natgillin/translations-raw huggingface dataset:
PÄÄTÖSLAUSELMAESITYS Euroopan parlamentin päätöslauselma komission kertomuksesta tietyistä työajan järjestelyä koskevista seikoista 23. marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY täytäntöönpanon tilanteesta ( KOM(2000) 787 – C5‑0147/2001 – 2001/2073(COS))
MOTION FOR A RESOLUTION European Parliament resolution on the Commission report: ‘State of implementation of Council Directive 93/104/EC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organisation of working time (‘Working Time Directive’)’ ( COM(2000) 787 – C5‑0147/2001 – 2001/2073(COS))
– ottaa huomioon komission kertomuksen ( KOM(2000) 787 – C5‑0147/2001 Ei vielä julkaistu EYVL:ssä. ),
– having regard to the Commission report ( COM(2000) 787 – C5‑0147/2001 Not yet published in OJ. ),
– ottaa huomioon työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietinnön ja kalatalousvaliokunnan sekä naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan lausunnot ( A5‑0010/2002 ),
– having regard to the report of the Committee on Employment and Social Affairs and the opinions of the Committee on Fisheries and the Committee on Women's Rights and Equal Opportunities) ( A5‑0010/2002 ),
A. ottaa huomioon, että komission kertomus on yleiskatsaus siitä, miten jäsenvaltiot ovat saattaneet osaksi kansallista lainsäädäntöään ja panneet täytäntöön 23. marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY,
A. whereas the Commission’s report gives general information on the way in which Member States have transposed and implemented Council Directive 93/104 of 23 November 1993,
B. ottaa huomioon, että direktiivi 93/140 on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä erilaisten valtiollisten lainsäädäntävälineiden (lakien, asetusten) ja valtiosta riippumattomien välineiden (työehtosopimusten ) avulla,
B. whereas Directive 93/140 has been transposed through state legislative measures (laws, decrees) in some cases and through non-state measures (collective agreements) in others,
C. katsoo, että direktiivin voimaansaattaminen työehtosopimusten kautta on voinut tietyissä tapauksissa vaikeuttaa direktiivin yleistä ja käytännön täytäntöönpanoa, sillä jäsenvaltiot eivät ole huolehtineet, että sitä sovelletaan kaikkiin työntekijöihin eikä pelkästään aloihin, joilla on tehty työehtosopimus,
C. whereas the transposition of the directive through collective agreements may in some cases have hampered its practical and widespread implementation, since the Member States did not ensure that the directive was applied to all workers and not only those in sectors where collective agreements had been signed,
D. ottaa huomioon, että suuri osa jäsenvaltioista ei ole pannut direktiiviä täytäntöön asetettuun määräaikaan mennessä,
D. whereas the majority of Member States had not implemented the directive by the final deadline for implementation,
E. ottaa huomioon, että kertomukseen ei sisälly kaikkien kansallisten täytäntöönpanotoimien kattavaa, yksityiskohtaista tarkastelua,
E. whereas the report does not contain an exhaustive, detailed examination of all national implementation measures,
F. ottaa huomioon, että komissio on monissa tapauksissa nostanut kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa,
F. whereas the number of infringement proceedings brought before the Court of Justice by the Commission has increased,
G. ottaa huomioon, että työajan järjestämistä koskeva direktiivi laadittiin työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta koskevan direktiivin 89/391/ETY puitteissa,
G. whereas the directive on the organisation of working time was adopted within the framework of Directive 89/391 concerning health and safety at work,
H. ottaa huomioon, että direktiivissä 93/104 ei määritellä käsitettä "työntekijä", vaan viitataan puitedirektiiviin, jossa se määritellään henkilöiksi, jotka työnantaja on palkannut,
H. whereas Directive 93/104 does not define the term 'worker', but refers back to the framework directive, which defines it as any person working for an employer,
