natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tätä tapahtuu hyvin monissa valtioissa: muun muassa sellaisissa valtioissa, jotka eivät ole omaksuneet erityistä terrorismin määritelmää ja jotka kieltäytyvät pitämästä terrorismia yksittäisenä ja itsenäisenä rikkomuksena, valtioissa, jotka puuttuvat terrorismiin liittyviin ilmiöihin oikeudellisesti luomalla uutta lainsäädäntöä sekä valtioissa, joilla on omat ja erityiset määritelmänsä terrorismiin liittyville rikkomuksille.
This proves to be the case in many countries: those which have not adopted a specific definition of terrorism, refusing to define it as a particular and autonomous crime, those whose legal systems have included the phenomenon of terrorism under related laws, and those which have a specific definition of the crime of terrorism.
Terrorismin torjuntaan liittyvien käsitteiden määritteleminen on oikeudellisesti tärkeämpää rikosoikeudenkäynnin kuin rikosoikeuden kannalta.
Legally, combating terrorism is less a question of how to define it in criminal law than of criminal law procedures.
Itse asiassa kaikissa valtioissa on annettu lisää valtaa poliisiviranomaisille, oikeuslaitoksille sekä tuomiovaltaisille elimille terrorismin torjumiseksi.
In all countries, various police bodies have been given increased powers to investigate and prosecute in order to combat terrorism.
Tällainen kansalaisoikeuksien ja -vapauksien loukkaaminen esitetään välttämättömänä asiana terrorismin torjunnassa, ja sitä esiintyy jopa kansainvälisessä poliisiyhteistyössä ja oikeudellisessa yhteistyössä.
This infringement of citizens' rights and freedoms, which is presented as justified to combat terrorism effectively can also be seen in the context of international police and judicial cooperation.
Monissa eri lainsäädännöissä terrorismitekojen tutkimista ja toteamista sekä terroristien oikeuden eteen viemistä ja tuomitsemista varten omaksuttujen oikeudenkäyntimenettelyjen tutkinta osoittaa, että terrorismin torjunnan yhteydessä tehdään hyvin usein sellaisia oikeudellisia ratkaisuja, jotka ovat hyvin kaukana kansallisissa oikeudenkäyntimenettelyissä perinteisesti noudatetuista säännöistä.
A study of the procedural mechanisms adopted in the various legal systems to investigate, identify, prosecute, judge and punish acts of terrorism shows up judicial solutions which very often differ from the traditional rules of the various national criminal procedures.
Terrorismin vastainen taistelu ei vain uhkaa yksilönvapauksia.
Combating terrorism does not just endanger the freedom of the individual.
Vaikka onkin tärkeää korostaa sitä, kuinka varovaisia yksittäisten terrorismitekojen ehkäisemiseksi ja näihin tekoihin syyllistyneiden henkilöiden löytämiseksi toimivien tahojen on oltava – tämähän on yksi oikeusvaltion perusperiaatteista – ei pitäisi kuitenkaan unohtaa sitä, kuinka hellittämättömästi eri tahot ovat liittoutuneet terrorismia torjuakseen.
Although it is important to underline the need for prudence which those active in preventing individual acts of terrorism and seeking out the perpetrators of these acts must bear in mind, and which is one of the defining elements of a constitutional state, the collective aspects of a relentless war against terrorism must not be forgotten.
Tunnekuohut, pelko, viha, turhautuminen ja kostohalut saattavat johtaa siihen, että valtio toteuttaa rikkeiden ehkäisemiseksi niin tiukkoja toimenpiteitä, että yksilön perusoikeudet kärsivät.
Emotional reactions such as fear, anger, frustration and a desire for vengeance can lead a country to adopt repressive measures which have a strong effect on the fundamental rights of individuals.
Terroristien menetelmät ja tavoitteet ovat toki tuomittavia, mutta terrorismin uhan takia valtiot toteuttavat joskus sekä terrorismista epäiltyjen yksilöiden että jopa kokonaisen ihmiskunnan kohdalla hyvin kiistanalaisia toimenpiteitä kansallisuuden, uskonnon, johonkin etniseen ryhmään kuulumisen tai poliittisten mielipiteiden perusteella.
