natgillin/translations-raw huggingface dataset:
20 artiklan 4 kohta ‑ asiakkaan rajahintatoimeksiantojen esittämistä koskeva sääntö
Article 20.4 - "the client limit order display rule"
Direktiivin 20 artiklan 4 kohdassa vaaditaan sijoituspalveluyritystä antamaan tietoja asiakkaan rajahintatoimeksiannoista, jos se ei pysty toteuttamaan niitä välittömästi.
Article 20.4 requires an investment firm to make the terms of client limit orders public when it is unable to execute them immediately.
Tämä olisi poistettava, koska 20 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään riittävästä asiakkaan suojelusta, jota liiketoiminnan menettelytapasäännöt ja parasta toteutusta koskeva vaatimus vahvistavat.
This should be deleted because Articles 20.1 and 20.2 provide appropriate customer protection, buttressed by the conduct of business rules and the best execution requirement.
Niissä velvoitetaan sijoituspalveluyritykset käsittelemään asiakkaan toimeksiantoja tasapuolisesti, nopeasti ja asiakkaan etujen mukaisesti.
These oblige investment firms to deal with client orders fairly, expeditiously and according to clients' interests.
Direktiivin 20 artiklan 4 kohta rajoittaisi rajahintatoimeksiannot välitettäväksi säänneltyjen markkinoiden kautta, koska tällaisten toimeksiantojen julkistamista ja saataville asettamista varten ei ole olemassa infrastruktuuria.
Article 20.4 would cause limit orders to be routed via regulated markets, since there is no infrastructure in place for publishing and providing access to such orders.
Tämä selvästi suosisi pörssejä.
This would unfairly favour exchanges.
Komission ehdotus vahingoittaisi monia sijoittajia eikä suojelisi heitä.
The Commission's proposal would damage many investors, not protect them.
Toimeksiantojen ohjaaminen säännellyille markkinoille lisää kustannuksia ja saattaa estää parhaan toteutuksen saavuttamisen.
Diverting orders to regulated markets will drive up costs and can prevent best execution from being obtained.
Asiakkaiden toimeksiantoja koskevien tietojen antaminen voisi saada markkinat toimimaan heitä vastaan, mikä tekisi toteutuksesta vaikeampaa ja veisi likviditeetin EU:n ulkopuolisille lainkäyttöalueille.
Revealing client orders could cause markets to move against them, making trade execution more difficult and pushing liquidity to jurisdictions outside the EU.
Direktiivin 20 artiklan 4 kohta voisi siten vähentää likviditeettiä ja lisätä volatiliteettia.
Article 20.4 could thus reduce liquidity and increase volatility.
On mahdotonta sulkea pois kauppoja, jotka ovat suuria "kyseisen osakkeen tai osakelajin normaaliin markkinakokoon verrattuna".
The exclusions for “orders which are large in scale compared with the normal market size” are unworkable.
Edes komitologiassa ei voitaisi määritellä järkevää yleiseurooppalaista kokokynnystä, kun otetaan huomioon Euroopan nopeiden osakemarkkinoiden päivittäinen vaihtelu.
Even via comitology, it would be impossible to devise a meaningful pan-European size threshold, given the day to day diversity of fast moving European stock markets.
Yhdysvaltain lait rajahintatoimeksiantoja koskevien tietojen julkistamisesta ovat paljon rajoitetummat ja sisältävät paljon enemmän suojakeinoja ja ehtoja kuin 20 artiklan 4 kohta.
US laws on limit order publication are much more limited and contain many more safeguards and qualifications than Article 20.4.
25 artikla – osto- ja myyntitarjousten julkistamista koskeva sääntö
Article 25 – “the quote disclosure rule”
Direktiivin 25 artikla olisi poistettava, koska se heikentäisi keskittymäsääntöjen poistamista (erityisesti yhdessä 20 artiklan 3 ja 4 kohdan vaikutusten kanssa).
Article 25 should be deleted because it would undermine the abolition of concentration rules (particularly when combined with the effects of Article 20.3 and 20.4).
Sillä otettaisiin uudelleen käyttöön säännökset, joilla olisi sama vaikutus ja jotka olisivat pakollisia, jolloin jäsenvaltioiden, joilla ei ole koskaan ollut keskittymäsääntöjä, olisi annettava sellaiset.
