natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Aloitteen menestys on suuressa määrin riippuvainen tärkeimpien välineiden asianmukaisesta tunnistamisesta ja käytöstä.
The success of the initiative will depend to a large extent on correct identification and use of the main instruments.
Ehdotuksen perustavoitteissa keskitytään seuraaviin seikkoihin:
The basic objectives of the proposal are concerned with:
* HINTOJEN SAAMINEN KOHDALLEEN
* GETTING THE PRICE RIGHT
Tavoitteena on, että tuotteiden hinnat heijastavat tarkemmin niiden ulkoisia kustannuksia.
The aim is to ensure that the prices of products more accurately reflect the external costs of those products.
Tällä tavoin hinnat antaisivat markkinoille viestin tuotteiden aiheuttamasta ympäristövaikutuksesta ja näin pystyttäisiin suuntaamaan kysyntää.
Prices would thus give a signal to the market regarding the environmental impact of products and so help to channel demand.
Ulkoisten kustannusten sisäistäminen voi aiheuttaa markkinahäiriöitä, jos sitä ei tehdä perustellusti – erityisesti, jos se ei saa yleistä hyväksyntää kansainvälisesti.
If the internalisation of external costs is not carried out on a sound basis it may create market distortions, particularly if it is not universally accepted at international level.
Tämäntyyppisten välineiden käyttöönotto edellyttää täten yksityiskohtaista etukäteisarviointia vaikutuksista, joita se merkitsee Euroopan teollisuuden kilpailukyvylle.
The introduction of such instruments therefore requires detailed prior assessment of the effects which those instruments may have on the competitiveness of European industry.
Tuotteiden ja palveluiden tuotanto- ja kulutusprosessissa ympäristövastuukysymykset on jaettava eri toimijoiden kesken.
In the process of producing and consuming goods and services, environmental responsibilities should be shared by the various parties involved.
Näin ollen raaka-aineiden tuotanto, suunnittelu, mainonta, kuluttajat, viranomaiset, tuotteiden eliminointi jne. ovat kaikki tärkeitä tekijöitä, jotka on huomioitava tuotteiden ympäristövaikutuksen vähentämisessä ja parantamisessa tuotteen koko elinkaaren aikana.
Hence the extraction of raw materials, product design, advertising, consumers, governments, product disposal, etc. are all essential aspects to be taken into account with a view to reducing and softening the environmental impact of products throughout their life cycle.
* VIHREIDEN TUOTTEIDEN KULUTUS
* ECOLOGICAL CONSUMPTION
On tärkeää keskittää keskustelu vihreässä kirjassa ehdotettuihin välineisiin vihreän kysynnän tukemiseksi.
It is important for the debate to focus on the instruments which are proposed in the Green Paper as a means of encouraging ecological demand.
Yhdennetyssä tuotepolitiikassa ei pidä ainoastaan kunnioittaa olemassa olevia markkinavoimia vaan sen on myös toimittava niiden hyväksi.
The integrated product policy must not only take existing market forces into account but must also turn them to its advantage.
Vihreiden tuotteiden kysyntä ei ole vielä huomattava, vaikka kuluttajat ottavat huomioon eri kriteereitä tuotetta valitessaan (hinta, turvallisuus, laatu, käyttäytyminen ympäristön kannalta jne.).
The demand for green products is still low, although consumers take various criteria into account when selecting a product (price, safety, quality, environmental behaviour, etc.).
Kuluttajilla voi olla aktiivisempi rooli päätettäessä tuotteiden käytöstä ja eliminoinnista.
Consumers are going to be able to play a more active role as they take decisions regarding the use of products and the disposal thereof.
On tärkeää pitää mielessä, että kuluttajille on tiedotettava ja heitä on koulutettava tietynlaisista tuotteista mutta ei pakotettava ostamaan niitä.
An important point to be borne in mind is that consumers must be informed and educated but must not be forced to purchase certain types of product.
Vihreiden tuotteiden kysyntää ei pidä luoda keinotekoisesti.
Demand for green products should not be created artificially.