I. katsoo, että direktiivin säännöksiä koskevat poikkeukset, jotka jaetaan kolmeen luokkaan eri määritelmien perusteella, ovat laajoja ja ne esitetään monissa kohdin epäselvin termein,
I. whereas the derogations from the provisions of the directive, which are divided into three categories, each with different conditions, are extensive and often expressed in unclear terms,
J. ottaa huomioon hämmennyksen, joka vallitsee joissakin maissa tietyistä säännöksistä sallittujen poikkeuksien vuoksi ja joissakin tapauksissa kokonaan soveltamisalan ulkopuolelle jättämisen vuoksi,
J. whereas confusion reigns in some countries with regard to the distinction between the permitted derogations from certain provisions and the total exclusion of certain situations from the directive’s scope,
K. katsoo, että työn laatua koskeva politiikka edellyttää ennen kaikkea turvallisuussääntöjen ja terveydensuojelutoimien noudattamista,
K. whereas the policy of improving the quality of employment rests first and foremost on compliance with safety rules and health protection measures,
L. ottaa huomioon, että direktiiviä sovelletaan sekä yksityisen että julkisen sektorin työsuhteisiin,
L. whereas the directive applies to working relationships in both the public and the private sectors,
M. ottaa huomioon nykyaikaisten poikkeuksellisten työsuhteiden ja muiden työllisyyden muotojen kehittymisen,
M. having regard to the development of modern forms of atypical working relationships and other working patterns,
N. ottaa huomioon ILO:n työaikaa koskevat kansainväliset työehtosopimukset,
N. having regard to the ILO’s international labour conventions on working time,
O. ottaa huomioon tiettyjen "haavoittuvien" työntekijäryhmien, kuten äitien ja alaikäisten lapsien tai vammaisten, tarvitsemat tavallista tiukemmat terveydensuojeluvaatimukset,
O. whereas some 'vulnerable' groups of worker, such as working mothers, minors, the disabled, etc. need additional health protection,
P. katsoo, että säännösten soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen ei saa missään tapauksessa johtaa tiettyjen perusoikeuksien poistamiseen,
P. whereas the derogations from certain provisions should under no circumstances lead to the deprivation of certain basic rights,
Q. ottaa huomioon, että direktiivin säännösten joustavuus helpottaa tiettyjen erityispiirteiden täytäntöönpanoa, mutta luo samalla monia tulkintaongelmia,
Q. whereas the flexibility governing the provisions of the directive makes it easier to apply it to distinct particular circumstances, but at the same time creates considerable interpretation difficulties,
R. katsoo, että yhteisön lainsäädännössä tunnustetaan asianmukaisesti yleiset työehtosopimukset direktiivien soveltuvina täytäntöönpanovälineinä, mutta sillä edellytyksellä, että varmistetaan tuloksiltaan yhdenvertainen täytäntöönpano kansallisiin lainsäädännön täytäntöönpanovälineisiin nähden ja asianmukaisen täytäntöönpanon samanvertainen oikeudellinen valvonta,
R. whereas Community legislation rightly recognises collective labour agreements as a suitable means of implementing directives, on condition that equal results in application are guaranteed in comparison with legal implementation measures taken by the state, and that there are equal opportunities for legal review of correct application,
S. katsoo, että sellaista viittausta kansallisiin lainsäädäntöihin ja käytänteisiin, joka on tarpeen yksilöllisistä oikeuksista nauttimisen helpottamiseksi, ei saa käyttää tekosyynä direktiivin säännösten soveltamatta jättämiselle, ja katsoo, että sisämarkkinoiden toteuttamisen pitää johtaa Euroopan unionin työntekijöiden elin- ja työolojen parantumiseen, mikä toteutetaan edistämällä niiden lähentämistä, ja että lähentymistä ei saavuteta pelkästään säännösten voimaansaattamisella, vaan ne pitää myös todella panna täytäntöön,
S. whereas the reference to national legislation and practices, which is necessary in order to facilitate the exercise of certain rights, cannot be used as a pretext for failure to implement provisions of the directive; whereas, lastly, the completion of the internal market should lead to an improvement in the living and working conditions of workers in the European Community, a process that will be achieved through progress towards harmonisation of these conditions, and whereas such harmonisation will be secured not through the transposition of rules but through their effective implementation,
