natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Yhdistyneessä kuningaskunnassa "Youth Justice Board's Intensive Supervision and Surveillance Programme" (ISSP), jossa nuoriin kohdistetaan lähivalvontaa, sähköinen valvonta mukaan luettuna, ja joka on ollut voimassa kesästä 2001 lähtien, ulotetaan kattamaan koko valtio.
In the United Kingdom, the Youth Justice Board’s Intensive Supervision and Surveillance Programme (ISSP) which has been in force since the summer of 2001, providing for close surveillance of young people, including electronic surveillance, is to be extended nationally.
Yhdistyneen kuningaskunnan sisäasiainministeri kertoi lisäksi 25. kesäkuuta 2003 julkaistussa "High-tech tools to fight crimes of tomorrow" ‑nimisessä tiedotteessa pidätettyjen henkilöiden sormenjäljistä ja DNA-näytteistä koostuvan tietopankin perustamisesta.
Moreover, in a media release published on 25 June 2003 and entitled ‘High-tech tools to fight crimes of tomorrow’, the British Home Secretary announced that a fingerprint and DNA database was being developed for use on all persons arrested.
Jokaisella on oikeus sananvapauteen.
‘Everyone has the right to freedom of expression.
Tämä oikeus sisältää mielipiteenvapauden sekä vapauden vastaanottaa ja levittää tietoja tai ajatuksia viranomaisten siihen puuttumatta ja alueellisista rajoista riippumatta.
This right shall include freedom to hold opinions and to receive and impart information and ideas without interference by public authority and regardless of frontiers.
Tiedotusvälineiden vapautta ja moniarvoisuutta kunnioitetaan.
The freedom and pluralism of the media shall be respected.’
Toimittajat ilman rajoja -järjestö ( Reporters sans frontières, RSF) julkaisi lokakuussa 2003 toisen maailmanlaajuisen lehdistönvapautta koskevan luokituksen, joka on paljastava monessa suhteessa.
In October 2003, Reporters without borders (RWB) published its second world freedom of the press scoreboard, which is informative in several respects.
RSF toteaa tämän toimittajien, tutkijoiden, lakimiesten ja ihmisoikeusaktivistien toimittamiin tietoihin perustuvan tutkimuksen pohjalta, että lehdistönvapaus ei aina riipu maan talouden kehittyneisyydestä.
From the survey’s findings, based on the information provided by journalists, researchers, lawyers and human rights’ activists, RWB notes that a country’s degree of freedom of the press is not necessarily related to its level of economic development.
Jotkut maailman köyhimmistä maista, kuten Benin tai Madagaskar, ovat tässä 166 maasta muodostuvassa luettelossa 50 parhaan joukossa, kun sen sijaan esimerkiksi Italia on luettelossa 53. eli Euroopan maista viimeinen.
For instance, some of the poorest countries in the world, such as Benin and Madagascar, are among the top 50 in this list of 166 countries, whereas Italy is 53rd, the worst-placed European country.
RSF tarkasteli Italian poikkeuksellista tilannetta tutkimuksessa nimeltä "Conflit d'intérêts dans les médias: l'anomalie italienne" (Eturistiriidat tiedotusvälineissä: poikkeus nimeltä Italia) Huhtikuussa 2003 julkaistu tutkimus. .
RWB has looked more specifically at the case of Italy in a survey entitled ‘A media conflict of interest: anomaly in Italy’ Survey published in April 2003. .
RSF muistuttaa siinä, että Italian hallituksen nykyinen päämies on eräästä maan suurimmasta lehtitalosta (Mondadori) ja kolmesta yksityisestä televisiokanavasta (Mediaset) muodostuvan mediakompleksin johtaja ja että hänellä on lisäksi neuvoston puheenjohtajana huomattava vaikutusvalta Italian julkiseen televisioon (RAI).
RWB points out, in this context, that Italy’s current prime minister is not only the head of a media empire made up of one of the biggest press groups in the country (Mondadori) and three commercial television stations (Mediaset) but also has considerable power, as prime minister, to influence Italian state-owned television (RAI).
