natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Näiden kahden säädöstyypin välisen eron lujittamiseksi ja niiden tarkoituksen erikoistamiseksi olisi harkittava, voitaisiinko poistaa kaikki direktiivi täytäntöönpanoa koskevat unionin toimielinten antamat täytäntöönpanoon liittyvät säädökset ja annettaisiinko siten jäsenvaltioiden tehtäväksi tarkoituksenmukaisimmiksi katsomiensa täytäntöönpano- ja soveltamissäännösten laatiminen lainsäädäntöteitse.
With a view to strengthening the distinction between these two types of act and giving them more clearly defined functions, consideration should be given to stipulating that the Union institutions should on no account adopt acts implementing a directive, thereby leaving the Member States free to make, by means of laws and regulations, the arrangements they regard as best suited to the task of transposing and implementing the directive in question.
On nimittäin hieman sopimatonta, että täytäntöönpanosta vastaavan yhteisön toimielimet hyväksyvät sellaisen säädöksen soveltamista koskevia tekstejä, jossa on tarkoitus määritellä ainoastaan suunnitellun toiminnan tavoitteet ja jättää jäsenvaltioiden valittavaksi tarkoituksenmukaiset keinot niiden saavuttamiseksi.
It is an odd state of affairs that the Community’s executive institutions should be able to adopt texts implementing an act which is intended merely to lay down the relevant policy objectives, leaving the Member States free to choose the appropriate methods to achieve those objectives.
Saattaa lisäksi näyttää demokraattisten periaatteiden ja käytäntöjen vastaiselta, että jäsenvaltion lainsäädäntävallan käyttäjälle asetetaan velvoitteita, jotka on määritellyt vapailla vaaleilla valitun edustajakokouksen sijasta täytäntöönpanovallan käyttäjä, vaikka se olisikin yhteisön täytäntöönpanovallan käyttäjä.
Moreover, an attempt to make the legislative authority of a Member State subject to constraints laid down not by an assembly elected by universal suffrage, but rather by an executive authority, even one constituted at Community level, may seem to run counter to the principles and customs of democracy.
A/2/Voitaisiin luoda kaksi jäsenvaltioiden politiikkojen koordinointivälinettä
A/ 2/ Two instruments for coordinating national policies could be established
Luxemburgin ja Lissabonin prosessien johdosta Euroopan unioni on osoittanut haluavansa kehittää Eurooppa-neuvoston liikkeellepanemana strategioita, joissa hyödynnetään samanaikaisesti yhteisön toimia ja jäsenvaltioiden koordinoitua toimintaa aloilla, jotka kuuluvat niiden toimivaltaan.
Following the Luxembourg I and Lisbon ‘processes’, and with the European Council acting as the driving force, the European Union demonstrated its determination to draw up ‘strategies’ based, at one and the same time, on Community intervention and coordinated action by the Member States in areas which remain within their sphere of competence.
Mainittujen prosessien puitteissa saavutetut suhteellisen heikot tulokset korostavat kuitenkin tarvetta pohtia edellytyksiä, joiden mukaan voidaan laatia tarkoituksenmukaisimmat koordinointitoimet, joissa yhdistyvät vähimmäistehokkuus ja jäsenvaltioiden toimivallan kunnioittaminen.
However, the relatively disappointing results obtained through the above-mentioned ‘processes’ highlight the need for consideration to be given to methods of drafting such coordinating measures which strike the best possible balance between effectiveness and respect for national competences.
– Yhteisön toimintavälineiden kokoelmaan olisi lisättävä "lainsäädäntävallan käyttäjän suositus" .
– The range of Community intervention instruments should be expanded to include a ‘recommendation of the legislative authority’
Koordinointia koskevan yhteisön toiminnan toteuttaminen, heti kun se olisi perustuslain muotoon kirjoitetun sopimuksen mukainen, edellyttää selvän vastauksen antamista kahteen yksinkertaiseen kysymykseen: Kuuluuko toiminta täytäntöönpanovallan vai lainsäädäntävallan piiriin?
