natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vuonna 1999 Euroopan parlamentti hyväksyi mietinnössään kehitysmaissa toimivien eurooppalaisten yritysten käytännesäännöt ja maaliskuussa 2000 Lissabonin Eurooppa-neuvosto vetosi erityisesti yritysten sosiaaliseen vastuuntuntoon ja viittasi tässä yhteydessä elinikäisen oppimisen, työn organisoinnin, yhtäläisten mahdollisuuksien, sosiaalisen osallistumisen ja kestävän kehityksen parhaisiin käytänteisiin.
In 1999 the European Parliament adopted a its Report on EU standards for European Enterprises operating in developing countries, and in March 2000 the European Council in Lisbon made a special appeal to companies' sense of social responsibility regarding best practices for lifelong learning, work organisation, equal opportunities, social inclusion and sustainable development.
Sen jälkeen kun Belgia oli ottanut yritysten sosiaalinen vastuun ensisijaiseksi tavoitteekseen puheenjohtajakaudellaan, komissio julkaisi vihreän kirjansa yritysten sosiaalisen vastuun eurooppalaisten puitteiden edistämisestä.
Following the prioritisation of CSR as an issue to be addressed under the Belgian Presidency, the Commission published its Green Paper on promoting a European Framework for Corporate Social Responsibility.
Nyt meillä on historiallinen tilaisuus edistää sitä koskevaa keskustelua.
We now have an historic opportunity to drive forward the debate.
Yritysten sosiaalisen vastuun määrittäminen
Defining Corporate Social Responsibility
Vihreän kirjan johdannossa on seuraava määritelmä:
In its introduction, the Green Paper states:
Tämä määritelmä on perusteiltaan virheellinen kahdesta syystä.
This definition is fundamentally flawed for two reasons.
Ensinnäkin se heikentää itse maailmanlaajuisten käytänteiden ajatusta.
Firstly, it undermines the very idea of global governance.
Toiseksi siinä todetaan, että ainoa yritysten sosiaalista vastuuta koskeva lähestymistapa perustuu vapaaehtoisuuteen.
Secondly it indicates that the only approach to CSR is a voluntary one.
Kansainvälisen oikeuden tarkoituksena on edistää ja turvata ihmiselämän ja ympäristön suojelua.
International law exists to promote and safeguard the protection of human life and the environment.
Yritysten tehtävänä ei ole päättää, haluavatko ne "edistää" edellä mainittuja tavoitteita.
It is not for companies to decide whether they wish to 'contribute' to this.
Vihreässä kirjassa todetaan:
The Green Paper states:
Tämä antaa sen kuvan, että yritysten sosiaalinen vastuu on normaalin liiketoiminnan ulkopuolinen ylimääräinen harrastus.
This implies that CSR is an optional extra add-on to normal business activities.
Todellisuudessa se on sisällytettävä läpäisyperiaatteella kaikkiin liiketoiminnan osa-alueisiin.
In reality, it must become a mainstream part of all business activity.
On kuitenkin lukemattomia esimerkkejä siitä, että vapaaehtoinen menettely sellaisenaan on riittämätöntä ja että sitä on vahvistettava täydentävillä lainsäädäntötoimilla.
However, there are countless examples which show that the voluntary approach in itself is inadequate and needs to be reinforced by complementary legislative measures.
Vapaaehtoisia toimia sinänsä aiheuttavat kuluttajien, median, muiden alalla toimivien yritysten sekä kilpailun paineiden yhteisvaikutus ja uuden sääntelyn ja uusien verojen uhka.
Voluntary action itself flows from the interaction of consumer pressure, media pressure, industry peer pressure, competitivity pressures and the threat of new regulations and taxes.
EU:n toimet, asianmukaiset lainsäädäntöehdotukset mukaan lukien, voivat lisätä edellä mainittujen tekijöiden yhteisvaikutusta.
European action including relevant legislative proposals can help enhance this interacting set of pressures.
Yritysten sosiaalinen vastuu koskee sekä yksityisiä pörssiyhtiöitä että julkisia (valtion omistamia) yrityksiä.
CSR applies both the listed and public (state owned) companies.