Ylivaltaa täydentää analogisten maanpäällisten lähetystaajuuksien jakelujärjestelmä, jonka Italian perustuslakituomioistuin on todennut perustuslain vastaiseksi Marraskuun 20. päivänä 2002 annettu tuomio N:o 466, mainittu verkoston vuoden 2002 raportissa. .
This hegemony is strengthened by the system of distribution of analogue terrestrial broadcasting frequencies, which was deemed incompatible with the Constitution by the Italian Constitutional Court Judgment No 466 of 20 November 2002, quoted in the 2002 network report. .
Aiemmassa tuomiossa sama tuomioistuin oli vahvistanut tarpeen kunnioittaa moniarvoisuuden periaatetta valvomalla, että radiolähetysjärjestelmä antaa mahdollisimman monille erilaisille tahoille mahdollisuuden ilmaista itseään (tuomio N:o 112/93).
In a previous judgment, the Constitutional Court reaffirmed the need to respect the principle of pluralism and to ensure that the broadcasting system should give ‘the largest possible number of different voices’ a chance to be heard (judgment no.
Kuten Euroopan neuvoston parlamentaarinen yleiskokous totesi tammikuussa 2003, Italiassa tiedotusvälineiden moniarvoisuus on vaarassa, ellei selkeitä suojatoimenpiteitä ryhdytä toteuttamaan, ja sen toiminta on lisäksi huono esimerkki nuorille demokratioille.
As the Parliamentary Assembly of the Council of Europe stated in January 2003, there is thus in Italy ‘a threat to media pluralism unless clear safeguards are in place’, and this ‘sets a poor example for young democracies’ Recommendation 1589 (2003), paragraph 12. .
Tiedotusvälineiden tilannetta Italiassa voidaan siis tulevaisuudessa analysoida perusteellisemmin mietinnössä esitettyjen johtopäätösten valossa.
A more detailed analysis of the media situation in Italy can therefore be found in this report.
RSF paljastaa lisäksi myös Espanjan suhteellisen huonon luokituksen (42.).
RWB has also highlighted Spain’s relatively poor ranking (42nd).
RSF:n mukaan tilanne johtuu Baskimaan toimittajiin kohdistuvista toistuvista uhkauksista ja terroristijärjestö ETAn painostuksesta, joka estää heitä harjoittamasta ammattiaan vapaasti.
RWB explains this situation by referring to the frequent threats against journalists in the Basque country, who are subjected to pressure from the ETA terrorist organisation, preventing them from freely carrying out their work.
RSF tuomitsee voimakkaasti kuolemaa kylvävän väkivallan, jonka uhreiksi ovat joutuneet ETAn itsenäisyysaatteita vastustavat toimittajat, ja muistuttaa tässä yhteydessä, että ETA uhkailee tällä hetkellä lähes sataa espanjalaista toimittajaa, joita suojellaan tästä syystä virallisesti tai yksityisesti.
RWB strongly condemns the murderous violence inflicted on journalists who do not share ETA’s pro-independence stance and recalls, in this context, that around 100 Spanish journalists are currently threatened by ETA and, as a result, are given official and private protection.
RSF muistuttaa kuitenkin, että terrorismin torjunnassakin on kunnioitettava oikeutta levittää ja saada tietoa.
RWB nevertheless points out that the fight against terrorism must be conducted with due respect for the right to inform and to be informed.
RSF korostaa terrorismin vastaisista ennaltaehkäisevistä toimenpiteistä erityisesti niitä, joita on sovellettu baskilaiseen Egunkaria-lehteen, joka suljettiin helmikuussa 2003 varotoimien seurauksena.
As regards the preventive measures taken as part of action against terrorism, RWB highlights those taken against the Basque newspaper Egunkaria, which was closed down in February 2003 as a precaution.
Amnesty Internationalin (AI) mukaan toimenpiteeseen liittyi myös terrorismin vastaisen lainsäädännön nojalla julkaisun 10 johtajan, toimittajan ja avustajan pidättäminen sillä perusteella, että heillä epäiltiin olevan yhteyksiä ETAan.