Despite this opposition to the methods and aims of the terrorists, the threat remains that questionable measures will be applied not to suspect individuals, but to a whole section of the population, because of their nationality, religion, race or political opinions.
Yhteinen kosto on hyvin houkutteleva vaihtoehto niille, jotka haluavat terroristien rankaisemisen lisäksi rangaista ainakin itseensä kohdistuneesta terrorismista tuhoamalla sekä terrorismitekoon syyllistyneet että terrorismin aiheuttajat.
A collective response is dangerously seductive for those who wish not to punish terrorists, but terrorism, at least the terrorism that has affected them, by removing not only the perpetrators but also those who constitute the causes.
Yhteinen rangaistus voidaan toteuttaa hyvin monella eri tavalla.
This collective punishment can take different forms.
Tällaisia yhdessä toteutettuja rankaisukeinoja voivat olla esimerkiksi rasismi tai järjestelmällinen syrjintä.
Racism is one, institutionalised discrimination is another.
Seuraavassa vaiheessa hyökätäänkin sitten asevoimiin turvautuen jotakin valtiota kohtaan.
The next stage is the massive use of armed forces against another state.
Terrorismi-iskun kohteeksi joutunut valtio on altis hyökkäämään yksipuolisesti ja aseellista voimaa käyttäen johonkin sellaiseen valtioon, jonka epäillään suojelevan terroristeja.
The victim state is therefore tempted to use armed force to attack another country unilaterally, on the pretext that it harbours terrorists.
Terrorismin vastaiseen sotaan osallistuvien sotilaiden asema on hyvin epämääräinen, mikä johtaa helposti kansainvälisen humanitaarisen oikeuden rikkomiseen.
The status of the combatants in the war on terrorism is highly ambiguous and the source of a good number of violations of international human rights law.
Ulkomaalaisten erottelu on myös yksi huolestuttavimmista toimenpiteistä.
Another oppressive measure is forced segregation.
Ratkaisuna pidetään silloin usein sitä, että terrorismista epäiltyä kansaa estetään sekoittumasta terrorismin kohteeksi joutuneen kansan kanssa.
In this scenario, the terrorist is identified with the population from which he comes, and the solution adopted is to prevent those people from mixing with the victim population.
Luonnonvarojen maantieteellinen sijainti ei kuitenkaan aina noudata poliittista tahtoa.
The geography of natural resources however does not always follow that of the political will.
Tästä seuraa se, että jotakin kansaa estetään pääsemästä johonkin alueensa osista tai käyttämästä sellaisia luonnonvaroja, jotka sillä aiemmin oli käytössään.
The result is that people are cut off from other parts of their territory or from natural resources that were previously available to them.
Terrorismi-iskun kohteeksi joutunut alue asetetaan tarkan suojelun alaiseksi ja julistetaan vaaralliseksi alueeksi, mikä tuo alueelle erinäisiä lisäongelmia, kuten esimerkiksi kotietsintöjä, kiristämistä, nöyryytyksiä ja korruptiota.
The access points to the victim's territory become very highly protected zones and also very dangerous places, as the situation leads to searches, blackmail, humiliation or corruption.
Ihmisoikeuksien rikkomisen sietäminen on myös omalla tavallaan ihmisoikeuksien rikkomista.
Tolerance of human rights infringements is also, paradoxically, a violation of human rights.
Monien eri kansojen kokemia väärinkäytöksiä on puolusteltu terrorismin vastaisen taistelun varjolla.
Moreover, many abuses against certain groups of people have been justified on the grounds of combating terrorism.
Kansainvälinen yhteisö ei ole tuominnut väärinkäytöksiä, vaan ne on hyväksytty siitä syystä, että joidenkin tällaisten valtioiden kanssa on tehtävä yhteistyötä maailmanlaajuisessa terrorismin vastaisessa sodassa.
These abuses, far from being condemned by the international community, are tolerated because of the need to cooperate with these countries throughout the global war on terrorism.
Monet muunkinlaiset vastaiskut – kuten esimerkiksi ilman tuomionistuinten päätöstä tehdyt teloitukset, jotka aiheuttavat usein "toissijaisia vahinkoja" – jäävät nykyään tyystin huomioimatta, vaikka niiden yhteydessä rikottaisiin koston kohteeksi joutuneen valtion suvereeniutta.