Se koskee monikansallisia yrityksiä ja pk-yrityksiä.
It applies to multinational enterprises and small and medium sized companies.
Monikansallisia yrityksiä ja pk-yrityksiä koskevat odotuksemme saattavat erota toisistaan niiden vahvuuksien ja resurssien erilaisuuden vuoksi.
Our expectations of MNEs and SMEs may differ on account of their relative strength and resources.
Pk-yritykset saattavat vaatia erilaiset aikataulut tiettyjen tavoitteiden saavuttamiseen oman kapasiteettinsa mukaisesti ja todellisuudessa ne saattavat saada omansa suurempien yhtiöiden tarjontaketjun kautta.
SMEs may require different time scales to achieve certain objectives according to their capabilities, and may effectively be addressed through the supply chains of larger companies.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että ne pitäisi täysin vapauttaa Euroopan tason suositusten ja oikeudellisten vaatimusten täydestä noudattamisesta.
However, this is not to say that they should not be fully required to fulfil recommendations and legal requirements established at a European level.
Useimmissa Euroopan maissa suurin osa työntekijöistä on pk-yritysten palveluksessa.
In most European countries the majority of people are employed by SMEs.
Tämä tekee ne yritysten sosiaalisen vastuun tärkeimmiksi tekijöiksi, minkä vuoksi niiden tarpeita ja roolia ei voida yliarvioida.
This makes them prime players in the CSR debate and means their needs and roles can not be under exaggerated.
Menettelysäännöt ja sosiaaliseen vastuuseen liittyvä raportointi
Codes of conduct and social reporting
Sosiaaliseen vastuuseen liittyvä raportointi liittyy olennaisesti kansainvälisesti hyväksyttyjen sosiaalisiin, työtä koskeviin ja ympäristönormeihin.
Social reporting is an integral part of providing for proper respect of international accepted social, labour and environmental standards.
Läpinäkyvyys on ainoa vastuullisuuden varmistamisen keino.
Transparency is the only means of assuring accountability.
Tällä hetkellä vain pieni osa yrityksistä laatii vuosittaisen sosiaaliseen vastuuseen liittyvän raportin, ja nekin tekevät sen ilman yhteistä metodologiaa ja ilman yhteistä raportointistandardia.
At present only a minority of companies produce annual social reports, and do so without a common methodology or reporting standard.
Viimeaikaisilla eurooppalaisilla aloitteilla, joilla yrityksiä rohkaistaan sosiaaliseen raportointiin, on ollut hyvin vähän menestystä.
Recent European initiatives aimed at encouraging companies to report have met with little success.
Komission tiedonanto yritysten ympäristöraportoinnista ja komission yrityksille osoittamat pyynnöt, jotka ovat koskeneet vapaaehtoisten sosiaaliseen vastuuseen liittyvien raporttien laatimista vastauksena vuonna 1998 valmistuneeseen Gillenhammarin raporttiin ja tiedonantoon Göteborgin Eurooppa-neuvostolle vuonna 2001, ovat tästä hyviä esimerkkejä.
The Commission Communication on environmental reporting by companies and Commission requests for companies to voluntarily undertake social reporting, in response to the Gillenhammar report in 1998 and in the Communication to the Göteborg European Council 2001, are examples of this.
Tämän ongelman ratkaisemiseen tarvitaan eurooppalaista direktiiviä.
A European Directive is needed to resolve this problem.
Direktiivi määräisi aikataulun, jonka mukaan monikansalliset yritykset ja pk-yritykset laativan vuosittain raportin toimintansa sosiaalisista vaikutuksista ja ympäristövaikutuksista Euroopassa ja muualla raportoinnin vähimmäisvaatimusten mukaisesti.
The Directive would set out a timetable for SMEs and MNEs reporting annually on the social and environmental impacts of their activities in Europe and beyond according to minimum reporting standards.
Nämä standardit voisivat perustua Global Reporting Initiative -aloitteen vastaaviin standardeihin, jotka ovat saaneet kansainvälistä kiitosta maailmanlaajuisesta soveltamisesta.
