natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rikosten uhreja koskevat viimeaikaiset tutkimukset osoittavat, mitä henkistä ja aineellista hätää rikoksen uhri joutuu kärsimään rikoksen tapahduttua ja mitä vaikeuksia hän joutuu kohtaamaan.
Recent victimological studies have highlighted the psychological and material distress suffered by the victim in the wake of the crime, as well as the obstacles typically encountered by victims.
Nämä tutkimukset osoittavat yksiselitteisesti, että rikosten uhrien auttamisen pitäisi olla keskeinen huolenaihe rikosasioita koskevassa politiikassa.
These considerations provide further strong support for the position that support for the victim needs to be an important concern of the penal law at all moments.
Rikoksen uhrin auttamiseen pitäisi kuulua kahdenlaisia, toisiaan täydentäviä toimia: yhtäältä aineellinen, psykologinen, terveydellinen ja sosiaalinen apu ja toisaalta aiheutettujen niin aineellisten kuin henkisten vahinkojen korvaaminen uhrille tai hänen omaisilleen.
Support for victims entails two types of complementary measure: material, psychological, health and social aid; and compensation for the material and non-material damage caused to victims or those dependent on them.
Näistä syistä on varmistettava se, että rikoksen uhri saa korvauksen, ei pelkästään uhrin kärsimien vahinkojen lieventämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla, vaan myös rikoksen aiheuttaman sosiaalisen konfliktin rauhoittamiseksi ja järkevän ja asianmukaisen kriminaalipolitiikan toteuttamisen edistämiseksi.
From this viewpoint, compensation for the victim must be guaranteed, not only to alleviate the harm and suffering caused as far as this can be done, but also to deal with the social conflict produced by the crime and facilitate the application of a properly rational criminal policy.
Rikoksentekijä on periaatteessa velvollinen korjaamaan tai korvaaman uhrille aiheuttamansa vahingon siviilituomioistuimen tuomion tai joissakin maissa rikostuomioistuimen tuomion perusteella tai tuomioistuimen välityksellä tai muuten aikaansaadun rikoksen uhrien ja rikoksentekijän välisen sopimuksen perusteella.
In the first place, reparation or compensation should be made by the author of the crime as the direct author of the damage, the level concerned being set by decision of a civil court (or, in some countries, a criminal court) or else determined by a judicial or out-of-court settlement between the victim of the crime and its author.
Vaikka teoriassa uhri tai hänen huollettavinaan olevat/olleet henkilöt voivat saada korvauksen, käytännössä rikoksentekijältä on harvoin saatu täydellistä korvausta joko siitä syystä, että rikoksentekijää ei ole tunnistettu tai löydetty tai siitä syystä, että hän on varaton.
However, while this is theoretically a means by which victims may obtain satisfaction, in practice full compensation by the author of the offence has been a rare event: in many cases, the offender remains unidentified, has died or is unable to pay.
b) Kansalliset toimet
b) Measures at national level
Edellä mainituista syistä 60-luvulta lähtien useat valtiot ovat joutuneet antamaan solidaarisuuden ja sosiaalisen tasa-arvon periaatteiden mukaisesti säädöksiä rikosten uhreja koskevien korvausjärjestelmien luomiseksi perustamalla julkisia rahastoja sellaisia tapauksia varten, joissa uhrit eivät voi saada korvausta muulla tavoin.
Since the 1960s numerous countries have, for these reasons, been obliged to adopt legislative measures aimed at creating compensation systems for crime victims, via the establishment, on the basis of the principles of solidarity and social justice, of public funds for those cases (the majority) in which the victim cannot be compensated by any other means.
Yhdysvallat ja Kanada olivat vuonna 1965 ensimmäisiä uhrien suojelua koskevan lainsäädännön antamisessa hyväksymällä rikosten uhrien suojelua koskevat lait.
The first steps in victim protection were taken in 1965 by the US and Canada, both of which adopted laws to protect the victims of crime.