Samanaikaisesti informaatioteknologioiden käyttö ja niiden meille tarjoamien palvelujen monimuotoisuus olisi pidettävä mielessä kuluttajille suuntautuvan jatkuvan tiedottamisen yhteydessä muistaen, että tällä hetkellä alalla ei ole vireillä merkittäviä aloitteita.
At the same time the use to which information technologies can be put and the diversity of the services which they offer are things to be taken into account when efforts are made to keep consumers informed and it should be borne in mind that no major initiatives in this area have yet been devised.
* VIHREÄ TARJONTA
* ECOLOGICAL SUPPLY
Tässä yhteydessä on jo havaittavissa, että johtavat yritykset, jotka taistelevat päästäkseen johtoasemaan kilpailemillaan markkinoilla, ovat kehittyneimpiä vihreiden tuotteiden tuotannossa.
In this connection it may already be observed that the major companies which are fighting for leadership of the market within which they compete are the ones which have gone furthest in the manufacture of ecological products and efforts should be made to help businesses become aware of the market opportunities which are opening up before them.
On tuettava sitä, että yritykset tiedostavat itse niille avautuvat markkinamahdollisuudet.
The manufacture of environmentally friendly products will contribute to the sustainability of business activity.
Tämän suuntauksen edistämiseksi olisi kannustettava yrityksiä sekä kehitettävä ja annettava niiden käyttöön tiettyjä välineitä.
In order to promote this trend, businesses will have to be given incentives and certain tools will have to be developed and placed at their disposal.
Kannustimia olisi kuitenkin edistettävä vähintään Euroopan – ja toivottavasti mahdollisuuksien mukaan kansainvälisellä – tasolla.
Such incentives should be promoted at least at European level and ideally – if possible – at international level too.
Vihreämpien tuotteiden tuotannon kannustamiseksi tuotesuunnittelun on oltava yksi ensimmäisistä edistettävistä toimista.
In order to encourage the manufacture of more ecologically sound products, product design should be one of the first areas to receive support.
Ei pidä unohtaa, että suuntauksen olisi mentävä kohti resurssien osuuden vähentämistä tuotantoprosesseissa ja vaarallisten aineiden käytön asteittaista vähentämistä.
The trend should be to reduce the volume of resources used in production processes and to achieve a gradual reduction in the use of hazardous substances.
Tämäntyyppisiä toimia olisi käsiteltävä syvällisemmin.
Measures such as these should be considered in greater depth.
Yrityksen on tunnettava tuotteidensa elinkaaren vaikutukset ja mahdollisuudet.
Businesses should be made aware of the impact and the potential of their products' life cycle.
Toimet olisi suunnattava elinkaarianalyysia koskevan yksinkertaisen menetelmän luomiseen, jotta se olisi myös pienten ja keskisuurten yritysten saatavilla ja hankittavissa.
Efforts should be made to establish a simple methodology for life-cycle analysis which can be made accessible to, and affordable by, small and medium-sized businesses too.
Myös työntekijöiden osallistuminen on otettava huomioon, jotta tämän prosessin tärkeimmät toimijat liitettäisiin tehokkaasti puhtaampaan tuotantoon ja kulutukseen.
Worker participation should also feature, so that the people who are most closely involved in the process can contribute effectively towards cleaner production and consumption.
Yritysten vapaus valita välineet, jotka parhaiten mukautuvat niiden tuotteiden parantamiseen, on pidettävä mielessä tavoitteena toteuttaa ne toimet, jotka parhaiten sopivat yritysten oloihin.
Businesses should have freedom to decide which instruments will help them most to improve their products, so that they can adopt the measures which are best suited to their circumstances.
Vihreä kirja yhdennetystä tuotepolitiikasta
on Green paper on integrated product policy
Valmistelija: Caroline Lucas
Draftsman: Caroline Lucas
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta nimitti 11. heinäkuuta 2001 pitämässään kokouksessa valmistelijaksi Caroline Lucasin.
The Committee on Industry, External Trade, Research and Energy appointed Caroline Lucas draftsman at its meeting of 11 July 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta 15. lokakuuta ja 6. marraskuuta 2001 pitämissään kokouksissa.