In addition, other forms of response, such as extrajudicial executions, which often provoke ‘collateral damage’ then meet with general indifference, even if they have violated the sovereignty of a country subject to a revenge attack.
Lopuksi on otettava esiin rikkomukset, joiden kohteeksi toimittajat joutuvat yrittäessään antaa tietoa kansalaisille.
In conclusion, we should note the attacks on journalists who are trying to inform the public.
On tietysti itsestään selvää, että rikosten tutkinnan kannalta on tärkeää estää sellaisten tietojen joutuminen terroristien käsiin, jotka liittyvät terroristien toimintaa koskeviin tutkimuksiin.
Clearly for the purposes of an investigation, information must not be disseminated that could inform terrorists of the progress of investigations against them.
Joskus tätä tarpeellista vaitioloa kuitenkin käytetään hyväksi terrorismin torjunnan nimissä, mikä voi johtaa lehdistön järjestelmälliseen sensuuriin sekä propagandan ja väärän tiedon levittämiseen lehtien välityksellä.
This need for discretion, however, leads in certain cases, in the name of combating terrorism, to systematic press censorship and to using the press for propaganda and misinformation purposes.
Tämä ei haittaa ainoastaan toimittajia, vaan siitä kärsii koko kansa, jolta pimitetään tärkeitä tietoja ja jota manipuloidaan siinä toivossa, että se tukisi toimia, joita edes terrorismin kohteeksi joutunut kansa ei koskaan hyväksyisi, jos sille ei annettaisi väärää tietoa.
In this case it is not just the journalists who are victims of abuses, but the whole population from whom essential information is withheld and who are manipulated in order to obtain their support for an action which, without this misinformation, would be deprecated even by the victim population.
Lehdistön sensurointiin saattaa joissakin maissa liittyä myös pelottelua ja fyysistä uhkailua sellaisia toimittajia kohtaan, jotka joko haluavat saada tietoa tai jotka eivät suostu levittämään väärää tietoa.
In some countries, press censorship is backed up by threats and physical intimidation of journalists who seek information or do not want to disseminate misinformation.
Tarkoitus ei ole tehdä ihmisoikeuksista kehystä väljälle politiikalle, joka suosii terrorismia eli sellaista toimintaa, joka tavoitteidensa sekä menetelmiensä takia kieltää perusoikeudet kokonaan.
The intention here is not to make human rights a framework for a laissez-faire policy which favours terrorism, i.e. actions which, by virtue their aims and methods, constitute a negation of fundamental rights.
"Tarkoitus pyhittää keinot" -menetelmien toteuttaminen antaa kuitenkin perusteet sellaiselle terroristien toiminnalle, jota vastaan yritetään kovasti taistella.
However, using the same methods of ‘ends justifying means’ gives moral ammunition to those who take the action that we seek to combat.
Ratkaisu ei ole taistella hampaat irvessä ja lukuisten toissijaisten vahinkojen kustannuksella, vaan ennemminkin olisi edistettävä ihmisoikeuksien täydellistä kunnioittamista, jotta viattomien ihmisten kuolemaa ei enää hyväksyttäisi toimenpiteen syyhyn tai tavoitteeseen katsomatta ja jotta terrorismitekoihin syyllistyvät eivät enää saisi tukea kansalta, vaikka väittäisivät suojelevansa tätä.
The solution is not a relentless war and a great deal of collateral damage but rather to promote absolute respect for human rights, so that the death of innocent people can no longer be considered acceptable, whatever the cause or aim of the action, and the perpetrators of acts of terrorism may no longer obtain support even from the part of the population that they claim to defend.
"Jokaisella on oikeus nauttia korkeimmasta mahdollisesta fyysisen ja psyykkisen terveyden tasosta.
“Everyone has the right to the enjoyment of the highest attainable standard of physical and mental health.
Valtioiden tulisi ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että kaikilla ihmisillä on naisten ja miesten tasa-arvon perusteella mahdollisuus käyttää terveydenhoitopalveluja, joihin kuuluvat myös perhesuunnittelun ja seksuaaliterveyden kaltaiset lisääntymisterveyden hoitoon liittyvät palvelut.
States should take all appropriate measures to ensure, on the basis of equality of men and women, universal access to health-care services, including those related to reproductive health care, which includes family planning and sexual health.
