natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eräissä jäsenvaltioissa on tiedotettu liian vähän muiden EU-maiden kansalaisten äänioikeudesta ja vaalikelpoisuudesta, mikä voi selittää jäsenvaltioiden alhaista äänestysvilkkautta.
Some Member States provided too little information for nationals of other Member States concerning the electoral law, resulting in a low turnout.
Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuskomitea on huolissaan Yhdistyneen kuningaskunnan vanhasta laista, jonka perusteella vankeusrangaistukseen tuomitut eivät saa käyttää äänioikeuttaan.
The UN Human Rights Committee is concerned about an old law in the United Kingdom under which convicted prisoners are not allowed to exercise their right to vote.
Tällainen lisärangaistus ei nykyisin ole enää perusteltu, koska se ei millään tavoin edistä vangin elämäntavan muutosta tai sopeutumista yhteiskuntaan.
This entails an additional punishment which can no longer be justified in the modern era, since it does nothing to contribute to the change and social rehabilitation of prisoners.
Se on myös ristiriidassa kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 10 artiklan 3 kohdan kanssa (luettuna yhdessä 25 artiklan kanssa).
This provision contravenes Article 10(3) read in conjunction with Article 25 of the ICCPR.
45 artikla: Liikkumis- ja oleskeluvapaus
Article 45: Freedom of movement and residence
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi vuonna 2001 useita tuomioita liikkumis- ja oleskeluvapaudesta.
In 2001, the CJEC issued a number of judgments on freedom of movement and residence.
Siirtotyöläisten sosiaaliturvasta annettujen eri asetusten tulkinnassa on todettu paljon ongelmia.
A large number of problems arose in the interpretation of various regulations relating to social security for migrant workers .
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, yhdistetyt asiat C-95/99, C-96/99, C-97/99, C-98/99 ja C-180/99, Khalil ym. v. Bundesanstalt für Arbeit, Nasser v. Landeshauptstad Stuttgart, Addou v. Land Nordrhein-Westfalen, asia C-98/99, Stallone v. Office national de l'emploi (ONEM), asia C-189/00, Ruhr v. Bundesanstalt für Arbeit, tuomio 11.10.2001, yhdistetyt asiat C-52/99 ja C-53/99, Rijksdienst voor Pensioenen (RVP) v. Camarotto ja Vignone, tuomio 22.2.2001, asia C-215/99, Jauch v. Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter, tuomio 8.3.2001, asia C-68/99, Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta, tuomio 8.3.2001, asia C-444/98, De Laat v. Bestuur van het Landelijk instituut sociale verzekeringen, tuomio 15.3.2001, asia C-85/99, Offermanns ja Offermanns, tuomio 15.3.2001, asia C-347/98, Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta, tuomio 3.5.2001, asia C-389/99, Rundgren, tuomio 10.5.2001, asia C-43/99, Leclere ym. v. Caisse nationale des prestations familiales, tuomio 31.5.2001, asia C-118/00, Larsy v. Rijksinstituut voor de sociale verzekering der zelfstandigen (RSVZ), tuomio 28.6.2001 sekä asia C-368/98, Vanbraekel v. Landsbond der christelijke mutualiteiten (LCM), tuomio 12.7.2001.
CJEC, C-95/99, C-96/99, C-97/99, C-98/99 and C-180/99, Khalil ea./Bundesanstalt für Arbeit, Nasser/Landeshauptstad Stuttgart, Addou/Land Nordrhein-Westfalen, C-98/99, Stallone/Office national de l'emploi (ONEM), C-189/00, Ruhr/Bundesanstalt für Arbeit, judgments of 11 October 2001, C-52/99 and C-53/99, Rijksdienst voor Pensioenen (RVP)/Camarotto and Vignone, judgment of 22 February 2001, C-215/99, Jauch/Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter, judgment of 8 March 2001, C-68/99, European Commission/Federal Republic of Germany, judgment of 8 March 2001, C-444/98, De Laat/Bestuur van het Landelijk instituut sociale verzekeringen, judgment of 15 March 2001, C-85/99, Offermanns and Offermanns, judgment of 15 March 2001, C-347/98, European Commission/Kingdom of Belgium, judgment of 3 May 2001, C-389/99, Rundgren, judgment of 10 May 2001, C-43/99, Leclere e.a/Caisse nationale des prestations familiales, judgment of 31 May 2001, C-C-118/00, Larsy/Rijksinstituut voor de sociale verzekering der zelfstandigen (RSVZ), judgment of 28 June 2001 and C-368/98, Vanbraekel/Landsbond der christelijke mutualiteiten (LCM), judgment of 12 July 2001.