It would re-introduce provisions which would have the same effect and would be mandatory, forcing Member States which have never had concentration rules to adopt them.
Esittelijä ehdottaa siksi 25 artiklan poistamista.
Your Rapporteur therefore proposes that Article 25 should be deleted.
Direktiivin 25 artikla ei todellisuudessa ole lainkaan läpinäkyvyyttä koskeva velvoite.
Article 25 is not really a transparency obligation at all.
Se käytännössä pakottaisi sijoituspalveluyritykset ostamaan ja myymään arvopapereita (tai toimimaan markkinatakaajina) riippumatta asiakastyypistä tai toimeksiannon koosta.
It would actually compel investment firms to buy and sell securities (or “make a market”) in securities, regardless of the type of customer or size of order.
Tämä velvoite on toteutuspalvelujen markkinoille pääsyn merkittävä este.
This obligation will be very significant barrier to entry into the market for execution services.
Se heikentää kilpailua ja innovaatiota ja tarjoaa pörsseille käytännössä monopolin.
It will stunt competition and innovation and confer a de facto monopoly on exchanges.
Osto- ja myyntitarjousten julkistamisvelvoite johtaa suuriin riskeihin ja kustannuksiin.
The obligation to quote gives rise to high risk and costs.
Direktiivin 25 artiklan osalta ei ole järjestetty asianmukaista kuulemista tai kustannusten arviointia.
No proper consultation or cost assessment has been carried out on Article 25.
Direktiivin 25 artikla ei edistä sijoittajansuojaa tai markkinoiden yhdentymistä.
Article 25 will not promote investor protection or market integrity.
Se ei myöskään ole tarpeen markkinoiden hajanaistumisen estämiseksi.
Nor is it necessary to prevent fragmentation of the market.
Toteutuspaikkojen välinen kilpailu saattaa johtaa siihen, että jonkin verran likviditeettiä siirtyy toteutuspaikasta toiseen, mutta käytännössä se lisää koko markkinoiden likviditeettiä.
Competition between execution venues can potentially lead to some liquidity being distributed round different venues but it actually increases liquidity across the market as a whole.
Meklarien mahdollisuudet käyttää eri toteutuspaikkoja, uusi teknologia ja kauppojen jälkeinen läpinäkyvyys voivat kytkeä likviditeetin eri aloja yhteen ja tuoda hintoja lähemmäs toisiaan.
Brokers’ access to different venues, new technology and post trade transparency can link different areas of liquidity, bringing prices together.
Kauppojen jälkeiset tiedot ovat paljon 25 artiklaa hyödyllisempiä sijoittajille, jotka haluavat tietoja markkinoiden todellisesta tilanteesta, koska ne sisältävät tietoja todellisista kaupoista eivätkä keinotekoisesti luotuja osto- ja myyntitarjouksia.
Post trade information is far more useful than Article 25 for investors wishing to understand the real state of the market because it contains information about real trades, not artificially generated quotes.
Direktiivin 25 artikla ei myöskään ole tarpeen likviditeetin säilyttämiseksi.
Nor is Article 25 necessary to preserve liquidity.
Markkinoilla, joilla toimeksiantojen toteuttaminen yrityksen sisällä on sallittua, likviditeetti on yleensä muita markkinoita parempi, ei huonompi, ja suurten toimeksiantojen markkinavaikutus on vähäisempi.
Those markets where internalisation is permitted, tend to be more not less liquid than other markets, with lower market impact for large orders.
Näillä markkinoilla sijoittajat (erityisesti vähittäissijoittajat) ovat hyötyneet kapeammasta osto- ja myyntihintojen erosta, paremmista hinnoista ja pienemmistä transaktiokustannuksista.
They have seen investors (particularly retail) benefit from narrower spreads, better prices and lower transaction costs.
Vaikka osto- ja myyntitarjousten julkistamissääntöä ei ole, tarjousten erotukset eivät ole kasvaneet eikä hinnanmuodostusprosessi ole kärsinyt.
Despite the absence of a quote disclosure rule, spreads have not widened and the price formation process has not been damaged.
