuus:
Other Extractive Industry:
Eri puolilla Länsi- ja Keski-Afrikan jokia suoritetut kaivaukset timanttien ja kullan etsimiseksi vaikuttavat erittäin haitallisesti ympäristöön (erityisesti vedenkulkuun).
The digging up of rivers and streams throughout West and Central Africa in search of diamonds and gold has a major negative impact on the environment (on water courses especially).
Samalla tämä tarkoittaa, että syrjäisillä alueilla on runsaasti alueelle muuttanutta väestöä, joka syö bushmeat-lihaa ja joka voi myös metsästää villieläimiä bushmeat-kauppaa varten.
It also means that there are large numbers of immigrant populations in remote areas who eat bushmeat, and who may also hunt bushmeat for commercial trade.
Kehitysmaihin suuntautunut kasvava kysyntä lisäsi räjähdysmäisesti kaivauksia, mikä on hävittänyt valtavia määriä villieläimiä työntekijöiden harjoittaman valvomattoman salametsästyksen takia.
The increased demand from developed countries resulted in dramatically increased extraction causing an enormous decline in wildlife due to unchecked poaching by the workers.
Kansainvälinen kauppa:
International Trade:
Kaikilla villieläimillä käytävä kansainvälinen kauppa on laajamittaista ja tuottoisaa.
The international trade in all wildlife is a large and lucrative industry.
Huumeiden ja aseiden jälkeen villieläimillä käytävä kauppa on kolmanneksi arvokkainta laitonta kauppaa.
After narcotics and arms, the trade in wildlife is the third most valuable illegal trade.
Vaikka bushmeat-kauppa on suhteellisen pieni osa kaikesta villieläinten kaupasta, maailmasta tuskin löytyy kaupunkia, johon ei tuotaisi bushmeat-lihaa kaupattavaksi länsiafrikkalaista alkuperää oleville siirtolaisille.
Though the trade in bushmeat is a relatively small part of the overall wildlife trade there is nevertheless hardly any city in the world with a West African immigrant population to which bushmeat is not imported.
Lontoossa ja Brysselissä bushmeat-lihaa käytetään laajalti.
In London and Brussels bushmeat is widely consumed.
BUSHMEAT-LIHA JA TAUTIVAARA
BUSHMEAT AND THE RISK OF DISEASE
Muutamien vuosien ajan on tiedetty, että villieläimet voivat kantaa apinarokon, SIVin, hepatiitin ja Ebola-viruksen aiheuttaman sairauden kaltaisia tauteja, joihin ihminen voi kuolla.
It has been known for some years that bush animals can be carriers of diseases like Monkey Pox, SIV, Hepatitis and Ebola, which are potentially fatal for humans.
Villieläimiä teurastavat ja niiden lihaa syövät ihmiset voivat altistua näille taudeille.
People who slaughter and eat bushmeat can be or become susceptible to these diseases.
On esimerkiksi yleisesti tiedossa, että HIV siirtyi lajista toiseen SIViä kantaneista simpansseista lähes varmasti bushmeat-metsästyksen seurauksena.
It is, for example, known that HIV jumped species from SIV in Chimpanzees, almost certainly through bushmeat hunting.
Muita tauteja ovat pernarutto, salmonella, kolibakteerit, lammasrokko, Aujeszkyn tauti (pseudorabies), afrikkalainen hevosrutto ja Nipah-virus.
Other diseases are: Anthrax, Salmonella, E.coli, Sheep Pox, Pseudo rabies, African Horse Sickness and the Nipah virus.
Samoin on esitetty epäilyjä, että tuotu bushmeat-liha voisi käynnistää suu- ja sorkkataudin tai sikaruton kaltaisia epidemioita, joilla on tuhoisia taloudellisia seurauksia.
There are also suspicions that imported bushmeat could trigger animal disease outbreaks like foot and mouth disease or swine fever with devastating economic consequences.