It considered the draft opinion at its meetings of 15 October and 6 November 2001.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Carlos Westendorp y Cabeza (puheenjohtaja), Peter Michael Mombaur (varapuheenjohtaja), Caroline Lucas (valmistelija), Konstantinos Alyssandrakis, Renato Brunetta, Giles Bryan Chichester, Christos Folias, Pat the Cope Gallagher, Norbert Glante, Alfred Gomolka (Konrad K. Schwaigerin puolesta), Michel Hansenne, Malcolm Harbour (John Purvisin puolesta), Roger Helmer, Hans Karlsson, Bashir Khanbhai (Godelieve Quisthoudt-Rowohlin puolesta), Constanze Angela Krehl (Mechtild Rothen puolesta), Werner Langen, Albert Jan Maat (W.G. van Velzenin puolesta), Nelly Maes, Erika Mann, Hans-Peter Martin (Rolf Linkohrin puolesta), Eryl Margaret McNally, Angelika Niebler, Barbara O'Toole (Harlem Désirin puolesta), Reino Paasilinna, Elly Plooij-van Gorsel, Samuli Pohjamo (Astrid Thorsin puolesta), Bernhard Rapkay (Gérard Caudronin puolesta), Imelda Mary Read, Paul Rübig, Ilka Schröder, Esko Olavi Seppänen, Claude Turmes (Yves Piétrasantan puolesta), Alejo Vidal-Quadras Roca, Dominique Vlasto, Anders Wijkman, Myrsini Zorba ja Olga Zrihen Zaari.
The following were present for the vote: Carlos Westendorp y Cabeza, chairman; Peter Michael Mombaur , vice-chairman; Caroline Lucas, draftsman; Konstantinos Alyssandrakis, Renato Brunetta, Giles Bryan Chichester, Christos Folias, Pat the Cope Gallagher, Norbert Glante, Alfred Gomolka (for Konrad K. Schwaiger), Michel Hansenne, Malcolm Harbour (for John Purvis), Roger Helmer, Hans Karlsson, Bashir Khanbhai (for Godelieve Quisthoudt-Rowohl), Constanze Angela Krehl (for Mechtild Rothe), Werner Langen, Albert Jan Maat (for W.G. van Velzen), Nelly Maes, Erika Mann, Hans-Peter Martin (for Rolf Linkohr), Eryl Margaret McNally, Angelika Niebler, Barbara O'Toole (for Harlem Désir), Reino Paasilinna, Elly Plooij-van Gorsel, Samuli Pohjamo (for Astrid Thors), Bernhard Rapkay (for Gérard Caudron), Imelda Mary Read, Paul Rübig, Ilka Schröder, Esko Olavi Seppänen, Claude Turmes (for Yves Piétrasanta), Alejo Vidal-Quadras Roca, Dominique Vlasto, Anders Wijkman, Myrsini Zorba, Olga Zrihen Zaari.
Yhdennetyn tuotepolitiikan käsitteellä viitataan tuotteen koko elinkaaren huomioonottamiseen sen kaikissa vaiheissa raaka-aineiden louhinnasta tuotantoon, jakeluun, käyttöön, huoltoon, kierrätykseen ja hävittämiseen saakka.
The concept of Integrated Product Policy refers to a consideration of the environmental effects of products throughout their lifecycle - from the mining of raw materials to production, distribution, use, maintenance, recycling or disposal.
Tällä hetkellä EU:lla ei ole olemassa asiaa koskevaa yleiskehystä, vaikka eräät EU:n politiikat liittyvät tuotekaarikysymyksen tiettyihin osa-alueisiin tai koskevat eräitä nimenomaisia tuotteita.
While some current EU policies consider specific stages of the life-cycle issues or address some particular products, no general framework exists at present.
Vihreä kirja on EU:lle ensimmäinen askel kohti tällaisen lähestymistapaa.
The Green Paper is a first step towards the implementation of such an approach in the EU.
Tuotteita koskevan ympäristöpolitiikan lujittamiseksi ja uudelleensuuntaamiseksi EU tarvitsee laajan valikoiman instrumentteja, joista mainittakoon erityisesti verotus, rahoituskannustimet, alhaisempi alv ympäristöystävällisille tuotteille, kriteereihin perustuvien ympäristömerkkien edistäminen ja ympäristöystävälliset julkiset hankinnat.
