natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Koska rekisteriä ei vielä ole perustettu, vanhentunut vuoteen 2001 asetettu määräaika olisi korvattava uudella määräajalla.
As the register has yet to be set up, the now superseded deadline date of 2001 should be replaced with a new deadline date.
Tarkistus 15 1 ARTIKLAN 5 KOHTA
Amendment 15 ARTICLE 1, PAR.
Kaikki Euroopan parlamentille 3 kohdan mukaisesti lähetetyt asiakirjat julkistetaan komission tätä tarkoitusta varten perustamassa rekisterissä , joka on luettavissa Internetissä ."
A ll documents sent to the European Parliament pursuant to paragraph 3 shall be made public in a register to be set up to this end by the Commission , which shall be available on the Internet .
Jotta avoimuus lainsäädännön kaikissa vaiheissa paranisi, on itse asiakirjojen oltava välittömästi julkisia.
In order to improve the transparency of all stages of the legislative process, the documents themselves should also be made public immediately.
Tarkistus 16 1 A ARTIKLA (uusi)
Amendment 16 ARTICLE 1A (NEW)
Menettelyjen tehostamiseksi on selvennettävä, että uusi menettely, joka koskee komitologiasäännöksiä yhteispäätösmenettelyllä hyväksyttävissä säädöksissä, koskee myös jo voimassa olevia säädöksiä.
In order to streamline the processes it should be clarified that the new procedure for Comitology provisions in co-decision acts should also apply to acts already in force.
Tarkistus 17 2 ARTIKLA
Amendment 17 ARTICLE 2
Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkistavat komission ehdotuksesta perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen hyväksytyissä perussäädöksissä tarkoitetut menettelyt komission vuoden kuluessa tämän päätöksen voimaantulosta laatiman raportin pohjalta.
The European Parliament and the Council shall review the procedures provided for by the basic instruments adopted by the procedure under Article 251 of the Treaty, upon a proposal from the Commission, on the basis of a report to be prepared by the Commission, at the latest one year following the entry into force of the present Decision.
Tässä raportissa tutkitaan erityisesti mahdollisuuksia tehostaa valvontatoimintaa antamalla molemmille toimielimille takaisinotto-oikeus erityisesti rahoituspalvelulainsäädäntöön liittyvissä kysymyksissä.
This report shall in particular examine the possibilities of enhancing the supervisory function by introducing a right of call back for both institutions, especially in areas of financial services legislation.
Ehdotus on tärkeä askel eteenpäin kohti jo vanhan komitologiaongelman mahdollisesti lopullista ratkaisua.
This proposal is an important step forward towards a possibly definitive solution of the age‑old problem of comitology.
Elleivät komiteat ole puhtaasti neuvoa-antavia, ne voivat estää täytäntöönpanotoimenpidettä koskevan komission päätöksen ja lähettää asian takaisin neuvostoon (määräenemmistöllä "hallintokomiteassa" ja estävällä vähemmistöllä "sääntelykomiteassa").
Except where they are purely advisory, such committees could block the Commission's decision on an implementing measure and refer the matter back to the Council (by a qualified majority in the case of a "Management" committee and by a blocking minority in the case of a "Regulatory" Committee).
Parlamentti arvosteli (1) sitä, että vain komitealla ja ei siis parlamentilla oli oikeus tällaiseen palauttamiseen, (2) estetty päätös palautettiin vain neuvostoon ilman parlamentin osallistumista, (3) sääntelykomiteaa käyttävissä järjestelmissä neuvosto voisi jatkaa päätösten estämistä, vaikka se ei pystyisikään sopimaan vaihtoehdosta, ja (4) koko järjestelmä satoine komiteoineen oli monimutkainen ja avoimuudeltaan heikko.
Parliament criticised (1) the fact that only a committee, and not the Parliament, had such a right of call‑back, (2) a blocked decision was referred back to Council alone with no Parliamentary involvement (3) in Regulatory committee systems, Council could continue to block decisions even when it could not agree on an alternative, and (4) the whole system, with hundreds of committees, was complex and lacked transparency.