These standards could be based upon those set out by the Global Reporting Initiative, which have received international acclamation in their global application.
Raportointivelvollisuuden on koskettava jokaista yrityksen yksikköä, ts. koko tarjontaketjua ja komission onkin pyrittävä kehittämään GRI:n kanssa erityiset suuntaviivat, jotka koskevat toimitusketjun laatimia raportteja.
Reporting should apply to every unit of a company: i.e. the entire supply chain and the Commission should seek to develop specific guidelines with the GRI on a supply chain reporting protocol.
Direktiivi voisi määrätä kaikki Euroopan yksityiset ja julkiset eläkerahastot julkistamaan eettiset ohjeensa, kuten on jo tehty Iso-Britannian, Belgian, Alankomaiden ja Saksan lainsäädännössä.
In relation to European private and collective pension funds, the Directive should instruct all pension funds to publicly state their ethical policy, similar to legislation already introduced in the UK, Belgium, the Netherlands and Germany.
Yritysten menettelysäännöt ja vuosittaiset kertomukset pitäisi rekisteröidä yritysten sosiaalisen vastuun EU-foorumissa, joka myös verifioi raportit.
Companies' codes of conducts and annual reports could be registered with a European Forum for CSR, which will also serve to verify reports.
Kaikkia eläkesäätiöitä pitäisi myös vaatia rekisteröimään eettiset ohjeensa.
All pension funds could also be required to register their ethical policies.
Ympäristössä, jossa uudet uutiset yritysten epäoikeudenmukaisuuksista ovat kaikkea muuta kuin harvinaisia, mainitut toimet auttaisivat palauttamaan kuluttajien luottamuksen ja ne auttaisivat myös painostamaan yrityksiä, joiden käyttäytyminen ei vastaa kansainvälisesti hyväksyttyjä normeja.
In an environment where news stories of corporate injustice are far from uncommon, these measures would help to restore consumer trust and would serve to put pressure on companies whose behaviour fails to meet internationally agreed standards.
Yritysten sosiaalista vastuuta käsittelevä sidosryhmien EU-foorumi
A European Forum for CSR
Sen jälkeen kun Euroopan parlamentti vaati vuonna 1999 antamassaan kehitysmaissa toimivia eurooppalaisia yrityksiä koskevassa päätöslauselmassa eurooppalaisen seurantafoorumin perustamista, erityisesti tutkijat ja työmarkkinaosapuolet mutta myös muut ovat asettuneet kannattamaan ehdotusta, mikä vahvistaa, että nyt – enemmän kuin koskaan aikaisemmin – mainitun foorumin tarve on erityisen suuri.
Since the call for a European monitoring platform was first made in the European Parliament's 1999 Resolution on European Enterprises operating in developing countries, academics and social partners in particular, as well as others have rallied around the idea, affirming now - more than ever - that there is a great need for such a body.
Siitä huolimatta nyt on keskusteltava mainitun foorumin täsmällisestä roolista ja tehtävästä.
Nonetheless, it is now necessary to discuss the precise role and function of such a Platform.
Useiden sidosryhmien välinen vuoropuhelu olisi sen ensimmäinen tehtävä.
Multi-stakeholder dialogue would be its first duty.
Lisäksi myös yrityksiä ja muita voidaan pyytää rekisteröimään menettelysääntönsä foorumissa, joka puolestaan tarkistaisi, että kaikki menettelysäännöt sisältävät perustavaa laatua olevat työtä koskevat, sosiaaliset ja ympäristöstandardit, joista on jo sovittu kansainvälisellä tasolla.
However, in addition companies and others could be invited to register their codes of conducts with the Platform, which would in turn check that all Codes comprised of basic labour, social and environmental standards, already agreed at an international level.
Tämän jälkeen yritykset voisivat rekisteröidä sosiaalista vastuuta ja ympäristövaikutuksia koskevat raporttinsa vuosittain sen jälkeen kun asianmukainen eurooppalainen lainsäädäntö on määrännyt sen pakolliseksi.
Companies might then register their reports on social and environmental impacts, on an annual basis following appropriate European legislation to make this mandatory.
Foorumi vaatisi asianmukaisia budjettimäärärahoja.