According to AI, this measure was accompanied by the arrest of ten directors, journalists and other staff members of the publication under the anti-terrorist legislation owing to their alleged links with ETA.
Kaikki pidätetyt henkilöt sijoitettiin eristysselliin kyseisen terrorismin vastaisen lainsäädännön nojalla.
All those arrested were held in solitary confinement under this anti-terrorist legislation.
Amnesty International toisti tuolloin vastustavansa kyseistä vangitsemismuotoa, joka johtaa useammin huonoon kohteluun.
On this occasion AI reiterated its opposition to this form of detention, which facilitates the use of ill-treatment.
Espanjassa kesäkuussa 2002 puhjenneen yleislakon yhteydessä loukattiin juuri tätä tiedon saantia koskevaa oikeutta.
This right to be informed would seem to have been violated during the general strike in June 2002 in Spain.
Kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettiin valitus, jonka CCOO-ammattiliitto oli esittänyt Espanjan julkista televisiokanavaa TV1:tä vastaan.
The Audiencia Nacional court was thus asked to examine a complaint lodged against TV1, the main Spanish state-owned channel by the CCOO trade union.
Ammattiliitto oli päättänyt puuttua tositapahtumien esittämistapaan televisiouutisissa, joissa kiellettiin yleislakon olemassaolo ja joissa haastateltiin lähestulkoon yksinomaan lakon vastustajia.
This trade union had decided to protest at the way in which TV news programmes had presented events, in particular by rejecting the general strike and virtually confining interviews to opponents to the strike.
Tuomioistuin tuomitsi huomionarvoisesti ensimmäistä kertaa Espanjan television historiassa RTVE:n pyytämään anteeksi tapahtunutta julkisen tiedotteen muodossa sillä perusteella, että se oli loukannut lakkoa ja ammattiyhdistysvapautta koskevia perusoikeuksia käsitellessään tietoa yleislakon aikana ("pour atteinte aux droits fondamentaux de grève et de liberté syndicale, à la suite du traitement de l'information durant la grève générale") Ranskankielinen lainaus : Le Monde , painos 29. lokakuuta 2003. .
It is significant that, for the first time in the history of Spanish television, the courts condemned RTVE to make amendments by issuing a news release ‘for violation of the fundamental rights to industrial action and trade union freedom, following the treatment of information during the general strike’ Le Monde , issue of 29 October 2003. .
Espanjan julkisten televisiokanavien puolueettomuus on kyseenalaistettu monta kertaa yleislakon jälkeen erityisesti Prestige-aluksen öljyvuotojen ja Irakin sodan aikana.
The impartiality of Spanish state-owned channels has been challenged on several occasions since the general strike, in particular at the time of the Prestige oil spill and the Iraqi conflict.
Irakin sodan aikana julkista mielipidettä johdettiin myös julkeasti harhaan, mistä on vaikea olla puhumatta käsiteltäessä perusoikeuksia.
The war in Iraq also gave rise to a shameless deception of public opinion, which can hardly be ignored when discussing the issue of fundamental rights.
Jos äänestäjille ei anneta tätä mahdollisuutta, yhden demokratian peruspilarin voidaan katsoa olevan uhattuna.
Depriving the electorate of this possibility is surely tantamount to undermining one of the very foundations of democracy.
Sama kysymys koskee myös lähteiden suojelemista.
The same question may be asked about the protection of sources.
Euroopan journalistiliitto toteaakin, että "terrorismin vastaisen sodan" yhteydessä on annettu ja pantu täytäntöön joitakin säännöksiä, jotka saattavat loukata toimittajien oikeuksia.
The European Federation of Journalists has noted that a whole raft of legislation has been passed and enacted in response to the ‘war against terrorism’ that directly undermines the rights of journalists.
Euroopan journalistiliiton mielestä painostus saattaa vaaraan toimittajien perinteiset oikeudet viranomaisiin nähden ja erityisesti heidän roolinsa "vahtikoirana" www.ifj-europe.org: "Protection of Sources". .