3. on pahoillaan, että huolimatta asiaa koskevien säännösten joustavasta esitystavasta ja pitkien siirtymäaikojen myöntämisestä monet jäsenvaltiot ovat ilmaisseet haluttomuutensa panna direktiivi täytäntöön hyvissä ajoin ja asianmukaisesti;
Regrets the fact that, although the relevant provisions are worded in such a way as to leave room for manoeuvre, and lengthy transitional periods were provided, many Member States have displayed a reluctance to implement the directive in a correct and timely fashion;
6. pyytää komissiota seuraamaan, mikä vaikutus eri säännöillä on merikalastukseen ja kalanjalostusalaan, ja kommentoimaan näitä vaikutuksia täytäntöönpanokertomuksissaan;
Asks the Commission to monitor the effects for the sea fishing and fish processing industries of being covered by different rules and to comments on these effects in its implementation reports;
15. kehottaa Euroopan komissiota seuraamaan tiiviisti 9 artiklan toteutumista jäsenvaltioissa, etenkin mitä tulee raskaana oleviin ja hiljattain synnyttäneisiin työntekijöihin, lääketieteellisen seurantajärjestelmän täytäntöönpanoon ja naisten mahdollisuuksiin siirtyä tarvittaessa päivätyöhön raskauden ajaksi;
Calls on the European Commission to closely follow-up the realisation in the Member States of Article 9 as regards pregnant and post-natal workers, implementing a medical follow-up system and enabling women, where required, to transfer to day work for the duration of the pregnancy;
PERUSTELUT I. Yleisiä huomioita
EXPLANATORY STATEMENT 1.
Kertomus ei koske tarkistettua direktiiviä 2000/34/EY eikä muita alan direktiivejä.
The report does not deal with the revised Directive 200/34 or other related directives.
1.2 Direktiivin 93/104/EY oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 118 a artikla, ja se on jatkoa direktiiville 89/391/ETY toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä.
1.2 The legal basis of Directive 93/104 is Article 118a of the Treaty establishing the European Community and it follows on from Directive 89/399 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health of workers at work.
Sen tavoitteena oli panna täytäntöön työntekijöiden sosiaalinen perusoikeuskirja, jonka mukaan sisämarkkinoiden luomisen on johdettava työntekijöiden elinolosuhteiden ja terveyden paranemiseen noudattamalla kyseisiin olosuhteisiin edistyksellistä lähestymistapaa ja työajan järjestämiseen kaikissa työehtosopimuksissa.
Additionally, it aimed to implement the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers, under which the completion of the internal market must lead to an improvement in the living and working conditions of workers through a progressive approximation of these conditions and the organisation of working time for all forms of employment contract.
Näin ollen direktiivi kattaa kaikki työehtosopimustyypit.
Thus, it covers all types of employment contract.
2.1 Kuten aiemminkin on todettu, kyseinen direktiivi ei ollut pohjimmiltaan innovatiivinen suojelusäännösten osalta.
2.1 As stressed in the past, this directive did not introduce totally new protection arrangements.
Tässä kohdin on kiinnostavaa huomata, että työajan samoin kuin muiden yhteisön politiikkojen ollessa kyseessä jäsenvaltioiden lainsäädännöt ovat usein jäljessä kansainvälisten työehtosopimusten suojelumääräyksistä, joista hallitukset, työnantajat ja ammattiliitot kuitenkin päättävät yhdessä ja jotka on suunnattu kehittyneiden maiden lisäksi myös kehittyville maille.
In this context it is interesting to note that on the subject of working time, as with other social policy issues, the laws of the Member States often fall short of the protection given by international labour conventions, which nevertheless are jointly agreed on by governments, employers and trades unions and are intended not only for developed countries, but also, and at the same time, for developing countries.