Niiden esimerkkiä seurasivat Suomi (1973), Irlanti (1974), Hollanti (1975), Norja (1976), Ranska (1977), Luxemburg (1984), Belgia (1985), Saksa (1976), jossa kyseistä lakia on muutettu vuosina 1983 ja 1987, ja Espanja (1995).
Their example was followed in Europe by Finland (1973), Ireland (1974), the Netherlands (1975), Norway (1976), France (1977), Luxembourg (1984), Belgium (1985), Germany (a law of 1976 was modified in 1983 and 1987) and Spain (1995).
Jotkut valtiot, kuten Italia (1980), Ranska (1986) ja Espanja (1992), ovat antaneet lakeja erityisesti terrori-iskujen uhrien suojelemiseksi, koska näissä valtioissa tämänkaltaiset rikokset ovat häikäilemättömyydellään järkyttäneet yhteiskunnan perustaa ja ihmisten perusarvoja.
In addition, a number of countries, including Italy (1980), France (1986) and Spain (1992), have adopted laws specifically for the victims of terrorist attacks, in response to the systematic and brutal fashion in which those countries are afflicted by terrorist crimes which threaten to undermine the very foundations and essential values of civilisation and of humanity itself.
c) Kansainväliset toimet
c) Measures at international level
Euroopan unionin lainsäädännön ohella on mainittava seuraavat oikeusvälineet:
Outside the framework of the EU itself, we may note the following:
1) 24. marraskuuta 1983 tehty väkivaltarikosten uhreille suoritettavia korvauksia koskeva eurooppalainen yleissopimus (Euroopan neuvoston sopimussarja nro 116), jota sen tärkeydestä huolimatta monet Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät vielä ole ratifioineet.
1) Convention No 116 of the Council of Europe of 24 November 1983 (European Convention on Compensation to Victims of Violent Crimes); despite the importance of this convention as a key point of reference in Europe, it has still not been ratified by a number of EU Member States.
Eurooppalainen yleissopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 1988 sen ratifioineissa valtioissa.
This convention entered into force - for those countries which had ratified it - on 1 February 1988.
Eurooppalaisessa yleissopimuksen mukaan korvauksen tulee kussakin tapauksessa kattaa ainakin seuraavat kulut: tulojen menetys, sairaanhoito- ja hautauskulut, sekä elatuksen tai elatusapuun oikeutettujen henkilöiden osalta elatuksen menetys.
These include: loss of income of a person immobilised by physical injuries; medical costs; hospitalisation costs; funeral expenses; and, in the case of dependants, loss of material support.
Yleissopimuksen lähtökohtana on sosiaalisen oikeudenmukaisuuden periaate, jonka mukaan sen valtion, jonka alueella rikos on tehty, on korvattava rikoksesta aiheutuneet vahingot paitsi rikoksen kohteeksi joutuneille omille kansalaisille myös muille rikoksenuhreille, esimerkiksi maahanmuuttajille, matkailijoille, opiskelijoille jne.
The convention is founded on the principle of social justice, under which all countries are required to compensate not only their own nationals but also other victims of violence perpetrated on their territory, including migrant workers, tourists, students and others;
2) Euroopan neuvoston suositukset nro 11 vuodelta 1985 ja nro 21 vuodelta 1987 uhrin asemasta rikoslain ja rikosprosessilain piirissä.
2) the recommendations of the Council of Europe (Nos 11 of 1985 and 21 of 1987) on the position of the victim in the framework of criminal law and procedure;
3) Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 29. marraskuuta 1985 antamalla päätöslauselmalla 40/34 hyväksytty Yhdistyneiden kansakuntien julistus rikosten ja vallan väärinkäytön uhreja koskevista oikeusperiaatteista.
3) the UN Declaration of basic principles of justice for victims of crime and abuse of power, adopted in Resolution 40/34 of the UN General Assembly of 29 November 1985.
Euroopan unioni on pyrkinyt yhtenäismarkkinoiden luomiseen, mikä tarkoittaa yhtenäisen ilman sisäisiä rajoja olevan alueen luomista, jossa unionin jäsenvaltioiden alueella taataan tavaroiden, ihmisten, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 14 artiklan mukaisesti.