Lisääntymisterveyden hoito-ohjelmiin tulisi kuulua mahdollisimman laaja valikoima palveluja, eikä niihin voi liittyä minkäänlaista pakottamista.
Reproductive health care programmes should provide the widest range of services without any form of coercion.
Kaikilla pareilla ja yksilöillä on oikeus päättää vapaasti ja vastuuntuntoisesti lastensa määrästä ja syntyvyyden säännöstelystä, ja heillä on oikeus tietoon, valistukseen ja välineisiin, joita tarvitaan tämän tavoitteen saavuttamiseksi."
All couples and individuals have the basic right to decide freely and responsibly the number and spacing of children and to have the information, education and means to do so.”
ICPD Programme of Action went further: toinen luku, periaate nro 8.
ICPD Programme of Action went further: Chapter 2, principle 8.
Lisääntymisterveydenhuolto sisältää kaikki seksielämää ja lisääntymistä koskevat palvelumuodot, mukaan lukien hoidot, valistus, ravitsemusterapeutin palvelut, lainopillinen neuvonta ja tietoiseen suostumukseen perustuvat palvelut.
Access to reproductive health care comprises all forms of services which relate to the sexual and reproductive cycle, including medical, educational, nutritional, counselling and informed consent services.
On todistettu, että jos yksi näistä osa-alueista puuttuu jostakin maasta, se vaikuttaa välittömästi kyseisen maan asukkaiden elämänlaatuun ja odotettavissa olevaan elinikään.
It has been proven that, if one of the components is missing, this has immediate repercussions on the quality of life and life expectancy in the relevant country.
Jos ihmisten oikeus lisääntymisterveydenhuoltoon evätään, seuraukset ovat huolestuttavia:
The consequences, if the human right of access to reproductive health is denied, are as follows:
▪ Jokaisen minuutin aikana kuolee yksi nainen raskauteen liittyviin komplikaatioihin , ja 13 naista saa vakavia komplikaatioita. ▪ Vuosittain tapahtuu noin 200 000 äitiyskuolemaa ehkäisyn puutteen tai epäonnistumisen vuoksi.
▪ One woman dies each minute from pregnancy-related causes and another 13 suffer severe complications. ▪ About 200 000 maternal deaths per year result from the lack or failure of contraceptive services.
(175 miljoonasta raskaudesta vähintään 75 miljoonaa on ei-toivottuja, mistä seuraa 45 miljoonaa aborttia ja 30 miljoonaa elävänä syntymistä vuodessa). ▪ Jokaisen minuutin aikana tehdään noin 100 aborttia, joista 40:ssä abortin tekijällä ei ole asianmukaista koulutusta ja toimenpide tehdään vaarallisissa olosuhteissa.
(At least 75 million of the 175 million pregnancies each year are unwanted, resulting in 45 million abortions and 30 million live births). ▪ There are approximately 100 abortions per minute, of which 40 are performed in unsafe conditions by people who are not medically trained.
Vaarallisiin abortteihin kuolee vuosittain 70 000 naista. ▪ Vain hiukan yli puolessa kaikista kehitysmaissa tapahtuvista synnytyksistä on mukana asianmukaisesti koulutettu henkilö. ▪ Yli 350 miljoonalla parilla ei ole mahdollisuutta käyttää erilaisia perhesuunnittelupalveluita .
70 000 women die each year from unsafe abortion . ▪ Almost half of all deliveries in developing countries take place without a trained medical attendant present. ▪ Over 350 million couples lack access to a range of family planning services.
Noin 126 miljoonaa naista käyttäisi tämänkaltaisia palveluja välittömästi, jos niitä olisi saatavilla ja heillä olisi varaa niihin. ▪ Noin miljoona naista kuolee vuosittain erilaisiin synnytyskanavan infektioihin , mukaan lukien sukupuolitaudit, jotka eivät liity HIViin/aidsiin. ▪ Jokaisen minuutin aikana kymmenen ihmistä saa HIV -tartunnan; puolet heistä on alle 24‑vuotiaita. ▪ Raiskaukset ja muut seksuaalisen väkivallan muodot yleistyvät myös Euroopassa.
