natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ensimmäinen askel kohti tutkimukseen ja kehitykseen liittyviä yhdenmukaistettuja biolääketieteen säännöksiä on otettu sen kliinisiä tutkimuksia koskevan direktiivin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi hyvän kliinisen tutkimustavan noudattamista ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden kliinisissä tutkimuksissa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä. hyväksymisen myötä, jossa säädetään "hyvän kliinisen tutkimustavan "soveltamiseen liittyvistä määräyksistä.
However, there is still no frame of reference and system of rules to govern new fields such as tissue engineering, artificial organs, and genetic testing Commission note on ‘Human genetics’, Research DG, Directorate E (Policy aspects). .
Seminaariluento: Genetic testing services: Quality Assurance and Need for Harmonisation in the EU – Euroopan komissio – Yhteinen tutkimuskeskus (2000).
Genetic testing is an example in point which shows how much regulation needs to be harmonised on the basis of quality assessment in order to provide a framework for biomedical research and development Report on the seminar entitled ‘Genetic testing services: Quality Assurance and Need for Harmonisation in the EU’ , European Commission, Joint Research Centre (2000). .
Tällä hetkellä ei ole olemassa sellaisia yhteisiä eurooppalaisia sääntöjä eikä säännöksiä, jotka takaavat tarjottavia palveluja koskevat vähimmäisvaatimukset.
At present there are no common European rules and regulations to guarantee that the services provided will conform to a minimum standard.
Geenianalyysipalvelut eivät kuulu ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön luvananto- ja valvontamenettelyistä koskevan neuvoston asetuksen 2309/93/ETY, eikä ainoastaan myyntiin tarkoitettuja tuotteita koskevan direktiivin 98/79/EY Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/79/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 1998, in vitro ‑diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista. in vitro-diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista soveltamispiiriin.
Genetic testing services are not covered by Council Regulation (EEC) No 2309/93 laying down Community procedures for the authorisation and supervision of medicinal products for human and veterinary use or Directive 98/79/EC on in vitro diagnostic medical devices Directive 98/79/EC of the European Parliament and of the Council of 27 October 1998 on in vitro diagnostic medical devices. , which applies only to products to be marketed.
Geenianalyysikäytännöt ovat yhä yleisempiä, koska näitä kokeita eivät tarjoa pelkästään erikoistuneet sairaalat, vaan myös analyysilaboratoriot, ja osittain näitä kokeita tarjotaan potilaille suoraan.
Genetic testing procedures are becoming increasingly common, since tests are carried out not only in specialised hospitals, but also in testing laboratories and to some extent are offered directly to patients.
Geenianalyysipalveluja tarjoavien laboratorioiden määrä lisääntyy Euroopassa koko ajan.
In Europe the number of laboratories performing genetic testing services is rising.
Huolimatta lukuisista genetiikan asiantuntijoiden ja ammattijärjestöjen tekemistä laatuarvioaloitteista geenianalyysipalveluja tarjotaan sellaisin ehdoin ja sellaisissa puitteissa, joissa säännökset ovat hyvin erilaiset.
Although genetics specialists and professional organisations have made many moves to promote quality assessment, genetic testing services are provided under widely varying conditions and systems of rules.
Kuluttajansuojaan liittyvät ongelmat nousevat esiin tuloksista, joita kystiseen fibroosiin liittyvien geenianalyysien parissa työtä tehneet 136 eurooppalaista ja australialaista laboratoriota ja 21 Euroopan maata ja Australia ovat saaneet laatukokeita tehdessään.
The problems as regards consumer protection are highlighted by the results of a quality test conducted at 136 laboratories in 21 European countries and Australia involved in genetic testing for cystic fibrosis.
35 prosentissa laboratorioista geenianalyysien toteuttamisessa syntyi virheprosentti, mitä ei voitaisi hyväksyä rutiinitutkimuksissa Euroopan komissio, 4th FP, BIOMED 2, Dequeker & Cassiman, Eur.
In 35% of the laboratories the percentage of errors recorded in genetic tests would be considered unacceptable for the purposes of routine examinations European Commission, 4th FP, BIOMED 2, Dequeker and Cassiman, Eur.