In the EFJ’s view, ‘this pressure threatens a fundamental shift in the traditional rights of journalists vis-à-vis the authorities and their ability to perform their watchdog role’ www.ifg-europe.org: ‘Protection of sources’. .
Myös Euroopan neuvoston parlamentaarinen yleiskokous pahoitteli edellä mainitussa suosituksessaan Suositus 1589 (2003), kohta 10. sitä, että tiettyjen Itä-Euroopan maiden tuomioistuimet loukkaavat edelleen Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä huolimatta toimittajien oikeutta suojella tietolähteitään.
In its aforementioned recommendation Recommendation 1589 (2003), paragraph 10. , the Parliamentary Assembly of the Council of Europe deplored the fact that ‘in certain West European countries, courts continue to violate the right of journalists to protect their sources of information, and this despite the case law of the European Court of Human Rights’.
EIT langetti nimittäin jälleen vuonna 2003 tuomion toimittajan lähdesalaisuuden rikkomisesta ja vahvisti yksiselitteisesti periaatteen pätevyyden Asia Ernst ym. v. Belgia (33400/96), annettu 15. heinäkuuta 2003. .
In 2003, the ECHR gave a further ruling condemning a violation of the confidentiality of a journalist’s sources and unequivocally reaffirming the validity of this principle Case of Ernst and others v. Belgium (33400/96) of 15 July 2003. .
Neljä belgialaista toimittajaa, joiden toimistoissa ja yksityiskodeissa oli suoritettu kotitarkastus vuonna 1995, esittivät EIT:lle valituksen, jossa he kritisoivat muun muassa tuomioistuimen määräämien toimenpiteiden perusteita, tarkoituksia ja kattavuutta koskevien tietojen saannin epäämistä.
The ECHR was asked for a ruling on an application from four Belgian journalists whose offices and homes had been searched in 1995 and who had complained that they had not been given relevant information concerning the reasons for, and aims and scope of, the measures ordered by the investigating judge.
He korostivat, että 23. kesäkuuta 1995 suoritetuissa laajoissa kotietsinnöissä ei välitetty toimittajien tietolähteitä koskevasta salaisuudesta ja rikottiin näin yleissopimuksen 10 artiklaa sekä oikeutta kodin ja yksityiselämän suojaan.
They argued that the massive searches carried out on 23 June 1995 had violated the confidentiality of journalists’ sources of information, in breach of Article 10 of the Convention, and their right to respect for their home and private life.
EIT totesi 15. heinäkuuta 2003 antamassaan tuomiossa, että riitautetut kotietsinnät loukkasivat kantajien sananvapautta, ja muistutti, että toimittajien lähteiden luottamuksellisuutta koskevat rajoitukset edellyttivät yksityiskohtaista tarkastelua.
In its judgment of 15 July 2003, the ECHR ruled that the searches constituted an interference with the applicant’s right to freedom of expression and reiterated that limitations on the confidentiality of journalist sources called for the most careful scrutiny.
Kansainvälinen journalistiliitto (IFJ) ilmaisi tyytyväisyytensä tähän lähdesuojaa puolustavaan tuomioon ja katsoi, että päätös vaikuttaisi kaikkien toimittajien työhön Euroopassa.
The International Federation of Journalists (IFJ) welcomed this ruling in favour of the protection of sources, considering that this decision would have repercussions on the work of all journalists in Europe.
Belgian toimittajaliitto (Association générale des journalistes professionnels de Belgique, AGJPB) arvioi kuitenkin, että olisi tarpeen asettaa erityinen säädös lähdesalaisuuden suojelemiseksi.
However, the Belgian General Association of Professional Journalists felt that specific legislation to protect the confidentiality of sources would be necessary.