In its aim to strengthen and re-focus product related environmental policies it recognises the need for a broad range of instruments, in particular taxation, fiscal incentives, low VAT on environmentally friendly products, the promotion of criteria-led ecolabels and green public procurement.
Vihreässä kirjassa tunnustetaan, että yhdennetyn tuotepolitiikan lähestymistapaan on saatava mukaan teollisuus, hallitukset ja kuluttajat, mikä edellyttää useampien osapuolten välisiä keskusteluja.
It acknowledges that an IPP approach needs to involve industry, governments and consumers highlighting the need for multi-stakeholder dialogues.
Viime maaliskuussa kuultiin jo useiden asianosaisten kantoja tilaisuudessa, jossa keskityttiin vihreän kirjan teknisiin ja teollisiin näkökohtiin.
A consultation with various stake-holders already took place in March which focussed on technical and industrial aspects of the Green Paper.
Valmistelija pitää tätä vihreää kirjaa yleensä ottaen myönteisenä.
As a whole, your draftsperson welcomes this Green Paper.
Lähemmässä tarkastelussa käy kuitenkin ilmi, että eräisiin kohtiin on vakavasti kiinnitettävä huomiota:
However, her analysis raises some points deserving serious attention:
Teknisellä puolella tämän vihreän kirjan aikatauluun liittyy eräitä huolestuttavia piirteitä.
On a technical note, there are some concerns about the timetable of this Green Paper.
Komissio aikoo julkaista valkoisen kirjansa joulukuuhun 2001 mennessä, vaikka asiasta vastaavan valiokunnan mietintö on käsittelyssä vasta joulukuussa.
The Commission is already planning to publish a White Paper by December 2001, despite the fact that the lead Committee's report is not going to plenary until December.
Vihreässä kirjassa peräänkuulutetaan siis osapuolten välistä vuoropuhelua, mutta Euroopan parlamentin näkemysten ohittamiselle ei näytä olevan esteitä.
Thus on the one hand the Green Paper is calling for multi-stakeholder dialogue, yet on the other it is effectively bypassing the views of the European Parliament.
Menettelyn aikataulua on siis pakko harkita uudelleen.
The timetable for this process therefore needs serious reconsideration.
Yleisten menetelmien ja periaatteiden lisäksi tehokkuuden mittaamiseen tarvitaan selkeät päämäärät, tavoitteet ja indikaattorit.
Beyond general methods and principles, there is a need to have a set of objectives, targets and indicators, in order to measure effectiveness.
Vihreän kirja suhde olemassa oleviin aloitteisiin, kuten EU:n kestävän kehityksen strategiaan ja kuudenteen ympäristöalan toimintaohjelmaan, edellyttää selkeyttämistä.
Its relation to existing initiatives, including the EU Strategy for Sustainable Development, and the 6 th Environmental Action Programme requires clarification.
Tuotepolitiikoista saatujen aiempien kokemusten järjestelmällinen arviointi olisi myös hyödyllinen, sillä kokemuksista voisi ottaa opiksi.
A systematic assessment of past experiences with product policies would also be useful, giving the opportunity to learn from that experience.
Palvelujen puolella resurssien tarkempaan hyödyntämiseen on paremmat mahdollisuudet kuin tuotteissa, ja eräissä tapauksissa palvelut voivat täysin korvata tuotteita.
Further, services have the potential to be more resource efficient than products and in some cases can replace products altogether.
Ehdotetussa strategiassa luotetaan liikaa vapaaehtoisiin sopimuksiin; siinä ei määritellä niiden soveltamisalaa säännösten korvaajina tai täydentäjinä eikä käsitellä riippumattomien arviointikeinojen tarvetta.
The proposed strategy tends to rely too heavily on voluntary agreements; it does not define their scope as a substitute or a complement to regulation and does not address the need for objective assessment tools.
Tarvitsemme siksi selkeitä vertailukohtia, tavoitteita ja aikatauluja vapaaehtoisille sopimuksille, jotta ympäristöalan vapaaehtoisia sopimuksia koskeva lainsäädäntökehys pannaan täytäntöön komission valmistelemalla tavalla siten että niissä määritellään kriteerit, ehdot seurantajärjestelyt ja seuraamukset.