Sijoituspalveluyritykset lisäävät markkinoiden likviditeettiä kokonaisuutena käyttämällä pääomaansa helpottamaan asiakkaidensa kauppoja.
Investment firms increase not decrease liquidity across the market as a whole by using their capital to facilitate trades by their clients.
Direktiivin 25 artikla käytännössä vahingoittaisi likviditeettiä, koska se ei kannustaisi markkinatakaukseen.
Article 25 would actually damage liquidity as it will discourage market making.
Direktiivin 25 artikla ei myöskään välttämättä takaa parasta toteutusta.
Nor is Article 25 necessary for proper enforcement of best execution.
Kaupan jälkeinen läpinäkyvyys on sijoittajien ja lainsäätäjien kannalta tehokkain tapa yksilöidä "paras toteutus", koska se osoittaa markkinoilla todellisuudessa saavutettavat hinnat.
Post trade transparency is the most effective way for investors and regulators to identify "best execution" because it shows the range of prices which are actually being obtained in the markets.
Direktiivin 25 artiklan perusteeksi ei myöskään voida esittää, että sillä asetetaan sijoituspalveluyrityksille vastaavat säännöt kuin ne, joita sovelletaan säänneltyihin markkinoihin.
Nor is Article 25 justified on the basis that it imposes similar rules to those applicable to regulated markets.
Säännöt, jotka voivat toimia hyvin säänneltyjen markkinoiden mallia käyttävien yritysten tapauksessa, voivat vaikuttaa vakavasti yrityksiin, jotka käyttävät markkinatakaajamallia.
Rules which can work well for firms using a regulated markets model can impact harshly on firms using a market maker model.
Velvollisuus käydä kauppaa ja riskeerata oma pääomansa (kuten 25 artiklassa vaaditaan) ei ole sama asia kuin velvollisuus julkaista muiden ihmisten esittämiä osto- ja myyntitarjouksia.
The obligation to trade and put one’s own capital on risk (as required by Article 25) is not the same as the obligation to publish bids and offers by other people.
Direktiivin 25 artiklaa ei myöskään voida perustella sillä, että Yhdysvalloissa on vastaavia sääntöjä.
Nor is Article 25 justified on the basis that parallel rules exist in the US.
Yhdysvalloista poiketen Euroopassa ei ole infrastruktuuria, jolla osto- ja myyntitarjoukset julkaistaan tai jolla mahdollistetaan muiden markkinatoimijoiden pääsy markkinoille, eikä komissio ole esittänyt, miten tällainen infrastruktuuri luotaisiin.
Unlike in the US, there is no available infrastructure for making quotes public or providing access to other market participants and no indication from the Commission of how it would be created.
Ei myöskään ole olemassa infrastruktuuria, jolla 25 artiklan mukaisesti tuotetut tiedot voitaisiin muuntaa sijoittajien kannalta käyttökelpoiseen muotoon.
Nor is there any infrastructure to turn the information produced by Article 25 into a usable format for investors.
Direktiivin 25 artikla ei tarjoa niitä suojakeinoja, jotka likviditeetin tarjoajilla on käytettävissään Yhdysvaltain sääntöjen mukaisesti: esimerkiksi vastapuolen riskiä rajoitetaan Yhdysvalloissa sillä, että ainoastaan pörssin jäsenet voivat tutustua julkaistuihin osto- ja myyntitarjouksiin ja kaikki kaupat toteutetaan keskitetyn selvitysjärjestelmän kautta.
Many of the protections available to liquidity providers under the US rules are not available under Article 25: for example, counter party risk in the US is limited as published quotes can only be accessed by exchange members and all trades are settled through a centralised clearing and settlement system.
Direktiivin 25 artikla sisältää runsaasti moniselitteisyyksiä, ja määritelmät ovat hyvin epämääräisiä (esim. transaktiot, "jotka vastaavat kooltaan vähittäissijoittajan tavanomaisia transaktioita", "likvidi").
Article 25 contains a significant number of ambiguities and the definitions are very vague (eg “transactions of a size customarily undertaken by a retail investor”, “liquid”.)
Siten on mahdotonta ennustaa tarkasti, miten 25 artikla käytännössä toimisi.