Samaan tapaan molekyyligenetiikan laatua koskeva eurooppalainen verkosto Tutkimuksen pääosaston tukema, osasto H, Mittausten ja tutkimusten ohjelma (SMT4-CT98-7515). on hiljattain julkaissut laatuarvio-ohjelman yhteydessä saatuja tuloksia, jotka koskevat Huntingtonin tautiin liittyviä molekyylidiagnooseja.
Similarly, the European molecular genetics quality network Supported by the Research DG, Directorate H, measurement and testing programme (SMT4-CT98-7515). has recently published the results of a quality assessment programme relating to molecular diagnosis of Huntington’s chorea.
Geenimutaatiotutkimuksen monimutkaisuuden vuoksi vain muutamat laboratoriot voivat tarjota asianmukaisia testejä tiettyjä sairauksia varten, kun taas yleisempiä sairauksia varten suurimmassa osassa Euroopan maita on ainakin yksi laboratorio.
Because research into genetic mutation is so complex, only a few laboratories are in a position to supply an appropriate test for certain diseases, whereas most European countries have at least one laboratory to deal with the more common diseases.
Näin ollen perheen mahdollisuutta osallistua testeihin, joiden kulut kansallinen sosiaaliturvajärjestelmä tai sairaala kattaa, on hyvin vaikea toteuttaa.
It is thus highly unlikely that the costs of a laboratory test which a family might wish to have carried out will be reimbursable under the national health insurance scheme or by the hospital concerned.
Tällaisen tilanteen korjaamiseksi pitäisi rakentaa eurooppalainen laboratorioverkosto, joka tukisi eurooppalaisten perheiden tarpeita ja joka olisi erikoistunut erilaisiin sairauksiin ja erilaisiin geeneihin.
To avoid this difficulty, a network of European laboratories, covering the different diseases and genes, should be set up to meet the needs of European patients’ families.
Geenihoidon avulla korjataan geenin epänormaali toiminta.
Gene therapy is designed to correct anomalous gene function.
Tässä tapauksessa muutos siirtyy jälkeläisille.
In this case the change will be passed on to offspring.
Toisin kuin geenihoidossa, geenilääkehoidossa solujen toimintaan ei puututa eikä sitä muuteta pysyvästi.
Unlike gene therapy, genetic medicine does not act upon or permanently alter cell functions See Commission note on ‘Human Genetics’, Research DG, Directorate E (Policy aspects). .
Eri laboratorioissa joka puolella maailmaa on jo tuotettu monia transgeenisiä eläimiä, jotka tuottavat proteiinia.
Many protein-producing transgenic animals have already been bred in various laboratories in all parts of the world.
Kokeissa on käytetty erityisesti vuohia, mutta myös lampaita, sikoja ja nautoja.
The animals used most often in the experiments are goats, along with sheep, pigs, and cattle.
Eläimen kehitysmenetelmään liittyy kuitenkin ongelma, koska monien hoidettujen eläinten elimistö ei ota vastaan muuntogeeniä, eivätkä ne näin ollen tuota ihmisproteiinia.
The problem with the use of animals, however, is that many of the animals treated fail to accept the modified gene and consequently do not express the human protein.
Yhtä lailla vain osa transgeenisten eläinten jälkeläisistä perii proteiinin tuottamiskyvyn.
Similarly, only some of a transgenic animal’s offspring inherit the ability to produce the protein.
Eettisesti hyväksyttävänä ei pidetä esimerkiksi eläinten geneettistä muuntelua, jonka tarkoituksena on niiden tuotannon kohottaminen.
It is not considered ethically responsible to modify animals genetically with the aim of increasing (the efficiency of) animal production.
Mutta nimenomaan silloin, kun geneettinen muuntelu ja/tai kloonaus tarjoaa ainoan realistisen mahdollisuuden hoitaa parantumattomasti sairaita eläimiä, joilla ei vielä ole tarjolla (hyvää) hoitoa , sitä voidaan tiettyjen edellytysten vallitessa pitää eettisesti hyväksyttävänä (ks. professori Jochemsenin puheenvuoro – kokous 26. huhtikuuta 2001).