The Platform would require appropriate budgetary allocations.
Sen hallintoneuvosto koostuisi yritysten, kansalaisjärjestöjen, ammattiliittojen ja akateemisten yhteisöjen edustajista, kehitysmaiden edustajat mukaan lukien.
Its board would consist of representatives from the business, NGO, Trade Union and academic communities, including developing country representatives.
Sitä hallinnoisi sihteeristö ja se toimisi komission yksikkönä.
It would be managed by a secretariat and would operate as a Commission Office.
Sidosryhmien roolin korostaminen
A better role for stakeholders
Yritysten sosiaalisen vastuun yhteydessä sidosryhmiksi voidaan määritellä yrityksen työntekijät, toimittajat ja asiakkaat, yhteisöt joissa yritys toimii sekä muut pysyvät toimijat.
A stakeholder, in the CSR context, might be defined as a company’s employees, suppliers and customers, communities in which its operations are located and all other pertinent factors.
Työntekijät ovat edelleen tärkein sidosryhmä yrityksen toiminnassa.
Employees remain the leading stakeholders in company activities.
Ammattiliitot ovat toimineet ratkaisevassa roolissa neuvotellessaan yrityksen vastuuta koskevia sopimuksia työnantajajärjestöjen kanssa, elintarviketeollisuuden, kaupan ja tekstiiliteollisuuden aloilla.
Trade unions have played a crucial role in negotiating corporate responsibility agreements with company federations, in the food, commerce and textile industries.
Kansalaisjärjestöt ovat ilmaisseet huolensa siitä, että perinteinen työmarkkinajärjestöjen vuoropuhelu sulkee ne monen osapuolen aidon vuoropuhelun ulkopuolelle.
Non-governmental organisations have voiced concern that the traditional social dialogue excludes them from genuine multi-stakeholder discussions.
Samaan aikaan ammattiliitot aivan oikein vastustavat neuvotteluoikeuksiensa rajoittamista työpaikalla.
Meanwhile trade unions properly resist any attempt to dilute their negotiating rights in the workplace.
Tämän mietinnön mukaan on asianmukaista käyttää sosiaalista vuoropuhelua siihen, että sillä edistetään keskustelua yritysten laajemmista sosiaalisista ja ympäristövelvollisuuksista.
This report suggests that it is appropriate to utilise the Social Dialogue to foster discussion about companies’ wider social and environmental obligations.
Tämän lisäksi komission pitäisi kuitenkin myös – EU-foorumin kautta – julkaista osapuolten vuoropuhelun suuntaviivat ja esimerkit parhaista käytännöistä.
However, in addition the Commission should, through the European Platform, publish guidelines and examples of best practise in stakeholder dialogue.
Sen pitäisi antaa rahoitusta koulutuksen antamiseksi yksityisten ja julkisten yritysten johtoportaalle siitä, miten ne voivat parantaa yritysten sosiaalisen vastuun ajattelutavan sisällyttämistä johtorakenteisiinsa ja toimintaansa.
It should provide funding for training managerial staff in private and publicly owned companies how to better incorporate CSR thinking into their managerial structures and activities.
Komission pitäisi kehottaa eurooppalaisia yrityksiä nimittämään yritysten sosiaalisesta vastuusta vastaavan hallituksen jäsenen.
European enterprises should be instructed by the Commission to appoint a board member responsible for CSR.
Yritysten vastuuta koskevien kysymysten valtavirtaistaminen kaikissa EU:n toimissa ja ohjelmissa
Mainstreaming CSR in all areas of Community policies and programmes
Yhdenmukaisuus on ehdottoman välttämätöntä yritysten sosiaalista vastuuta koskevien komission toimien onnistumisen kannalta.
Coherence is imperative to the success of the Commission's CSR policy.
Esittelijä on erityisen pettynyt siihen, että komissio on tähän mennessä päästänyt ohi jo useita mahdollisuuksia sisällyttää yritysten sosiaalinen vastuu läpäisyperiaatteella kaikkiin toimiin ja kaikille politiikan aloille.
It is particularly disappointing that the Commission has so far missed various opportunities to mainstream CSR throughout all policy areas.
