natgillin/translations-raw huggingface dataset:
20. kehottaa jäsenvaltioita soveltamaan tukien osittaista irrottamista tuotannosta ja ottamaan käyttöön palkkioon oikeuttavan tuotannosta luopumisen siten, että jäsenvaltioiden varoista maksetaan tukia ensisijaisesti tilojen asettautumiseen sekä eniten tukea tarvitseville tiloille; katsoo, että samalla olisi periaatteessa säilytettävä mahdollisuus myöntää suoria tukia niille tiloille, jotka investointien ja tuotannon kasvun vuoksi tarvitsevat eniten tukea;
Calls on Member States to ensure that partial decoupling is actually applied by states and that the premium rights transfer system is implemented as far as possible on a redistributive basis through the national reserves in order to assist, as a matter of priority, setting up and those farms which most need to be consolidated; considers that, at the same time, the option of direct payments should be maintained for farms which also need to be consolidated because of investment and business expansion;
Mukauttaminen julkisen tuen jakamisen ja maaseudun kehittämisen vahvistamisen näkökulmasta
As regards the role of modulation with a view to redistribution of public support and the strengthening of rural development
Euroopan unioni ilmaisee säännöllisesti haluavansa varmistaa monitoiminnallisuuteen perustuvan maatalousmallinsa edistämisen ja kansainvälisen tunnustamisen.
The European Union regularly states that it wishes to contribute to the promotion of and international recognition for its model of agriculture, based on multifunctionality.
Tämän kestävään maatalouteen perustuvan koko unionin alueelle jakautuneen mallin tarkoituksena on maataloustuotteiden riittävän tuotannon lisäksi vastata kuluttajien vaatimuksiin laatu- ja turvallisuusasioissa sekä suojella ympäristöä ja pitää huolta eläinten hyvinvoinnista, varmistaa maiseman säilyminen ja edistää työllisyyttä ja maaseudun elinvoimaisuutta.
The aim of this model, founded on sustainable farming spread out over the entire EU territory, is not only to produce food in sufficient quantities and meeting the quality and safety standards expected by consumers, but also to protect the environment and animal welfare, maintain the countryside and contribute to employment and the vitality of the rural environment.
Tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön tavoitteena on tuloihin liittyvän lähestymistavan kautta arvioida mallia, jonka on liitettävä yhteen markkinat, alue ja ihmiset.
This own-initiative report, the first of its type, is aimed at assessing, in terms of incomes, the viability of this model which seeks to combine the market, territory and human factors.
Unionissa sijaitsevien tilojen ja maaseutualueiden tulevaisuus riippuu suoraan tuloista, joita maatalousmallin mukaisesta toiminnasta syntyy.
The future of farms and farming regions in the Union as a whole is directly dependent on the incomes which they generate.
Tästä näkökulmasta olemme jo pitkään todenneet, että maataloustulojen keskimääräinen taso on yleisesti pystytty säilyttämään vain erittäin suurten uudelleen järjestelyjen kustannuksella, mikä on merkinnyt aktiivisten tilojen voimakasta vähentymistä ja tilojen keskittymisen nopeutumista.
In this connection, we have noted for quite some time that it has generally been possible to maintain the average level of farm incomes only at the expense of vast restructuring measures resulting in a sharp decrease in the farming population and rapid concentration of farms.
Kun uusi uudistus on otettu käyttöön, onko järkevää kaavailla suunnan muutosta tai vetäytymistä voimakkaasta suuntauksesta, joka koskettaa koko yhteisön maataloutta pohjiaan myöten?
As a new reform is introduced, is it not reasonable to consider how to hold back and, if possible, reverse this serious trend which has affected European agriculture from the outset?
Onko ymmärrettävää pitää yhteensopivina kahta yhteiselle maatalouspolitiikalle määrättyä tavoitetta, kilpailukyky ja monitoiminnallisuus, jotka ovat jo etukäteen ristiriitaisia?
Can the two seemingly conflicting objectives of 'competitiveness' and 'multifunctionality' set for the common agricultural policy be made compatible?