The implementation of Community coordinating measures provided for by the constitutional Treaty calls for clear answers to be given to two simple questions: does this intervention fall within the sphere of executive or legislative competence?
Onko se luonteeltaan sitovaa vai ei?
Is it binding or not?
Jos toiminta, vaikka se perustuisi pelkkään suositukseen, koskee alaa, joka kuuluisi jäsenvaltioissa lainsäädäntävallan käyttäjän toimivaltaan, suosituksen antajan on oltava yhteispäätösmenettelyyn osallistuva lainsäädäntövallan käyttäjä.
If the intervention, even if it takes the form of a simple recommendation, concerns an area which, in the Member States, falls within the sphere of legislative competence, it is the legislative authority acting under the codecision procedure which must adopt the recommendation.
Jäsenvaltioiden talouspolitiikan laajat suuntaviivat, jotka määritellään nykyisin tarpeettoman monimutkaisen menettelyn mukaisesti, jossa neuvosto käyttää valtaansa väärin, voitaisiin antaa "lainsäädäntävallan käyttäjän suosituksen" muodossa.
This would entail, therefore, the introduction of a new instrument, which might be termed ‘recommendation of the legislative authority’, combining some aspects of the codecision procedure for the adoption of legislative acts with the non-binding force of a recommendation.
Tämä edellyttäisi EY:n perustamissopimuksen 103 artiklan perinpohjaista tarkistamista.
The ‘broad guidelines for the economic policies of the Member States’, which are currently laid down on the basis of unnecessarily complicated procedural provisions which have, quite wrongly, been appropriated by the Council, might usefully take the form of a ‘recommendation of the legislative authority’, a step which would entail a thoroughgoing revision of Article 103 of the EC Treaty.
Neuvoston ja Euroopan parlamentin yksimielisyys tällaisesta suosituksesta olisi tietenkin löydettävä sellaisten menettelyjen avulla, jotka olisivat paljon yksinkertaisemmat kuin 251 artikla, mutta jotka edellyttäisivät joka tapauksessa Euroopan parlamentin hyväksyntää.
The agreement between the Council and Parliament on this type of recommendation should of course be reached by means of procedures which are much simpler than those laid down in Article 251, but which, nevertheless, stipulate that Parliament must give its approval.
Jos koordinointia koskeva yhteisön toiminta liittyisi sen sijaan täysin lainsäädäntöön (lainsäädäntöalalla annetut pakolliset säännökset), mikä olisi varmasti toivottavaa talousarvioon liittyvän makrotaloudellisen säätelyn alalla, ei olisi syytä käyttää muuta välinettä kuin direktiiviä Direktiiviä kutsuttaisiin tässä mietinnössä ehdotetun mukaisesti puitelaiksi. .
However, should the Community coordinating measures be purely legislative in nature (mandatory provisions adopted in the legislative sphere), which would certainly be desirable in the area of macroeconomic budgetary regulation, there would be no need to provide for an instrument other than the directive Should the proposals set out in this report be endorsed, directives would be renamed framework laws. .
Jos yhteisön toiminta olisi seurausta täytäntöönpanovallan päätöksestä (kuten 104 artiklan mukaiset seuraamukset pöytäkirjassa tai vakaussopimuksessa asetettujen viitearvojen ylittyessä), päätöksen pitäisi kuulua unionin täytäntöönpanovallan käyttäjälle eli komissiolle, joka toimisi tuomioistuimen valvonnassa.
Finally, if the Community action is based on an executive decision (such as the imposition of the sanctions provided for in Article 104 should the ‘reference values’ laid down in the Protocol on the Stability Pact be exceeded), that decision should be taken by the Union's executive authority, i.e. the Commission, acting subject to review by the Court of Justice.
– Epävirallinen jäsenvaltioiden politiikkojen koordinointiväline voisi olla tarpeen.
An informal instrument for coordinating national policies could prove useful
Virallisten puitteiden luominen jäsenvaltioiden yhteistyölle ja niiden toiminnan koordinoinnille olisi epäilemättä tärkeää.
The establishment of a formal framework for cooperation among the Member States and for the coordination of action taken by them would certainly be valuable.
