natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Edes kaikkein vapaamielisimmät eivät kuvittele purkavansa yhtenäisalueen oikeudellista kehystä, jonka periaate on yhtä lailla Margaret Thatcherin kuin Jacques Delorsin ansiota.
Even those with the most liberal views do not envisage unravelling the legal framework of the single area, the principle of which owes as much to Margaret Thatcher as to Jacques Delors.
Ajantasaistaminen on hoidettava rohkeasti ja on huolehdittava yhteisön hengen kehittämisestä eikä niinkään tuon viehättävän acquis -sanan pyhittämisestä, mikä merkitsisi vain vallitsevan tilan ylivarovaista säilyttämistä.
Nonetheless, there can be no no-go-areas, the aim being to develop a Community spirit rather than to timidly defend the status quo, which goes under the rather quaint name of the 'acquis'.
Olivatpa selkeyttämispyrkimykset millaisia tahansa, unionin ja jäsenvaltioiden välisen toimivallan jaon "harmaa alue" on huomattava, jopa hallitseva.
Whatever clarification exercise is carried out, the 'grey area' of competences shared between the Union and the States will be significant, or even predominant.
On siis täsmennettävä harmaan alueen toimivallan jakoa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden hengessä.
It will therefore be necessary to determine ' ground rules ' for this grey area , in accordance with the principles of subsidiarity and proportionality.
Kun toimivallan jako on vahvistettu, tarvitaan asianomaisista poliittisista viranomaisista riippumatonta välimiestä , toisin sanoen oikeudellista tahoa.
Once established, the division of powers needs an arbiter, who is independent of the political authorities involved , i.e. of a judicial nature.
Alun perin yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisenä tehtävänä oli valvoa yhteisön oikeuden yhtenäisyyttä ja etusijaisuutta.
The original concept of the Court of Justice was that its main role was to ensure the uniformity and pre-eminence of Community law.
Yhteisössä ja liittovaltioissa saatu kokemus on osoittanut, että ajoittain on hyödyllistä ajantasaistaa toimivallan jakoa.
The Community experience, and that of Federal States, demonstrates that it is useful to review the distribution of powers at regular intervals.
Jos näin ei tehdä, liittovaltiotasolla on taipumus omia itselleen yhä enemmän päätösvaltaa huolimatta ilmaistusta poliittisesta tahdosta ja perustuslakituomioistuimen oikeudenkäytöstä.
If this is not done, the federal level has a tendency to take over an ever greater number of decisions, despite the stated political will and the case law of the constitutional court.
II – EHDOTETUT TÄYDENTÄVÄT SUUNTAVIIVAT
II - FURTHER GUIDELINES PROPOSED
Tässä mietinnössä on ensinnäkin voitava vahvistaa edellä esitetyt suuntaviivat.
The first aim of this report is to secure confirmation of the initial approach set out above.
Lisäksi parlamentin on ilmaistava kantansa muista poliittisista vaihtoehdoista, jotka valmistelukunnalle esitetään.
However, Parliament also has to express a view on other political options that will be submitted to the Convention.
Unionin poliittisessa mallissa on säilytettävä sen historiallinen omalaatuisuus kahdessa tärkeässä kohdassa.
The political model of the Union must retain its historic originality in two vital areas .
Yhteisön politiikkoja ja määrärahoja hallinnoivat jäsenvaltioiden hallinnot tai erillisvirastot.
The management of policies and Community appropriations is a matter for the administrations of the Member States, or specialist agencies.
Nämä kaksi kohtaa kulkevat Euroopan yhteisössä niin käsi kädessä, että ne saatetaan poliittisessa keskustelussa unohtaa.
These two points are so consubstantial with the EEC that they tend to be overlooked in the political debate.
Ne kuitenkin muodostavat suuren eron verrattuna olemassa oleviin liittovaltiojärjestelmiin, joissa oikeudenkäyttövalta yleensä liittyy vastaavaan varainkäyttövaltaan.
However, they constitute a major difference compared with the philosophy underlying the main existing federal regimes, where the exercise of legal powers is generally accompanied by corresponding financial powers.
Tätä samaa periaatetta sovelletaan Belgiassa samoin kuin Yhdysvaltojen (XVI lisäyksestä alkaen) ja Kanadan perustuslaeissa.
The same principle is found in Belgium and in the American Constitution (since the XVIth amendment) and the Canadian Constitution.