Myös Euroopan neuvoston ministerikomitea ehdotti sitä suosituksessaan nro R (2000) 7: todettuaan demokraattisten yhteiskuntien tarpeen ottaa käyttöön soveltuvia keinoja vapaiden, riippumattomien ja moniarvoisten tiedotusvälineiden kehityksen edistämiseksi se ilmoitti olevansa vakuuttunut siitä, että toimittajien tietolähteiden suojeleminen on välttämätön edellytys toimittajien vapaalle työskentelylle ja tiedotusvälineiden vapaudelle, ja suositti Euroopan neuvoston jäsenmaita vastaamaan tähän vaatimukseen lainsäädännössään ja sisäisissä käytännöissään.
This is in fact what the Council of Europe’s Committee of Ministers advocated in its Recommendation No R (2000) 7: reaffirming the need for democratic societies to secure adequate means of promoting the development of free, independent and pluralist media, and convinced that the protection of journalists’ sources of information constituted a basic condition for journalistic work and freedom as well as for the freedom of the media, it recommended that the governments of Member States implement these principles in their domestic law and practice.
Saksan perustuslakituomioistuin antoi sen sijaan maaliskuussa 2003 tuomion, jossa puolustetaan lähdesuojan murtamista "vakaviksi" katsotuissa tilanteissa.
The German Constitutional Court, on the other hand, delivered a judgment in March 2003 allowing the confidentiality of sources to be waived in cases deemed to be ‘serious’.
Kaksi saksalaista toimittajaa oli valittanut tuomioistuimeen jouduttuaan poliisin valvonnan alaiseksi, ja tuomioistuin katsoi, että kyseisissä tapauksissa tutkintatuomarilla oli oikeus antaa poliisille lupa jäljittää toimittajien puhelinsoittoja.
Having received two complaints from German journalists who had been placed under surveillance by the police, it considered that, in such cases, the investigating judge could authorise the police to trace journalists’ phone calls.
Tilanne olisikin korjattava.
This highlights a problem which would need to be remedied.
Toinen korjaamista vaativa tilanne johtuu tiedotusvälineiden alalla edelleen sovellettavista vanhanaikaisista säännöksistä.
Another situation which needs remedying is that resulting from the continued existence of archaic legislation on the media.
RSF ja Etyjin tiedotusvälineiden vapautta käsittelevä asiamies järjestivät Pariisissa 24.–25. marraskuuta 2003 asiaa käsittelevän pyöreän pöydän keskustelun, jossa hyväksyttiin suosituksia kunnianloukkauksen rangaistavuuden poistamisesta ja loukkausta koskevien säännösten kumoamisesta, sillä monet lehdistönvapauden rikkomistapaukset Euroopassa johtuvat niistä.
In this context, a round-table discussion was held in Paris on 24 and 25 November 2003 by RWB and the OSCE Representative for Media Freedom, at which recommendations were adopted to decriminalise defamation and abolish libel laws which are responsible for many violations of freedom of the press in Europe.
EIT onkin antanut jälkimmäisen lain 36 artiklasta tuomion, jossa se katsoi, että kansalliset tuomioistuimet olivat toimineet väärin tuomitessaan Le Monde -sanomalehden sen esitettyä Marokon kuninkaan lähipiiriin kohdistuneita syytöksiä.
Article 36 of this law was in fact the subject of a judgment delivered by the ECHR, which came out against the national courts which had condemned the Le Monde newspaper for insulting the entourage of the king of Morocco.
Ihmisoikeustuomioistuin totesi, että jos loukkaus katsotaan rikokseksi, valtionpäämiehille myönnetään sellainen yleisen lainsäädännön mukainen asema, joka ei enää sovi yhteen nykykäytännön ja nykyisten poliittisten käsitysten kanssa.
The Court considered that the application of Article 36 was liable to confer on Heads of State a special status that derogated from the general law and could not be reconciled with modern practice and political conceptions.
Pariisin hovioikeus muutti kuitenkin tätä tuomiota ja julisti loukkausrikoksen oikeutetuksi.
The Paris Court of Appeal, however, reversed this judgement by proclaiming the legitimacy of the conviction under paragraph 36.
Tilanteeseen liittyvän oikeudellisen epäselvyyden vuoksi olisi erittäin toivottavaa, että laki kumottaisiin.