However, when genetic modification and/or cloning offer the only realistic possibility for treating patients suffering from incurable diseases for which there is as yet no (adequate) treatment , they can, subject to certain conditions, be considered ethically acceptable (see paper by Prof. Jochensem – meeting of 26 April 2001). .
Koko maailmassa on jatkuva puute siirtoja varten käytettävistä elimistä.
Internationally, organs for transplants are in permanently short supply.
Ei ole minkäänlaisia merkkejä siitä, että väestö olisi tottumassa elinten luovuttamiseen, päinvastoin.
There is no reason to suppose that the public are becoming used to the idea of donating organs.
Elimen irrottamisen kohdalla näyttää vallitsevan oletetun suostumuksen tai hyväksyvän hiljaisuuden periaate.
The principle which appears to hold good where removal is concerned is that of presumed consent or assenting silence.
Vuonna 1978 Euroopan neuvosto oli ottanut kantaa elinten irrottamista ja siirtoa koskevien lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisen hyväksi.
In 1978 the Council of Europe called for the legislation governing organ removal and transplants to be harmonised.
Maailman terveysjärjestö teki samoin.
The World Health Organisation has followed suit.
Mutta säännöksiä koskeva tilanne on melko epäyhtenäinen.
The legislative position, however, varies widely.
Elinten kysyntä kasvaa samaa tahtia kuin siirtotekniikan kehittyminen lisääntyy.
The demand for organs rises as transplant technologies develop.
Tällä hetkellä 50 000 eurooppalaista on odotuslistalla uusien elinten saamiseksi, ja ihmisten määrä näillä listoilla kasvaa 15 prosenttia joka vuosi.
At present 50 000 Europeans are on the waiting lists for new organs, and the lists grow 15% longer every year.
Niinpä tällä hetkellä käytetään huomattavia summia ja tehdään suuria ponnisteluja, jotta elimiä saataisiin muilla keinoilla.
That is why huge sums are being spent and immense efforts made to obtain organs by other means.
Tutkimuksessa keskitytään erityisesti kahteen alaan: ksenotransplantaatioon sekä kudos- ja elintekniikkaan ja kantasolujen käyttöön hoitotarkoituksissa.
Research is focusing on two areas in particular, namely xenotransplantation and tissue and organ engineering, including the use of stem cells for therapeutic purposes .
Transgeenisiin eläimiin perustuvat ksenotransplantaatit
Xenotransplantation using transgenic animals
Ksenotransplantaatiolla tarkoitetaan eläimen elimen siirtoa ihmiseen.
Xenotransplantation means the transplant of an animal organ into a human being.
Pitkät elintenodotuslistat ovat vuosien ajan ajaneet tutkijoita etsimään uusia elintensaantilähteitä keinoelinten vaihtoehdoksi.
Because transplant waiting lists are so long, researchers have been endeavouring for years to find new sources of organs other than artificial organs.
Geenimanipulaatiolla pyritään saamaan geenisiirroilla tuotettujen sikojen elimiä (joissa on oikeanlainen geenistö), jotka soveltuvat ihmiselle tehtävään ksenotransplantaatioon.
An attempt is being made to genetically engineer organs of transgenic pigs (with the proper genetic make-up) suitable for xenotransplantation into humans.
Ratkaistavana on kuitenkin kaksi suurta ongelmaa.
However, there are two major problems to resolve.
Ensinnäkin immunologinen yhteensopimattomuus muodostaa edelleen valtavan esteen ja aiheuttaa sikojen elinten hylkimistä.
Firstly, immunological incompatibility is still a big obstacle in that it causes rejection of the pig’s organs.
Toiseksi epidemiologiselta kannalta voi olla vaara, että ihmisen elimistöön siirtyy virus.
From the epidemiological point of view, there could also be a risk of introducing viruses into the human body.
Näin ollen monien mielestä elinten vähäisyyteen liittyvää ongelma pitäisi ratkaista viljelemällä ihmissoluista saatavia elimiä.
Many people therefore believe that the way to remedy the shortage is to grow organs from human cells.