Esiin nousee kuitenkin neljä kysymystä:
However, four questions arise:
Onko näiden koordinointitoimien oltava jäsenvaltioiden kannalta sitovia?
Should such coordinating measures be binding on the Member States?
Onko pidettävä kiinni unionin 15 jäsenvaltion yksimielisyydestä vai harkitaanko joko enemmistöpäätöksiä tai jäsenvaltioiden muodostamia pienempiä kokonaisuuksia?
Should such measures be adopted on the basis of unanimous decisions by the 15 Union Member States, or of qualified-majority decisions or decisions by smaller groups of States?
Onko varauduttava siihen, että suunniteltujen toimien laatimiseen osallistuu tiettyjä yhteisön toimielimiä?
Should some Community institutions be involved in the drafting of the proposed measures?
Onko vastaavat määräykset sisällytettävä tulevaan sopimukseen?
Should the corresponding provisions be incorporated into the future Treaty?
Vastaus kolmeen viimeiseen kysymykseen riippuu ensimmäiseen kysymykseen annettavasta vastauksesta, joka on tietenkin kielteinen:
The replies to the last three questions depend on the answer, which would clearly be no, to the first:
– Suunnitellut toimet, jotka on tarkoitettu koordinoimaan jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia politiikkoja, voivat olla ainoataan suosituksia, jotka eivät ole sitovia.
– Given that they are intended to coordinate policies which fall within the exclusive sphere of competence of the Member States, the measures envisaged can only take the form of non-binding recommendations;
– Koska jäsenvaltioille ei kuitenkaan voida asettaa mitään täytäntöönpanoa koskevaa velvoitetta, kyseisten suositusten hyväksymisestä määräenemmistöllä olisi tuskin mitään haittaa.
– Assuming that there would be no binding requirement on the Member States to implement the measures in question, there is no reason why the recommendations should not be adopted by a qualified majority;
– Eurooppa-neuvosto voisi pyytää apua komissiolta, joka tarjoaisi asiantuntijapalveluitaan ja jolla ei olisi tässä yhteydessä mitään menettelyä koskevaa etuoikeutta, joka sille myönnetään perustamissopimuksessa.
– The European Council might seek assistance from the Commission, acting as an intellectual service-provider and with none of the procedural prerogatives conferred on it by the Treaty.
– Koska suunnitellut suositukset koskevat aloja, jotka eivät kuulu unionin eivätkä yhteisön toimialaan, ei ole tarpeen, että koordinointia koskevan toimivallan käyttöön sovellettavat yksityiskohtaiset säännöt sisältyisivät perustamissopimukseen tai sen liitteenä olevaan pöytäkirjaan.
– Since the proposed recommendations apply to areas outside the Union’s, and, to an even greater degree, the Community’s sphere of competence, it is difficult to see why the procedures for the exercise of coordinating competences should be incorporated into a Treaty or a protocol annexed to it.
Olisi kuitenkin hyötyä siitä, että ne virallistettaisiin tavalla tai toisella esimerkiksi Eurooppa-neuvoston jäsenten yhteisessä julkilausumassa.
However, it would make sense for them to be given some sort of formal status, for example by means of a joint declaration by the members of the European Council.
B/Keskeinen ongelma: unionin lainsäätäjä ei ota huomioon toissijaisuusperiaatetta
B/ A central problem: the flouting by the Union's constitutional authority of the subsidiarity principle
Unionin ja jäsenvaltioiden toimivallan jako on nimittäin seurausta enemmän hallitusten välillä tehdyistä kompromisseista kuin todellisesta järkevästä vastuun jakamisesta.
The division of competences between the Union and the Member States stems much more from pragmatic compromises concluded between governments than from any genuine attempt to allocate responsibilities on a rational basis.
Toissijaisuusperiaatteen tiukka noudattaminen yhteisön toimivallan määrittelyssä ei näet johtaisi yhteisön toimivallan vähenemiseen vaan selvään ja huomattavaan lisääntymiseen: riittää, että mainitaan talous- ja budjettipolitiikka, maahanmuuttopolitiikka ja rajavalvonta, maailmanlaajuisen järjestäytyneen rikollisuuden vastainen toiminta, ulko- ja turvallisuuspolitiikka jne.