Lisäksi Italia Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, asia C-162/99, Euroopan komissio v. Italian tasavalta, tuomio 18.1.2001, ja asia C-263/99, Euroopan komissio v. Italian tasavalta, tuomio 29.5.2001. on kahdesti hävinnyt asian, jonka kohteena on ollut Italiassa käytännössä voimassa oleva säännösten vastainen asumisehto , jota sovelletaan tiettyihin ammattiryhmiin, kuten hammaslääkäreihin, jotka eivät ole Italian kansalaisia ja jotka haluavat pitää vastaanottoa Italiassa, sekä tieliikenneasiantuntijoihin, jotka eivät ole Italian kansalaisia.
In two cases, the Court found against Italy CJEC, C-162/99, European Commission/Italian Republic , judgment of 18 January 2001 and C-263/99, European Commission/Italian Republic , judgment of 29 May 2001. for imposing residence requirements , although this is no longer allowed, for certain professional groups, in particular dentists wishing to practise in Italy who were not Italian nationals, and transport consultants who were not Italian nationals.
Viimeksi mainitulta ammattiryhmältä edellytetään hallinnollista lupaa, jonka myöntäminen riippuu Italiassa asumisesta ja vakuuden antamisesta.
Transport consultants must be in possession of an administrative authorisation, the issue of which is subject to the condition that nationals of other Member States reside in Italy and lodge a security.
Italia on hävinnyt myös kolmannen tähän liittyvän asian, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, asia C-212/99, Euroopan komissio v. Italian tasavalta, tuomio 26.6.2001. koska yliopiston lehtorit, joista Italiassa säädetyn lain nojalla on tullut kielten alan asiantuntijoita, eivät säilyttäneet lehtorina saavutettuja oikeuksiaan, vaikka tällaiset oikeudet tunnustettiin pysyvästi kaikille oman maan kansalaisille.
In another judgment, CJEC, C-212/99, European Commission/Italian Republic , judgment of 26 June 2001. the Court ruled against Italy for not guaranteeing recognition of the rights acquired by former foreign-language assistants who have become associates and mother-tongue linguistic experts, even though such recognition is guaranteed to all national workers.
Tässä tapauksessa oli kyseessä kansalaisuuteen perustuva syrjintä.
This case involved discrimination on the basis of nationality.
Edellä mainituissa tuomioissa todettiin näin ollen, ettei Italia ollut noudattanut sille EY:n perustamissopimuksen 39, 43 ja/tai 49 artiklan nojalla kuuluvia velvoitteita.
In these judgments, the Court found that Italy had failed to fulfil its obligations under Articles 39, 43 and/or 49 of the EC Treaty.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on myös todennut Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, asia C-108/96, Mac Quen ym. v. Grandvision Belgium SA, tuomio 1.2.2001. , että kansanterveyden suojelun perusteella kansallisesti toimivaltaiset viranomaiset voivat tulkita lääkärintointa koskevaa kansallista oikeutta siten, että eräiden optisten näkövirheiden korjaamista koskevat toimenpiteet saa suorittaa vain erityisen pätevyyden omaava ammattikunnan jäsen, esimerkiksi silmälääkäri, erityisesti ei optikko, joka ei ole lääkäri.
In another judgment CJEC, C-108/96, Quen e.a/ Grandvision Belgium SA , judgment of 1 February 2001. , the Court ruled that, in the interests of public health, the national authorities responsible may interpret national law on health care as follows: certain examinations to determine optical defects may be reserved to a category of professionals holding specific qualifications , such as ophthalmologists, to the exclusion, in particular, of opticians who are not qualified medical doctors.