Consequently, it is impossible to predict with certainty how Article 25 would work in practice.
Aivan liian paljon kysymyksiä jätetään vastattavaksi komitologiassa.
Far too many questions are left to be answered by comitology.
Keskeiset päätökset siitä, miten 25 artikla toimisi käytännössä, tehtäisiin Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa ja komissiossa eikä Euroopan parlamentissa.
The key decisions about how Article 25 would work in practice would be made by CESR and the Commission not the European Parliament.
Koska aiheeseen liittyy poliittisia kiistoja, tätä ei voida hyväksyä.
Given the political controversy attached to this topic, this is unacceptable.
Yleiseurooppalaisten määritelmien laatiminen sellaisille käsitteille kuin "osakkeet, joille on likvidit markkinat" olisi käytännössä mahdotonta.
Devising pan-European definitions for concepts such as shares “…for which there is a liquid market” would be virtually impossible.
Vaikka oletettaisiin, että kaikille 25 artiklan termeille löydettäisiin toimivat määritelmät, on vaikea nähdä, miten lainsäätäjät pystyisivät valvomaan ja toteuttamaan näitä luokkia, jotka väistämättä muuttuisivat markkinatilanteen mukaan.
Even assuming that workable definitions for all the terms in Article 25 can be found, it is difficult to see how regulators will be able to monitor and enforce these categories, which are bound to shift depending on the condition of the market.
Direktiivin 25 artikla näyttäisi edellyttävän, että kaikkien yritysten, jotka käyvät aktiivisesti kauppaa tietyllä osakkeella, on oltava valmiita ostamaan ja myymään tätä osaketta milloin tahansa kenen tahansa vastapuolen kanssa.
Article 25 appears to require all firms actively trading in a particular stock to be ready to buy and sell that stock at any time with any party.
Tämä kohdistaisi yrityksiin kohtuuttoman luotto- ja vastapuoliriskin, koska ne eivät pystyisi valvomaan tai rajoittamaan asiakasryhmiä, joiden kanssa ne käyvät kauppaa.
This would subject firms to unreasonable credit and counterparty risk, as they would be unable to control or limit the types of customer with whom they deal.
Poikkeuksena esitetyt "transaktion loppuunsaattamiseen liittyvät oikeutetut taloudelliset näkökohdat" eivät ole selkeitä.
The exemption for “legitimate commercial considerations related to the final settlement of the transaction” is not clear.
Ensi lukemalta 25 artikla näyttäisi kieltävän yrityksiä tarjoamasta parempaa hintaa julkaistuun osto- tai myyntitarjoukseen verrattuna.
On one reading of Article 25, firms would not be permitted to offer price improvement over the published quote.
Niiden olisi tarjottava samaa hintaa kaikille, mukaan luettuna kilpailevat sijoituspalveluyritykset.
They would have to offer the same price to everyone, even investment firm competitors.
Tämä altistaa ne kilpailijoidensa strategiselle kaupankäynnille, mikä myös lisää riskiä.
This exposes them to strategic trading by their competitors, which also increases risk.
Näiden lisääntyneiden riskien johdosta vakaa riskinhallinta edellyttää, että yritysten on lisättävä julkaisemiensa myynti- ja ostohintojen erotusta, ja sijoittajien kannalta hinnat huononevat.
In the face of these increased risks, prudent risk management will require firms to widen their published spread and prices for investors will deteriorate.
Tämä vaikuttaa eniten vähittäissijoittajiin, koska yritykset eivät enää voi tarjota vähittäisasiakkaille parempia hintoja kuin kilpailijoilleen.
This effect will be greatest for retail customers because firms would no longer be permitted to offer better prices to retail customers than to competitors.
Tällä hetkellä yritykset voivat tarjota vähittäisasiakkaille parempia hintoja, koska näillä sijoittajilla ei todennäköisesti ole samoja tietoja kuin sijoituspalveluyrityksillä.
At present, firms are able to offer better prices to retail clients because these investors are unlikely to have information about the market which the investment firm does not.
Kauppaan liittyvä riski on alhainen, ja se hinnoitellaan vastaavasti.
The risk associated with the transaction is low and it is priced accordingly.
