natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tutkimuksen taso: Rintasyövän synty ja riskitekijät
Stage reached in research: Origins of breast cancer and risk factors
Rintasyöpä on erittäin monimutkainen sairaus, jonka kaikkia syitä ei ole vielä saatu selville.
Breast cancer is a very complex disease, the causes of which have, to date, been inadequately clarified.
Naisilla, joiden suvussa on ilmennyt rintasyöpää, on yleensä geneettisistä syistä johtuen suurempi riski sairastua rintasyöpää.
As a rule, women in whose family cases of breast cancer have occurred have a genetically-related higher risk of developing breast cancer.
Toisaalta yli 80 prosenttia rintasyöpädiagnoosin saaneista naisista ovat sukunsa ensimmäisiä rintasyöpätapauksia.
However, more than 80% of women diagnosed as suffering from breast cancer are the first in their family to do so.
Nykyään lähdetään siitä, että noin 5 prosenttia rintasyövistä johtuu huomattavasta perinnöllisestä alttiudesta.
It is currently assumed that about 5% of breast cancer cases are caused by inherited conditions.
Tähän mennessä on tunnistettu kaksi rintasyöpää aiheuttavaa geenivirhettä (BRCA 1, BRCA 2).
To date, two defective genes (BRCA 1 and BRCA 2) have been identified as causing breast cancer.
Tieteellisesti todistettuja rintasyövän riskitekijöitä ovat ikääntymisen ohella lisääntymiseen ja hormonitoimintaan liittyvät tekijät.
Scientifically proven risk factors for breast cancer, apart from increasing age, are reproductive and hormonal factors.
Naisilla, joiden kuukautiset ovat alkaneet nuorella iällä, jotka ovat saaneet ensimmäisen lapsensa suhteellisen myöhään tai ovat lapsettomia, on suurempi sairastumisriski.
Women who began menstruating very early, who gave birth to their first child late in life or remained childless are at greater risk.
Sama pätee naisiin, joiden vaihdevuodet ovat alkaneet suhteellisen korkeassa iässä.
That also applies to women who entered the menopause comparatively late.
Asiantuntijat epäilevät rintasyövän ja estrogeenin välistä yhteyttä, so. mitä kauemmin estrogeenialtistus kestää, sitä suurempi on rintasyövän riski.
Experts suspect a connection between breast cancer and oestrogen, i.e. the longer the exposure to oestrogen, the higher the risk.
Todennäköistä on hieman kohonnut riski käytettäessä hormonivalmisteita (ehkäisypillerit, hormonikorvaushoito), varsinkin jos niitä käytetään pitkään.
There may well be a slightly higher risk caused by hormones introduced into the body from outside (contraceptive pill/Hormone Replacement Therapy), especially if this occurs over a fairly lengthy period of time.
Myös elämäntavat vaikuttavat rintasyövän riskiin.
Life-styles also influence the risk of developing breast cancer.
Naisten vaihdevuosien jälkeinen ylipaino lisää riskiä huomattavasti.
Women who become overweight in the post-menopausal period run a significantly higher risk.
Myös liikunnan puute ja säännöllinen alkoholin käyttö lisäävät todistetusti riskiä.
It has also been proved that a lack of physical activity and regular consumption of alcohol increases the risk.
Imetyksen riskiä alentavaa vaikutusta, josta on puhuttu vuosikymmenien ajan, ei ole vielä vahvistettu tieteellisesti.
There is still no scientific evidence to prove the belief that has been going the rounds for decades that breastfeeding reduces the risk of cancer.
Eloonjäämislukujen kehitys
Trends in probable survival rates
Rintasyöpäkuolleisuus kasvoi EU:ssa yleisesti 1950- ja 1960-luvuilla.
In the EU, the 1950s and 1960s were marked by an increase in the number of deaths from breast cancer.
1970- ja 1980-luvuilla kuolleisuusluvut vakiintuivat tai pienenivät eräissä Länsi-Euroopan maissa (esim. DK, NL, S, UK), kun taas Etelä- ja Itä-Euroopan maissa rintasyöpäkuolleisuus kasvoi.
In the 1970s and 1980s, some western European countries in the EU (e.g. DK, NL, S and UK) recorded stationary or falling mortality rates, although the number of deaths from breast cancer rose in the countries of southern and eastern Europe.