Yhtenä esimerkkinä ovat nykyiset julkisia hankintoja koskevat säännökset, joissa mahdollisuutta kytkeä julkiset urakat yritysten korkeampiin sosiaalisiin ja ympäristönormeihin, ei tällä hetkellä ole käytetty täysimääräisesti hyväksi.
One example is the current review of procurement rules, where the potential to link public contracts to higher corporate social and environmental standards has currently not been fully utilised.
Alankomaiden hallituksen päätös kytkeä yrityksille myönnettävät vientiluotot siihen, miten ne noudattavat monikansallisia yrityksiä koskevia OECD:n ohjeita, osoittaa että vapaaehtoiset standardit voidaan helposti kytkeä julkisen sektorin taloudelliseen tukeen.
The decision of the Dutch Government to link access to export credits to compliance by companies with the OECD Guidelines, shows that voluntary standards can be easily linked with public sector financial support.
Euroopan komission pitäisi välittömästi ottaa mainitut järjestelyt käyttöön kaikessa yksityisen sektorin taloudellisessa tuessa, komission itsensä ja Euroopan investointipankin antamat investointituet mukaan lukien, ja yhdistämään niihin selkeät valvonta- ja valitusmekanismit.
The European Commission should immediately introduce such arrangements into all private sector financial support including investment promotion via the Commission itself and the European Investment Bank, with clear monitoring and complaints mechanisms.
Komission on päättänyt järjestää yritysten sosiaalisen vastuun palkintojen jakaminen seremonian tänä ja tulevina vuosina esimerkkinään Fortunen palkinnot Yhdysvalloissa.
Commission CSR awards ceremonies are planned this year and in future years , equivalent to the Fortune List in the USA.
Neuvosto ja parlamentti eivät ole olleet päättämässä tästä asiasta, ja komission pitäisi tarkkaan harkita niitä uudelleen, koska näennäispalkintoja on arvosteltu julkisuudessa ja koska myös mahdollista asianmukaisen perusteellisuuden puuttumista yritysten arvioinnista tässä yhteydessä on arvosteltu.
These were not agreed by Parliament or Council and should be carefully considered in the light of criticisms of tokenism and potential lack of rigour in examining company practice.
Euroopan parlamentin kehitysyhteistyövaliokunta pitää tätä nykyä vuosittaisia kuulemistilaisuuksia, jotka koskevat kehitysmaissa toimivia eurooppalaisia yrityksiä.
The European Parliament Development Committee currently holds annual hearings on European Enterprises operating in developing countries.
Nämä ovat osoittautuneet erittäin hyödyllisiksi sekä sen vuoksi, että ne varmistavat yritysten julkisen vastuullisuuden ja koska ne myös tuovat esille joitakin niistä ongelmista, joita yritykset kohtaavat toteuttaessaan eettistä ohjelmaansa kehitysmaissa.
These have been shown to be extremely useful both in terms of assuring public accountability of companies and also bringing to light some of the difficulties companies face in implementing their ethical policies in developing countries.
Lisäksi tässä yhteydessä ehdotetaan, että Euroopan parlamentin työllisyys- ja sosiaalivaliokunta perustaa yritysten sosiaalista vastuuta käsittelevän työryhmän.
In addition, it is now proposed that a working group on CSR be established in the European Parliament’s Employment and Social Affairs Committee.
Sille pitäisi antaa asianmukaiset budjettimäärärahat, joiden avulla se voi järjestää kaksi vuosittaista virkamatkaa.
Budgetary appropriations should be allocated so that two annual missions can be arranged.
Matkat olisivat alakohtaisia, eivät maakohtaisia.
The missions would be to sectors rather than countries.
Esimerkiksi yksi työryhmän valtuuskunta voisi tutkia suklaateollisuutta ja vierailla eurooppalaisten yritysten omistamisissa tehtaissa Euroopassa ja kehitysmaissa.
For example, the working group delegation might chose to look at the chocolate industry and might visit European Company plants in Europe and the developing world.
Matkojen jälkeen työryhmät antaisivat julkiset lausunnot valtuuskunnan työn tuloksista ja suosituksista.