Given the legal uncertainty resulting from this situation, it would be highly desirable for the law to be repealed.
Tämä näkökohta on syytä ottaa huomioon tulevaa laajentumista silmällä pitäen.
This should be carefully considered in the light of the forthcoming enlargement.
18 artikla: Oikeus turvapaikkaan taataan pakolaisten oikeusasemaa koskevan 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen ja pakolaisten oikeusasemaa koskevan 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyn pöytäkirjan määräysten sekä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.
Article 18: 'The right to asylum shall be guaranteed with due respect for the rules of the Geneva Convention of 28 July 1951 and the Protocol of 31 January 1967 relating to the status of refugees and in accordance with the Treaty establishing the European Community'.
19 artikla: Joukkokarkotukset kielletään.
Article 19: 'Collective expulsions are prohibited.
Ketään ei saa palauttaa, karkottaa tai luovuttaa sellaiseen maahan, jossa häntä vakavasti uhkaa kuolemanrangaistus, kidutus tai muu epäinhimillinen tai halventava rangaistus tai kohtelu.
No-one may be removed, expelled or extradited to a state where there is a serious risk that he or she would be subjected to the death penalty, torture or other inhuman or degrading treatment or punishment'.
Kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö (IOM) muistuttaa "World Migration 2003" ‑nimisessä kesäkuussa 2003 julkaistussa raportissaan, että yksi 35:stä ihmisestä – eli noin 175 miljoonaa ihmistä – on siirtolainen.
In its report entitled 'World Migration 2003' published in June 2003, the IOM (International Organisation for Migration) points out that 175 million people - i.e. one person in 35 - are migrants.
Kansainvälisten siirtolaisten määrä on 35 viime vuoden aikana yli kaksinkertaistunut, mikä on asettanut hallitusten ratkaistavaksi huomattavan, yleisesti "muuttovirtojen hallinnaksi" kutsutun haasteen.
The total number of international migrants has more than doubled over the last 35 years, which means that governments are faced with an unprecedented challenged posed by the management of migration flows'.
Turvapaikanhakijat ja pakolaiset ovat kuitenkin – ei liene turha muistuttaa tästä – asia erikseen.
However, it is worth emphasising that asylum seekers and refugees represent a separate issue.
Todellisuudessa turvapaikanhaku ja maahanmuutto sekoitetaan kuitenkin usein toisiinsa ja turvapaikanhakija rinnastetaan virheellisesti laittomaan maahanmuuttajaan.
And yet, in actual practice, there is generally real confusion between asylum and immigration and asylum seekers are wrongly considered in the same way as illegal immigrants.
Niinpä monissa jäsenvaltioissa (ks. jäljempänä) on kiristetty turvapaikkalainsäädäntöä, mikä näkyy myös yhteisön tasolla laadituissa säännöksissä, jotka ovat luonteeltaan yhä rajoittavampia.
In many Member States (see below), asylum legislation is becoming more stringent and this is reflected in the Community legislation being drafted, which is also increasingly restrictive.
Todettakoon tässä yhteydessä, että kun Amsterdamin sopimuksen tarkoituksena oli asettaa turvapaikka-asioita koskevat vähimmäisvaatimukset, perustuslakiluonnoksessa on puolestaan kyse yhteisen politiikan laatimisesta kyseisellä alalla.
It is worth noting, in this context, that, while the approach taken by the Treaty of Amsterdam was to establish minimum standards in the field in asylum, the draft Constitution has instead chosen to elaborate a common policy in this area.
Useat kansalaisjärjestöt tuovat tämän esiin ilmaisematta kuitenkaan suoranaisesti vastustavansa kehitystä, mutta varoittaen kuitenkin vaarasta, että kehitys johtaa turvapaikanhakijoille ja pakolaisille myönnetyn suojelun tason heikentymiseen joissakin jäsenvaltioissa.
This has been pointed out by a number of NGOs which, without directly opposing the change, have warned against the danger of this trend leading to a lower level of protection in a number of Member States for asylum seekers and refugees.