Rigorous application of the subsidiarity principle to the issue of the definition of Community competences would not lead to a narrowing, but rather to a clear, spectacular broadening of their scope: think only of economic and budgetary policy, immigration and border checks, the fight against worldwide organised crime, foreign and defence policy, etc.
Unionin ja jäsenvaltioiden toimivallan järkevä jako onnistuu ainoastaan asettamalla kyseenalaiseksi jäsenvaltioiden hallituksille lähes yksinoikeutena kuuluva lainsäädäntävalta ja antamalla tämä valta osittain tai kokonaan sellaiselle vallan käyttäjälle, jonka ei jäsenvaltioiden hallitusten tavoin pyri säilyttämään kunkin jäsenvaltion etuoikeuksia ja on halukkaampi perustamaan toimivallan jaon toissijaisuusperiaatteeseen eli terveeseen järkeen.
The establishment of a rational division of competences between the Union and the Member States must therefore entail a challenge to the virtual monopoly of the power to enact constitutional provisions held by the national governments and the partial or total devolution of that power to an authority which is less keen on safeguarding the prerogatives of each of the Member States and more determined to base the division of competences on the principle of subsidiarity, i.e. on common sense.
Enimmäkseen Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden parlamenttien jäsenistä muodostuvan valmistelukunnan perustaminen laatimaan tulevaa sopimusta on tässä suhteessa hyvää tekevä pesäero entiseen verrattuna.
In that connection, the involvement in the process of drafting the future constitutional Treaty of a Convention a majority of whose members comprise European and national parliamentarians represents a welcome break with the past.
Tällainen valmistelukunta olisi institutionalisoitava seuraavassa sopimuksessa vahvistettavassa perustuslainsäätöprosessissa.
A Convention of this kind should be given institutional status in the process of drawing up a Constitution laid down in the forthcoming Treaty.
Toinen osa: Unionin toimielinten laatimien säädösten hierarkia
Second part: The hierarchy of legislation adopted by the Union institutions
Miten jäsentyy unionin säädöshierarkia ja säädöksissä vahvistettujen normien hierarkia?
How is the hierarchy of Union acts and the provisions they lay down?
Tiettyjä suhteellisen rajallisia haittatekijöitä lukuun ottamatta säädös- ja normijärjestelmä, sellaisena kuin se on muodollisesti vahvistettu EY:n perustamissopimuksen 249 artiklassa, näyttää johdonmukaiselta ja siinä näyttää olevan suhteellisen selvä hierarkia: perussopimukset, lainsäädäntöön liittyvät asetukset, täytäntöönpanoon liittyvät asetukset, yksittäiset päätökset, lausunnot ja suositukset.
Setting aside a number of relatively minor aberrations, the system of acts and provisions laid down in Article 249 of the EC Treaty appears to be coherent and consistent with a relatively clear hierarchy: Treaties, legislative acts, implementing acts, individual decisions, opinions and recommendations.
Kaiken lisäksi hierarkiaa nakertaa sisältäpäin sen muodostamien eri kategorioiden perustava ristiriitaisuus.
Above all, it is undermined from the inside by the fundamental inconsistencies affecting the various categories which go to make it up.
A/Yhteisön hierarkia, johon kohdistuu paineita
A/ A Community hierarchy subject to competition
A/1/Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mukaiset säädökset
A/ 1/ Acts under the EU Treaty
EY:n perustamissopimuksen 249 artikla koskee ainoastaan yhteisön säädöksiä.
By definition, Article 249 of the EC Treaty concerns only Community acts.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V ja VI osastossa (toinen ja kolmas pilari) on kuitenkin laajennettu unionin oikeudellisten välineiden valikoimaa.
However, Titles V and VI (second and third pillars) of the EU Treaty have expanded the catalogue of Union legislative instruments.