Sitä vastoin Euroopan unioni joutuu pääasiassa tyytymään pelkkään lainsäädäntävaltaan ja toissijaisesti jäsenvaltioiden toiminnan koordinointiin.
For the most part, however, the European Union has to make do with only a legislative power, that of establishing rules, or law-making.
On todennäköistä, että ajan myötä tämä alkuperäinen piirre haalistuu, sillä miten on mahdollista toimia kestävällä tavalla sellaisessa poliittisessa järjestelmässä, jossa tärkeimmät pelisäännöt on määrätty tietyllä tasolla ja rahoitus on järjestetty toisella?
It is likely that over time this original feature will become less marked: will it be possible to go on operating in a political system where the main rules of the game are established at one level whereas financial redistribution is organised within a different framework?
Nykyisessä järjestelmässä on muun muassa se haittapuoli, että unioni säätää lakeja kaikenlaisilla eri aloilla, koska lainsäädäntä on ainoa sen vallassa oleva toimintaväline.
The existing system has the disadvantage, among other things, of encouraging the Union to legislate in all sorts of areas since this is the only means of action available to it.
Eikä ole yllätys, että kaukainen anonyymi unioniviranomainen, joka ei tee muuta kuin moninkertaistaa kieltoja ja velvoitteita, tuntuu ihanteelliselta syntipukilta verrattuna lähellä oleviin kansallisiin tai alueellisiin viranomaisiin, jotka henkilöityvät sydämellisiin paikallisiin edustajiin, jotka ovat kovin anteliaita rahoitustukia jakaessaan.
It is not surprising that the remote and anonymous European authority, which does nothing but impose a proliferation of bans or constraints, is an ideal scapegoat compared to the national or regional administrations which are close to the public and headed by friendly local elected representatives, who are extremely generous in handing out financial aid.
On kuitenkin selvää, ettei ole mahdollista toimia toisinkaan, koska Euroopan tasolla ei ole riippumatonta demokraattista valtaa.
However, it is obviously impossible to do otherwise as long as there is no independent democratic power at European level.
Perussopimusten tekstissä on selvennettävä yhteisön tason lainsäädäntä - ja toimeenpanovallan käsitteitä.
The treaties must clarify the concepts of legislative and executive powers at Community level .
Epätietoisuus unionin kolmen poliittisen toimielimen luonteista ei ole väistämätön seuraus siitä, että unioni on "poliittinen eläin", vaan se johtuu Roomassa vuonna 1957 perustetun kuuden jäsenen kaupallisen yhteisön hallintoelinten siirtymisestä viidentoista jäsenen poliittisen unionin käyttöön.
The confusion between the nature of the three political institutions of the Union is not an inevitable consequence of the nature of 'political animal' that is Europe, but the result of the governing bodies of the economic Europe of Six set up in Rome in 1957 being extrapolated to the political Union of Fifteen.
Perussopimuksissa asiasta ei siis mainita, eivätkä oikeuskäytäntö ja ‑oppi lainkaan selvennä tilannetta.
The treaties are silent on this issue and case law and expert opinion do not shed much light on the matter.
Esimerkiksi joissakin yhteisöjen tuomioistuimen tuomioissa todetaan, että kilpailua koskevat direktiivit, joista määrätään EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdassa ja jotka kuuluvat komission toimivaltaan, pitäisi luokitella nykyisen 249 artiklan kattamaan yleiseen kategoriaan, toisin sanoen että komissiolla olisi myös itsenäinen lainsäädäntävalta!
To give an illustration, there are judgments in which the Court of Justice of the European Communities has taken the view that the competition directives, provided for by Article 86(3) and falling within the competence of the Commission, should be classified in the general category of directives covered by the present Article 249 TEC, in other words that the Commission itself also had an autonomous legislative power!
(Tuomio 6.7.1982, Ranska vastaan komissio , ja tuomio 30.6.1988, Kreikka vastaan komissio .)
(Judgment of 6 July 1982 France v Commission and judgment of 30 June 1998, Greece v Commission ).
Tällaisen sekaannuksen ylläpito ei hyödytä kuin asiaan perehtyneitä.
The only people who benefit from this confusion are the initiated.
Vuonna 2002 hyvän hallintotavan ja demokraattisen valvonnan perusperiaatteet edellyttävät kunkin toimielimen roolin selkeyttämistä.
In 2002 the basic principles of good governance and democratic scrutiny require clarification of the respective roles of each institution.