Näiden kysymyksen vastauksista riippuu suuresti eurooppalaisen maatalousmallin todellisuus.
The very nature of the European agricultural model depends very largely on our answer to these questions.
I. Maataloustulot Euroopassa
I. Farm incomes in Europe
Vuosien 1995 ja 2002 välillä unionin maataloustulot kasvoivat keskimäärin 7 prosenttia, mikä todistaa, että yhteiselle maatalouspolitiikalle määrätty vakaiden tulojen tavoite on saavutettu.
Between 1995 and 2002 farm incomes in the European Union rose on average by 7%, which would tend to prove that the common agricultural policy's aim of ensuring income stability has been achieved.
Vaikka tulos on ensisilmäyksellä positiivinen, sen taustalla on toisenlainen todellisuus: tulokehityksessä on ollut hyvin suuria eroja eri maiden, tuotantosuuntien ja tuottajien välillä, mutta samanaikaisesti tulotason ylläpitäminen on merkinnyt sitä, että 15,7 prosenttia tiloista on hävinnyt.
However, this seemingly positive result cannot hide the fact that the situation is actually quite different: income trends have been marked not only by very large disparities between countries, between crops and between producers, but also by the fact that, during the same period, income levels have been maintained largely by a 15.7% drop in the number of farms.
Todellisuudessa tulotaso on säilytetty työn tuottavuutta lisäämällä, josta on seurannut monia rakenteellisia mukautuksia: tuotantoyksikköjen suurentamista, maataloustoimintojen tehostamista ja monipuolistamista, myöskin monitoiminnallisuutta tai työn kehittämistä osa-aikatyöksi.
In actual fact, incomes have been preserved by increasing labour productivity, followed by a whole set of structural adjustments: larger production units, more intensive and diversified agricultural activities, as well as pluriactivity and the spread of part‑time work.
Lisäksi on tapauksia, joissa tiettyjen tilojen säilymistä on pitkitetty lyhytaikaisilla ratkaisuilla, esim. vapauttamalla pääomaa muualta.
In some cases, farms have been able to survive a little longer through short-term measures such as decapitalisation and lower household overheads.
Euroopan unioni ei saa enää tulevaisuudessa käyttää tällaisia sopeuttamisia maataloutensa ylläpitämiseksi ja maatalousmallinsa kehittämiseksi.
In future, Europe will no longer be able to rely on this type of adjustment to protect its agricultural and develop its agricultural mode.
Tuntuu sopivammalta kuin koskaan tarkastella maatalouspolitiikan pääasiallisia voimavaroja, jotka voitaisiin käyttää suoraan tulotason säilyttämiseksi useammassa yhteisön perheessä.
It is now essential that we consider what are the main resources of public agricultural policy which can still be used to protect the incomes of as many households as possible within the European Union.
Markkinat vaikuttavat tuloihin hintatason kautta.
The market affects incomes via price levels.
Hinnat määräytyvät useiden muuttujien vaikutuksesta: markkinoiden avautumisaste, tarjonnan ja kysynnän välinen tasapaino, laatu, tuotteen jalostusaste, alan järjestäytyminen ja myyntiverkot, joiden yhteydessä suuret jakeluyksiköt ovat keskeisessä asemassa.
These prices vary according to a number of factors: openness of markets, the balance between supply and demand, quality, the product’s degree of processing, organisation of the sector and marketing circuits in which large-scale distribution plays an important role.
Vuosien 1995 ja 2002 välisenä aikana tuottajahintaindeksi on laskenut 1,1 prosenttia, kun taas kuluttajahintaindeksi on noussut 10,8 prosenttia vuosina 1995–2001.
From 1995 to 2002 the producer price index fell by 1.1% while the consumer price index rose by 10.8% between 1995 and 2001.
Tämä osoittaa, että maataloustuotannossa saavutetut voitot ovat hyödyntäneet paljon enemmän elintarviketeollisuutta ja koko talouselämää kuin itse maanviljelijöitä.
This tends to show that agricultural productivity gains have benefited the sector and the economy as a whole much more than the farmers themselves.