Kantasolujen käyttö hoitotarkoituksiin
Use of stem cells for therapeutic purposes
Elimen kudosrakenteen tuhoutuminen, joka liittyy elimen muodostavien solujen kuolemiseen, on monien teollisuusmaiden väestöä koettelevien sairauksien taustalla suurimassa osassa tapauksia.
The destruction of the tissue structure of an organ, associated with the death of the cells of which it is composed, is the root cause of most diseases affecting the population of the industrialised countries.
Ratkaisukeskeisellä hoidolla tähdätään turmeltuneen kudoksen uudelleen rakentamiseen istuttamalla uusia soluja, joilla voidaan korvata sairauden tuhoamat tai turmelemat solut.
A resolvent therapeutic approach aims to reconstruct the damaged tissue by transplanting new cells to replace those destroyed or altered by the illness.
Nämä rajoitukset johtuvat siirrettävien elinten niukkuudesta ja siitä, että immuunijärjestelmän vasteen krooninen heikkeneminen on välttämätöntä, jotta ehkäistäisiin elimen hylkiminen.
Unfortunately, this life-saving technique suffers from two fundamental limitations which make it impossible to apply to most of the patients who could benefit from it, namely the shortage of transplant organs and the need for continuous immunosuppression to prevent rejection of organs.
Britannian ja Yhdysvaltojen hallitusten uutinen alkioiden kantasolujen käytön vapauttamisesta tutkimus- ja hoitotarkoituksiin on saanut tiedotusvälineet kiinnostumaan aiheesta ja synnyttänyt lukuisia keskusteluja ja väittelyitä, jotka ovat johtaneet siihen, että ihmisten hoitotarkoituksessa tapahtuvan kloonauksen käsite sekoitetaan yleisesti kantasolujen käytön käsitteeseen.
The news that the use of human embryonal stem cells for experimental and therapeutic purposes has been liberalised by the British and US governments has attracted media attention and given rise to various discussions and controversies which have led to confusion between the concept of cloning for therapeutic purposes and the definition of stem cells in general.
Tämän hoidon periaatteena on kehittää erilaisia soluja ja kudoksia, joita istutetaan potilaisiin, jotka ovat sairastuneet diabetekseen, Alzheimerin tautiin tai Parkinsonin tautiin tai jotka ovat saaneet infarktin jne. eli niitä käytetään sairauksiin, joiden parantamiseksi ei tällä hetkellä ole tehokkaita hoitoja tai hoitomenetelmiä.
The aim of the therapy is to develop differentiated cells or tissues to be transplanted into patients suffering from conditions such as diabetes, Alzheimer’s disease, Parkinson’s disease, coronary heart disease, and so forth, for which there are today no effective treatments or cures.
Ihmisellä on kantasoluja koko hänen kehityksensä ajan, sekä aikuisena että lapsena.
Stem cells are present for the entire period of a person’s growth, both in children and in adults.
Mutta kantasolujen määrä laskee, ja samoin vähenee niiden kyky kehittää erilaisia erityissoluja.
However, the proportion of stem cells and their ability to give rise to different types of specific cells decreases over time.
Näitä soluja voi saada esimerkiksi aikuisten kudoksista, sikiöiden kudoksista, alkiorakkulan sisämassasta, alkioista tai kloonauksen tuloksena tumansiirron avulla.
Stem cells can be obtained from adult tissues, foetal tissues, cells from the inner mass of the blastocyst, embryos, or cloning by means of nuclear transfer.
Eräs alkioiden kantasolujen lähde syntyy käyttämällä ylimääräisiä alkioita, eli niitä alkioita, joita ei enää tarvita hedelmöityshoitoon.
One possible source of embryonal stem cells is ‘surplus embryos’, in other words those no longer required to treat infertility.
Toinen mahdollisuus voisi olla se, että alkioiden kantasoluja eristettäisiin tumansiirrolla (hoitotarkoituksessa tapahtuva kloonaus).
Another possibility might be to isolate embryonal stem cells from embryos created by nuclear transfer (cloning for therapeutic purposes).
Näiden kantasolujen etuna olisi se, että ne olisivat immunologisesti yhteensopivia potilaan solujen kanssa.
These stem cells would have the advantage of being immunologically compatible with the patient.
