natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Elmar Brok (puheenjohtaja), Baroness Nicholson of Winterbourne (ensimmäinen varapuheenjohtaja), Geoffrey Van Orden (toinen varapuheenjohtaja), Christos Zacharakis (kolmas varapuheenjohtaja), Raimon Obiols i Germà (esittelijä), Per-Arne Arvidsson, Ole Andreasen, Bastiaan Belder, John Walls Cushnahan, Gianfranco Dell'Alba (Emma Boninon puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Rosa M. Díez González, Andrew Nicholas Duff (Joan Vallvén puolesta), Hélène Flautre (Per Gahrtonin puolesta), José María Gil-Robles Gil-Delgado (Armin Laschetin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Alfred Gomolka, Elisabeth Jeggle (Michael Gahlerin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Giorgos Katiforis (Alexandros Baltasin puolesta), Catherine Lalumière, Jules Maaten (Bob van den Bosin puolesta), Minerva Melpomeni Malliori (Hannes Swobodan puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Cecilia Malmström, Helmuth Markov (André Brien puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Emilio Menéndez del Valle, Arie M. Oostlander, Jacques F. Poos, Jannis Sakellariou, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jürgen Schröder, Elisabeth Schroedter, The Earl of Stockton (David Sumbergin puolesta), Charles Tannock, Paavo Väyrynen, Demetrio Volcic, Peder Wachtmeister (Hugues Martinin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Karl von Wogau ja Jan Marinus Wiersma.
The following were present for the vote: Elmar Brok (chairman), Baroness Nicholson of Winterbourne (first vice-chairman), Geoffrey Van Orden (second vice-chairman) and Christos Zacharakis (third vice-chairman), Raimon Obiols i Germà (rapporteur), Per-Arne Arvidsson, Ole Andreasen, Bastiaan Belder, John Walls Cushnahan, Gianfranco Dell'Alba (for Emma Bonino, pursuant to Rule 153(2)), Rosa M. Díez González, Andrew Nicholas Duff (for Joan Vallvé), Hélène Flautre (for Per Gahrton), José María Gil-Robles Gil-Delgado (for Armin Laschet, pursuant to Rule 153(2)), Alfred Gomolka, Elisabeth Jeggle (for Michael Gahler, pursuant to Rule 153(2)), Giorgos Katiforis (for Alexandros Baltas), Catherine Lalumière, Jules Maaten (for Bob van den Bos), Minerva Melpomeni Malliori (for Hannes Swoboda, pursuant to Rule 153(2)), Cecilia Malmström, Helmuth Markov (for André Brie, pursuant to Rule 153(2)), Emilio Menéndez del Valle, Arie M. Oostlander, Jacques F. Poos, Jannis Sakellariou, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jürgen Schröder, Elisabeth Schroedter, The Earl of Stockton (for David Sumberg), Charles Tannock, Paavo Väyrynen, Demetrio Volcic, Peder Wachtmeister (for Hugues Martin, pursuant to Rule 153(2)), Karl von Wogau and Jan Marinus Wiersma.
LUONNOS EUROOPAN PARLAMENTIN LAINSÄÄDÄNTÖPÄÄTÖSLAUSELMAKSI ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Costa Rican, El Salvadorin, Guatemalan, Hondurasin, Nicaraguan ja Panaman tasavaltojen välisen poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta ( KOM(2003) 677 – C5‑0658/2003 – 2003/0266(CNS))
DRAFT EUROPEAN PARLIAMENT LEGISLATIVE RESOLUTION on the proposal for a Council decision on the conclusion of a Political Dialogue and Cooperation Agreement between the European Community and its Member States, of the one part, and the Republics of Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua and Panama ( COM(2003)677 – C5‑0658/2003 – 2003/0266(CNS))
– ottaa huomioon ehdotuksen neuvoston päätökseksi ( KOM(2003) 677 ) Ei vielä julkaistu EUVL:ssä. ,
– having regard to the proposal for a Council decision ( COM(2003)677 ) Not yet published in OJ. ,
– ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan, jonka mukaisesti neuvosto on kuullut parlamenttia (C5‑0658/2003),
– having regard to Article 300(3), first subparagraph, of the EC Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament (C5‑0658/2003),
– ottaa huomioon ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietinnön ja kehitysyhteistyövaliokunnan sekä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnot (A5‑0120/2004),
– having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs, Human Rights, Common Security and Defence Policy and the opinions of the Committee on Development and Cooperation and the Committee on Industry, External Trade, Research and Energy (A5‑0120/2004),
Uusi Euroopan unionin ja Keski-Amerikan välinen poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä koskeva sopimus.