Suorat tuet:
Direct aid
Vuodesta 1992 lähtien suorat tuet ovat olleet keskeisessä asemassa maataloustulojen kannalta.
Since 1992, direct aid has had a decisive impact on farm incomes.
Yhä useamman tilan taloudellinen tulos on entistä riippuvaisempi uudesta tukimuodosta.
The economic performance of a growing number of farms has increasingly depended on this new form of support.
Ennen vuotta 2003 suorien tukien osuus oli, kun mukaan luetaan koko tuotanto, 56 prosenttia tuloksesta ennen veroja.
Before the 2003 reform, it accounted for 56% of current income before tax, including all forms of production.
Merkittävintä on kuitenkin voimakas keskittyminen ja tukien jakautuminen epäoikeudenmukaisesti maatilojen välillä: 20 prosenttia tiloista, jotka edustavat 59:ää prosenttia kokonaispinta-alasta ja 25:tä prosenttia maatalouden työpaikoista, sai 73 prosenttia jaetuista tuista.
However, its most striking feature is its extremely high degree of concentration and the unfair nature of the aid within the European agricultural system: 20% of farms, accounting for 59% of land and 25% of farming jobs, receive 73% of direct aid.
Suorien tukien painotus herättää kysymyksen niiden asemasta ja oikeutuksesta.
The growing importance of direct aid now raises the crucial question of its status and justification.
Ovatko tuet korvausta matalista hinnoista, vastinetta epäsuotuisasta tilanteesta, tulotukia vaiko vähän kaikkea?
Is it a form of compensation for falling prices or for specific handicaps, a form of income aid or a combination of these?
Asian selvittäminen on välttämätöntä.
This needs to be clarified.
Tukien käyttö ja jakaminen täytyy olla yleisen mielipiteen, veronmaksajien sekä WTO:n hyväksymä.
Its use and method of distribution must be acceptable to public opinion, tax payers and the WTO authorities.
Tukien oikeutus on niiden jatkuvuuden edellytys.
This legitimacy is essential to its continued existence.
Tarkastellessamme tuloja havaitsimme kovaa painostusta markkinoiden taholta, eli kilpailukyvyn suuren painon seuraukset maatalouden kehittymiseen 40 vuoden ajan.
A look at incomes gives us an idea of the impact of market pressure and, hence, the growing influence of competitiveness on the development of agriculture over the last 40 years.
Maataloustulot ovat hyvin riippuvaisia maataloustuotteiden hinnoista, joita painetaan alaspäin eri tavalla eri jäsenvaltioissa.
Farm incomes are largely dependent on farm prices, dropping to a greater or lesser degree in the various Member States.
Samalla kun unioni puolustaa malliaan, on hyvä nähdä, kuinka jatkossa pystytään saavuttamaan hyväksyttävät maataloustulot aktiiviselle ja suurelle maatalousväestölle, joka on jakautunut koko unionin alueelle ja jonka täytyy hyväksyä kaikki monitoiminnallisuuden vaatimukset.
At a time when Europe is seeking to uphold its model, the issue at stake is how to generate 'acceptable' farm incomes for a large, active farming population, spread out over the territory of the Union and which should be in a position to cope with the demands of multifunctionality.
Hinta- ja markkinapolitiikka on pitkään kuulunut yhteisen maatalouspolitiikan toimivaltaan tulojen muodostuksessa.
Price and markets policy was, for a long time, the common agricultural policy's principal means of generating income.
Kun tarkastellaan hinta- ja markkinapolitiikan kehitystä, on esitettävä asiaan liittyvä kysymys.
However, the way in which it has developed raises a number of question.
Voidaanko kyseisen politiikan avulla vielä kauan jatkaa epäsuoraa maataloushintojen alentamista tavoittelemalla eurooppalaisen maatalouden parempaa kilpailukykyä ja samalla osallistua tehokkaasti monitoiminnallisen maatalouden tarpeisiin, jotka puolestaan aiheuttavat ylimääräisiä kustannuksia tuottajille?
Can it continue much longer to contribute indirectly to lowering farm prices, by seeking to make European agriculture more competitive, and at the same time effectively meet the needs of multifunctional agricultural, which itself generates additional costs?