The EU has instituted a single market presupposing the establishment of an area without internal borders in which the free movement of goods, persons, services and capital is to be guaranteed within the territory of the Member States, under Article 14 of the EC Treaty.
Amsterdamin sopimuksen voimaantulon myötä Euroopan unioni asetti ensisijaisiksi tavoitteikseen unionin säilyttämisen ja kehittämisen vapauteen, tuvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena, jossa ihmisten vapaa liikkuminen taataan.
With the entry into force of the Treaty of Amsterdam, the EU has set as one of its primary objectives its maintenance and development as an area of freedom, security and justice where the free movement of persons is guaranteed.
Tästä on yhtenä tärkeänä seurauksena se, että rikosten uhrien suoja on taattava.
One of the most evident corollaries of this is the need to protect the victims of crime.
3. joulukuuta 1998 kokoontuneen oikeus- ja sisäasioiden neuvoston hyväksymässä neuvoston ja komission ns. Wienin toimintasuunnitelmassa pyydettiin käsittelemään uhreilla annettavaa apua koskevia kysymyksiä ja mahdollisuuksia toteuttaa tätä asiaa koskevia unionin laajuisia toimia.
Accordingly, the Vienna Action Plan, drawn up by the Council and Commission and adopted by the JHA Council on 3 December 1998, called for a debate on the issue of aid to victims and for the possible adoption of measures at EU level.
Tampereella 15. ja 16. lokakuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaan olisi vahvistettava vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat rikosten uhrien suojaa, erityisesti oikeussuojan saatavuutta ja oikeuksia saada vahingonkorvauksia.
Subsequently, the Tampere European Council of 15 and 16 October 1999 called in its conclusions for the establishment of minimum rules on the protection of victims of crime, with particular respect to their access to justice and to their right to compensation for damage suffered.
Näiden julkilausumien toteuttamiseksi komissio esitti 14. heinäkuuta 1999 tiedonannon "Rikoksen uhrit Euroopan unionissa – normit ja toiminta" KOM(1999) 349 lopullinen. .
On 14 July 1999, with a view to fulfilling the above guidelines, the Commission submitted a communication to the Council, the European Parliament and the Economic and Social Committee on 'Crime victims in the European Union - Reflections on standards and action' COM(1999) 349 , following which the Committee on Citizens' Freedoms and Rights, Justice and Home Affairs adopted a report by Patsy Sörensen ( A5-0126/2000 ) on 25 April 2000.
Tampereella asetetun poliittisen velvoitteensa täyttämiseksi komission esitti 28. syyskuuta 2001 vihreän kirjan "Rikoksen uhreille maksettavat korvaukset" KOM(2001) 536. aloittaakseen julkishallintojen ja yhteiskunnan eri tahojen laajan kuulemisen tästä aiheesta.
On 28 September 2001, in a measure also intended to implement the political mandates of Tampere, the Commission submitted a green paper on compensation to crime victims COM(2001) 536 , with the aim of launching a wide-ranging consultation process targeted on public administrations and society in general.
Esittelijä sai tehtäväkseen laatia tätä aihetta koskevan mietinnön, joka hyväksyttiin 13. syyskuuta 2002 ( A5-0309/2002 ).
The author of this report was appointed Parliament's rapporteur on the matter (adoption: 13 September 2002 - A5-0309/2002 ).
Kolmetoista Euroopan unionin jäsenvaltiota on perustanut valtiollisen korvausjärjestelmän rikoksen uhreille aiheutuneiden vahinkojen korvaamiseksi.
As things stand, 13 EU Member States have established national systems for compensating crime victims for damage suffered.
Tämä voi johtaa esimerkiksi siihen, että kaksi henkilöä, jotka ovat joutuneet rikoksen kohteeksi samanlaisissa olosuhteissa mutta eri jäsenvaltioissa, voivat saada samanlaisista vahingoista hyvin erilaisen korvauksen tai toinen heistä saattaa jopa jäädä täysin vaille korvausta.
In other words, two persons who have been victims of a crime in very similar circumstances but in two different Member States may receive wildly varying compensation (or none at all) for similar damage.