The new EU-Central America Political Dialogue and Cooperation Agreement as preparation for the future partnership
Euroopan unionin ja Keski-Amerikan maiden väliset suhteet eivät ole edistyneet toivotulla tavalla nykyisen komission toimikauden aikana.
During the current Commission’s tenure relations between the European Union and the countries of Central America have failed to make the kind of progress that one might have wished for.
EU:n ja Keski-Amerikan suhteellisen pitkän ja myönteisen historian omaavat suhteet ovat tällä hetkellä riittämättömällä kehitysasteella.
As a result these relations, which go back some way and have been relatively fruitful, are making insufficient progress.
Tämä on johtanut Euroopan unionin matalaan profiiliin alueella, jossa ongelmat ja vaarat ovat edelleen äärimmäisen suuret.
This has led to a low profile role for the EU in an area in which the magnitude of the problems and the seriousness of the risks remain high.
Välttämätön yhteistyö ja siihen liittyvät odotukset ovat heikentyneet, joten sitä on mahdollisimman pian uudistettava ja vahvistettava.
There has been a decline in the accomplishments and expectations in respect of the much-needed cooperation that actually needs to be renewed and strengthened in the immediate future.
Tässä tilanteessa, huolimatta Euroopan parlamentin, puheenjohtajavaltion ja eräiden neuvoston valtuuskuntien toiminnasta ja keskiamerikkalaisten kumppaniemme kiireellisistä ja perustelluista pyynnöistä, 17. toukokuuta 2002 pidetyssä Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen maiden toisessa huippukokouksessa ei hyväksytty ehdotusta, joka koski neuvotteluiden välitöntä aloittamista EU:n ja Keski-Amerikan assosiaatiosopimuksen tekemiseksi eikä myöskään samanlaisen assosiaatiosopimuksen tekemiseksi Andien yhteisön maiden kanssa.
Against this backdrop, and in spite of efforts on the part of the European Parliament, the Presidency-in-Office and some Council delegations, coupled with urgent and reasonable entreaties from our Central America partners, the second EU–Latin America summit held in Madrid on 17 May 2002 rejected the proposal for immediate negotiations on an EU-Central America partnership agreement and a similar partnership agreement with the countries of the Andean Community.
Komissio ja eräät neuvoston valtuuskunnat olivat omaksuneet kielteisen kannan näiden sopimusten neuvottelemiseen, joten tulokseksi jäi ainoastaan sitoumus, joka sisällytettiin Madridin huippukokouksen poliittisen julkilausuman 17 kappaleeseen, joka koski poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä koskevan sopimuksen neuvottelemista.
Opposition to the negotiations on the part of the European Commission and some Council delegations led to a mere compromise, set out in paragraph 17 of the Madrid political declaration, to negotiate both political dialogue and cooperation agreements, to which was added ‘ the decision to strengthen co-operation on trade, investments and economic relations ’.
Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen maiden toisessa huippukokouksessa ei siis käytetty hyväksi erinomaista tilaisuutta edistyä laadullisesti alueiden välisessä yhteistyössä, sillä ei suostuttu sitoutumaan päättäväisesti Keski-Amerikan kanssa tehtävän assosiaatiosopimuksen neuvottelemiseen, olkoonkin, että mahdollisuus sen toteuttamiseksi tulevaisuudessa jätettiin avoimeksi.
The second EU-Latin America summit therefore missed a golden opportunity to take a qualitative step forward in the biregional strategic partnership through its refusal to make a firm commitment to negotiate a partnership agreement with Central America, even though it left the door open to implementing it in the future.