Tämä ei ole ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 43 artiklan kanssa.
Article 43 of the EC Treaty does not preclude such an approach.
Yhteisöjen tuomioistuin on antanut Ranskan kannalta kielteisen tuomion, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, asia C-285/00, Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta, tuomio 10.5.2001. koska Ranska ei ollut antanut sellaisten tutkintotodistusten tunnustamista koskevaa erityissääntelyä , jotka antavat oikeuden psykologin ammatin harjoittamiseen 21. joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY mukaisesti.
France was condemned by the Court CJEC, C-285/00, European Commission/French Republic , judgment of 10 May 2001. for its failure to enact legislation specifically concerning the recognition of diplomas giving access to the profession of psychologist for the purpose of implementing Council Directive 89/48/EEC of 21 December 1988.
Kreikassa on esiintynyt Euroopan unionin perusoikeuskirjan 45 artiklan 2 kohtaan liittyvä erityisongelma.
In Greece, there are still problems in relation to Article 45(2) of the Charter of Fundamental Rights of the EU.
Aiemmin laittomasti maassa oleskelleet henkilöt, jotka ovat laillistaneet oleskelunsa Kreikassa hankkimalla Green Cardin (mutta joille on myönnetty ainoastaan tilapäinen oleskelulupa veveosi ), joutuvat edelleen pidätetyiksi henkilöllisyystarkastusten yhteydessä, koska hallinto on jäänyt erittäin pahasti jälkeen hakemusten käsittelyssä, mistä syystä poliisi päättelee henkilöiden edelleen olevan maassa laittomasti.
People without identity papers who have become legally resident in Greece by means of a Green Card (but who have only a temporary residence permit 'veveosi') are still being picked up in identity checks because the administration has a backlog in processing all the applications, as a result of which the police think that those concerned are still illegally resident in Greece.
Tämän vuoksi maasta on karkotettu tähän mennessä arviolta ainakin 100 henkilöä.
It is estimated that at least 100 people have been deported as a result.
Migration News Sheet , helmik.
Migration News Sheet , February 2001, p.
VI LUKU: LAINKÄYTTÖ
CHAPTER VI: JUSTICE
Euroopan unionin perusoikeuskirja on tällä hetkellä poliittinen asiakirja, eli se ei (vielä) ole oikeudellisesti sitova.
For the time being, the Charter of Fundamental Rights of the EU has the status of a political declaration; it is not yet a legally binding instrument.
Peruskirjassa kuitenkin vahvistetaan "oikeudet, jotka perustuvat erityisesti jäsenvaltioille yhteisiin valtiosääntöperinteisiin ja kansainvälisiin velvoitteisiin, Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja yhteisöjen perustamissopimuksiin, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen – – sekä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöön".
However, the Charter reaffirms the 'rights as they result, in particular, from the constitutional traditions and international obligations common to the Member States, the Treaty on European Union, the Community Treaties, the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (...) and the case-law of the Court of Justice of the European Communities and of the European Court of Human Rights'.
Ks. Euroopan unionin perusoikeuskirjan johdanto.
See Preamble to the Charter of Fundamental Rights of the EU.
Näitä noudatellaan myös tässä mietinnössä.
We have therefore included this aspect in the report.
Monissa jäsenvaltioissa rikotaan edelleen Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa, kuten tuomioista ilmenee.
There are still a large number of rulings against Member States for violation of Article 6 of the EHRC.
Tästä näkyy selvästi, että oikeudenkäyntiin liittyvien takuiden alalla on vielä paljon tehtävää.
This indicates that a great deal remains to be done with regard to procedural safeguards.
Huomiota herättää erityisesti niiden asioiden suuri määrä, jotka liittyvät oikeuteen oikeudenkäyntiin kohtuullisen ajan kuluessa, ja tältä osin Italian osuus on merkittävin.
There are many cases relating to people not being brought to trial within a reasonable time, with the largest number of cases involving Italy.