Esittelijä katsoo, että tällainen asiaintila on kestämätön Euroopan unionissa, koska se saattaa rikoksen uhrit epäoikeudenmukaiseen ja eriarvoiseen asemaan, mikä on täysin ristiriidassa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista koskevan tavoitteen kanssa.
Your rapporteur considers that this state of affairs cannot be tolerated in the EU: it produces unfair and arbitrary effects for crime victims that are totally incompatible with the objective of the creation of an area of freedom, security and justice.
Nykyään rikoksen uhrien korvausten saanti riippuu siitä, minkä jäsenvaltion alueella rikos on tehty ja kyseisen jäsenvaltion asianomainen lainsäädäntö saattaa poiketa huomattavasti jonkin toisen jäsenvaltion vastaavasta lainsäädännöstä.
At present, the compensation available to crime victims depends on the Member State in which the crime was committed, while national legislation varies enormously.
Esittelijä on kuitenkin ensivaikutelmansa perusteella tyytyväinen komission ehdotukseen direktiiviksi, jonka tavoitteena on jäsenvaltioiden korvausjärjestelmien erilaisuudesta johtuvien epäoikeudenmukaisuuksien tasoittaminen ja sen varmistaminen, että rikoksen kohteeksi joutunut Euroopan unionin kansalainen tai Euroopan unionissa laillisesti oleskeleva saa asianmukaisen korvauksen kärsimistään vahingoista riippumatta siitä minkä Euroopan unionin jäsenvaltion alueella rikos on tehty.
Your rapporteur therefore welcomes and, on the basis of an initial general approach, expresses a positive assessment of the Commission's proposal for a directive, with its objectives of limiting the unfair effects arising from the present different levels of compensation in the Member States and ensuring that EU citizens and persons legally resident in the Union are properly compensated for the damage caused where they have been victims of crime anywhere within the Union's territory.
Esittelijä on kuitenkin katsonut aiheelliseksi esittää valiokunnan tarkasteltavaksi 59 tarkistusta, joilla pyritään saattamaan lopullinen teksti Euroopan unionin alueella rikoksen kohteiksi joutuneiden unionin kansalaisten ja unionissa laillisesti oleskelevien todellisia tarpeita vastaavaksi.
Nonetheless, your rapporteur considers it desirable to submit to the committee 59 draft amendments, tabled with a view to helping achieve a final text which reflects the real needs of EU citizens and legal residents who are victims of crime within Union territory.
6. lokakuuta 2003 LOPULLINEN A5-0331/2003
6 October 2003 FINAL A5-0331/2003
komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Kohti yhteisen kalastuspolitiikan yhtenäistä ja tehokasta toteutusta"
on the Commission communication 'Towards uniform and effective implementation of the common fisheries policy'
327.832 SISÄLTÖ
327.832 CONTENTS
Parlamentin puhemies ilmoitti istunnossa 5. kesäkuuta 2003, että kalatalousvaliokunnalle on annettu lupa laatia työjärjestyksen 47 artiklan 2 kohdan ja 163 artiklan mukaisesti valiokunta‑aloitteinen mietintö aiheesta.
At the sitting of 5 July 2003 the President of Parliament announced that the Committee on Fisheries had been authorised to draw up an own-initiative report on the subject, pursuant to Rules 47(2) and 163 of the Rules of Procedure.
Kalatalousvaliokunta oli nimittänyt kokouksessaan 23. huhtikuuta 2003 esittelijäksi Ilda Figueiredon.
The Committee on Fisheries had appointed Ilda Figueiredo rapporteur at its meeting of 23 April 2003.
Valiokunta käsitteli mietintöluonnosta kokouksissaan 10. kesäkuuta, 8. heinäkuuta, 9. syyskuuta ja 2. lokakuuta 2003.
It considered the draft report at its meetings of 10 June, 8 July, 9 September and 2 October 2003.
Viimeksi mainitussa kokouksessa se hyväksyi päätöslauselmaesityksen äänin 16 puolesta ja 1 tyhjä.