Eräs seuraus tästä tilanteesta on ollut, että alueen maat siirsivät huomionsa kokonaan Yhdysvaltojen ja Keski-Amerikan suunniteltuun vapaakauppa-alueeseen (CAFTA) ja laajemmin Amerikan vapaakauppa-alueen (FTAA) perustamisaikeiden kiihdyttämiseen.
One of the consequences of this hiatus has been to focus the interest of the countries in the region on the proposal to establish a free-trade area between the EU and Central America (CAFTA).
Tällä on suuret vaikutukset unionin kaikentyyppisille eduille.
This has taken place against a backdrop of heightened efforts to set up the so-called Free Trade Area of the Americas (FTAA), with the impact that this will have on all kinds of EU interests.
Sopimusten pitäisi muodostaa yhdessä perusta kokonaisvaltaiselle alueiden väliselle sopimukselle, jolla perustettaisiin EU:n ja Latinalaisen Amerikan kumppanuus viimeistään vuonna 2010, niin, että siihen sisältyisi vapaakauppa, aivan kuten Euroopan parlamentti pyysi 15. marraskuuta 2001 antamassaan päätöslauselmassa.
Together such agreements ought to form the basis for a subsequent global interregional agreement leading to the creation of a Euro-Latin American partnership, including a free-trade area, by 2010 at the latest, echoing the call made by the European Parliament in its resolution of 15 November 2001.
Uuden sopimuksen sisältö Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan strategisen kumppanuuden yhteydessä
Substance and scope of the new agreement in the context of the EU-Latin American strategic partnership
Uusi poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä koskeva sopimus EU:n ja Keski-Amerikan välillä keskittyy pelkästään näille aloille, vaikka vuoden 1993 yhteistyötä koskevassa puitesopimuksessa ja 1994 alkaneessa ja 1996 ja 2002 uudistetussa San Josén vuoropuhelussa on esitetty aikomus mennä pidemmälle.
The new EU-Central America Political Dialogue and Cooperation Agreement focuses exclusively on these two areas, although it purports to go further than the 1993 framework cooperation agreement and the San José Dialogue launched in 1994 and renewed in 1996 and 2002.
Samalla tavalla kuin EU:n ja Andien yhteisön sopimuksessa, uuden EU:n ja Keski-Amerikan sopimuksen pääasiallinen poliittinen ansio on tähän asti San Josén prosessin periaatteisiin perustuneen poliittisen vuoropuhelun virallistaminen.
As is the case with the parallel agreement between the EU and the Andean Community, from a political standpoint the new agreement’s main asset is that it institutionalises the political dialogue hitherto based on the principles of the San José Process.
Demokratian, ihmisoikeuksien sekä oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamista koskeva lauseke muodostaa jälleen uuden sopimuksen keskeisen aineksen aivan kuten vuoden 1993 sopimuksessakin.
The clause requiring respect for democratic principles, human rights and the principles of the rule of law is again a crucial element of the new agreement, as was the case for the 1993 Agreement.
Poliittisen vuoropuhelun asialista on laajentunut huomattavasti ja vuoropuhelun järjestelmään kuuluu valtion- ja hallitusten päämiesten huippukokousten järjestäminen tarpeen vaatiessa ja molemman sopimuspuolen yhteisellä sopimuksella, ministeritason kokoukset sekä korkeiden virkamiesten ja eri yksiköiden tapaamiset.
The political dialogue agenda has been considerably broadened and the dialogue mechanisms provide for the holding of summits at the level of Heads of State and Government (when necessary and by agreement of both parties) and meetings of ministers, senior officials and competent departments.
Laaja yhteisymmärrys vallitsee siitä, että nämä kunnianhimoiset tavoitteet eivät ole helposti saavutettavissa, vaan niitä pitää kehittää monisyisessä prosessissa ja jatkuvalla ja sinnikkäällä työllä.
There is a broad consensus that these ambitious goals will not be easy to achieve, and that their attainment will call for a complex, permanent and tenacious effort.
Yhä laajemmin näytetään olevan yhtä mieltä myös siitä, että vallanpitäjien poliittista tahtoa olisi lisättävä ja virallistaa yhä pidemmälle tätä alueiden välistä suhdetta, sillä huippukokousdiplomatia itsessään ei riitä , niin tärkeää kuin se onkin.