Kun kysymys esitetään näin, yhtälö on mahdoton ratkaista.
Expressed in these terms, the income equation is insoluble.
Tuotteiden laadun korostaminen – niin tärkeää kuin se onkin – ei ole riittävä avain ongelman ratkaisemiseksi.
Referring to the quality of products, however important this may be, is not a sufficient means of solving the equation.
Laatu on usein kilpailukyvyn elementti, jolla helpotetaan pääsyä markkinoille.
Quality in fact often acts as an element of competitiveness and a mere passport facilitating access to markets.
Tämän seurauksena hinta- ja markkinapolitiikan tehtävät on määriteltävä uudelleen, jotta voidaan sovittaa yhteen kilpailukyky ja monitoiminnallisuus ja eurooppalaisen maatalouspolitiikan mallin tulevaisuus.
It is therefore important to redefine the tasks of prices and markets policy in order to reconcile the two concepts - competitiveness and multifunctionality - and guarantee the future of the European agricultural model.
Politiikan on saatava takaisin pääasiallinen merkityksensä, joka on maanviljelijän työstä maksettavan korvauksen varmistaminen.
This policy must recover its main raison d'être, which is to ensure that farmers are properly remunerated for their work.
Teoriassa asiaa voidaan lähestyä kahdesta vastakkaisesta näkökulmasta:
In theory, there are two conflicting approaches to achieving this:
– hallitsevan yhteisen maatalouspolitiikan kannattajien näkökulma, jonka mukaan käytännössä korostetaan korotettuja toimielinten sisäisiä hintoja, sekä tuotannon yleistä hallintaa ja rajojen tiivistä vartiointia
- the approach taken by those who advocate an administered common agricultural policy, based in practice on high institutional costs, and supplemented by overall control of production and tight border protection;
– niiden näkökulma, jotka haluavat asettaa markkinat etusijalle, mutta varmistaa samalla minimitulot, jotka järjestetään turvaverkkojen ja lisäkriisinhallintajärjestelmien kautta; näiden avulla selvitään vakavimmista tilanteista.
- the line taken by those who favour a more market-oriented approach, while calling for a minimum income guarantee via safety nets and supplementary crisis management measures to deal with more critical periods.
Turvaverkkojen tason määrittämisessä ei tule pelkästään ottaa huomioon tuottajien omia kustannuksia, vaan välttää houkuttelevien markkinoiden syntymistä tuotannolle.
In setting the level of these safety nets, it is important to take account of production costs, as well as to avoid creating an attractive outlet for production.
Näkökulma edellyttää sellaista tuotannon säätelyä, joka sopii sen erityispiirteisiin, jotta voidaan estää, että markkinahinnat laskevat vapaasti turvaverkkojen avulla toimielinten määräämän rajan alapuolelle.
However, to ensure that the market prices, being free, do not fall below the minimum institutional prices represented by the safety nets, this approach includes regulating crops in a manner that is suited to their specific features.
Yhtenäisyyden varjelemisen kannalta on välttämätöntä, että säilytetään myös rajoilla sovellettavat säätelyvälineet.
Finally, to guarantee its coherence, it must retain the means to regulate the flow of goods at borders.
Esittelijä kannattaa jälkimmäistä vaihtoehtoa.
Your rapporteur favours the second option.
WTO-kumppanit eivät jättäisi reagoimatta voimakkaasti, vaan moittisivat unionia syystäkin Marrakeshin sopimuksissa allekirjoitettujen sitoumusten laiminlyönnistä.
This would only give rise to strong reactions from our WTO partners, who would accuse us - and rightly so - of not honouring our commitments under the Marrakech agreements.
Unioni menettäisi nauttimansa luottamuksen ainiaaksi, eikä voisi enää vaikuttaa sääntelyyn kansainvälisessä kaupassa ja politiikassa.
The Union would no longer be trusted and would be deprived of any regulatory influence over trade and international governance.