Vuonna 1993 lainsäädäntävalta annettiin uudella yhteispäätösmenettelyllä parlamentille ja neuvostolle, jotka olivat (melkein) tasavertaisia.
In 1993, under the new codecision procedure, legislative powers were allocated to Parliament and Council on an (almost) equal footing.
Parlamentti katsoi, että yhteispäätössäädökset, joissa neuvosto ja parlamentti voivat yhdessä siirtää täytäntöönpanoon liittyviä toimia, merkitsivät sitä, että niiden molempien pitäisi osallistua siirretyn toimivallan käyttämismenettelyihin ja että niillä tulisi olla yhtäläinen oikeus takaisinkutsumiseen ("call back").
Parliament took the view that codecision acts, in which Council and Parliament can jointly delegate implementing measures, implied that they should both be involved in defining the procedures for exercising delegated powers and that they should have equal rights regarding retrieval or call‑back.
Neuvosto katsoi kuitenkin, että EY:n perustamissopimuksen 202 artiklan säilyessä ennallaan neuvosto (yksin) määrittelisi täytäntöönpanovaltaa koskevan järjestelmän.
Council, however, argued that Article 202 of the EC‑Treaty remained unchanged, providing for Council (alone) to define the system for implementing powers.
Parlamentin painostettua asiassa pitkään neuvosto muutti lopulta komitologiajärjestelmää parlamentin arvostelun (muttei kaiken arvostelun) huomioon ottamiseksi.
Council did at least, after much pressure from Parliament, eventually modify the comitology system to take account of some (but not all) of Parliament's criticisms.
Neuvoston uusi 28. kesäkuuta 1999 annettu päätös EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. , joka hyväksyttiin kuulemismenettelyllä, on uusin säädös, jossa säädetään menettelyistä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä.
The new Council decision of 28 June 1999 OJ L 184, 17.7.1999, p.
Se paransi järjestelmää selkeyttämällä komitologiajärjestelmää ja lisäämällä avoimuutta.
23. , adopted under the consultation procedure, is the most recent legislative act which lays down the procedures for the exercise of the implementing powers conferred on the Commission.
Sen mukaan parlamentti saa kaikki tiedot (kaikki esityslistat, pöytäkirjat, tiedot komiteoiden kokoonpanosta ja kaikki esitetyt toimenpide-ehdotukset), ja neuvostolla on vähemmän mahdollisuuksia estää täytäntöönpanotoimia, kun se ei pysty sopimaan vaihtoehdosta.
It improved the system in terms of providing for a rationalised system of committees, greater transparency, with Parliament receiving full information (all agendas, minutes, composition of committees, and all draft measures tabled), and less possibility for Council to block implementing measures when it cannot agree on an alternative.
Kuitenkin mitä tulee parlamentin oikeuteen kutsua takaisin jokin toimi, päätöksen mukaan parlamentti saattoi vain (kuukauden kuluessa) esittää, että täytäntöönpanotoimi ylitti siirretyn toimivallan laajuuden , jolloin toimenpidettä piti tarkastella uudestaan.
However , as regards Parliament's rights to call back a measure, it recognised only that Parliament could claim (within one month) that an implementing measure exceeded the scope of powers delegated, in which case the measure had to be re‑examined.
Oikeutta sisällön vastustamiseen ei tunnustettu.
There was no recognised right to object to the substance.
Tuolloin parlamentilla ei ollut selkeää kantaa päätökseen.
At the time, Parliament expressed mixed views on the decision.
Päätöslauselman kohdassa 3. parlamentti totesi, että "ettei kyseinen sopimus rajoita millään tavoin Euroopan parlamentin oikeutta antaa päätöslauselmia eri asioista, varsinkaan silloin, kun Euroopan parlamentti vastustaa täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevan ehdotusluonnoksen sisältöä".
In paragraph 3 of the resolution Parliament stated "that this agreement is without prejudice to its right to adopt any resolution on any subject, notably when it objects to the contents of a draft implementing measure."