Sikiöiden kantasoluja saadaan (geneettisten poikkeavuuksien vuoksi) poistetuista sikiöistä tai napanuoran syntymishetkellä sisältämästä verestä.
Foetal stem cells can be obtained from foetuses that have been aborted on account of genetic anomalies and from the blood contained in the umbilical cord at the moment of birth.
Aikuisten kantasoluja eristetään joistakin kudoksista, kuten luuytimestä, siirtoon käytettävästä ihosta ja verestä.
Adult stem cells are isolated from certain tissues used for transplantation such as bone marrow, skin, and blood.
Eräs aikuisten kantasolujen käyttöön liittyvistä jarruttavista tekijöistä on kantasolujen eristämisen vaikeus ja niiden heikko taipumus erilaistua erityyppisiksi soluiksi (viimeisimmät tutkimukset ovat osoittaneet, että aikuisten kantasoluilla saattaa olla samat mahdollisuudet erilaistua).
One of the constraints associated with the use of adult stem cells is the difficulty of isolating the cells and their weak tendency to differentiate into individual types of cells (recent studies have shown that adult stem cells could have the same capacity to differentiate as other stem cells).
Eräs kantasolujen siirtoon liittyvistä ongelmista on se, että niiden saaja saattaa hylkiä soluja immunologisesti.
One of the problems posed by stem cell transplants is immunological rejection by the recipient.
Kantasoluilla olisi näin ollen sama immunologinen rakenne kuin vastaanottajan soluilla.
The stem cells would have the same immunological structure as the recipient.
Tätä menetelmää käyttävää tutkimus on pääosin hyväksytty Yhdistyneen kuningaskunnan hiljattain tekemissä lainsäädännöllisissä muutoksissa.
The research into this procedure has, in essence, been taken into account in the recent changes to the law in the United Kingdom.
Nyt tutkimuksissa pitää osoittaa, mitkä ovat paitsi alkioiden kantasoluihin, myös muunlaisiin kantasoluihin liittyvät todelliset mahdollisuudet.
At this point research has to demonstrate what is the real potential of stem cells, not just embryonal cells, but also those of other types.
Joka tapauksessa alkiotutkimus tarjoaa ainutlaatuisia näkymiä tämän lupaavan lääketieteen alan tutkimiseksi.
At all events, embryonal research offers unique prospects for exploring this promising medical field.
Erityyppisten kantasolujen käyttöön liittyvät ongelmat (ja niiden hoitotehon mahdolliset erot) ja ilmeiset seuraukset elämänlaadulle ovat niin merkittäviä, että ne vaikuttavat voimakkaasti tutkimuksen julkisen rahoituksen nykyisiin strategisiin valintoihin suurimmassa osassa teollisuusvaltioita.
The problems regarding the use of the different types of stem cells (and possible differences in their therapeutic efficacy) and the obvious consequences for the quality of life are so substantial that they will greatly influence the current strategic options for State funding of research in most of the industrialised countries.
On selvää, että nämä valinnat saattavat vaikuttaa tuntuvasti terveyspolitiikkaan tulevien vuosikymmenten aikana, ja niinpä on toivottavaa, että kantasolubiologian alalle kohdistetaan tuntuvasti varoja ja henkilöresursseja, sillä tämän alan tarjoamat hoitomahdollisuudet ovat todella merkittävät, mikä saattaa johtaa lääketieteessä todelliseen mullistukseen, joka on terveysvaikutusten kannalta jopa suurempi kuin antibioottien keksimisen tuoma valtava muutos.
Clearly, the decisions taken could significantly alter health policy in the next decades, and large-scale economic and human resources should therefore be invested in the area of stem cell biology, since its potential therapeutic applications are indeed of considerable interest and could bring about a veritable medical revolution which, in terms of its impact on human health, might even surpass the revolution entailed in the discovery of antibiotics.
Eettinen arviointi, jonka tekeminen on määrä aloittaa, koskee tietyn tutkimustyypin päämääriä ja menetelmiä siitä syystä, että tämänkaltaisen tutkimuksen painolastina on vakava moraalinen erimielisyys.
The ethical assessment to be undertaken relates to the purposes of and methods to be employed in a specific type of research, since the research in question is taking place against the background of a serious moral disagreement.