There also appears to be an emerging consensus that it will be necessary for the leaders concerned to strengthen their political commitment and to step up the institutionalisation of the biregional relationship: however important it may be, ‘summit diplomacy is not enough’.
On esitetty myös tarve syventää poliittisia suhteita ja tehdä ne pysyvämmäksi, edistää usean tason yhteyksiä, erityisesti kansalaisyhteiskunnan, poliittisten ja taloudellisten piirien ja paikallisten ja alueellisten viranomaisten jne. välillä.
It is therefore essential to deepen the political relationship and put it on a more regular basis, as well as to develop ‘multi-level links’, notably at the levels of civil society, political and economic organisations, local and regional authorities, etc.
Parlamentaarisella tasolla ei ole kuitenkaan juurikaan edistytty.
With regard to the parliamentary dimension, however, little progress has been made. the Agreement encourages the EP and the Central American Parliament (Parlacen) to ‘ establish an Inter-parliamentarian Committee… in accordance with their constitutional laws ’.
Sopimuksen 52 artiklan 5 kohdassa Euroopan parlamenttia ja Keski-Amerikan parlamenttia (Parlacen) rohkaistaan perustamaan parlamenttien välinen valiokunta ... perustuslain luonteisten määräystensä mukaisesti , mikä ei lisää mitään uutta nykyiseen parlamentaariseen yhteistyöhön, jota molemmat parlamentit tekevät kahdenvälisesti sekä parlamenttien välisten konferenssien yhteydessä vuodesta 1974.
This adds nothing to the current parliamentary cooperation that both parliaments have been engaged in both bilaterally and in the context of the interparliamentary conferences since 1974.
On korostettava, että molemmat parlamentit toivat jo valtion ja hallitusten päämiesten toiseen huippukokoukseen huomattavasti pidemmälle menevän ehdotuksen, jossa ehdotettiin Euroopan ja Latinalaisen Amerikan parlamentaarisen yleiskokouksen perustamista.
It is worth highlighting that a much more substantial proposal was put forward by both parliaments at the second summit of heads of state and government concerning the setting up of an EU-Latin American Transatlantic Assembly.
Ehdotus on edelleen pöydällä ja odotetaan, että kolmas huippukokous tekee sitä koskevan päätöksen, joka olisi linjassa Barcelonan prosessin ministerikokouksen 2. ja 3. päivä viime joulukuuta Napolissa tekemän Euro–Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen perustamispäätöksen kanssa.
It is to be hoped that the third summit will at last agree to consider the proposal, mirroring the recent decision to set up a Euro-Mediterranean Parliamentary Assembly, taken at the Barcelona Process Ministerial Conference in Naples on 2 and 3 December last.
Poliittisesti uuden sopimuksen kaikkein merkittävin uudistus on ehdotus yhteistyöstä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa, vaikka se rajoittuukin mahdolliseen kantojen yhteen sovittamiseen ja yhteisten aloitteiden tekemiseen kansainvälisillä foorumeilla.
Politically, the most innovatory aspect of the new agreement is the proposal for cooperation on foreign and security policy, although with the sole, limited instrument for that purpose being possible coordination of positions and the adoption of joint initiatives in the appropriate international forums.
Uuden sopimuksen 50 artiklaan sisältyy myös määräyksiä yhteistyöstä terrorismin torjunnassa.
The new agreement also includes provisions on cooperation in the fight against terrorism (Article 50).
Yleisesti ottaen uuteen sopimusluonnokseen sisällytettyjä aihealueita ja aloja on pidettävä perusteltuina ja pitää toivoa, että ne otetaan mukaan ja niitä laajennetaan sopivassa määrin tulevassa assosiaatiosopimuksessa, johon pitää kuulua vapaakauppasopimus ja joka pitää neuvotella mahdollisimman nopeasti.
In general, the topics and areas included in the proposed new agreement have to be seen as important and should be taken up and property fleshed out in the future association agreement, which should include a free trade agreement and should be negotiated as soon as possible.