Kuolleisuuden pysyminen ennallaan uusien rintasyöpätapausten lisääntymisestä huolimatta selittyy suuremmalla todennäköisyydellä selviytyä sairaudesta.
The stability of the mortality rate despite the increase in new cases of the disease may be explained by the higher probable survival rates of women suffering from breast cancer.
WHO:n mukaan eloonjääneiden potilaiden määrä viiden vuoden kuluttua sairastumisesta on noussut 1970-luvun lopusta 1980-luvun loppuun 65,8 prosentista (1978–1980) 74,3 prosenttiin (1987–1989).
From the late 1970s to the late 1980s, according to the WHO, the five-year survival rate in Europe as a whole increased from 65.8 % (1978-1980) to 74.3 % (1987-1989).
34, No 14. , jossa tutkittiin vuosien 1985 ja 1989 välisenä aikana 3,5 miljoonaa potilasta 17 maassa.
34, No 14. , which investigated more than 3.5 million male and female patients from 17 countries between 1985 and 1989.
Eloonjäämisluvut viiden vuoden kuluttua rintasyöpään sairastumisesta vaihtelivat 81 prosentin (F, S) ja 58 prosentin (PL, SK) välillä.
The five-year survival rate of women suffering from breast cancer varied between 81% (S and F) and 58% (PL and Slovakia).
Tutkimuksen tekijöiden mielestä tämä selittyi ennen kaikkea eroilla mahdollisuuksissa saada hoitoa sekä eroilla rintasyöpähoitojen laadussa.
The authors of the study ascribed this disparity primarily to differences in access to and quality of breast-cancer treatment.
Viime vuosina Alankomaissa, Isossa-Britanniassa, Italiassa ja Ruotsissa tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että tehokkaamman varhaistoteamisen ja hoidon ansiosta nuorten ja keski-ikäisten naisten kuolleisuusluvut saatiin alenemaan yli neljänneksellä.
In recent years, studies in Italy, the Netherlands, Sweden and the United Kingdom have proved that, as a result of improved screening and treatment of young and middle-aged women, mortality rates could be reduced by more than a quarter.
Tutkimusten mukaan myös muissa Euroopan maissa voitaisiin pysyvästi parantaa eloonjäämismahdollisuuksia sillä, että tehostettaisiin varhaistoteamista (seulontatutkimukset), annettaisiin kirurgeille erityiskoulutusta rintasairauksista ja käytettäisiin uusimpia tieteellisesti tunnustettuja lääkehoitoja (kemoterapia, hormonihoito).
According to the studies, permanent improvements could be made to probable survival rates in other European countries as well through better screening, specialised training of surgeons in diseases of the breast, and the introduction of the latest scientifically recognised pharmaceutical forms of therapy (chemotherapy, hormone treatment).
Syöväntorjunnan toimintaohjelma
Europe Against Cancer
Tavoitteena oli vähentää vuoteen 2000 mennessä syöpäkuolleisuutta 15 prosentilla vuoteen 1987 verrattuna.
The aim was a 15% reduction in mortality rates from cancer compared to 1987.
Ohjelman ensisijaiset tavoitteet olivat: parempi laadunvalvonta varhaistoteamisessa, tehokkaimmista käytännöistä saatujen kokemusten vaihto, vertailukelpoisten terveystietojen yhdenmukaistaminen ja kerääminen sekä edistyminen terveyskasvatuksessa ja syövän ehkäisyä koskevat tutkimukset.
The programme’s priorities were: improved quality control with regard to screening, exchanges of experience with regard to best practice, and the standardisation and compilation of comparable health data, as well as progress in health education and studies into prevention.
European Breast Cancer Networkin laatimat suuntaviivat mammografiaseulontojen laadunvarmistuksesta
Drawing up of the ‘European Guidelines for Quality Assurance in Mammography Screening’ by the European Breast Cancer Network
Ensimmäisen toimintaohjelman "Eurooppa syöpää vastaan" yhteydessä luotiin 1990 Breast Cancer Screening Network huolehtimaan kansallisten asiantuntijoiden kokemusten vaihdosta ja levittämään yhteisten suositusten avulla mammografiaseulonnat kaikkialle Eurooppaan.