We therefore need very clear benchmarks and objectives and timetables for any voluntary agreements, in order to ensure implementation, along the lines of the Commission's preparation of a legislative framework for voluntary environmental agreements which set out criteria, conditions, monitoring arrangements and penalties.
Teollisuuden lisäksi vihreässä kirjassa korostetaan myös kuluttajien asemaa ja kestävän kehityksen mukaisten tuotteiden ostamisen kautta heidän ostovoimansa vaikutusta ympäristövaikutusten vähentämiseen.
Apart from industry, the Green Paper also emphasises the role of consumers and the importance of their purchasing power to reduce environmental impacts by choosing sustainable products.
Vihreässä kirjassa keskitytään kuitenkin tuotteisiin eikä kulutukseen.
However, the Green Paper focuses on the performance of products, and neglects the consumption aspect.
Kulutuksen tasot on myös sisällytettävä yhdennettyyn tuotepolitiikkaan.
Levels of consumption also need to be part of an IPP approach.
Vihreille tuotteille tarkoitetun alhaisemman alv-kannan mainitseminen ei riitä kattamaan alv‑direktiiveihin tarvittavia muutoksia.
The mention of reduced VAT for Green products hardly covers the extent of changes needed to VAT directives.
Lisäksi olisi harkittava muitakin markkinaperustaisia instrumentteja, kuten uusien materiaalien veroa, joka edistäisi kierrätystä tai korvaavien tuotteiden käyttöä; tai vaihdettavia CO 2 -hyvityspisteitä, joilla kannustettaisiin alhaisempiin hiilidioksidipäästöihin; tai pakkausveroa ja verovähennysten edistämistä palvelu- ja korjausaloilla.
Further, other market based instruments should be considered, such as virgin materials taxes that would promote recycling or substition; or tradable CO2 – credits to create incentives for lower CO2 emissions; or a tax on packaging as well as the promotion of tax reductions for the services and repair sectors.
Vihreässä kirjassa todetaan, että komissio aikoo olla edelläkävijä ottamalla ympäristönäkökohdat huomioon omissa hankinnoissaan.
The Green Paper says that the Commission will take the lead to green public procurement.
Yhdennetyn tuotepolitiikan elinkaari-lähestymistapaa ei kuitenkaan vielä ole sisällytetty hankintadirektiiveihin.
In the current review of the Procurement Directives, however, the IPP's life-cycle approach is not being integrated.
Yrityksistä yhdennetyn tuotepolitiikan soveltamiseksi on päin vastoin rangaistu, ja kanteita on jo nostettu useita sellaisia kaupunkeja vastaan, jotka ovat pyrkineet ottamaan ympäristönäkökohdat huomioon hankinnoissaan.
On the contrary, efforts to implement IPP are being penalised and legal action has already been taken against a number of towns and cities which have tried to implement a green procurement policy.
Vihreässä kirjassa mainitaan ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen standardointiprosessissa, mutta siinä nojataan konsensusprosessiin.
The Green Paper mentions the integration of environmental interests in the standardisation process but relies on a consensus process.
On olemassa vaara, että tällainen konsultointiprosessi sopii paremmin suurille ja varakkaille teollisuusyrityksille, ja kuluttaja- ja ympäristöjärjestöt sekä pk-yritykset jäävät lapsipuolen asemaan.
There is a danger that such a consultation process is more open to large industries with the resources, and that consumer and environmental organisations or SMEs will be at a disadvantage.
Komission olisi siksi varmistettava, että näitäkin tahoja tuetaan, jotta ne voivat osallistua prosessiin.
The Commission should therefore ensure these stakeholders are given support to be able to participate in the process.
Vihreän kirjan suurin puute on kuitenkin riittämätön tietoisuus laajemmasta kansainvälisen kaupan kontekstista, jonka mukaan monien ehdotusten oikeudellisuus olisi kyseenalainen.
But the major shortcoming of the Green Paper is its insufficient awareness of the broader international trade context, under which, unfortunately, some of the proposals would have questionable legality.