Vuonna 2001 komissio totesi eurooppalaista hallintotapaa koskeneessa valkoisessa kirjassaan KOM(2001) 428 , 27.7.2001. , että yleisesti ottaen sen täytäntöönpanovaltaa koskevat tehtävät on määritettävä selvemmin ja että neuvostolla ja Euroopan parlamentilla pitäisi olla yhtäläinen rooli sen valvonnassa, miten komissio toteuttaa täytäntöönpanotehtäväänsä.
In 2001, the Commission stated in its White Paper on European Governance COM(2001) 428 of 27.7.2001. that, in general, its executive responsibilities need to be more clearly defined and that the Council and the European Parliament should have an equal role in controlling the way in which the Commission carries out its executive role.
Valkoisessa kirjassa komissio ilmoitti myös aikovansa panna alulle asiaa koskevan keskustelun tulevaan hallitustenväliseen konferenssiin liittyen, ja se totesi kannattavansa EY:n perustamissopimuksen 202 artiklan muuttamista.
In the White Paper, it also announced its intention of launching a debate on this issue in the context of the forthcoming Intergovernmental Conference and indicated that it favours an amendment to Article 202 of the EC‑Treaty.
Tämä osoittautui aluksi kiistanalaiseksi neuvostossa, jossa jotkut jäsenvaltiot eivät halunneet siirtää näin merkittävää täytäntöönpanovaltaa nyt, kun komitologia ei enää mahdollistanut komission päätöksen täydellistä estämistä yhtä helposti.
This firstly proved controversial within the Council, where some Member States were unwilling to delegate such substantial powers, now that comitology procedures no longer made it so easy to block the Commission entirely.
Ne suostuivat tähän vasta, kun komissio sitoutui Tukholman Eurooppa-neuvostossa olemaan toimimatta vastoin neuvostossa vallitsevaa kantaa.
They only agreed to do so when the Commission undertook, at the Stockholm European Council, that it "would not act against the prevailing view within Council".
Myös parlamentti oli haluton siirtämään näin merkittävää täytäntöönpanovaltaa, ellei se saisi oikeutta pyytää sitä takaisin, jos se olisi tyytymätön paitsi laajuuteen, myös sisältöön.
Similarly, Parliament was reluctant to delegate such substantial powers unless it obtained a right to call them back if it were dissatisfied, not just on scope but on substance.
Parlamentti vaati tulla kohdelluksi samalla tavoin kuin neuvosto.
Parliament insisted on being treated in an equivalent way to the Council.
∙ parlamentilla on asiassa yhden kuukauden asemesta kolme kuukautta aikaa tarkastella täytäntöönpanotoimia koskevia ehdotuksia; ∙ komissio ottaa mahdollisimman suurelta osin huomioon parlamentin (sisältöä koskevan) kannan ja (myös) kaikki mahdolliset päätöslauselmat, jotka koskevat komission mahdollista annetun vallan ylittämistä – näin tunnustetaan ensimmäistä kertaa, että parlamentilla on virallisesti myös sisältöä koskeva rooli pelkästään soveltamisalaa koskevan roolin asemesta, kuten vuoden 1999 päätöksellä määrättiin; komission jäsen Bolkestein vahvisti tämän käydyssä keskustelussa nimenomaisesti; ∙ parlamentti sisällyttää lainsäädäntöön "auringonlaskulausekkeen", jonka mukaan täytäntöönpanovallan siirtäminen loppuu neljän vuoden kuluttua, elleivät parlamentti ja neuvosto uusi sopimusta, jolloin parlamentti saa samalla takuut siitä, että ellei se ole tyytyväinen menettelyn toimintaan, se voi kieltäytyä uusimasta sitä.
∙ In this field, Parliament's period to examine the draft implementing measures be three months instead of one month. ∙ The Commission will take "utmost account" of Parliament's position (i.e. on the substance) and (also) any resolution that the Commission had exceeded the powers granted, ‑ for the first time acknowledging that Parliament had a formal role on the substance and not just on the scope as laid down in the 1999 decision.This was confirmed explicitly by Commissioner Bolkenstein in the debate. ∙ Parliament incorporate a "sunset clause" in the legislation such that the delegation of implementing powers ceases after four years, unless renewed by Parliament and Council, thereby giving Parliament a guarantee that if it were not satisfied with the operation of this procedure, it could refuse to renew it.