2.2 Vaikka erottelu direktiivin soveltamisalan täydellisen ulkopuolelle jättämisen ja tiettyjä säännöksiä koskevien poikkeusten välillä on selkeästi esitetty direktiivissä, se on käytännössä johtanut tiettyihin virhetulkintoihin ja sekaannukseen, minkä vuoksi täydellinen soveltamatta jättäminen sekoitetaan joskus yksinkertaiseen poikkeukseen.
2.2 The distinction between complete exclusion from the directive’s scope and permitted derogations from certain provisions, although clearly expressed in the directive, has led in practice to some misinterpretation and confusion, so that on several occasions complete exclusion has been equated with mere derogation.
Tarkemmin sanottuna poikkeusten laajan tulkinnan kautta on päädytty direktiivin soveltamatta jättämiseen.
Specifically, a broad interpretation of the derogations has resulted in failure to apply the directive.
2.3 Voidaan myös ikävä kyllä huomata, että suuri osa jäsenvaltioista ei ole ilmoittanut Euroopan komissiolle kaikista kansallisista täytäntöönpanotoimistaan.
2.3 Unfortunately, a large number of Member States also have not notified the Commission of all the national implementation measures.
Tämän vuoksi viisi vuotta direktiivin voimaantulon jälkeen kansallisia täytäntöönpanotoimia ei aina analysoida ja arvioida jäsenvaltioiden toimittamien virallisten tietojen perusteella vaan Euroopan komission keräämien tietojen perusteella.
Because of this, five years after the directive first came into force the national measures to implement the directive are still not being analysed and assessed on the basis of official data sent by the Member States but on the basis of information which the Commission has collected.
2.4 Tapaukset, joissa direktiivi on pantu täytäntöön virheellisesti, voidaan rajata kolmen kysymyksen ympärille.
2.4 The cases of defective application of the directive may be divided into three groups of issues.
Ensimmäinen niistä koskee tiettyjen määritelmien esittämistä, mikä johtaa virhetulkintoihin.
The first concerns the wording of certain definitions in such a way as to lead to misinterpretation.
Toinen liittyy siihen, että kolmeen luokkaan jakautuvat poikkeukset tietyistä säännöksistä ovat epäyhtenäisiä siinä mielessä, että ne johtuvat eri syistä ja vastaavasti kussakin tapauksessa poiketaan eri säännöksistä.
The second concerns the fact that the derogations from certain provisions, which are divided into three categories, are disparate, in the sense that there are varying reasons behind them and correspondingly, there are divergences from provisions which are different in each case.
Kolmas virheellisen täytäntöönpanon tapaus liittyy perustamissopimusten jäsenvaltioille tarjoamaan yleisempään mahdollisuuteen sisällyttää direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä yleisellä työehtosopimuksella.
The third case of defective implementation is connected with the more general possibility given by the treaties regarding the transposal of a directive in a Member State by means of a collective labour agreement.
Tätä mahdollisuutta, joka edistää työehtosopimusautonomiaa (ks. EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan 4 kohta ja 249 artikla) ja laillistaa direktiivin täytäntöönpanon työntekijöiden osallistumisen avulla, on epäilyksettä tuettava.
This possibility, which promotes collective autonomy (see Article 137(4) in conjunction with Article 249 of the Treaty) and legitimises the implementation of a directive through the participation of workers should certainly be supported.
Mahdollisuutta ei kuitenkaan missään tapauksessa saa yhdistää direktiivin puutteelliseen sisällyttämiseen.
However, in no case should this possibility be linked to defective transposal of the directive.
Päinvastoin sen ennakkoehtona on, että jäsenvaltiot huolehtivat direktiivin soveltamisesta kaikkiin työntekijöihin eikä vain aloilla, joilla on tehty yleinen työehtosopimus.
On the contrary, it requires the Member States to take care to ensure that the directive is applied to all workers and not just to those sectors for which the collective labour agreement was concluded.