At the last meeting it adopted the motion for a resolution by 16 votes to 0, with 1 abstention.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Struan Stevenson (puheenjohtaja), Rosa Miguélez Ramos (varapuheenjohtaja), Brigitte Langenhagen (varapuheenjohtaja), Ilda Figueiredo (esittelijä), Elspeth Attwooll, Niels Busk, Salvador Jové Peres, Heinz Kindermann, Carlos Lage, Giorgio Lisi, Albert Jan Maat (Ioannis Marinosin puolesta), Patricia McKenna, Seán Ó Neachtain, Manuel Pérez Álvarez, Fernando Pérez Royo (Vincenzo Lavarran puolesta), Bernard Poignant, Dominique F.C. Souchet, Catherine Stihler, Margie Sudre (Hugues Martinin puolesta) ja Daniel Varela Suanzes-Carpegna.
The following were present for the vote: Struan Stevenson (chairman), Rosa Miguélez Ramos (vice-chairman), Brigitte Langenhagen (vice-chairman), Ilda Figueiredo (rapporteur), Elspeth Attwooll, Niels Busk, Salvador Jové Peres, Heinz Kindermann, Carlos Lage, Giorgio Lisi, Albert Jan Maat (for Ioannis Marinos), Patricia McKenna, Seán Ó Neachtain, Manuel Pérez Álvarez, Fernando Pérez Royo (for Vincenzo Lavarra), Bernard Poignant, Dominique F.C. Souchet, Catherine Stihler, Margie Sudre (for Hugues Martin) and Daniel Varela Suanzes-Carpegna.
Mietintö jätettiin käsiteltäväksi 6. lokakuuta 2003.
The report was tabled on 6 October 2003.
EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMAESITYS komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Kohti yhteisen kalastuspolitiikan yhtenäistä ja tehokasta toteutusta" (KOM(2003) 130 – 2003/2104(INI))
MOTION FOR A EUROPEAN PARLIAMENT RESOLUTION on the Commission communication 'Towards uniform and effective implementation of the common fisheries policy' ( COM(2003) 130 - 2003/2104(INI))
– ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(2003) 130) Ei vielä julkaistu EUVL:ssä. ,
– having regard to the Commission communication ( COM(2003) 130 ) Awaiting publication in the OJ ,
– ottaa huomioon kalatalousvaliokunnan mietinnön ( A5‑0331/2003 ),
– having regard to the report of the Committee on Fisheries ( A5‑0331/2003 ),
A. katsoo, että vaikka viime vuosina on edistytty tarkastus- ja valvontamenetelmien käytössä, on vielä asioita, joita voidaan ja joita täytyy parantaa,
A. whereas, despite the progress achieved in recent years regarding the operation of the surveillance and monitoring mechanisms, there are still aspects which need to be improved,
C. katsoo, että kalastuksen valvontatehtävissä saatu kokemus ja asiantuntemus on merkittävä perusta kalastuksen valvonnan tehokkaalle täytäntöönpanolle, minkä vuoksi kokemusta ja asiantuntemusta on vahvistettava,
C. whereas the experience and training arising from fisheries monitoring missions offer a solid basis for the effective implementation of fisheries monitoring, and these should therefore be stepped up,
D. pitää tärkeänä varmistaa, että elollisten vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta ja niiden hyödyntämistä säännellään kalastusketjun kaikissa vaiheissa ja että kalastuotteiden pyynnin, kuljetuksen ja kaupan valvontaan sovelletaan yhdenmukaisia säännöksiä ja menettelyitä, joiden avulla saadut tulokset ovat vertailukelpoisia riippumatta tarkastuksista vastaavien kansallisten toimijoiden kansalaisuudesta,
D. whereas it is essential to ensure that access to and exploitation of fish stocks are monitored at all stages of the fisheries chain on the basis of a regime combining clear rules with a single monitoring procedure, which should apply both at the catch stage and to the transport and marketing of fisheries products; whereas such a regime should yield results which are properly comparable, whatever the operator's nationality and whichever national inspection service is responsible,
E. pitää tärkeänä osapuolten täysipainoista osallistumista kaikkiin yhteisen kalastuspolitiikan toimiin aina suunnittelusta täytäntöönpanoon saakka, niin että tunnustetaan alueellistumisen kuuluvan olennaisesti yhteiseen kalastuspolitiikkaan ja otetaan huomioon kalastuksenhoidon erityinen merkitys ja sen vaikutus haavoittuviin rannikkoyhteisöihin,