As a result of the first ‘Europe Against Cancer’ action plan, the Breast Cancer Screening Network was set up in 1990 in order to extend mammography screening throughout Europe, with common recommendations being drawn up on the basis of exchanges of experience among national experts.
Verkosto esitti 1992 suuntaviivat mammografiaseulontojen laadunvarmistuksesta ("European Guidelines for Quality Assurance in Mammography Screening"), joiden ansiosta saatiin teknisesti parempia mammografialaitteita ja edistyttiin laadunvalvonnassa.
In 1992, the network submitted the ‘European Guidelines for Quality Assurance in Mammography Screening’, which resulted in technically improved mammography equipment and progress in quality control.
Samanaikaisesti syntyi mammografiaseulontaa koskevien vertailukeskusten yhteenliittymä.
At the same time, a European Association of Reference Centres for Mammography Screening was set up.
Jatkossa verkosto keskittyi eurooppalaisten suuntaviivojen edelleenkehittelyyn ja seurasi niiden täytäntöönpanoa joissakin jäsenvaltioissa.
Subsequently, the network concentrated on further developing the European Guidelines and assisted with their transposition in some of the Member States.
Varsinaisen seulonnan lisäksi se pohti, miten voitaisiin varmistaa optimaalisen diagnoosin tekeminen seulontatutkimuksissa löytyneistä epäilyttävistä tapauksista sekä rintasyöpään sairastuneiden naisten laadukas hoito monitieteellisissä rintakeskuksissa.
In addition to screening as such, it has recently been investigating how multidisciplinary breast centres may guarantee an optimum follow-up diagnosis of suspicious cases discovered during screening examinations, as well as high‑quality treatment for women actually suffering from breast cancer.
Toiminnan laajeneminen johti siihen, että verkosto sai vuonna 2000 uuden nimen eli European Breast Cancer Network (EBCN).
This extension of its activities is reflected in the network’s new name: since 2000, it has been known as the European Breast Cancer Network (EBCN).
Mammografiaseulontojen laadunvarmistuksesta annetut suuntaviivat ovat yksi terveyspoliittisten toimintaohjelmien menestyksekkäimpiä hankkeita.
The ‘European Guidelines for Quality Assurance in Mammography Screening’ are among the most successful projects in the action programme on health policy.
Ne toimivat esimerkkinä eurooppalaisten laatustandardien ja parhaiden käytäntöjen luomisessa.
They serve as a model for the drawing up of European quality standards and best practice.
Menestys näkyy myös siinä, että suuntaviivojen kolmas painos 2001 on kymmenen eniten tilatun EU-julkaisun listalla.
Their success is also demonstrated by the fact that the third edition of the 2001 Guidelines is among the ten best selling EU publications.
Suuntaviivoista on tullut niin EU:ssa kuin sen ulkopuolellakin seulontaohjelmien laadunvarmistuksen viiteasiakirja.
By now, the Guidelines have become the foremost reference document, inside and outside the EU, for ensuring the quality of screening programmes.
Tämän menestyksen valossa komissio aikoo esittää vuoden 2003 ensimmäisellä puoliskolla ehdotuksen neuvoston suositukseksi muista syövänseulontamenetelmistä.
Given this success, the Commission is planning to submit, in the first half of 2003, a proposal for a Council recommendation on other screening procedures relating to cancer.
Lokakuussa 2000 leimahti Gøtzschen ja Olsenin tutkimuksen Gøtzsche PC ja Olsen O.: Is screening for breast cancer with mammography justifiable?, Lancet 2000, 355, 129–134. seurauksena kiivas tieteellinen väittely mammografiaseulonnasta tehtyjen vanhojen tutkimusten todistusvoimasta.
In October 2000, a vigorous scientific dispute broke out in the wake of a study by Gøtzsche and Olsen Gøtzsche PC and Olsen O.: Is screening for breast cancer with mammography justifiable?, Lancet 2000, 355, 129-134. on the reliability of previous studies on mammography screening.
Suuntaviivojen täytäntöönpano jäsenvaltioissa
Transposition of the Guidelines by the Member States
Koska mammografiaseulontaa koskevat eurooppalaiset suuntaviivat ovat oikeudellisesti sitomattomia suosituksia, niiden täytäntöönpano on jäsenvaltioiden vastuulla.