Kenen tehtävänä on määrittää yhteinen etu?
Who is responsible for defining the common interest?
Kuka valvoo sääntöjä ja huolehtii niiden noudattamisesta?
Who is responsible for monitoring and who enforces the rules?
Kansalaisilla on oikeus tietää.
The public has a right to know.
Selkeyttäminen voidaan toteuttaa kolmella eri tavalla:
There are three ways of achieving this clarification:
– Tunnustamalla että, kuten yhteisön talousarvion tapauksessa, lainsäätäjiä on kaksi : parlamentti kansalaisten edustajana ja neuvosto valtioiden edustajana.
- by recognising that, as in the case of the Community budget, there are two branches of the legislative authority : Parliament, representing the citizens, and the Council, representing the States.
Tämän periaatteen tunnustamisen pitäisi loogisesti johtaa siihen, että kummallakin lainsäätäjällä on yhtäläinen valta (yhteispäätösmenettely), kuten parlamentti on toistuvasti muistuttanut.
Recognition of this principle should logically lead to the two branches being given equivalent powers (codecision), as Parliament has repeatedly pointed out;
– Palaamalla yhteisön oikeusjärjestyksen alkuperäiseen henkeen, jonka mukaan poliittinen viranomainen määrää juridiset periaatteet ("lain") ja käytännön järjestelyt kuuluvat toimeenpanijalle .
- through a return to the original philosophy behind the Community legal system, under which the political authority establishes the legal principles (the law), with the practical arrangements being a matter for the executive .
Tässä hengessä parlamentti ehdotti päätöslauselmassaan 13. huhtikuuta 2000, että erotetaan toisistaan säädökset , jotka neuvosto hyväksyisi määräenemmistöllä yhteispäätösmenettelyssä parlamentin kanssa, ja hallinnolliset päätökset , jotka kuuluisivat komissiolle.
In line with this approach, Parliament's resolution of 13 April 2000 proposed making a distinction between legislative acts , which would be adopted by the Council by qualified majority and subject to codecision with Parliament, and administrative acts which would be a matter for the Commission;
– Soveltamalla yleistä sääntöä, jonka mukaan periaatteiden soveltaminen (toimeenpanovalta) kuuluu jäsenvaltioille tai niiden alueellisille tai paikallisille yhteisöille mutta voidaan tapauskohtaisesti lainsäätäjän toimesta antaa komissiolle tai erikoistuneelle virastolle.
- by establishing the general rule that the application of principles (executive power) is a matter for the Member States or their regional or local bodies, but that it may, on a case-by-case basis, be delegated by the legislator to the Commission or a specialist agency.
Unionin perustavoitteet pitäisi esittää perustuslain johdanto-osassa tai perussopimuksen tai perustuslain johdantoartiklassa, samaan tapaan kuin nykyisissä EU:sta tehdyn sopimuksen ja EY:n perustamissopimusten 2 artikloissa, pikemmin kuin luvuissa, jotka koskevat toimivallan jakamista.
The fundamental objectives of the Union should be set out in a constitutional preamble, or a preliminary article of the Treaty or Constitution, similar to the present Articles 2 of the EU Treaty and the EC Treaty, rather than in chapters dealing with the distribution of powers.
Yhteismarkkinasopimuksessa ja myöhemmin yhtenäisasiakirjassa vahvistettiin voimakkaat poliittiset tavoitteet.
The common market Treaty, and subsequently the single European act established ambitious political objectives.
Nämä tavoitteet on nyt suureksi osaksi saavutettu: markkinat ovat olleet "yhteiset" yli 30 vuoden ajan, ja rahaliitto on kruunannut yhtenäisalueen toteutumisen, vaikka se ei vielä olekaan täydellinen.
These objectives have now been largely attained: there has been a common market for more than 30 years and monetary Union is the crowning achievement of the single area, even if it is still incomplete.
Vaikka näihin alkuperäisiin tavoitteisiinkin on viitattava, enää ei ole tarpeen eikä edes toivottavaa sekoittaa tavoitteita ja toiminta-aloja toimivallan jakamisessa.
Although some reference should be made to these original goals, it is no longer necessary or even desirable to mix-up objectives and policy areas in order to establish the distribution of powers.