Ebolan seuraukset ovat erityisen vakavat, sillä se on äärimmäisen herkästi ihmisiin tarttuva ja tappava virus, joka voi saada hengiltä myös kokonaisia apinayhdyskuntia.
Ebola has particularly serious consequences, as not only is it extremely virulent and fatal for humans, it can also wipe out whole ape populations.
Vaikka kaikki isot nisäkkäät kärsivät bushmeat-kaupasta, Afrikan ihmisapinat, gorillat, simpanssit ja bonobot (kääpiösimpanssit), ovat erityisessä ahdingossa.
Although all large mammals suffer as a result of the bushmeat trade the situation of the African Great Apes - Gorilla, Bonobo and Chimpanzee - is particularly dire.
Nopeasti leviävä ihmisasutus on tuhonnut gorillojen ja tavallisten simpanssien elinympäristöjä Itä- ja Länsi-Afrikassa, joten suhteellisen koskemattomina säilyneitä, päiväntasaajalla sijaitsevia läntisen Afrikan sademetsiä pidetään Afrikan ihmisapinoiden viimeisenä asuinsijana.
Because rapidly expanding human populations have devastated gorilla and common chimpanzee habitats in East and West Africa, the relatively intact forests of western equatorial Africa have been viewed as the last stronghold of African apes.
Gabonissa ja Kongon tasavallassa elää arviolta 80 prosenttia maailman gorilloista ja suurin osa tavallisista simpansseista.
Gabon and the Republic of Congo alone are thought to hold roughly 80% of the world’s gorillas and most of the common chimpanzees.
Uusin kattava tutkimus Gabonin ihmisapinayhdyskunnista julkaistiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ilmestyvässä Nature-tiedelehdessä (6. huhtikuuta 2003), ja sen mukaan yhdyskunnat olivat pienentyneet yli puolella vuosina 1983–2000.
The most recent comprehensive survey, published in the UK science journal Nature (6 th April 2003), of ape populations in Gabon shows a decline by more than a half between 1983 and 2000.
Lukumäärän vähenemisen suurin syy tuona aikana oli kaupallinen bushmeat-metsästys, josta tuli entistä helpompaa metsäkoneilla tehtävien hakkuiden levitessä nopeasti.
The primary cause of the decline in ape numbers during this period was commercial bushmeat hunting, facilitated by the rapid expansion of mechanised logging.
Lisäksi Ebola-verenvuotokuume leviää parhaillaan ihmisapinoiden keskuudessa Gabonissa ja Kongossa, mikä on metsästyksen ohella ihmisapinoiden suurin uhka.
Furthermore, Ebola haemorrhagic fever is currently spreading through ape populations in Gabon and Congo and now rivals hunting as a threat to apes.
Johtavat tutkijat kehottavatkin julistamaan gorillat ja tavalliset simpanssit välittömästi "äärimmäisen uhanalaisiksi" lajeiksi.
As a result leading scientific experts call for gorillas and common chimpanzees to be elevated immediately to ‘critically endangered’ status.
MAAILMANLAAJUISET TOIMET
ACTIONS WORLDWIDE
Kestämätön bushmeat-kauppa on saanut viime aikoina maailmanlaajuista huomiota.
The effect of the unsustainable bushmeat trade has recently attracted worldwide attention.
UNEP ja UNESCO käynnistivät GRASP-hankkeen ihmisapinoiden suojelemiseksi.
UNEP and UNESCO established GrASP: the Great Apes Survival Project.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on meneillään kansalaisjärjestöjen ja tiedemiesten yhteinen bushmeat-lihan vastainen vireä kampanja.
In the UK the Bushmeat Campaign a coalition of Non Governmental Organisations and scientists, is active.
Yhdysvalloista löytyy bushmeat-kriisiä ratkova työryhmä BTCF (Bushmeat Crisis Task Force), johon kuuluu luonnonsuojelujärjestöjä ja tiedemiehiä.
In the USA it is the BCTF: the Bushmeat Crisis Task Force, a consortium of conservation organisations and scientists.