Lisäksi huolenaiheena on lopullisen tuomion saamiseen kuluvan ajan pituus.
Another cause for concern is the length of proceedings before a judgment is actually reached.
Useimmat asiat, joista Euroopan ihmisoikeustuomioistuin antoi tuomion vuonna 2001, koskevat 1990-luvun puolivälissä tapahtuneita ihmisoikeusloukkauksia.
Most of the cases on which the ECHR handed down judgments in 2001 relate to violations that occurred in the mid‑1990s.
Usein tehdään valituksia asioista, jotka koskevat ihmisoikeustuomioistuimen aiemmissa tuomioissaan jo käsittelemiä rikkomuksia tai niitä läheisesti muistuttavia rikkomuksia.
In many cases, actions are brought that relate to violations that are the same or very similar to ones on which the Court has already issued judgments.
Monetkaan näistä asioista eivät olisi päätyneet ihmisoikeustuomioistuimen käsiteltäviksi, jos olisi pantu täytäntöön uudet ihmisoikeusloukkaukset estäviä yleisiä toimenpiteitä tai jos valittajille olisi annettu varhaisemmassa vaiheessa tietoa siitä, millä edellytyksin Euroopan ihmisoikeustuomioistuin voi ottaa asioita käsiteltäväksi.
Many of these cases would never come to the Court if general measures relating to further violations had been taken or applicants informed at an earlier stage of the conditions on which the ECHR may examine a case.
Terrorismi ja epäillyn henkilön oikeudet rikosoikeudenkäynnissä
Terrorism and the rights of suspects in criminal proceedings
Yhdysvaltojen syyskuun 11. päivän 2001 tapahtumien seurauksena Euroopan unioni on hyväksynyt nopeutetussa menettelyssä joitakin välineitä terrorismin torjumiseksi.
In the wake of the 11 September attacks in the United States, the EU quickly adopted a number of instruments to combat terrorism.
On luonnollisesti hyvin tärkeää, että Euroopan unionissa asuvia henkilöitä suojellaan terroriteoilta.
It is, of course, extremely important that people in the EU should be protected against terrorist acts.
Terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi hyväksytyt toimenpiteet eivät kuitenkaan saa vaarantaa ihmisoikeuksien suojelua.
Measures taken with a view to combating terrorism and organised crime should not, however, jeopardise the protection of human rights.
On erityisen tärkeää, että kansainvälisiä ihmisoikeusnormeja, joihin myös Euroopan unionin perusoikeuskirja kuuluu, noudatetaan täysimääräisesti ja että epäillyille henkilöille taataan rikosoikeudenkäynnissä riittävä suoja.
It is particularly important that international human rights standards, including the Charter of Fundamental Rights in the EU, should be fully observed and that there should be adequate safeguards to protect suspects in criminal proceedings.
Tämä tarkoittaa käytännössä, että epäillyillä on oltava oikeus oikeusapuun, puolueettomaan ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja niin edelleen.
In practice, this means that suspects must have access to legal assistance, an impartial and fair trial and so on.
Tämä koskee erityisesti eurooppalaista pidätysmääräystä ja terrorismin torjumista koskevien puitepäätösten tulevaa täytäntöönpanoa.
This applies in particular to the forthcoming implementation of the framework decisions on the European arrest warrant and on combating terrorism.
Euroopan komission keskusteluasiakirjaa rikoksista epäiltyjen ja syytettyjen oikeudenkäynteihin liittyvistä turvalausekkeista ( procedural safeguards for suspects and defendants in criminal proceedings ) Ks. http://europa.eu.int/comm/justice_home/unit/penal/consult_paper_proc_safeguards_en.htm.http://europa.eu.int/comm/justice_home/unit/penal/consult_paper_proc_safeguards_en.htmhttp://europa.eu.int/comm/justice_home/unit/penal/consult_paper_proc_safeguards_en.htm. voidaan pitää ensimmäisenä askeleena kohti yhteisiä vähimmäisnormeja rikosasioita koskevien menettelysääntöjen alalla, ja tästä syystä tälle aloitteelle on aiheellista antaa sen ansaitsema tuki.