Following the missions public statements could be made on the delegation's findings and recommendations.
Säännöllisemmällä pohjalla työryhmä voisi kutsua kokouksiinsa eri osapuolia Euroopasta ja sen ulkopuolelta ja esitellä toimintaansa.
On a more regular basis the working group could invite different stakeholders from Europe and beyond to give presentations.
Työryhmä pääsisi myös tutkimaan tätä alaa koskevien toimien kehittämistä Euroopan parlamentissa, jossa saattaa olla syytä nostaa yritysten sosiaalisen vastuun profiilia.
The working group would also be able to monitor policy developments in the European Parliament, where there may be a need to raise CSR concerns.
Euroopan unionin sisäiset yritysten sosiaalisen vastuun kysymykset
CSR issues internal to the European Union
On hyvin huolestuttavaa, että yritysten rakenneuudistusten alalla on saavutettu hyvin vähän tuloksia erityisesti vuonna 1998 valmistuneen Gillenhammarin raportin jälkeen.
It is very worrying that little progress in the area of company restructuring activities has been made, particularly following the Gillenhammar Report (1998).
Euroopan komission tiedonanto työmarkkinaosapuolille erityisestä rakenneuudistuksesta (tammikuu 2002) on kuulemisprosessin alaisena tämän vuoden loppuun saakka.
The European Commission's Communication to the Social Partners on Special Restructuring (January 2002) remains open to consultation until the end of the year.
Yritysten sosiaalista vastuuta koskevassa valkoisessa kirjassaan komission pitäisi sitoutua siihen, että se esittää lainsäädäntöehdotuksia kiireellisinä, jos konsensusta ei synny.
The Commission, in its White Paper on CSR should commit itself to bringing forward new legislative proposals as a matter of urgency, if consensus cannot be achieved.
Myös rakennerahastoja pitäisi käyttää hyvän yrityskäytännön edistämiseen Euroopassa.
Structural funds should also be used to support good corporate practice in Europe.
Olisi tehtävä mahdolliseksi se, että aluekehitysrahastoa voivat käyttää paremmin hyväkseen myös ne yritykset, jotka haluavat tehdä yksityisiä investointeja kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin yhteisöihin ja alueille.
Provisions should be made to make the Regional Fund more accessible to companies wishing to pursue private investment opportunities in the most disadvantaged communities and regions.
Samaan aikaan sosiaalirahasto voisi toimia tehokkaammin siten, että se tukee sosiaalisesti vastuullisia rakenneuudistuksia.
Meanwhile the Social Fund could play a stronger role in supporting training for socially responsible restructuring.
Euroopan unionin suhteille kolmansiin maihin luonteenomaiset yritysten sosiaalisen vastuun kysymykset
CSR issues specific to Europe's relations with third countries
Eurooppalaisilla yrityksillä on valtava vaikutus miljoonien eri puolilla maailmaa sijaitsevien kolmansien maiden asukkaiden elämään.
European enterprises have an enormous impact on the lives of millions of people living in third countries across the world.
Tällä hetkellä eurooppalaisten yritysten kansainvälistä korvausvastuuta sääntelee vuonna 1968 tehty Brysselin sopimus, joka antaa EU:n jäsenvaltioiden tuomioistuimille toimivallan asioissa, jotka koskevat kolmansissa maissa toimivia tytäryhtiöitä, jotka (äärimmäisissä tapauksissa) syyllistyvät laiminlyöntiin, joka johtaa kuolemaan tai muuhun vakavaan vahinkoon.
Currently international liability of European corporations is confined to the 1968 Brussels Convention concerning jurisdiction in European courts where subsidiaries operating in third countries are responsible for (extreme) cases of negligence, leading to manslaughter or other serious harm.
Lähes kaikki keskustelun osapuolet ovat kuitenkin yhtä mieltä siitä, että kansainvälinen ulottuvuus edustaa sekä suurinta haastetta että potentiaalia yritysten sosiaalisen vastuun edistämisessä.
However, almost all contributors to the debate agree that the international dimension represents both the biggest challenge and potential in promoting corporate social responsibility.