Hinta- ja markkinapolitiikan sopeuttaminen täytyy saattaa päätökseen rohkaisemalla alakohtaisten sopimusten käyttöönottoa, jotta annetaan arvoa laadulle, mutta jotta samalla jaetaan lisäarvoa oikeudenmukaisemmin eri puolten välillä (tuotanto, jalostus, jakelu).
This adjustment of the prices and markets policy should be supplemented by EU promotion of the establishment of sectoral contracts aimed at encouraging quality as well as ensuring a fairer distribution of added value among the various partners (production, processing and distribution).
Kesäkuun 2003 uudistuksella vahvistetaan tunnetusti suoran, tuotannosta irrotetun tuen painoarvoa tuloissa ja tehdään tukien asteittainen vähentäminen ja ehtojen asettaminen pakolliseksi.
The June 2003 reform significantly increases the share of decoupled direct aid in incomes and makes modulation and conditionality compulsory.
Yhteisellä maatalouspolitiikalla on ensimmäistä kertaa koko olemassaolonsa aikana välineet, joilla voidaan vaikuttaa suoraan monitoiminnallisuuteen, yksilöllisiin tuloihin ja erojen tasoittamiseen maanviljelijöiden ja sukupolvien välillä.
For the first time in its history, the common agricultural policy now has instruments making it possible to directly influence multifunctionality, individual incomes and the remedying of disparities between farmers and between generations.
Tätä etua täytyy kuitenkin muokata, koska muutokset ovat olleet luonteeltaan puutteellisia.
However, this potential step forward should not be over-estimated in view of the incomplete nature of the changes introduced.
Jos asiaa ei valvota, järjestelmä saattaa osoittautua vaaralliseksi.
Unless we are careful, such a system of entitlements may prove dangerous.
Tämä saattaa aiheuttaa viljelymaa-asioihin spekulointia, joka voi olla haitallista uusien maanviljelijäsukupolvien asettautumiselle ja tilojen olemassaololle, etenkin heikoimmille tiloille.
It may give rise to cases of land speculation which will be prejudicial to new generations setting up and the survival of many farms, especially the most vulnerable.
Maatalouden keskittyminen ei varmaankaan hidastu.
Moreover, the process of agricultural concentration is not likely to slow down.
Olisi siis tarpeellista suunnitella kaikkialla unioniin palkkio-oikeuksien selkeämpää jakoa ja yhteisön hallinnan tiiviimpää valvontaa käyttäen kansallisia voimavaroja, jotta nuorten olisi helpompaa ryhtyä maanviljelijöiksi ja jotta voitaisiin järjestää rakenneuudistus tiloilla, jotka sitä eniten tarvitsevat.
It therefore seems necessary to provide, throughout Europe, for more extensive reallocation and greater control of Community management of these premium entitlements, via the national reserves, in order to facilitate access to farming for young people and restructure those farms where there is the greatest need.
Yksittäisen tuen myöntäminen tiloille tapahtuu epäoikeudenmukaisesti ja joskus perusteettomasti.
The granting of a single payment to farms is also profoundly unfair and, in some cases, unjustified.
Kaikki maanviljelijät eivät saa tukea, vaikka he noudattaisivat monitoiminnalisuuden vaatimuksia.
Not all farmers are covered by the budget, whereas they are all expected to comply with the rules of multifunctionality.
Lisäksi suoran tuen laskutapaa voidaan hyvinkin kritisoida.
Moreover, the way in which the support for those who receive direct aid is calculated is open to criticism.
Laskutapa perustuu vanhoihin tietoihin, jotka eivät enää ole peruteltuja ja jotka heijastavat tilojen tuotantokykyä, joka on luonnostaan hyvin vaihteleva.
It is based on historical references which have no justification nowadays, inherited from the days when only the production capacity of each farm, which by nature is very unequal, was considered.
Tämä vääristymä on korjattava kiireesti monitoiminnallisen maatalouden tarpeiden tyydyttämiseksi, sillä talousarviosta yhä rajoitetumman osuuden saavan maatalouspolitiikan on hyödynnettävä kaikkia maanviljelijöitä riippumatta heidän tilanteestaan.