Approximately 126 million women would use such services immediately if they were available and affordable. ▪ 1 million women each year die as a result of reproductive tract infections, including sexually transmitted infections not related to HIV/AIDS. ▪ HIV infects ten people per minute; half are 24 years of age or younger. ▪ Rape and other forms of sexual violence are increasing, including in Europe.
Vauva ei mahdu tulemaan ulos ja syntyy usein kuolleena.
The baby cannot pass through the birth canal and is frequently stillborn.
Synnytyksen yhteydessä virtsarakkoon ja/tai suolistoon tulee repeytymiä, joten naiset eivät enää synnytyksen jälkeen pysty kontrolloimaan ruumiintoimintojaan.
After days of labour, the women are left with a torn bladder or intestine or both, leaving them unable to control bodily functions.
Usein tällaiset naiset ovat perheensä hylkäämiä ihmisiä, jotka joutuvat kerjäämään elääkseen.
They are often social outcasts, disowned by their families and left to beg for a living.
Vertailun vuoksi kerrottakoon, että Yhdysvalloissa viimeinen tämän vaivan hoitoon keskittynyt sairaala suljettiin vuonna 1886.
As a comparison, the last fistula hospital in the United States closed in 1886.
Lisääntymisterveys ei koske vain naisia tai kehitysmaita.
Access to reproductive health is not a 'women's' issue alone, nor is it only a question of developing countries.
HIV/aids voi tarttua sekä miehiin että naisiin, ja ennaltaehkäisyn, tarvittavien lääkkeiden ja hoidon puute vaikuttaa molempiin sukupuoliin.
HIV/AIDS affects both sexes equally and the absence of prevention, lack of supply and failure to provide treatment affect men and women equally.
Perheenjäsenen kuolema tai invaliditeetti, on kyseessä sitten äiti tai isä, vaikuttaa voimakkaasti koko perheen elämään.
The death or invalidity of a family member, be it the mother or the father, generate grave social consequences for the whole family.
Itä-Euroopan ja Keski-Aasian aids-epidemia on yhä suurempi huolenaihe.
The AIDS epidemic in Eastern Europe and Central Asia is increasingly worrying.
Noin 230 000 ihmistä sai HIV-tartunnan vuonna 2003, ja kyseisellä alueella on nyt yhteensä 1,5 miljoonaa HIV-positiivista ihmistä.
Some 230 000 people were infected with HIV in 2003, bringing the total number of people living with the virus in this region to 1.5 million.
On arvioitu, että aidsiin kuoli viime vuonna noin 30 000 ihmistä.
AIDS claimed an estimated 30 000 lives in the past year.
Esimerkiksi Venäjän federaatiossa uusien diagnosoitujen HIV-tartuntatapausten määrä kasvoi 24 prosenttia vuonna 2001, ja seuraavana vuonna luku oli jo 33 prosenttia.
For instance, in the Russian Federation, newly diagnosed HIV infections rose to 33% in 2002, compared to 24% a year earlier.
(Vertailukelpoisia lukuja on saatavilla Ukrainan, Moldovan, Valko-Venäjän ja Keski-Aasian valtioiden tilanteesta).
(Comparable figures concern Ukraine, Moldova, Belarus and Central Asian countries).
Vaikka tartuntojen määrän kasvun pääasiallisena syynä onkin huumeidenkäytön lisääntyminen, myös äidiltä lapselle välittyvien tartuntojen määrä on kasvanut voimakkaasti.
Even though the main factor of transmission is the increase in use of drugs, there is also a sharp rise in mother-to-child transmission of the virus.
Tilastojen mukaan epidemiassa on alkamassa uusi vaihe niissä osissa maita, joissa sukupuoliyhdynnän kautta saatavat tartunnat yleistyvät.
The figures indicate the onset of a new stage in the epidemic in parts of the countries, where the sexual spread of the virus is becoming a more prominent feature.
Koska huumeiden piikittäjät ovat pääasiallisesti nuoria ja seksuaalisesti aktiivisia ihmisiä, merkittävä osa uusista tartunnoista saadaan sukupuoliyhdynnässä.
Because most injecting drug users are young and sexually active, a significant share of new infections is occurring through sexual transmission.