Suurimmalla osalla näistä uusista välineistä on erittäin rajallisia oikeusvaikutuksia ja niillä pyritään enimmäkseen virallistamaan sellaisten poliittisten päätösten laatiminen, hyväksymismenettelyt ja täytäntöönpano, jotka kuuluisivat, jos ne tehtäisiin jäsenvaltiossa, hallituksen toimivaltaan.
Many of these new instruments have very limited legal effects and are chiefly intended to place on a formal footing the procedures for the drafting, adoption and implementation of political decisions which, were they to be taken at national level, would be a governmental matter.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston (oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa) 34 artiklassa määrätään sen sijaan useista säädöskategorioista, ja etenkin puitepäätöksistä, päätöksistä ja yleissopimuksista, joilla on oikeusvaikutuksia.
However, Article 34 of Title VI of the EU Treaty (judicial cooperation in criminal matters) makes provision for a number of categories of act, in particular ‘framework decisions’, ‘decisions’ and ‘conventions’, which have legal effects.
Se, mikä erottaa nämä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston välineet yhteisön välineistä on perusteltu huoli suojella tällä aralla alueella jäsenvaltioita toimielinten oletetulta liialliselta tunkeutumiselta niiden alueelle.
What chiefly distinguishes these instruments under Title VI of the EU Treaty from Community instruments is the wish, justified by the ‘sensitive’ nature of the subject matter, to protect the Member States against supposedly excessive encroachment on their prerogatives by the Community institutions.
Oikeudelliselta kannalta näille säädöksille on ominaista se, että ne tehdään määräenemmistöllä neuvostossa, Euroopan parlamentti suljetaan pois päätöksentekomenettelystä ja tuomioistuimen toimintamahdollisuudet ovat rajalliset.
With that aim in view, the legal arrangements governing such acts are characterised by less frequent recourse to qualified-majority voting in the Council, by the exclusion of Parliament from the decision-making process and by restrictions on the scope for review by the Court.
Voidaan todeta suoralta kädeltä, että koska unionilla on lainsäädännöllistä toimivaltaa, on vaikea ymmärtää, että säädeltävän alan aralla luonteella voitaisiin perustella sellaisen erityismenettelyn käyttöä, joka eroaisi yleisiin säädöksiin sovellettavasta yhteisön menettelystä siksi, ettei se ole yhtä tehokas, yhtä demokraattinen ja oikeudellisesti yhtä varma!
Given that the Union enjoys legislative competence, it is difficult to see how the ‘sensitive’ nature of the subject matter to be dealt with might justify the use of a specific procedure which differs from the Community procedure under the ordinary law in three respects, namely those of being less effective, less democratic and less legally safe!
A/2/Muut kuin artiklassa 249 mainitut säädökset
A/ 2/ Acts not covered by Article 249
Yhteisön oikeudessa tietyt säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia, eivät ole 249 artiklan luokittelun mukaisia.
In the Community legal order, a number of acts which produce legal effects are not covered by the typology set out in Article 249.
Esimerkkinä mainittakoon:
These include:
– talousarviota, alkuperäistä talousarviota ja korjaavaa lisätalousarviota koskevat päätökset, jotka tehdään pääasiassa EY:n perustamissopimuksen 272 artiklassa määritellyn menettelyn mukaisesti ja joiden niveltyminen lainsäädäntöön liittyvien säädösten kanssa aiheuttaa tiettyjä ongelmia
- budgetary decisions, the initial budget and supplementary and amending budgets, which are governed by a procedure whose essential features are laid down in Article 272 of the EC Treaty and which give rise to a number of problems regarding coordination with legislative acts;
– päätös omista varoista, joka tehdään 269 artiklan puitteissa erittäin raskaan menettelyn mukaisesti (hallitusten yksimielisyys, jäsenvaltioiden ratifiointi), joka rinnastaa sen todelliseen perustamissopimukseen sisältyvään sopimukseen
- the ‘own-resources decision’ taken, under Article 269, in accordance with a particularly cumbersome procedure (unanimous decision by the governments, ratification by the Member States) which amounts to a ‘treaty within the Treaty’;
– sopimukset, jotka työmarkkinaosapuolten väliseen vuoropuheluun osallistujat hyväksyvät EY:n perustamissopimuksen 139 artiklan mukaisesti ja joilla on lainsäädännöllinen vaikutus heti kun ministerineuvosto vahvistaa ne.