The European Commission's discussion paper on Procedural safeguards for suspects and their defendants in criminal proceedings See http://europa.eu.int/comm/justice_home/unit/penal/consult_paper_proc_safeguards_en.htm . may be seen as a first step towards establishing common minimum standards for procedural rules in criminal cases and should therefore be supported.
Toivottavasti myös rikosasioiden menettelysääntöjä koskeva yhteinen kehys edistyy nopeasti.
It is hoped that rapid progress will be made in establishing a Community framework of procedural rules for criminal cases.
YK – Kansainvälinen rikostuomioistuin (ICC)
UN International Criminal Court
Toinen tärkeä edistysaskel rikosoikeuden alalla on Kansainvälisen rikostuomioistuimen perustaminen YK:n alaisuuteen.
Another major step forward in the administration of criminal justice has been setting up of the International Criminal Court under the auspices of the UN.
ICC:n perussääntö allekirjoitettiin 17. heinäkuuta 1998.
The Statute of the International Criminal Court was signed on 17 July 1998.
Vuonna 2001 perussäännön ratifioivat Tanska, Ruotsi, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta.
In 2001, Denmark, Sweden, Netherlands and the United Kingdom ratified the Statute.
Perussääntö tuli voimaan 1. heinäkuuta 2002.
The Statute entered into force on 1 July 2002.
47 artikla: Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen
ARTICLE 47 RIGHT TO AN EFFECTIVE REMEDY AND A FAIR TRIAL
Perusoikeuskirjan 47 artiklan 1 kohta perustuu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 13 artiklaan.
The first paragraph of Article 47 is taken from Article 13 of the EHRC.
Artiklan 2 kohta vastaa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kohtaa, ja 47 artiklan 3 kohta perustuu Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöön.
The second paragraph is the same as Article 6(1) EHRC, while the third paragraph is based on the case law of the ECHR.
Airey, asia 9.10.1979, sarja A, osa 32, 11 kohta.
Airey, case of 9 October 1979, Series A, Volume 32, 11.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi vuonna 2001 ainoastaan yhden tätä perusoikeutta koskevan tuomion.
In 2001, the CJEC delivered only one judgment in this area.
Se koski puolustusoikeuden väitettyä loukkaamista (Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kohta).
It related to an alleged violation of the rights of the defence (Article 6(1), EHRC).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että sen myöntäminen, että asianosaisella on oikeus pidättyä ehdottomasti vastaamasta tiettyihin kysymyksiin, ylittää sen, mikä on tarpeen yritysten puolustautumisoikeuksien turvaamiseksi.
The Court held that the recognition of an absolute right of silence goes further than is necessary to protect the right of the defence of undertakings.
Yrityksellä on oikeus pidättyä vastaamasta tiettyihin kysymyksiin, jos yrityksen olisi annettava sellaisia vastauksia, joiden seurauksena sen olisi myönnettävä sellaisten kilpailusääntöjen rikkominen, josta komission on hankittava selvitys.
An undertaking has a right of silence only if it is compelled to provide answers which might involve an admission on its part of the existence of an infringement which it is incumbent upon the Commission to prove.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö
Case law of the Court of Justice
Asia T-112/98, Mannesmannröhren-Werke AG vastaan komissio (laajennettu ensimmäinen jaosto), tuomio 20. helmikuuta 2001 Kok.
T-112/98, Mannesmannröhren-Werke AG v Commission (First Chamber, Extended composition), judgment of 20 February 2001 ECR 2001, p.
Komissio oli aloittanut kilpailusääntöjen oletettua rikkomista koskevan tutkintamenettelyn Mannesmannröhren-Werke -nimistä yritystä vastaan.
The Commission initiated an investigation into possible infringements of the competition rules by Mannesmannröhren-Werke.
Komissio oli tekemässään päätöksessä velvoittanut yrityksen luovuttamaan eräitä tietoja.
It adopted a decision requiring the firm to provide information.