Yhdysvallat on perustanut vuonna 2000 annetun ihmisapinoiden suojelulain nojalla ihmisapinoiden suojelusäätiön.
The USA through the Great Ape Conservation Act of 2000 has established the Great Apes Conservation Fund.
Maailman luonnonsuojeluliitto IUCN (International Union for the Conservation of Nature) antoi päätöslauselman bushmeat-lihasta yleiskokouksessaan Ammanissa lokakuussa 2000.
The IUCN (International Union for the Conservation of Nature) adopted a bushmeat resolution during its general assembly in Amman in October 2000.
Myös monet muut järjestöt pyrkivät löytämään keinoja bushmeat-ongelman ratkaisemiseksi.
There are many other organisations working to find ways to tackle the bushmeat problem.
BUSHMEAT-LIHA JA EUROOPAN KOMISSIO
BUSHMEAT AND THE EUROPEAN COMMISSION
Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikan yleistavoitteena on köyhyyden vähentäminen kestävän kehityksen avulla.
The overarching objective of EU development policy is: “to reduce poverty by means of sustainable development.”
Unionin kehitysyhteistyössä on eritelty kuusi keskeistä alaa.
Six core areas have been identified for EU development cooperation.
Ympäristönsuojelu ja luonnonvarojen kestävä hallinta eivät kuitenkaan kuulu keskeisiin aloihin, vaikka miljoonien ihmisten toimeentulo on bushmeat-lihan ja muiden luonnonvarojen varassa.
But environmental protection or sustainable management of natural resources is not one of them, despite the fact that the livelihoods of millions of people depend on natural resources including bushmeat.
Luonnonsuojelua ja luonnonvarojen hallintaa ei näin ollen mainita ensisijaisina aloina monessakaan yhdeksänteen EKR:oon liittyvässä maakohtaisessa ja alueellisessa strategia-asiakirjassa eikä uudessa ALA-asetuksessa.
The result is that neither nature conservation or natural resource management are priority sectors in most of the Country and Regional Strategy Papers under the 9th EDF or in the new ALA regulation.
Euroopan unionin politiikoissa kiinnitetään vain vähän huomiota biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseen, villieläimiin ja bushmeat-lihaan.
There is very limited attention given in the EU’s policies to the issues of biodiversity conservation, wildlife and bushmeat.
Komissio on kuitenkin laatinut kattavan politiikan kehitysmaiden metsiä ja ympäristöä varten.
However, the Commission has developed a comprehensive policy framework for forests and the environment in developing countries.
Muutamia erittäin tehokkaiksi ja oikea-aikaisiksi osoittautuneita suojeluohjelmia on rahoitettu Indonesiassa (Gunung Leuser) ja Afrikassa eritoten ECOFAC-ohjelmasta.
Some conservation programmes have been financed in Indonesia (Gunung Leuser) and in Africa, notably via the ECOFAC program, which have proven to be effective and timely.
Euroopan unionin myöntämä kokonaisrahoitus suojeluun ja luonnonvarojen hallintaan Keski-Afrikassa on ollut alle 100 miljoonaa euroa viimeisten kymmenen vuoden aikana, eli 10 miljoonaa euroa vuodessa.
The total EU funding for conservation and natural resource management in Central-Africa amounted to less than 100 million Euros over the last ten years, or 10 million Euros per year.
Tämä tarkoittaa, että suojelulle vuosittain myönnetty rahoitus on alle 0,5 prosenttia Saharan eteläpuoliselle Afrikalle myönnetystä kokonaisavusta (jonka suuruus on yhteensä noin 2 miljardia euroa).
This means that annual funding for conservation accounts for less than 0.5% of total aid to sub-Saharan Africa (totalling around 2 billion Euros).
Trooppisten metsien ja ympäristön suojeluun tarkoitetusta, asetukseen 2494/2000 perustuvasta laaja-alaisesta budjettikohdasta B7-6200 myönnetty rahoitus lisäsi kokonaisrahoitusta hieman, mutta koska kyseinen budjettikohta on pieni (36 miljoonaa euroa vuosittain trooppisille metsille) ja kysyntä on valtavaa (vuonna 2001 ehdotuksia esitettiin 636, joista vain 29 hyväksyttiin), bushmeat-ongelman ratkaisemiseen tarvitaan selvästi erillistä strategiaa ja lisärahoitusta.