- the ‘agreements’ adopted between management and labour, pursuant to Article 139 of the EC Treaty, which have legislative force once approved by the Council of Ministers.
A/3/Säädökset, joista ei määrätä suoraan perussopimuksissa
A/ 3/ Acts not explicitly provided for by the Treaties
Tietyillä päätöksillä, joita ei mainita perussopimuksissa tai joilla ei oikeastaan katsota olevan oikeusvaikutusta, voi olla yksinkertaisesti niiden arvovaltaisten laatijoiden vuoksi poliittista voimaa, joka riittää häiritsemään vakavasti yhteisön oikeusjärjestystä.
Some decisions on which the Treaties are silent or to which they ascribe little in the way of legal effects may, simply by virtue of the eminence of their authors, enjoy a degree of political authority which is enough to turn the Community legal order upside down.
Kyse on erityisesti toimielinten välisistä sopimuksista, joilla pyritään varmistamaan perustamissopimuksen tyydyttävä täytäntöönpano, mutta joihin sisältyy toisinaan lähes perustuslainomaisia määräyksiä.
These include, in particular, ‘interinstitutional agreements’, which are intended to make for the satisfactory application of the Treaty, but which sometimes incorporate organic provisions.
Kyseeseen tulee ennen kaikkea Eurooppa-neuvoston käyttämä valta.
The most blatant example, however, is the power exercised by the European Council.
Muodollisesti se laatii pelkkiä päätelmiä, jotka sujautetaan aamunkoitteessa diplomaattien oven alta ja jotka katsotaan hyväksytyiksi heti kun niitä seuraavien tuntien aikana aseteta kyseenalaisiksi.
In formal terms, it adopts only simple ‘conclusions’ which are slid under diplomats’ doors at first light and which are declared adopted if they have not been challenged in the hours which follow.
Vaikka päätelmiä ympäröi valtioiden ja hallitusten päämiesten sädekehä, niissä sivuutetaan kuitenkin yhteisön lainsäädäntömenettelyt ja talousarvionmenettely.
With an aura of prestige conferred by the Heads of State or Government, these conclusions shortcut Community legislative or budgetary procedures.
Näiden kahden viimeksi mainitun välineen yhdistelmä voi osoittautua pelottavaksi.
The combination of these last two instruments can prove redoubtable.
Niinpä parlamentti hyväksyessään 6. toukokuuta 1999 yksinkertaisella enemmistöllä toimielinten välisen sopimuksen, jossa toistetaan Berliinin Eurooppa-neuvoston päätelmissä asetetut rahoitusmääräykset, päätyi rajoittamaan samalla kertaa kuudeksi vuodeksi niiden määrärahojen kokonaistasoa, joista olisi voitu äänestää tarkistuksia luonnokseen talousarvioksi EY:n perustamissopimuksen 272 artiklan perusteella, ja parlamentin jäsenille annettua vapautta ehdottaa tarkistuksia valitsemiinsa ei-pakollisiin menoihin.
By way of an example, the adoption on 6 May 1999, by an outgoing Parliament acting by a simple majority, of the interinstitutional agreement setting out the financial provisions adopted in the ‘conclusions’ of the Berlin European Council served to restrict for six years both the overall level of appropriations which can be adopted by means of amendments to the draft budget, on the basis of Article 272 of the Treaty, and MEPs’ freedom to table amendments dealing with any item of non-compulsory expenditure.
B/Hierarkia silmänlumeeksi
B/ A hierarchy which is nothing but an optical illusion
EY:n perustamissopimuksessa laaditun hierarkian todellinen heikkous johtuu siihen kuuluvien eri säädöskategorioiden ristiriitaisuudesta.
The real weakness of the hierarchy established by the EC Treaty lies in the inconsistencies which characterise the various categories of legal acts which go to make it up.