Epäilemättä uuden sopimuksen – ja samannimisen EU:n ja Andien yhteisön sopimuksen – rajattu soveltamisala ja vähäinen kunnianhimo eivät vastaa Euroopan parlamentin eri yhteyksissä ilmaisemia näkemyksiä EU:n ja Latinalaisen Amerikan suhteista tällä istuntokaudella.
There is no doubt that the limited scope and lowly underlying ambitions of the new agreement – and of the parallel EU-CAN agreement – fall short of the expectations for EU-Latin American relations that the European Parliament has voiced on several occasions during the current parliamentary term.
Lainsäädäntökysymyksissä on tehty turhia virheitä, muun muassa Pakistanin ottaminen yleiseen tullietuusjärjestelmään huumeohjelmaan – huolimatta Andien maiden, Keski-Amerikan ja Euroopan parlamentin varoituksista – tai liittyen Euroopan parlamentin usein toistamaan ehdotukseen laatia EU:n yhteistyötä Latinalaisen Amerikan maiden kanssa koskeva erityinen asetus, joka olisi tasapuolisempi ja vastaisi mahdollisimman pitkälle sitä, miten varoja myönnetään muilla keskeisillä yhteistyön painopistealueilla, esimerkiksi AKT-maiden kanssa Cotonoun sopimuksen puitteissa tehtävässä yhteistyössä, jolle on myönnetty talousarviosta 13,5 miljardia euroa.
In the legislative sphere unnecessary mistakes have been made with the inclusion of Pakistan in the GSP drugs regime – despite warnings from the Andean and Central American countries and from Parliament itself – and with regard to the proposal put forward repeatedly by Parliament to devote a specific regulation to Community cooperation with Latin American countries, employing a more even-handed approach which would ensure that, as far as possible, the allocation of resources was given equal importance with other priority areas for Community cooperation, as is the case at present, for example, with the ACP countries under the Cotonou Agreement, and the provision of EUR 13 500 million.
Keski-Amerikassa yli 42 prosenttia väestössä on pysynyt köyhinä jo yli 5 vuotta.
In the case of Central America, more than 42% of the population has been wallowing in poverty for over five years.
7) Uusien ja tulevien sopimusten määräykset täydentävät parlamentin 15. marraskuuta 2001 antamassa päätöslauselmassa pyytämän kahden alueen välisen solidaarisuusrahaston toimintaa.
(7) The provisions of new and future agreements must complement the activities of the Biregional Solidarity Fund called for by Parliament in its resolution of 15 November 2001.
8) Väliaikaisesti ennen uusien sopimusten voimaantuloa Andien valtioiden ja Keski-Amerikan valtioiden pitää voida jatkaa yleisen tullietuusjärjestelmän huumeohjelman puitteissa myönnettyjen kaupallisten etujen hyödyntämistä.
(8) Provisionally, and until such time as the two new agreements enter into force, the Andean and Central American countries should continue to maintain the trade concessions they enjoy under the generalised system of preferences ‘special drugs regime’.
4.helmikuuta 2004 KEHITYSYHTEISTYÖVALIOKUNNAN LAUSUNTO
4 February 2004 OPINION OF THE COMMITTEE ON DEVELOPMENT AND COOPERATION
ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Costa Rican, El Salvadorin, Guatemalan, Hondurasin, Nicaraguan ja Panaman tasavaltojen välisen poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä
on the proposal for a Council Decision on the signature of a Political Dialogue and Cooperation Agreement between the European Community and its Member States, of the one part, and the Republics of Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua and Panama
Kehitysyhteistyövaliokunta nimitti kokouksessaan 2. joulukuuta 2003 valmistelijaksi Margrietus J. van den Bergin.
The Committee on Development and Cooperation appointed Margrietus J. van den Berg draftsman at its meeting of 2 December 2003.
Kokouksessaan 20. tammikuuta 2004 se hyväksyi jäljempänä esitetyt tarkistukset yksimielisesti.