Since the European Guidelines for Mammography Screening constitute simply recommendations and are not binding, it is for the Member States to transpose them into national legislation.
On osoittautunut, että niiden käyttöönotto yhtenäisesti organisoidun terveydenhoitojärjestelmän omaavissa maissa on ollut selvästi helpompaa kuin hajautetumman järjestelmän maissa.
That process has shown that their introduction was easier in countries which had uniformly organised health systems at national level than in those where the system was more decentralised.
Paljon apua on ollut myös laadukkaista syöpärekistereistä, koska ne sisältävät ajantasaista tietoa rintasyövän ilmaantuvuudesta ja rintasyöpäkuolleisuudesta ja mahdollistavat ylipäänsä seulontaohjelmien seurannan ja arvioinnin.
The availability of a high-quality cancer register was also useful, since such registers not only include up-to-date data on the incidence of breast cancer and mortality but also provide an initial opportunity for the monitoring and assessment of the screening programmes.
Kansalliset mammografiaseulontaohjelmat eroavat nykyään kuitenkin suuresti toisistaan organisaation, täytäntöönpanon ja toteutuksen suhteen.
At present, the national mammography screening programmes are very different as regards the way in which they are organised, transposed and implemented.
15 jäsenvaltiosta vain kahdeksan soveltaa tällä hetkellä kansallista mammografiaseulontaohjelmaa (B, FIN, F, UK, IRL, LUX, NL, S); niissä ei kuitenkaan aina noudateta eurooppalaisia suuntaviivoja.
Currently, just eight of the 15 Member States (B, FIN, F, UK, IRL, LUX, NL and S) have a national mammography screening programme, and, even then, the European guidelines are not always respected.
Espanjassa, Italiassa ja Itävallassa on tähän mennessä sovellettu vain alueellisia ohjelmia, ja Portugalissa ja Tanskassa on käynnistetty kansallisia ohjelmia, jotka eivät kuitenkaan ole vielä koko maan kattavia.
On the other hand, Italy, Austria and Spain currently have no more than regional programmes; although national programmes have been introduced in Denmark and Portugal, they are not yet operating throughout those countries.
Kreikassa ja Saksassa on pilottihankkeita, joista on tarkoitus luoda kansallinen ohjelma.
Pilot projects designed to lead to the introduction of national programmes have been launched in Germany and Greece.
Useimmissa maissa 50–69-vuotiaat naiset kutsutaan kansallisten ohjelmien mukaisesti seulontatutkimuksiin.
In most countries, women aged between 50 and 69 are invited to undergo screening as part of the national programme.
Kreikassa, Portugalissa ja Ruotsissa tutkimuksiin kutsutaan jo 40‑vuotiaat naiset.
In Sweden, Portugal and Greece, women are invited for such tests when they reach 40.
Seulonnan tavoittamien naisten osuus ikäryhmittäin ulottuu Saksan vain 2 prosentista Alankomaiden, Ison-Britannian, Luxemburgin, Ruotsin ja Suomen lähes 100 prosenttiin.
The percentage of women actually screened in the corresponding age group varies from between just 2 per cent in Germany to close to 100 per cent in Finland, the United Kingdom, Luxembourg, the Netherlands and Sweden.
7): Breast Cancer Screening, IARC, Lyon 2002.
7): Breast Cancer Screening, IARC, Lyon 2002. .
Mitä suurempaa on osallistuminen joukkotutkimuksiin, sitä useamman naisen elämä voidaan pelastaa.
The higher the participation rate in mass examinations, the more women’s lives may be saved.
Tutkimusten suorittamistiheys vaihtelee 1,5 ja 3 vuoden välillä.
The interval between examinations ranges from one and half to three years.
EU:n suuntaviivojen mukaisten mammografiaseulontaohjelmien käyttöönotto on osoittanut, että rintasyövän torjunnassa tarvitaan monitieteellistä yhteistyötä.
The introduction of mammography screening programmes in accordance with EU guidelines has highlighted the need for multidisciplinary cooperation in the fight against breast cancer.
Seulontalaitosten monitieteelliset tiimit vastaavat diagnoosien tekemisestä epäilyttävien tapausten selvittämiseksi.
Follow-up diagnosis to clear up any suspect cases is carried out by multidisciplinary teams in screening centres.
Rintasyövän hoito jäsenvaltioissa 3.1.