E. having regard to the need for full participation by those concerned in all the stages of the policy, from conception to execution, on a basis taking account of the regional dimension inherent in the CFP and reflecting the specific characteristics of fisheries management and its impact on vulnerable coastal communities,
F. katsoo, että kalastajat hyväksyvät kalastusta koskevat säännöt ja noudattavat niitä helpommin, jos kalastajajärjestöt saavat osallistua päätöksentekoon,
F. whereas the rules governing fisheries are more likely to meet with acceptance and compliance on the part of fishermen if the decision-making process includes the participation of fishermen's organisations,
G. katsoo, että yhteisön periaatteiden mukaisesti yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon valvonta kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioille, kun taas komission vastuulla on seurata ja valvoa, että yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan moitteettomasti,
G. whereas, in line with Community principles, responsibility for monitoring the implementation of Community legislation is primarily a matter for the Member States, while the Commission has the 'watchdog' task of checking that Community law is properly applied,
H. ottaa huomioon kestävää kalastuksenhoitoa koskevat kansainväliset suuntaviivat ja periaatteet,
H. having regard to the need to respect the international principles and guidelines concerning sustainable fisheries management,
I. ottaa huomioon komission tiedonannon lyhyellä aikavälillä toteutettavasta toimintasuunnitelmasta, jolla varmistetaan, että elollisten vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta ja niiden hyödyntämistä säännellään kalastusketjun kaikissa vaiheissa, sekä aikomuksen laatia ehdotus yhteisen tarkastusorganisaation perustamisesta yhteisön kalastuksenvalvontaviraston perustamisen yhteydessä,
I. having regard to the proposal in the Commission's communication on an Action Plan, to be implemented in the short term, aimed at ensuring that access to and exploitation of stocks are monitored at all stages of the fisheries chain; whereas a proposal is to be prepared for the creation of a Joint Inspection Structure, in the context of the establishment of a Community Fisheries Control Agency,
J. ottaa huomioon, että eri jäsenvaltioissa käytetään kalastuksen valvontaan erilaisia teknisiä, aineellisia ja inhimillisiä resursseja sekä toimivallaltaan erilaisia laitoksia,
J. having regard to the diverse nature of the technical, human and material resources available and of the institutions responsible for fisheries monitoring in the Member States,
K. ottaa huomioon, että on yhä tärkeämpää vahvistaa valvontaa kansainvälisten kalastusjärjestöjen vesialueilla ja että Euroopan komissio voisi auttaa yhdenmukaistamaan valvontatehtäviä toimiessaan sopimusosapuolena kyseisten järjestöjen kanssa,
K. having regard to the growing need to step up inspections in the waters of international fisheries organisations and bearing in mind that the European Commission, as a contracting party, could help to ensure greater standardisation of these tasks,
4. korostaa, että kalastajat hyväksyvät kalastusta koskevat säännöt ja noudattavat niitä helpommin, jos kalastajat osallistuvat itse päätöksentekoon kaikilla tasoilla;
Points out that the rules governing fisheries are more likely to meet with acceptance and compliance on the part of fishermen if the decision-making process includes the participation of the fishermen themselves at all levels,
19. pyytää Euroopan komissiota osallistumaan aktiivisesti kansainvälisten kalastusjärjestöjen hallinnoimien kansainvälisten vesialueiden valvontaan ja valvonnan rahoitukseen, jotta Euroopan unionin tehtäviin kuuluvaa kalastuksen valvontaa voitaisiin koordinoida ja tehostaa kyseisillä pyyntialueilla;
Calls on the Commission to take an active part in monitoring and the funding of the monitoring tasks carried out in the international waters administered by the international fishery organisations, in order to coordinate and increase the efficiency of the monitoring of fishing carried out by the European Union in these fishing grounds;