a) järjestelmäperusteiseen lähestymistapaan, jonka ytimessä on elinkaariajattelu ja tuotesuunnittelulle annetaan ensisijainen asema b) paremmalle ymmärtämykselle siitä, miten luonnonjärjestelmät toimivat ja miten yritysten järjestäminen biologisten suuntaviivojen mukaan voi parantaa sekä ympäristön tilaa että tilinpäätöstä c) elinkaarensa loppuun tulleiden tuotteiden erottelulle ja muokkaamiselle uusien tuotantojaksojen raaka-aineeksi, niin että niistä ei ihannetapauksessa muodostuisi hyödytöntä jätettä d) tietoisuuden lisäämiselle siitä, kuinka kulutustottumukset muodostuvat ja miten niitä voidaan muuttaa kestävän kehityksen edistämiseksi e) tuotesuunnitteluprosessin optimoinnille valitsemalla vaikutuksiltaan vähäisiä materiaaleja ja suosimalla ekologisia materiaaleja; lisäksi niukkojen alkuaineiden, kuten monien raskasmetallien, järjestelmällisen kerääntymisen biosfääriin estämiselle; lisäksi kemikaalien säästeliäälle käytölle; kemikaalien turvallisuuden arvioimiselle tieteellisen, uhkaan ja/tai riskeihin perustuvan lähestymistavan avulla; etusijalle asetettuun korvaavuusperiaatteeseen, jonka mukaan merkittävimmät vaaralliset aineet, kuten monet raskasmetallit, tulisi joko korvata vähemmän vaarallisilla aineilla tai niiden turvallisuus tulisi taata tiukasti säädellyllä suljetulla kierrätysjärjestelmällä f) tuotantotekniikoiden optimoinnille antamalla etusija sellaiselle tuotannolle, joka rohkaisee uudelleenkäyttöä ja kierrätystä, erityisesti kehittämällä käytettyjen tuotteiden ja materiaalien erottelua muokkaamista uusien tuotantojaksojen raaka-aineeksi g) vaikutuksen vähentämiselle käytön aikana h) yhdennetyn elinkaariajattelun tarjoamien mahdollisuuksien täysipainoiselle hyödyntämiselle minimoinnin ja dematerialisoinnin, energia- ja materiaalitehokkuuden sekä kuljetuskysynnän tehostamiseksi ja tuotteiden muuntamiseksi kestäviksi palveluiksi i) sidosryhmien osallistumisen maksimoinnille;
a) systems-based approach, where life-cycle thinking is at the core and primary attention is given to product design, b) an enhanced understanding of how natural systems work and of how structuring business along biological lines can improve both the environment and establish the bottom line. c) ensuiring that products, whose useful life is over, should ideally not become useless waste but be separated and reconditioned to become inputs for new production cycles, d) an enhanced understanding of how consumption patterns are formed and how they can be changed to contribute to sustainable development. e) optimization of the product design process, by the selection of low-impact materials - giving preference to bio-based materials; moreover, scarce elements, like many heavy metals, should not be allowed systematically to increase in concentration in the biosphere; furthermore, chemicals should be used in a non-dissipatory way; safety of chemicals should be assessed through a science-based hazard and/or risk-approach; priority, should be given, however, to the substitution principle meaning that hazardous substances including many heavy metals should preferably be replaced by more benign ones or safeguarded through tightly controlled closed-loop recycling, f) optimization of production techniques, by giving preference to the clustering of production by encouraging reuse and recycling of materials, in particoular by developing techniques for the separation and reconditioning of used products and materials to become input for new production cycles, g) reduction of impact during use, h) making full use of the potential offered by ICT to promote miniaturisation and dematerialisation, enhancing energy and material efficiency and reducing transport demand turning products into sustainable services, i) maximum involvement of stakeholders;