Mainittakoon esimerkkinä äskettäinen tapaus: vaikka tuntuu hyvältä ajatukselta, että unioni puuttuu joihinkin erityisiin ongelmiin urheilun alalla, kuten dopingiin, on absurdia perustaa nämä toimet toimivaltaan "sisämarkkinoilla", sillä se johtaa esimerkiksi huonoon oikeuskäytäntöön, kuten Bosmanin tuomio.
To take a recent example, although it is a good idea that the Union should intervene to tackle a number of very specific problems in the sphere of sport, such as the fight against doping, it is absurd that such measures should be based on the Union's responsibility for the internal market, which results, for example, in ill-advised case law such as the Bosman judgment.
Tämän vuoksi ehdotamme yhteismarkkinoiden ja yhtenäisalueen mainitsemista niiden suurten perustavoitteiden joukossa, jotka edelleen inspiroivat ja heijastavat nykyisen unionin toimintaa, ja toimivallan keskittämistä asioittain .
It is therefore proposed that the common market and the single area should be mentioned among the major underlying objectives, which continue to inspire and inform action by the present Union, but that in establishing competences the focus should be on subject areas .
Tässä vaiheessa ehdotamme, että parlamentti esittää kantansa yleisellä tasolla ja perustaa sen nykyisen toimivallan jakoon, mutta että se kuitenkin tarkistaa sitä joissakin kohdissa, joita ilman muuta on muutettava siirryttäessä diplomaattisesta lähestymistavasta konstitutionaaliseen lähestymistapaan.
At this stage, we suggest that Parliament should state its position on a general framework, based on the current division of powers, amending them in those areas where change is obviously required when there is a shift from a diplomatic approach to a constitutional approach.
Näin ollen poliittisille viranomaisille (unionissa neuvosto ja parlamentti, jäsenvaltioissa kansalliset ja mahdollisesti alueelliset ja paikalliset viranomaiset) kuuluva toimivalta voitaisiin luokitella seuraavasti:
For these purposes, the powers devolved to the political authority (Council and Parliament in the case of the Union, national authorities and, possibly, regional and local authorities in the case of the Member States) could be classified in the following categories:
– rahapolitiikka (jo nyt on näin)
- monetary policy (already the case),
– tullipolitiikka (jo nyt on näin)
- customs policy (already the case),
– taloudelliset ulkosuhteet , joiden osalta ei tunnu olevan perusteita rajoittaa toimivaltaa vain tavaroiden kauppaan, kuten Nizzassa tehtiin.
- external economic relations , where there seem to be no grounds whatsoever for restricting competence to trade in goods, as was done at Nice.
– sisämarkkinoiden oikeusperusta ja rahoituspalvelut
- the legal basis of the internal market and financial services;
– rakenne- ja koheesiopolitiikka
- structural and cohesion policies
– euroalueen osalta rahapolitiikka.
- where the euro are is concerned, monetary policy
Näihin olisi lisättävä seuraavat alat:
The following areas should be added:
– unionin talousarvion rahoittaminen .
- financing of the Union budget .
Mikään ei oikeuta sitä, että itsenäisesti unionin tasolla päätettävät menot rahoitettaisiin kansallisista varoista tai että kansallisten parlamenttien pitäisi hyväksyä verot, joita tarvitaan rahoittamaan viime kädessä Euroopan parlamentin päättämät menot.
There is no possible justification for expenditure determined by the Union itself being financed by national resources, or for the national parliaments to be required to approve the taxes necessary to fund expenditure decided in the last resort by the European Parliament.
Liian usein unohdetaan, että alkuperäinen periaate oli, että yhteisön talousarvio rahoitetaan tosiasiallisilla omilla varoilla, lukuun ottamatta kansallisia maksuja, ja että sitä sovellettiin 20 vuotta.
All too often it is forgotten that the original principle established and applied for 20 years was that the Community budget was funded by real own resources, excluding national payments.
Nykyään vallalla oleva päinvastainen ajattelutapa on kokonaan yhteisöstä riippumaton: kutakin jäsenvaltiota kannustetaan laskemaan, saako se oikeudenmukaisen vastineen maksuilleen, ja joka vuosi nähdään, että tietyt maat ovat aina nettomaksajia ja tietyt nettohyötyjiä.
The reverse approach, which now prevails, is totally anti-Community: it encourages each country to calculate whether it is getting a fair return on its investment and every year we see the countries that are always net contributors lining up against the countries that are always net beneficiaries.
Joka tapauksessa on vaikea nähdä, miten tämä kansallista itsekkyyttä tukeva järjestelmä voisi kestää laajentumisen aiheuttaman ankaran rahoituksellisen iskun.