Kilpailevien sijoituspalveluyritysten kanssa käytäviin kauppoihin liittyvät riskit ovat suuremmat, koska tällaisilla asiakkailla saattaa hyvinkin olla tietoja, joita toisella yrityksellä ei ole.
The risks involved in doing business with competitor investment firms are higher, because such customers may well have information which the other firm does not.
Direktiivin 25 artikla pakottaisi yritykset, jotka käyvät kauppaa vain satunnaisesti tai vähittäin, ryhtymään vähittäiskaupan markkinatakaajiksi.
Article 25 would compel firms who only deal on an occasional or wholesale basis to become market makers for retail trades.
Tämä karkottaisi yritykset osakekaupasta ja vähentäisi likviditeettiä.
This will discourage firms from dealing in securities and reduce liquidity.
Poikkeus yrityksille, "jotka eivät tarjoa markkinoilla säännöllisesti tai jatkuvasti merkittävissä määrin likviditeettiä", on epäselvä.
The exemption for firms “which do not represent an important provider of liquidity” is unclear.
Se nostaa esiin samat vaikeudet kuin yrityksen sisällä tapahtuvan toimeksiantojen toteuttamisen "järjestelmällisyyden ja satunnaisuuden" välinen ero, joka hylättiin kuulemisprosessissa.
It raises the same difficulties as the distinction between “systematic and incidental internalisation” which was rejected during the consultation process.
Komissio olisi velvoitettava ottamaan huomioon täytäntöönpanotoimenpiteiden arvioidut kustannukset ja niiden vaikutus eri tyyppisiin ja kokoisiin yrityksiin.
The Commission should be obliged to take into account, the estimated cost of implementing measures and their impact on a range of different type and size of business.
Joissakin tapauksissa komissiolle ehdotetaan lisää joustavuutta siten, että sille annetaan mahdollisuus esittää täytäntöönpanotoimenpiteitä eikä sitä velvoiteta siihen.
In certain cases, it is proposed to give the Commission additional flexibility by giving them the option to produce implementing measures rather than compelling them to do so.
Joissakin toisissa tapauksissa tason 1 teksti on riittävän yksityiskohtainen, ja komitologialauseke häiritsisi tasolla 1 täydessä yhteispäätösmenettelyssä saavutettua poliittista sopimusta (ts. "paras toteutus").
In some other cases, the text at Level 1 is sufficiently detailed and a comitology clause would intrude on the political agreement reached at Level 1 using the full co-decision process (eg “best execution”).
Sijoitusneuvonnan sisällyttämistä sijoituspalveludirektiivin ydinpalveluihin voidaan sitä vastoin tukea.
On balance, I can support the inclusion of investment advice as an ISD core service.
Neuvontapalvelut ovat yksi kuluttajien ja rahoituspalvelualan pääasiallisista kosketuspisteistä.
Advice services are one of the main points of contact between consumers and the financial services industry.
Jos kuluttajat saavat huonoja sijoitusneuvoja, se saattaa heikentää muun sääntelyn tarjoamaa suojaa.
If consumers receive poor investment advice, other regulatory protections may be undermined.
Uudessa sijoituspalveludirektiivissä tarjotaan hyvä mahdollisuus vahvistaa sijoittajien suojelua kaikkialla Euroopassa.
The new ISD provides a good opportunity to strengthen protection for investors across Europe.
Vaikka olemassa olevan sääntelyn aukot voitaisiinkin ehkä paikata kansallisella lainsäädännöllä, uusi sijoituspalveludirektiivi tarjoaa uudistukselle poliittista painoarvoa, jota sillä ei muutoin olisi.
While it might be possible to plug the existing regulatory gaps using national legislation, the new ISD gives reform a political momentum which they would not otherwise have.
Vaikka toimiluvan käyttö onkin tällä hetkellä vähäistä, rajatylittävän kaupan voidaan odottaa kasvavan.
Although the passport may be of limited use at present, cross border trade can be expected to increase.
On kuitenkin tärkeää varmistaa, että kaikki sijoituspalveludirektiivin yhteydessä annettava lainsäädäntö räätälöidään vastaamaan sijoitusneuvontayritysten erityispiirteitä ja riskiprofiilia.