This aberration should be corrected as a matter of urgency in order to better meet the needs of multifunctional agriculture, which is dependent on a public policy with an increasingly limited budget, and must benefit all farmers, irrespective of their situation.
Vaatimus laajemmasta sisäisestä legitimiteetistä on varmasti välttämätön ehto eurooppalaisen julkisen yhteisvastuun pysyvälle säilyttämiselle maatalouden ja sen kansainvälisen tunnustuksen kannalta.
This call for greater internal legitimacy is undoubtedly a prerequisite for the long-term maintenance of public solidarity with Europe’s agriculture and international recognition for this model.
Tukien mukauttaminen:
Modulation of aid
Tukien periaatteista ja pakollisista piirteistä ei kiistellä paljoakaan nykyään.
There is very little contestation of this principle and its compulsory nature nowadays.
Voidaan vain valitella, että tuen kokonaismäärä on täysin riittämätön.
However, the total lack of redistributive effect of this measure is to be deplored.
Kesäkuun uudistuksella käyttöönotettu järjestelmä antaa mahdollisuuden jakaa vain 1,2 miljardia euroa (3 prosenttia ensimmäisestä pilarista vuonna 2005).
The measures adopted as part of the June reform only provide for a reallocation of EUR 1.2 billion (3% of the first pillar in 2005).
Miten näissä olosuhteissa voidaan uskotella, että toimitaan sellaisen monitoiminnallisen maatalouden hyväksi, joka on samalla osa parempaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta, koska sen avulla vähennetään tuloeroja?
How can this possibly be seen as serving the multifunctionality of agriculture, which should also be contributing to greater social cohesion by reducing income disparities?
Tukien mukauttamista on siis lisättävä ja menetelmiä on tarkistettava, jotta voidaan luoda tasapainoisempi, dynaamisempi, alueeseen ja työvoimaan perustuva suorien tukien jakotapa vanhoista järjestelmistä luopumiseksi mahdollisimman pian.
Modulation rates should therefore be increased and the relevant mechanisms revised in order to establish a more balanced and dynamic method of distribution of direct aid, based on territory and employment, and move beyond the mere historical references as soon as possible.
Maaseudun kehittäminen:
Rural development
Maaseudun kehittämispolitiikkaa voidaan tiivistää uudistuksessa esitetyllä tavalla vain, jos luetteloon lisätään kolme uutta tointa, jotka parantavat laatua, normeja sekä eläinten hyvinvointia, varsinkin jos otetaan huomioon vähäiset rahoitusvälineet, jotka on saatu käyttöön mukauttamisen soveltamisen ansiosta.
A rural development policy cannot be confined, as provided for in the reform, to adding to the existing catalogue three new measures relating to quality, standards and animal welfare, especially in view of the limited additional financial resources made available through the application of modulation.
Huolimatta siitä, että tuet ovat riittämättömiä, keinoja olisi käytettävä enemmän monitoiminnalisuuden palkitsemiseen niille maanviljelijöille, jotka sitoutuvat vapaaehtoisesti noudattamaan tähän liittyviä normeja, jotka ovat tukiehtoja tiukempia.
Apart from the problem of their limited volume, these resources should be directed to a greater extent towards remunerating multifunctionality among farmers who voluntarily undertake to comply with standards going beyond those imposed by conditionality.
Tämän tukimuodon on muodostettava todellinen yllyke, joka merkitsee mahdollista lisätuloa eikä vain menojen korvausta.
This form of support should therefore represent a genuine incentive and an additional source of potential income instead of merely offsetting costs.
Käytössä olevilla varoilla on voitava osallistua maatalouden alueellistamiseen siten, että tukilaji sopeutetaan alueeseen ja maanviljelijöiden yksilölliseen tai yhteisölliseen toimintaan.
It should be possible to use the available funds to contribute to the ‘re-territorialisation’ of agriculture by adapting the type of support to the region concerned and the individual or collective activity of farmers.
Toisin kuin on todettu, olemassa olevia rahoitusvälineitä täytyy käyttää laajemmin.
Contrary to what has been noted, the available funds should be more widely used.