Vihreän kirjan tehokkuutta haitataan vakavasti, ellei komissio tajua globaalin kauppajärjestelmän realiteetteja ja kehitä keinoja niiden varalle.
The effectiveness of the Green Paper will be severely curtailed unless the Commission explicitly recognises the realities of the global trading system and devises strategies to overcome them.
Vihreässä kirjassa annetaan vaikutelma, jonka mukaan tuotteiden koko maailma (tuotannosta kulutukseen ja hävittämiseen asti) alkaa ja loppuu EU:n rajojen sisällä.
The Green Paper gives the impression that the world of products (from production to consumption and disposal) begins and ends at the borders of the EU.
Lukuisissa tuotteissa on osia, jotka ovat peräisin EU:n ulkopuolelta, ja monet muut on suunnattu kulutettaviksi tai hävitettäviksi EU:n ulkopuolella.
A great many products have components sourced from outside EU borders and many more are destined for consumption or disposal outside the EU.
Tämän alkuperäpolitiikan laajempia seurauksia ei ole otettu huomioon kirjassa, ja WTO:n säännöt rajoittavat merkittävästi vihreän kirjan tehokkuutta.
The wider implications of this sourcing policy are not covered in this Paper, and the effectiveness of the Green Paper will be severely limited by WTO rules.
Euroopan tasoisen yhdennetyn tuotepolitiikan kehittäminen on tarpeellinen käynnistysvaihe, mutta se ei riitä, jos haluamme vastata tärkeimpiin ekologisen tuotepolitiikan haasteisiin ja kestävän kehityksen laajempiin tavoitteisiin, jotka eivät noudata valtioiden tai alueiden rajoja.
Developing an IPP on a European level is a necessary start, but it is not sufficient if we are to meet the key challenges of ecological product policy and the wider objectives of sustainable development which do not stop at national or regional borders.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta pyytää asiasta vastaavaa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa sisällyttämään seuraavat osat päätöslauselmaesitykseen, jonka se myöhemmin hyväksyy:
The Committee on Industry, External Trade, Research and Energy calls on the Committee on Environment, Public Health and Consumer Policy, as the committee responsible, to incorporate the following points in its motion for a resolution:
26. marraskuuta 2001 LOPULLINEN A5-0420/2001 ***II
26 November 2001 FINAL A5-0420/2001 ***II
Neuvoston yhteinen kanta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman (2001–2006) hyväksymisestä
on the Council common position with a view to the adoption of a Decision of the European Parliament and Council adopting a programme of Community action in the field of public health (2001-2006)
Parlamentti hyväksyi 4. huhtikuuta 2001 pitämässään istunnossa kantansa ensimmäisessä käsittelyssä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman (2001–2006) hyväksymisestä (KOM(2000) 285 – 2000/0119(COD)).
At the sitting of 4 April 2001 Parliament adopted its position at first reading on the proposal for a European Parliament and Council decision on a programme of Community action in the field of public health (2001-2006) (( COM(2000) 285 - 2000/0119 (COD)).
Parlamentin puhemies ilmoitti 5. syyskuuta 2001 pidetyssä istunnossa vastaanottaneensa yhteisen kannan ja lähettäneensä sen ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaan (10222/3/2001 – C5-0390/2001 ).
At the sitting of 5 September 2001 the President of Parliament announced that the common position had been received and referred to the Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy (10222/3/2001 – C5-0390/2001 ).
Valiokunta oli nimittänyt 3. huhtikuuta 2000 pitämässään kokouksessa esittelijäksi Antonios Trakatellisin.
The committee had appointed Antonios Trakatellis rapporteur at its meeting of 3 April 2000.
Valiokunta käsitteli yhteistä kantaa ja luonnosta suositukseksi toiseen käsittelyyn 15. lokakuuta ja 21. marraskuuta 2001 pitämissään kokouksissa.
It considered the common position and draft recommendation for second reading at its meeting of 15 October and 21 November 2001.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi luonnoksen lainsäädäntöpäätöslauselmaksi äänin 39 puolesta, 2 vastaan ja 2 tyhjää.
At the latter meeting it adopted the draft legislative resolution by 39 votes to 2, with 2 abstentions.