Yleisemmin komissio totesi, että se hyväksyi nyt sen, että neuvostolla ja parlamentilla tulee olla yhtäläinen rooli sen valvonnassa, miten komissio toteuttaa kyseistä täytäntöönpanotehtävää, ja että se pyrkisi siihen, että parlamentti hyötyisi yhtäläisestä kohtelusta neuvoston kanssa.
More generally, the Commission stated that it now accepted that the Council and Parliament "should have an equal role in controlling the way the Commission carries out this executive role" and that it would "endeavour that the Parliament benefits from equal treatment" with the Council.
Parlamentin tarkka kanta muotoutuu
Parliament's detailed position takes shape
Nyt, kun komissio vaikuttaa viimeinkin olevan hyvin lähellä parlamentin kantaa ja kun Eurooppa-valmistelukunta alkaa keskustella mahdollisista uudistuksista, parlamentilla vaikutti olevan sopiva aika lujittaa asiaa koskevaa kantaansa.
With the Commission, at least, now seemingly very close to Parliament's position, and with the Convention on the Future of Europe about to discuss possible reforms, the time seemed right for Parliament to firm up the details of its position.
Se teki niin kahdessa mietinnössä:
It did so in the context of two reports:
∙ Kun parlamentin työjärjestystä tarkistettiin vuonna 2002 (Corbettin mietintö), komitologiamääräystä (88 artikla) muutettiin paremmin parlamentin kantaa vastaavaksi.
∙ In the 2002 revision of Parliament's Rules of Procedure (Corbett Report), the rule concerning comitology (Rule 88) was re‑written to better reflect Parliament's position.
Parlamentti (tai parlamentin asiasta vastaava valiokunta, jos ei ole riittävästi aikaa asian käsittelyyn täysistunnossa) voi hyväksyä päätöslauselman, jolla vastustetaan täytäntöönpanotoimen laajuutta tai sisältöä.
Parliament (or the EP's responsible committee when there is insufficient time to raise it at plenary level) may adopt a resolution objecting to the scope or the substance of an implementing measure.
Jos parlamentti vastustaa toimenpidettä, puhemiehen on pyydettävä komissiota peruuttamaan toimenpide, muuttamaan sitä tai esittämään ehdotus asianmukaisen lainsäädäntömenettelyn mukaisesti. ∙ Joulukuussa 2002 esitetyssä säädöstyyppejä ja säädöshierarkiaa koskeneessa päätöslauselmassa Päätöslauselma A5-0425/2002 , 17.12.2002, Bourlangesin mietintö, 13–17 kohta.
If Parliament objects to the measure, the President must request the Commission to withdraw or amend the measure or submit a proposal under the appropriate legislative procedure. ∙ In the December 2002 Report on the the typology of acts Resolution A5-0425/2002 of 17.12.2002 based on the Bourlanges report, paragraphs 13. to 17.
(Bourlangesin mietintö) parlamentti hyväksyi seuraavan tekstin (joka perustui Corbettin valiokuntavaiheessa esittämään tarkistukseen): "komission täytäntöönpanotoimi olisi toimitettava neuvostolle ja Euroopan parlamentille; jos neuvoston määräenemmistö tai parlamentin enemmistö vastustaa täytäntöönpanotoimenpidettä kolmen kuukauden kuluessa, kyseiseen toimeen sovelletaan lainsäädäntömenettelyä (yhteispäätösmenettelyä) sen vahvistamiseksi, muuttamiseksi tai peruuttamiseksi, ellei komissio peru ehdotustaan."
(Bourlanges Report), Parliament approved the following text (based on an amendment at committee stage by Corbett): "implementing measures for which responsibility is conferred on the Commission should be forwarded to the Council and to the European Parliament; should the Council, acting by a qualified majority, or Parliament, acting by a majority of its Members, object within three months to an implementing measure, then the measure in question would be the subject of a legislative procedure (codecision) to confirm, amend or repeal the measure, unless the Commission withdraws it."
Uusi komission ehdotus
The new Commission Proposal
Komissio ehdottaa nyt vuonna 1999 tehdyn neuvoston päätöksen muuttamista näiden suuntaviivojen mukaisesti.