Spending via the horizontal budget line B7-6200 for Tropical Forests and Environment, based on Regulation 2494/2000, might have added some funding but since this budget line is small (36 million Euros per year for tropical forests) and highly in demand (636 proposals in 2001 of which only 29 were accepted) there is a clear need for a separate strategy and additional funding to effectively tackle the bushmeat issue.
Bushmeat-ongelmaan voidaan puuttua suojeltujen alueiden tehokkaalla hallinnoinnilla sekä laatimalla bushmeat-kaupan kohteena olevien eläinlajien kestävään käyttöön perustuvia järjestelmiä ja kehittämällä vaihtoehtoista toimeentuloa.
The bushmeat problem can be addressed through the effective management of protected areas, development of systems of sustainable use of bushmeat species, and the establishment of alternative livelihoods.
Vaihtoehtojen olisi keskityttävä paikallisen karjatalouden parantamiseen sekä muiden hankkeiden, esimerkiksi ekomatkailun, kehittämiseen.
These alternatives should focus on improving domestic livestock production, as well as other projects such as eco tourism.
Bushmeat-kriisin päättämiseen tarkoitetuissa kansainvälisen yhteisön toimissa pitäisi myös auttaa asianosaisia kehitysmaita vahvistamaan lainsäädäntöä ja panemaan säännökset täytäntöön.
The efforts of the international community to end the bushmeat crisis should also include assisting the developing countries concerned to strengthen and implement legislation.
On erityisen tärkeää rohkaista sidosryhmiä – paikallista väestöä, kansalaisyhteiskuntaa, hallitusta ja yksityistä sektoria – osallistumaan täysimääräisesti prosessiin.
It is essential to encourage full stakeholder participation in this process, involving local populations, civil society, government, as well as the private sector.
Paikalliselle väestölle ja kansalaisyhteiskunnalle on annettava mahdollisuus osallistua prosessiin täysin tarjoamalla tarvittava tuki esimerkiksi valmiuksia kehittämällä.
Local populations and civil society must be empowered to participate fully in this process through the provision of necessary support, including capacity building.
Lähes kaikissa maissa, joissa bushmeat-lihaa kaupataan, villieläimiä koskeva lainsäädäntö on riittävyydeltään vaihtelevaa, eikä lainsäädäntöä usein panna täytäntöön poliittisen tahdon, rahoituksen, tiedon ja valmiuksien puuttuessa.
In most countries where bushmeat is traded wildlife legislation varies in its adequacy, and often is not implemented due to a lack of political will, finance, knowledge and capacity.
Siksi on olennaisen tärkeää, että bushmeat-kriisin päättämiseen tarkoitetuissa kansainvälisen yhteisön toimissa keskitytään auttamaan asianosaisia kehitysmaita vahvistamaan lainsäädäntöä ja panemaan säännökset täytäntöön.
It is therefore essential that the efforts of the international community to end the bushmeat crisis should focus on assisting the developing countries concerned to strengthen and implement legislation.
Tämä on mahdollista huolimatta valtavasta epäsuhdasta, joka johtuu mietinnössä mainituista taustalla olevista sekä suorista syistä.
This can be done in spite of the overwhelming odds deriving from the underlying and direct causes mentioned in this report.
Yhdennetty lähestymistapa on välttämätön, ja siihen on sisällyttävä poliittisia, sosiaalisia ja ekologisia toimenpiteitä sekä riittävästi rahoitusta.
An integrated approach will be necessary, involving political, financial, social and ecological measures.
Komission olisi tuettava toimenpiteillään lainsäädäntöä, suunnittelua, täytäntöönpanoa, maaosuuksien jakamista, toimielinten vahvistamista, koulutusta ja lainsäädännön mukaisia keskeisiä suojelutoimia.