Komission kertomuksessa viitataan oikeudellis-teknisiin seikkoihin, jotka liittyvät direktiivin virheelliseen täytäntöönpanoon.
The Commission report refers to technical legal aspects linked to the defective implementation of the directive.
Tämä on väistämätöntä kysymyksissä, jotka sisältävät monia teknisiä ongelmia, kuten työajan järjestäminen.
This is unavoidable for an issue such as the organisation of working time, which has many technical problems.
Kertomus sisältää myös tietoja monista ongelmista, joita ilmenee direktiivin täytäntöönpanossa käytännössä.
The report also gives information on several problems encountered in the practical implementation of the directive.
Nämä tiedot eivät kuitenkaan ole täydellisiä.
However, this information is not complete.
Suuri osa vastuusta kuuluu jäsenvaltioille, jotka suojautuvat mahdollisuudella saattaa direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä yleissopimusten kautta.
A large share of the responsibility should go to the Member States hiding behind the possibility of transposing the directive by means of collective agreements.
Lisäksi, kuten jo edellä on todettu, direktiivin tavoitteena on työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantaminen.
In addition, as mentioned above, the directive’s objective is improvement in the health and safety of workers.
Tätä parantamista yleensä pidetään kustannustekijänä, ja sen vuoksi säännösten täydelliseen ja asianmukaiseen soveltamiseen suhteudutaan varautuneesti.
This improvement is usually perceived as a cost factor and therefore, many reservations are observed concerning full and correct application of the provisions.
Näin laiminlyödään se seikka, että työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden korkeatasoinen suojelu on osa tuottavuutta.
Thus, the fact that a high level of health and safety among workers is a factor contributing to productivity passes unnoticed.
Toiveena tuleville kertomuksille todettakoon, että olisi suotavaa sisällyttää myös (ainakin laadullinen) arviointi direktiivin merkityksestä terveyteen ja turvallisuuteen liittyviin kysymyksiin.
Accordingly, it would be desirable for future reports to include an assessment, at least in qualitative terms, of the directive’s contribution to health and safety issues.
Kun otetaan huomioon, että 1 artiklan 4 kohdassa mainitaan, että direktiivin 89/391/ETY säännöksiä sovelletaan täysimääräisesti 2 kohdassa tarkoitettuihin asioihin, voisi odottaa, että kertomuksessa mainittaisiin, kuinka pitkälle direktiivin 89/391/ETY työnantajaa rasittavat velvoitteet on pantu täytäntöön ja kuinka hyvin sen työajan järjestämistä koskevat velvoitteet täyttyvät.
Bearing in mind that Article 1(4) states that the provisions of Directive 89/391 are fully applicable to the matters referred to in paragraph 2, we would expect the report to say to what extent the corresponding obligations imposed on employers by Directive 89/391 are being applied and to comment on the fulfilment of their obligations concerning the organisation of working time.
1 artiklan 2 kohdan soveltamisala
Scope (Article 1(2))
Soveltamisalalla ongelmia aiheuttaa edelleen soveltaminen julkisen toiminnan aloihin.
With regard to the directive’s scope, certain problems remain concerning application to public sectors of activity.
Käsitteen "julkisen toiminnan alojen työntekijät" määrittelemiseksi direktiivissä viitataan direktiivin 89/391/ETY 2 artiklaan.
In defining ‘workers in public sectors of activity’, the directive refers to Article 2 of Directive 89/391.
Kyseisen artiklan sanamuodosta seuraa, että sitä on sovellettava kaikkiin julkisen toiminnan alojen työntekijöihin, olivatpa kyseessä työsuhteessa olevat tai selkeästi julkisen sektorin virkamiehet.
It follows from the wording of this article that it must be applied to all workers in the public sector, both workers with a contract of employment and those who are clearly public officials (civil servants).
Kertomuksesta käy ilmi, että direktiivin soveltamisen laajuudesta julkisella sektorilla ei ole olemassa selkeää kuvaa.