However, it is vital to ensure that any regulation which comes with the ISD is tailored to the specific characteristics and risk profile of investment advice firms.
Meidän olisi varmistettava, että lainsäädäntö ei muodosta kohtuutonta kustannustaakkaa niille tuhansille pienyrityksille, jotka tarjoavat sijoitusneuvoja.
We should ensure that the legislation does not impose an unreasonable cost burden on the many thousands of small firms which give investment advice.
Monet sijoitusneuvontayritykset kuuluvat jo vakuutusedustajista annetun direktiivin piiriin, koska ne antavat neuvoja vakuutustuotteista sekä muista investoinneista.
Many investment advice firms are already covered by the Insurance Mediation Directive (“IMD”) since they give advice on insurance products as well as on other investments.
On tärkeää varmistaa, että tällaisiin yrityksiin ei kohdisteta päällekkäistä tai epäjohdonmukaista sääntelyä.
It is vital to ensure that such firms are not subject to duplicative or inconsistent regulation.
Sijoituspalveludirektiivin ja vakuutusedustajista annetun direktiivin vertailua, jota komissio jo suunnittelee, olisi vahvistettava asettamalla tavoitteeksi varmistaa, että yrityksiin, jotka jo noudattavat vakuutusedustajista annetun direktiivin vakavaraisuusvaatimuksia, ei kohdisteta lisävaatimuksia sijoituspalveludirektiivin nojalla.
The read-across between the ISD and the IMD which is already envisaged by the Commission, should be strengthened with the goal of ensuring that those already complying with the solvency requirements of the IMD will not be subject to extra regulation under the ISD.
Vakuutusedustajista annetussa direktiivissä tunnustetaan, että vakavaraisuutta koskevat vaatimukset voidaan järkevästi täyttää monella eri tavalla.
In the IMD, it is recognised that solvency requirements can sensibly be met in a number of different ways.
Kaikkien näiden tapojen olisi oltava saatavissa sijoituspalveludirektiivin nojalla.
All these methods should be available under the ISD.
Komission määritelmä "monenkeskisistä kaupankäyntijärjestelmistä" käsittää suuren joukon toteutuspaikkoja.
A wide range of trading venues will be captured by the Commission’s definition of an MTF.
Siksi on tärkeää että sijoituspalveludirektiivissä erotetaan toisistaan eri järjestelmien ominaisuudet ja riskit.
It is therefore essential that the ISD differentiates between the characteristics and risks of different systems.
Jäsenvaltioille, Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitealle ja komissiolle olisi annettava lisää joustavuutta, jotta ne voivat erottaa toisistaan erilaisten monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien sääntelyyn liittyvät ongelmat.
Member States, CESR and the Commission should be given more flexibility to differentiate between the varying regulatory risks posed by different MTFs.
Monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien asiakkaiden kahdenväliseltä pohjalta vaihtamat hinnat olisi suljettava kauppaa edeltävää läpinäkyvyyttä koskevien säännösten ulkopuolelle.
Prices which are exchanged between MTF customers on a bilateral basis should be excluded from pre-trade transparency provisions.
Muutoin ei voida enää ylläpitää yhteisiä verkostoja ja huutokauppaverkostoja, jotka ovat markkinoiden käyttäjien suosiossa ja jotka ovat alentaneet institutionaalisten sijoittajien transaktiokustannuksia.
Otherwise it would be impossible to continue to run crossing and auction networks which are popular with market users and have brought transaction costs down for institutional investors.
On perusteetonta rajoittaa monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien ja säänneltyjen markkinoiden jäsenyys hyväksyttäviin vastapuoliin.
There is no justification for restricting the membership of MTFs and regulated markets to eligible counterparties.
Tällä rajoitetaan kohtuuttomasti vapautta harjoittaa rajatylittävää liiketoimintaa, ja se saattaa jopa rikkoa perustamissopimuksesta aiheutuvia velvoitteita.
This is an unreasonable restriction on the freedom to do business across borders and might even breach treaty obligations.
Komission määritelmää "hyväksyttävistä vastapuolista" olisi laajennettava kattamaan yhteissijoitusyritykset ja eläkerahastot.
The Commission’s definition of eligible counterparty should be extended to cover UCITS and pension funds.