At its meeting of 20 January 2004 it adopted the following suggestions unanimously.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Margrietus J. van den Berg (puheenjohtajana ja valmistelija), Marieke Sanders-ten Holte (varapuheenjohtaja), Anders Wijkman (varapuheenjohtaja), Niall Andrews (Isabelle Caulleryn puolesta), Jean-Pierre Bebear, John Bowis, John Alexander Corrie, Nirj Deva, Colette Flesch, Michael Gahler (Karsten Knollen puolesta), Karin Junker, Bashir Khanbhai (Luigi Cesaron puolesta), Glenys Kinnock, Miguel Angel Martínez Martínez, Linda McAvan, Hans Modrow, Ulla Margrethe Sandbæk, Karin Scheele (Wolfgang Kreissl-Dörflerin puolesta), Maj Britt Theorin ja Jürgen Zimmerling.
The following were present for the vote: Margrietus J. van den Berg (acting chairman and draftsman), Marieke Sanders-ten Holte (vice-chairman), Anders Wijkman (vice-chairman), Niall Andrews (for Isabelle Caullery), Jean-Pierre Bebear, John Bowis, John Alexander Corrie, Nirj Deva, Colette Flesch, Michael Gahler (for Karsten Knolle), Karin Junker, Bashir Khanbhai (for Luigi Cesaro), Glenys Kinnock, Miguel Angel Martínez Martínez, Linda McAvan, Hans Modrow, Ulla Margrethe Sandbæk, Karin Scheele (for Wolfgang Kreissl-Dörfler), Maj Britt Theorin and Jürgen Zimmerling.
Sopimusluonnoksessa keskitytään poliittiseen vuoropuheluun ja yhteistyöhön, eikä siinä käsitellä kauppaan liittyviä kysymyksiä.
This draft agreement concerns political dialogue and cooperation: it does not have a trade dimension.
Huolimatta parlamentin toistuvista pyynnöistä valmistella assosiaatiosopimus, se on yksinkertainen puitesopimus, jonka tarkoituksena on korvata vuoden 1993 yhteistyötä koskeva puitesopimus.
It is a straightforward framework agreement, intended to replace the 1993 framework agreement for cooperation; this is in spite of Parliament's repeated calls for an association agreement.
EY-sopimuksen 300 artiklan mukaan parlamenttia on ainoastaan kuultava.
Pursuant to Article 300 of the EC Treaty, Parliament has the right of consultation only.
Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) inhimillistä kehitystä koskevan luokituksen mukaan vain Costa Ricaa pidetään korkeasti kehittyneenä valtiona, kun viisi muuta ovat vain keskinkertaisesti kehittyneitä, vaikka Panama onkin selvästi El Salvadoria, Hondurasia, Guatemalaa ja Nicaraguaa kehittyneempi.
According to the UNDP's human development index, only Costa Rica is to be considered as having a high level of development; the other five countries are classified as having a medium level, although Panama is visibly ahead of El Salvador, Honduras, Guatemala and Nicaragua.
Tämän keskimääräisen luokituksen vuoksi ei kuitenkaan voida havaita suurinta osaa väestöstä vaivaavan äärimmäisen köyhyyden olemassaoloa, ja sama koskee myös Andien sopimuksen osapuolina olevien maiden tilannetta.
However, as in the case of the Andean group, this intermediate classification conceals the fact that a large part of the population still lives in extreme poverty.
Panamassa 17,9 prosenttia väestöstä elää alle kahdella dollarilla päivässä, ja Costa Ricassa vastaava osuus on 14,3 prosenttia.
Thus, in Panama, 17.9% of the population live on less than USD 2 per day, and in Costa Rica 14.3%.
Osuus nousee 37,4 prosenttiin Guatemalassa, Hondurasissa se on 44,4 ja El Salvadorissa 45 prosenttia.
This proportion is 37.4% in Guatemala, 44.4% in Honduras, 45% in El Salvador and a staggering 94.5% in Nicaragua.
Myös viidessä muussa maassa epätasa‑arvoisuus on erittäin korostunutta, vaikka se ei olekaan yhtä äärimmäistä.
Inequality is also marked, if not quite so extreme, in the other five countries.
Maaltapako, köyhyys ja sosiaalinen epätasa-arvo lisäävät suurten kaupunkien rikollisuutta ja väkivaltaa.
Rural depopulation and the persistence of poverty and social inequality have led to rising crime and urban violence.