Mannesmannröhren (jäljempänä: kantaja) nosti kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
In response Mannesmannröhren (hereafter 'the applicant') brought an action in the Court of First Instance.
Kantaja väitti kanteessaan puolustautumisoikeuksiaan loukatun Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti.
The applicant argued in its petition that the rights of the defence had been infringed in breach of Article 6(1) EHRC.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusoikeudet ovat kuitenkin olennainen osa yleisiä oikeusperiaatteita, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuin valvoo.
The applicant claimed that, on the basis of Article 6(1) of the Convention, it may lawfully refrain from any positive action that would compel it to give evidence directly against itself in an investigation procedure.
Tämän jälkeen tuomioistuin tutki, johtuivatko komission tutkintavaltuuksien tietyt rajoitukset tarpeesta taata puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen.
The Court said that it is settled case-law that fundamental rights form an integral part of the general principles of Community law whose observance is ensured by the Community judicature.
Tuomioistuimen päätelmä oli tältä osin, että sen myöntäminen, että asianosaisella on oikeus pidättyä ehdottomasti vastaamasta tiettyihin kysymyksiin, mihin kantaja on asiassa vedonnut, ylittää itse asiassa sen, mikä on tarpeen yritysten puolustautumisoikeuksien turvaamiseksi.
It then went on to consider whether certain limitations on the Commission's powers of investigation are implied by the need to safeguard the rights of defence.
Tämä estää komissiota perusteettomasti valvomasta kilpailusääntöjen noudattamista yhteismarkkinoilla, mikä on osoitettu komission tehtäväksi EY:n perustamissopimuksen 89 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 85 artikla).
The Court concluded that to acknowledge the existence of an absolute right to silence, as claimed by the applicant, would go beyond what is necessary in order to preserve the rights of defence of undertakings, and would constitute an unjustified hindrance to the Commission's performance of its duty under Article 89 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 85 EC) to ensure that the rules on competition within the common market are observed.
Yritykselle voidaan antaa oikeus pidättyä vastaamasta tiettyihin kysymyksiin ainoastaan niiltä osin kuin yrityksen olisi annettava sellaisia vastauksia, joiden seurauksena sen olisi myönnettävä sellainen kilpailusääntöjen rikkominen, josta komission on hankittava selvitys.
It follows that an undertaking can be recognised as having a right to silence only to the extent that it would be compelled to provide answers which might involve an admission on its part of the existence of an infringement which it is incumbent upon the Commission to prove.
Ks. 66 ja 67 kohta.
See para 66 and 67.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin
European Court of Human Rights
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin antoi vuonna 2001 useita tuomioita, jotka koskivat oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin .
In 2001, the ECHR handed down a number of judgments on the right to a fair trial .
Havaitut ihmisoikeusloukkaukset koskevat oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin eri osia, kuten valtion vaikutusta menettelyn lopputulokseen, Vatikaanin antaman tuomion harkitsematonta täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista ja riittämättömästi perustellun päätöksen antamista.
The violations established by the Court concerned various aspects of a fair trial, such as attempts by the State to influence the outcome of proceedings, declaring a judgment of the Vatican to be enforceable without any grounds, and decisions that failed to give sufficient reasons.
Kreikka: Euroopan ihmisoikeustuomioistuin totesi, että oikeusvaltion periaate ja oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin käsite edellyttävät, että erittäin merkittävää yleistä etua lukuun ottamatta lainsäätäjä ei saa puuttua lainkäyttöön tarkoituksenaan vaikuttaa oikeudenkäynnin tulokseen.
Greece: The Court reaffirmed that the principle of the rule of law and the notion of fair trial preclude any interference by the legislature – other than on compelling grounds of the general interest – with the administration of justice designed to influence the judicial determination of a dispute.
Valtio, joka oli asianosaisena oikeudenkäynnissä, oli uuden lainsäädännön avulla varmistanut oikeudenkäynnin päättyvän kannaltaan myönteisesti.
Through new legislation, the State had ensured that the outcome of proceedings in which it was a party was favourable to it.