Treatment of breast cancer in the Member States 3.1.
European Society of Mastologyn (EUSOMA) vuonna 2000 julkaiseman "The Requirements of a Specialist Breast Unit" European Journal of Cancer 2000, 36, 2288–2293. mukaan pitäisi olla yksi rintakeskus 330 000 asukasta kohti.
In 2000, the European Society for Mastology (EUSOMA) published a document entitled ‘The Requirements of a Specialist Breast Unit European Journal of Cancer 2000, 36 , 2288-2293. , according to which one breast centre should be provided for every 330 000 inhabitants.
Tämä tarkoittaisi koko EU:ssa 1 250 keskusta, jotta rintasyövän koko hoitoketjun laatu olisi optimaalinen.
That would imply the provision of 1 250 centres throughout the EU in order to guarantee quality throughout the treatment chain relating to breast cancer.
EU:ssa arvioidaan kuitenkin olevan vasta noin 250 tällaista rintakeskusta, joista vain neljän jäsenvaltion (DK, P, S, UK) keskukset kattavat koko maan.
According to estimates, there are currently in the EU no more than about 250 such breast centres, and in only four Member States (DK, UK, P and S) do they cover the entire country.
Ratkaisevaa tässä on, että rintakeskuksen lääkäritiimi työskentelee monitieteellisesti ja on erikoistunut pelkästään rintasairauksiin.
The decisive factor is that the medical team in a breast centre should work on an multidisciplinary basis and specialise solely in diseases of the breast.
Kun nyt syntyy kuin sieniä sateella rintakeskuksia, jotka eivät täytä tarvittavia laatuvaatimuksia, on välttämätöntä luoda rintakeskuksille yhteisön kriteerit.
Since breast centres are currently springing up like mushrooms, without meeting the requisite quality criteria, it is a matter of urgency that European criteria for breast centres should be developed.
Nykyään syöpärekisterit kattavat vasta 47 prosenttia EU:n väestöstä.
Currently, no more than 47% of the population of the EU is covered by cancer registers.
Kansallisia syöpärekistereitä on vain kahdeksassa jäsenvaltiossa (A, DK, FIN, IRL, NL, P, S, UK).
Only eight Member States (DK, FIN, UK, IRL, NL, A, P and S) have national cancer registers.
Alueellisia syöpärekistereitä on viidessä jäsenvaltiossa (B, D, F, ES, I).
Five Member States (B, D, F, I and ES) have regional cancer registers.
EUSOMA-ehdotusten mukaan myös jälkihoidon pitäisi tapahtua erikoistuneissa rintakeskuksissa, jotta yhdistetty asiantuntemus koituisi potilaiden hyväksi.
EUSOMA also proposes that aftercare should be available in specialised breast centres so that the combined expertise acquired may be used for the benefit of the patients.
Lisäksi potilaille on tarjottava psykologista tukea ja fysioterapiapalveluja, joista pitää saada korvaus sairausvakuutuksesta.
In addition, patients should also be offered psychological support and physiotherapy services, such support and services to be paid for by the health insurance scheme.
Sama koskee myös lääketieteellisiä apuvälineitä, kuten peruukkeja ja rintaliiveihin asetettavia täytteitä.
That also applies to supplementary medical aids such as wigs and bra prostheses.
Esimerkiksi Espanjassa ja Italiassa näitä ei korvata.
Such aids are not reimbursed, for example, in Italy and Spain.
Isossa-Britanniassa ja Italiassa potilaan on maksettava itse jopa lääketieteellisin perustein välttämättömäksi katsottu lymfaterapia, ja Tanskassakin siitä korvataan potilaalle vain osa.
In the United Kingdom and in Italy, the entire cost of even a medically required lymphatic drain must be borne by the patient; in Denmark, the patient must bear part of the cost thereof.