The Commission’s approach should include supporting legislation, planning, implementation, land allocation, institutional strengthening, education and core protection according to a legal framework.
LIITE – VETOOMUS 461/2000 ILMOITUS JÄSENILLE PE 321.428.
ANNEX - PETITION 461/2000 NOTICE TO MEMBERS PE 321.428
Vetoomus nro 461/2000, Lynn Hughes, Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen, "European Association of Zoos and Aquaria (EAZA)" -yhdistyksen puolesta, uhanalaisten eläinlajien suojelemisesta laittomalta metsästykseltä ja kaupankäynniltä
Petition 461/2000 by Mrs Lynn Hughes (British) on behalf of the European Association of Zoos and Aquaria (EAZA) concerning the protection of threatened species from unlawful hunting and trade
Yhteenveto vetoomuksesta
Summary of petition
Vetoomuksen esittäjä pyytää Euroopan parlamentin tukea apinoiden ja muiden sellaisten villieläinten suojeluun, jotka ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon laittoman metsästyksen ja kaupankäynnin johdosta.
The petitioner is seeking the assistance of the European Parliament for the protection of simians and other wild animals which are in the process of being exterminated as a result of unlawful hunting and trade.
Vetoomus otettiin käsiteltäväksi 15. toukokuuta 2001, ja käsittely päätettiin lähettämällä vetoomus ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnalle.
Declared admissible on 15 May 2002 and examination closed by sending to the Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy.
Käsittely aloitettiin uudelleen 21. marraskuuta 2001 ja komissiota pyydettiin toimittamaan tietoja (työjärjestyksen 175 artiklan 3 kohdan mukaisesti).
Examination reopened on 21 November 2001 and information requested from Commission under Rule 175(3).
Komission vastaus , saatu 16. heinäkuuta 2002
Commission reply , received on 16 July 2002
"Myös komissio on huolissaan kestämättömästä kaupankäynnistä gorillojen, simpanssien ja muiden Afrikan villieläimien lihan saamiseksi.
The Commission shares the concern about unsustainable trade in meat from gorillas, chimpanzees and other African wildlife.
Jotkut bushmeat-kriisin (luonnonvaraisten eläinten lihan kriisi) takia uhanalaisiksi tulleet lajit, kuten gorillat, simpanssit ja norsut, kuuluvat luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9. päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 EYVL L 61, 3.3.1997. liitteeseen A, joka koskee villieläimistön ja -kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) täytäntöönpanoa.
Some of the species endangered by the bushmeat crisis, like gorillas, chimpanzees and elephants, are included in Annex A to Council Regulation (EC) n° 338/97 of 9 December 1996 on the protection of species of wild fauna and flora by regulating trade therein OJ L 61 of 3.3.1997 , which implements the Convention on international trade in endangered species of wild fauna and flora (CITES).
Näiden lajien yksilöiden tai niiden osista peräisin olevien tuotteiden tuontia yhteisöön valvotaan tiukasti tämän asetuksen mukaisesti.
The introduction into the Community of specimens or parts of derivatives of these species is strictly controlled under this regulation.
Liitteessä A mainittujen uhanalaisten lajien kaupallinen tuonti on kielletty.
Import for commercial trade of endangered species included in its Annex A is prohibited.
Kun otetaan huomioon, että suurin osa luonnonvaraisten eläinten lihasta kulutetaan paikallisesti, suojelu vaatii onnistuakseen myös muita toimenpiteitä kuin Euroopan unionin tuonnin valvonnan.
Given that most of the bushmeat is consumed locally, successful protection requires other actions in addition to controlling imports into the EU.
Tällä hetkellä komissio rahoittaa useita jossakin määrin bushmeat-kriisiin liittyviä suojeluhankkeita Afrikassa, erityisesti Keski-Afrikan alueilla.
At present, the Commission finances several conservation projects in Africa in general and particularly in the Central African region which address this issue to a certain extent.