The report reveals that there is no clear picture of how far the directive is being applied to the public sector.
Määritelmät (2 artikla)
Definitions (Article 2)
Heti aluksi on syytä tehdä yksi yleinen huomautus.
First of all a general observation needs to be made.
Joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädännöissä ei ole määritelty yleisesti tärkeimpiä käsitteitä, kuten työajan, enimmäistyöajan ja päivittäisen lepoajan käsitteitä.
There are Member States whose laws do not contain general definitions for key concepts, such as the concept of working time, maximum working time, weekly rest period etc.
Ensiksikin tällaisen peruskäsitteen määritelmässä viitataan kansalliseen lainsäädäntöön, ja toiseksi työajan käsitettä ilmiselvästi kavennetaan, koska sen lisäksi, että työntekijä on työnantajan käytettävissä, vaaditaan, että hänen tulee suorittaa käytännön toimintaa.
There are two errors in the definition: first, the reference to national law in defining such a fundamental concept, and second, a narrowing in the concept of working time, because as well as the worker being at the employer’s disposal it requires him to be carrying out actual activities.
On todettava, että tämä kysymys ei koske yksinomaan päivystystä vaan myös monia muita palkansaajien tilanteita, joissa he ovat työpaikalla ja työnantajan käytettävissä, mutta eivät suorita varsinaista työnantajan toimintaa.
It should be pointed out that this subject is relevant not only to on-call duties, but to many other circumstances where employees are at the workplace, are at the employer’s disposal, but the employer is not putting them to work.
Kyseessä ovat tunnetut työskentelyvalmiustapaukset, joissa fyysisen työpaikalla läsnäolonsa lisäksi työntekijän on pysyteltävä fyysisesti ja henkisesti valppaana.
It applies to all cases of genuine readiness to work, where apart from physical presence at the workplace, the worker has alert physical and mental faculties.
Tällainen tapaus on erotettava kutsuvalmiutta edellyttävästä tapauksesta, jossa palkansaaja on muualla kuin työpaikalla ja voi suorittaa mitä tahansa toimintaa, mutta on kutsuttaessa velvollinen suorittamaan työtehtäviä, tai muista tapauksista, joissa työntekijä ei ole velvollinen pysyttelemään valppaana.
This case must be distinguished from the case of readiness to be called to work, in which the worker is outside the workplace, and may be carrying out any sort of activity, but is obliged, when called, to carry out his duties, or from other cases in which there is no obligation to be in an alert state.
Toinen käsiteltävä kysymys on enimmäistyöajan määritteleminen lisätuntien yhteydessä.
The definition of maximum working time in relation to overtime is also an issue.
Ennen kaikkea tässä kohdin jäsenvaltiot eivät ole määrittäneet selkeästi, sisältyvätkö lisätunnit enimmäistyöaikaan, kuten direktiivi edellyttää, vai eivät.
Here, the main problem is that it is not crystal clear from the various Member States whether maximum working time includes overtime, as the directive requires, or not.
Lisäksi vaikka direktiivissä erotetaan yöajan käsite, joka kattaa kaikissa tapauksissa kello kahdenkymmenenneljän ja kello viiden välisen ajanjakson, työntekijän yöajasta, joksi riittää muutaman tunnin työskentely yöaikaan, ei ole olemassa selkeää vastausta kysymykseen siitä, milloin työntekijän katsotaan olevan yötyössä.
Also, while the directive distinguishes the concept of night time, which must include the period between midnight and 5 a.m., from the concept of night worker, for which all that is required is for a person to work certain night time hours, there is no clear answer to the question of when a worker is considered to be working at night.
Tauot (4 artikla)
Breaks (Article 4)
Vaikuttaa siltä, että kansallisissa lainsäädännöissä käsitellään riittävästi taukoja, jotka ovat keskimäärin 15–30 minuutin mittaisia.
The issue of breaks seems to be adequately dealt with in national law, with average break time ranging from 15 to 30 minutes.