Toisaalta on olemassa esimerkkejä hyvistä käytännöistä, mikä todistaa, että aktiivisen hallituspolitiikan avulla voidaan vähentää uusia HIV/aids-tartuntoja ja muita lisääntymisterveyteen liittyviä ongelmia eli äitiyskuolemia, muita sukupuolitautitartuntoja, naisten sukuelinten silpomista ja kaikkia näihin asioihin liittyviä sosiaalisia ongelmia (esimerkiksi Uganda, Senegal ja Filippiinit).
On the other hand, there are examples of good practice, which prove that an active governmental policy can make a major contribution to bringing down the number of new HIV/AIDS infections and, furthermore, to improving other reproductive health figures such as maternal mortality, other sexually transmitted infections (STI), female genital mutilation (FGM) and all social factors linked to these issues (e.g. Uganda, Senegal, Philippines).
Lisääntymisterveydenhuollon puutteet hätätilanteissa ja pakolaisleireillä ovat edelleen suuri ongelma, sillä pakolaiset ja erityisesti naiset ovat hyvin haavoittuvassa tilassa, mikä lisää äitiyskuolemia ja sairaalloisuutta, (usein suojaamattomia) yhdyntöjä, sukupuolitautitartuntojen riskiä ja hedelmällisyyttä.
A burning problem remains the access to reproductive health care for refugees and in emergency contexts, as refugees, and in particular women, are highly vulnerable, and this results in higher maternal mortality and morbidity, increased (often unsafe) sexual activity with an increased risk of STI and increased fertility rates.
Lisääntymisterveydenhuollon saatavuus voidaan taata ainoastaan siten, että kansainvälinen yhteisö saavuttaa Kairon ohjelmassa asetetut tavoitteet.
Access to reproductive health can only be guaranteed if the international community meets the goals set in the Cairo Programme.
Vuosituhannen vaihteen julistuksessa asetetuissa kehitystavoitteissa ei mainita erikseen lisääntymisterveyttä, mutta niissä käsitellään kolmea tärkeää asiaa eli lapsikuolleisuutta, äitien terveydentilan edistämistä ja HIV:in/aidsin torjuntaa ja ennaltaehkäisyä.
The Millennium Development Goals do not specifically mention reproductive health, but cover three major items: child mortality, improving maternal health and combating and preventing HIV/AIDS.
Toimintaohjelmassa on esitetty tavoitteita, joiden mukaan kaikille ihmisille on taattava vuoteen 2015 mennessä mahdollisuus käyttää lisääntymisterveydenhuollon palveluja, ja 179 maata on hyväksynyt nämä tavoitteet, joiden saavuttaminen edellyttää koko kansainvälisen yhteisön panosta.
To meet the goals endorsed by 179 countries in the Programme of Action to provide universal access to reproductive health by 2015, full international involvement must be ensured.
Kehitysmaat antoivat 76 prosenttia ja rahoittajavaltiot korkeintaan 45 prosenttia ennalta sovitusta osuudestaan, ja YK:n järjestöt saivat kasaan ainoastaan 17,6 prosenttia ICPD:n (kansainvälinen väestö- ja kehityskonferenssi) vuodelle 2000 asettamasta tavoitteesta.
While developing countries contributed 76% of their share and the donor countries only 45% or even less of their share, the contributions from UN organisations amounted to just 17.6% of the ICPD target for 2000.
Kaiken kaikkiaan kokonaissumma kattaa 45,6 prosenttia ICPD:n vuodelle 2000 asettamasta tavoitteesta.
All in all, this represents a total of 45.6% of the ICPD target for the year 2000.
Tilanne on huonontunut entisestään Bushin hallinnon omaksuman politiikan myötä.
The situation is made even worse by the policy conducted by the US since the Bush Administration came into place.
Yhdysvaltain hallinto kieltäytyi antamasta varoja YK:n väestörahastolle (UNFPA) vuonna 2002 ja vuonna 2003, ja tekee todennäköisesti näin myös vuonna 2004.
The US Administration withheld funds from the UNFPA in 2002 and 2003, and will most probably do so again in 2004.
Jo pelkästään vuonna 2002 Yhdysvaltain hallinto jätti antamatta UNFPA:lle 34 miljoonaa dollaria, ja se jatkaa tätä politiikkaa myös vuonna 2003.
The administration withheld US$ 34 m from the UNFPA in 2002 alone and is continuing this policy in 2003.