In line with these orientations, the Commission now proposes to amend the 1999 Council decision.
Se ehdottaa muutettavaksi etenkin yhteispäätösmenettelyn täytäntöönpanotoimiin liittyvää sääntelymenettelyä niin, että käyttöön otetaan kaksi erillistä vaihetta.
In particular, it proposes to revise the existing regulatory procedure, for implementing measures under co‑decision, by introducing two distinct phases.
Ensimmäisessä "toimeenpanevassa" vaiheessa komissio esittää toimenpidettä koskevan ehdotuksen jäsenvaltioiden edustajista koostuvalle komitealle.
In the initial "executive" phase, the Commission will submit a draft measure to a committee of Member State representatives.
Kumpikin toimielin voi asetetun määräajan puitteissa vastustaa komission toimenpide-ehdotusta, jolloin komissio voi joko esittää lainsäädäntöehdotuksen tai hyväksyä täytäntöönpanotoimen mahdollisesti muutettuna parlamentin ja neuvoston kanta huomioon ottaen.
Either institution may, within a set deadline, express opposition to the Commission's draft implementing measure, in which case the Commission may either submit a legislative proposal or proceed to adopt the implementing measure, possibly amended in the light of the positions of Parliament and the Council.
Tätä menettelyä täydennetään kiireellisyysmenettelyllä, jossa täytäntöönpanotoimet voivat tulla voimaan väliaikaisesti ennen lainsäätäjän valvonnan toteutumista.
This procedure is complemented by an urgency procedure, allowing implementing measures to provisionally enter into force before the legislator's controls take place.
Siinä tunnustetaan, että parlamentilla voi olla sananvaltaa ehdotuksen sisällön suhteen sen sijaan, että se vain voisi vastustaa tilannetta, jossa toimenpide ylittää siirretyn toimivallan.
It recognises that Parliament may have a say on the substance of the draft and not just a right to object that the measure exceeds the powers delegated.
Parlamentti on hyväksynyt tällaisen erottelun Bourlangesin päätöslauselmassa, joka koski säädöstyyppejä ja säädöshierarkiaa, ja erottelu vaikuttaa perustellulta, kunhan "menettelyä koskevilla järjestelyillä" ei myönnetä yleistä soveltamista koskevia oikeuksia tai säädetä sitä koskevista velvoitteista.
This distinction has been accepted by Parliament in the Bourlanges resolution on the typology of acts and seems justified as long as the "procedural arrangements" do not confer rights or impose obligations of general application ‑ something that Parliament, as co‑legislator on the basic legislation, should be able to ensure.
∙ Parlamentilla ja neuvostolla on lainsäädäntävallan käyttäjinä oltava tehokkaat keinot valvoa komissiota.
∙ Parliament and Council as co‑legislators must have an effective means of supervising the Commission.
Tämä merkitsee sitä, että komission on kiistatapauksissa joko muutettava toimenpide-ehdotustaan niin, että se vastaa sitä vastaan esitettyjä huomautuksia, tai sen on pantava alulle täysi lainsäädäntämenettely.
That means that the Commission, in case of disagreement, must be obliged either to modify its draft measure in a way to reflect the objections made or to initiate a full legislative procedure.
Tällainen logiikka ei salli mahdollisuutta, jossa komissio jättää arvostelun huomiotta ja hyväksyy ehdotuksen sellaisenaan (katso tarkistukset 3, 10 ja 11, joissa poistetaan sana "mahdollisesti"). ∙ Erityistä sitoumusta, jonka komissio antoi rahoituspalveluja koskevan lainsäädännön yhteydessä ja jolla taattiin parlamentille entistä suotuisampi kohtelu, pitäisi luonnollisesti noudattaa edelleen.
This logic does not permit an option whereby the Commission disregards the objections and adopts its draft as it was (see amendments 3, 10 and 11 deleting the word "possibly"). ∙ The special commitments made by the Commission in the context of Financial services legislation, assuring Parliament a more favourable treatment, should, of course, continue to apply.