Kantasolututkimuksen etuihin tähtäävät päämäärät saavat osakseen laajaa yksimielisyyttä, ja nämä päämäärät sopivat yhteen yhden lääketieteen tärkeimmän tarkoituksen kanssa: ihmisiä on parannettava tehokkaimmalla mahdollisella tavalla.
It is widely agreed that the aims of stem cell research are beneficial, according as they do with one of the fundamental goals of medicine, namely to cure human beings as effectively as possible.
Erimielisyyttä on eräiden solusarjojen alkioiden alkuperästä ja eräistä syntyperämenetelmistä, mutta tämänkaltaisen tutkimuksen päämääristä on syytä muistuttaa, koska tieto siitä, että odotettavien etujen merkitys on suuri, voi vähentää moraalisia erimielisyyksiä.
The disagreement has to do with the fact that some cell lines are taken from embryos and with certain points related to derivation methods, but the purpose of this type of research should be borne in mind because awareness of the appreciable benefits likely to ensure could offer the most appropriate footing on which to reduce the extent of the moral disagreement.
Tieteelliset ongelmat
Scientific problems
Sen jälkeen, kun geenit on siirretty, ei ole yksinkertaista saada niistä tietoa tasapainoisesti.
It is not easy to enable genes be expressed in a constant way once they have been transferred.
Yhtä lailla vaikeaa on siirtää geenejä sopivaan solukohteeseen.
It is also difficult to transfer genes to a sufficient number of target cells.
Geeni sijoittuu minne sattuu, mihin kohtaan sattuu ja mihin kromosomiin tahansa.
A gene attaches itself wherever it happens to be, to any point in any chromosome.
Yksi riskeistä on se, että syövän estäjäsolu voi lakata toimimasta tai että syöpägeeni aktivoituu, eikä tällaista prosessia ole mahdollista pysäyttää.
One of the risks is that it could inactivate a cancer-suppressing gene or activate an oncogene.
– onko olemassa erityistä luovuttajasolutyyppiä?
– is there a special type of donor cell?
– minkälainen on somaattisten solujen uudelleenohjelmointimekanismi?
– by what mechanism are somatic cells reprogrammed?
– minkälainen mekanismi ohjaa tuman toimivuuden ja vastaanottavan soluliman yhteistoimintaa?
– what mechanism comes into play to synchronise the functioning of a nucleus and the host cytoplasm?
– minkälaiset geenimerkit aktivoivat vastamuodostuneen alkion?
– what are the signals for activating a newly formed embryo?
– minkälaisia geenimerkkejä tämäntyyppisen alkion kehittymiseen tarvitaan?
– what signals are required for the development of such embryos?
– onko kantasoluja mahdollista stimuloida kohti viljelyssä tapahtuvaa normaalia eriytymistä?
– will it be possible to stimulate stem cells to differentiate in the normal way while they are being cultured?
– ovatko tuotetut kudokset tai solut toimivia ja terveitä?
– will the tissue or cells generated be functional and healthy?
– voivatko istutetut solut lähteä liikkeelle?
– will transplanted cells be able to migrate?
Lopullinen päämäärä on kehittää yksilöllistä hoitoa.
The ultimate goal will be to devise a personalised therapy.
Saamme pian käyttöömme geneettisiä profiileja, jotka rakentuvat yhden emäksen monimuotoisuudesta, jota ammattikielessä kutsutaan nimellä snips (SNP), ja tämä antaa lääkäreille mahdollisuuden ennustaa potilaan reagointia johonkin lääkkeeseen ja näin ollen päättää, antaako lääkettä vai ei ja jos lääkettä annetaan, mikä on sopiva annos.
Today we are on the way to obtaining genetic profiles composed of what the jargon calls snips (single nucleotide polymorphisms) that will enable doctors to predict how a patient will react to a drug and hence decide whether or not to administer it and, if so, what should be the exact dose.
Ja tämän lisäksi voidaan aloittaa lääkkeiden pakkaaminen ja annosteleminen yksilöllisesti potilaan tarpeiden mukaan.
What is being described is not the outlook for the distant future.