Tulevaisuudennäkymät – nykyiset haasteet
Future prospects – current challenges
Jotta voidaan varmistaa optimaalinen laatu rintasyövän koko hoitoketjussa, millä jo nykyään voitaisiin välttää puolet rintasyöpäkuolemista, on välttämätöntä
If we are to achieve optimum quality in the entire treatment chain relating to breast cancer, since, in that way, even today, 50 per cent of all deaths could be prevented, we require as a matter of urgency:
– saada aikaan rintasyövän torjunnassa kansallisten toimintalinjojen ja parhaiden käytäntöjen keskinäinen koordinointi,
- coordination of national policies and a demonstration of best practice in the treatment of breast cancer;
– kehittää edelleen mammografiaseulontoja koskevia yhteisön suuntaviivoja,
– further development of the EU guidelines on mammography screening;
– laatia EBCN-suuntaviivat monitieteellisiä rintakeskuksia varten ja
– guidelines to be drawn up by the EBCN for multidisciplinary breast centres;
– tehostaa rintasyövän ehkäisyyn tähtäävää tutkimusta
– more intensive research into the prevention of breast cancer;
– luoda lisää ENCR:n yhtenäisten kriteerien mukaisia kansallisia syöpärekistereitä.
- the compilation of further national cancer registers in accordance with uniform ENCR criteria.
20. toukokuuta 2003 LOPULLINEN A5-0160/2003
20 May 2003 FINAL A5-0160/2003
Turkin Euroopan unionin jäsenyyshakemus
on Turkey's application for membership of the European Union
320.271 SISÄLTÖ
320.271 CONTENTS
Gianfranco Dell'Alba radikaaleihin lukeutuvien jäsenten puolesta
MINORITY OPINION (Gianfranco Dell'Alba on behalf of Radical Members)
Komissio välitti 9. lokakuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Euroopan parlamentille Strategia-asiakirjan ja Euroopan komission kertomuksen kunkin ehdokasmaan edistymisestä liittymisvalmisteluissa (KOM(2002) 700 – 2000/2014(COS)) ja Euroopan komission säännöllisen kertomuksen Turkin edistymisestä jäsenyyden valmistelussa (SEC(2002) 1412).
By letter of 9 October 2002, the European Commission forwarded to Parliament its Strategy Paper and Report on the progress towards accession by each of the candidate countries ( COM(2002) 700 – 2000/2014(COS)) and its 2002 Regular Report on Turkey's progress towards accession (SEC (2002) 1412).
Parlamentin puhemies ilmoitti istunnossa 27. maaliskuuta 2003 lähettäneensä mietinnön asiasta vastaavaan ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntaan sekä lausuntoa varten kaikkiin valiokuntiin, joita asia koskee ( C5‑0104/2003 ).
At the sitting of 27 March 2003 the President of Parliament announced that he had referred the report to the Committee on Foreign Affairs, Human Rights, Common Security and Defence Policy as the committee responsible and to all committees interested for their opinions ( C5‑0104/2003 ).
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta nimitti kokouksessaan 11. syyskuuta 2002 esittelijäksi Arie M. Oostlanderin.
The Committee on Foreign Affairs, Human Rights, Common Security and Defence Policy appointed Arie M. Oostlander rapporteur at its meeting of 11 September 2002.
Valiokunta käsitteli komission tiedonantoa ja mietintöluonnosta kokouksissaan 25. maaliskuuta 2003, 29. huhtikuuta 2003 ja 12. toukokuuta 2003.
The committee considered the Commission report and the draft report at its meetings of 25 March 2003, 29 April 2003 and 12 May 2003.
Viimeksi mainitussa kokouksessa se hyväksyi päätöslauselmaesityksen äänin 55 puolesta, 5 vastaan ja 1 tyhjä.
At the last meeting it adopted the motion for a resolution by 55 votes to 5, with 1 abstention.
Mietintö jätettiin käsiteltäväksi 20. toukokuuta 2003.
The report was tabled on 20 May 2003.
PÄÄTÖSLAUSELMAESITYS Euroopan parlamentin päätöslauselma Turkin Euroopan unionin jäsenyyshakemuksesta (KOM(2002) 700 – C5‑0104/2003 – 2000/2014(COS))
MOTION FOR A RESOLUTION European Parliament resolution on Turkey's application for membership of the European Union ( COM(2002) 700 – C5‑0104/2003 – 2000/2014(COS))
– ottaa huomioon Turkin Euroopan unionin jäsenyyshakemuksen, joka on jätetty 12. huhtikuuta 1987 EY:n perustamissopimuksen 49 artiklan mukaisesti,
– having regard to Turkey's application for membership of the European Union, submitted on 12 April 1987 pursuant to Article 49 of the Treaty on European Union,