Parlamentilla olisi yhä kolme kuukautta aikaa kommentoida ehdotuksia komiteavaiheen aikana (katso tarkistus 4). ∙ Menettelyyn liittyvien vaihtoehtojen pitäisi myös olla joustavampia.
Parliament would continue to have three months to comment on proposals during the committee phase.(see amendment 4). ∙ The procedural options available should also be more flexible.
Joskus ratkaisu parlamentin tai neuvoston esittämään eriävään mielipiteeseen voisi olla yksinkertaisesti toimenpide-ehdotuksen peruuttaminen, ja tämä vaihtoehto tulisi ottaa huomioon.
Sometimes the solution to an objection by Parliament or Council may be the simple withdrawal of the draft measure, and this option should be provided for.
Samoin jos eriävä mielipide johtaa kiireellisessä menettelyssä täyteen lainsäädäntömenettelyyn, kyseistä toimenpidettä täytyy ehkä joissakin olosuhteissa jatkaa asian käsittelyn aikana oikeusvarmuuden säilyttämiseksi (katso tarkistukset 3, 10 ja 11). ∙ Jotkut yksityiskohdat kaipaavat selkeyttämistä (katso tarkistukset 2 ja 7 sekä tarkistuksen 11 alku).
Similarly, under the urgent procedure, if an objection gives rise to a full legislative procedure, the measure in question might, in some circumstances, need to be maintained pending its review, to maintain legal certainty (see amendments 3, 10 and 11). ∙ Some details need tidying up (see amendments 2, 7 and first part of 11).
Jos komissio hyväksyy nämä kohdat, lienee mahdollista edetä nopeasti.
If the Commission accepts these points it should be possible to proceed rapidly.
"Komitologia" on sekavaa, ja sitä voidaan helposti tulkita väärin.
"Comitology" is confusing and easily subject to misinterpretation.
Vasta-argumenttina on todettu, että kun "ammattislangi" jätetään huomiotta, kysymys on päätöksentekojärjestelmän avoimuudesta ja seurattavuudesta.
The counter‑argument has been that, stripped of the jargon, the issues at stake are openness and accountability of the decision‑making system.
Kukaan ei väitä, että parlamentin pitäisi puuttua teknisten täytäntöönpanotoimien kaikkiin yksityiskohtiin, mutta sillä pitäisi olla mahdollisuus osallistua menettelyyn, jos kyseisiin toimiin liittyy merkittäviä tai poliittisesti arkaluontoisia ongelmia.
No one is claiming that Parliament should be involved in all the details of technical implementation measures, merely that it should have the opportunity to step in when these measures raise significant or politically sensitive policy problems.
Neuvosto on aina vaatinut tätä oikeutta, ja myös parlamentilla on toisena lainsäädäntävallan käyttäjän oikeus tehdä samoin.
The Council has always insisted on this right, and Parliament, as the other branch of the legislature, is also entitled to do so.
Tällainen yksinkertainen uudistus asettaisi Euroopan parlamentin muodollisesti samanlaiseen asemaan neuvoston kanssa, sillä se pystyisi kutsumaan ongelmallisia täytäntöönpanoon liittyviä toimia uuteen käsittelyyn.
This simple reform would give the EP formal equality with the Council in being able to recall problematic implementing measures.
Näin voitaisiin estää huomattava määrä EU:n lainsäädännön muotoa koskevia kiistoja (komitologia on edelleen usein ongelmana sovittelun loppuvaiheessa) ja vakuuttaa parlamentille, että se voi delegoida teknisiä toimia menettämättä kaikkea valvontavaltaa (mikä yksinkertaistaisi lainsäädäntämenettelyjä).
This could prevent a considerable number of disputes over the form of EU legislation (where comitology is still frequently a problem in the final stages of conciliation), reassure Parliament that it can delegate technical measures without losing all powers of oversight (thereby disencumbering legislative procedures), and also force the EP to develop more systematic internal procedures for scrutiny of comitology measures.
Samalla Euroopan parlamentti pakotettaisiin kehittämään entistä järjestelmällisempiä sisäisiä menettelyjä komitologiatoimien tarkastelemiseksi.
This is a golden opportunity, not to be wasted, to clarify the respective powers of the legislature and the executive.