At any event, is difficult to see how this system, which encourages national self-interest, could withstand the severe financial shock of enlargement.
– Oikeusperusta vapauteen ja turvallisuuteen perustuvalle alueelle, joka täydentää loogisesti sisämarkkinoita.
- the legal basis of the area of freedom and security, a logical complement to the internal market.
– Valmistelukunta joutuu miettimään, eikö ulkopolitiikan , samalla tavoin kuin raha- ja kauppapolitiikan, pitäisi vastedes kuulua unionin yksinomaiseen toimivaltaan.
The Convention will have to ask itself whether foreign policy , like monetary policy and trade policy, should not in future become an own competence of the Union.
Tämä ajatus voi kauhistuttaa diplomaattipiirejä, mutta suuri yleisö tuki sitä jo ennen syyskuun 11. päivää (ks. Eurobarometri).
This idea will send shivers through the diplomatic services, but it was overwhelmingly endorsed by public opinion on the continent even before 11 September (cf.
Tällä alalla toimivallan jako merkitsee luottamista kansallisten johtajien hyvään tahtoon.
In this sphere, power-sharing amounts to relying on the goodwill of national leaders.
Kuitenkin sen jälkeen, kun unioni ja sen jäsenvaltiot 1990-luvulta alkaen kärsivät raskaista koettelemuksista entisessä Jugoslaviassa, Afrikassa ja Lähi-idässä, viimeaikaiset tapahtumat ovat liiankin hyvin osoittaneet, että tämän päivän Euroopassa se mediakuuluisuus, jota kansallinen johtaja saa esiintyessään yksinään kansainvälisellä näyttämöllä, on vastustamaton houkutin verrattuna joukkuepeliin.
However, after the terrible ordeals that the Union and its Member States have faced since the 1990s, in former Yugoslavia, Africa and the Middle East, recent events have confirmed only too clearly that in today's Europe the media coverage afforded to a national leader who appears individually on the international stage is irresistible compared with a team approach.
Sitä vastoin emme ehdota unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvaksi maataloutta ja kalataloutta .
On the other hand, we are not suggesting that agriculture and fisheries should be included among the Union's own powers.
Tiedämme, kuinka merkittävässä asemassa maatalous- ja aluepolitiikka ovat olleet ETY:n onnistumisessa ja kuinka suurta osaa yhteisön talousarviosta ne edelleen edustavat, mutta juuri ne ovat aloja, joilla unionin ja sen jäsenvaltioiden rooleja voidaan 40 vuoden kokemuksen jälkeen ja uusia jäsenvaltioita odotettaessa muuttaa.
Although agricultural policy and regional policy have played a key role in the success of the EEC and still account for a significant share of the Community budget, they are areas where, after 40 years and with a view to the accession of new members, an adjustment can be made between the respective roles of the Union and its members.
Mitä tulee unionin kielijärjestelyihin , niiden on käytävä ilmi itse perustekstistä (perussopimus tai perustuslaki).
As far as the use of languages in the Union is concerned, this is a matter for the basic text itself (Treaty or Constitution).
Jaetun toimivallan alalla unionin on vahvistettava yleiset säännöt kahteen asialuokkaan kuuluvissa asioissa:
Where powers are shared the Union must lay down general rules on subjects falling into two categories:
– yhtenäisaluetta täydentävät tai siihen läheisesti liittyvät politiikat: kuluttajansuoja, maatalous, kalatalous, liikenne, Euroopan laajuiset verkot, ympäristö, tutkimus ja teknologinen kehittäminen, energia, sosiaali- ja työllisyyspolitiikka, maahanmuuttopolitiikka ja muut henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvät politiikanalat, naisten ja miesten tasa-arvon edistäminen, meren takaisten maiden ja alueiden assosiointi, kehitysyhteistyö ja tietyt yhtenäismarkkinoihin liittyvään verotukseen kuuluvat alat;
- those which constitute policies complementing or flanking the single area: consumer protection, agriculture, fisheries, transport, trans-European networks, the environment, research and technological development, energy, social and employment policy, immigration policy and other policies linked to the free movement of persons, the promotion of equality between men and women, the association of overseas countries and territories, development cooperation and taxation relating to the single market; - those relating to the implementation of foreign policy and of internal and external defence and security policy, as regards the transnational dimension thereof;
Tällä alalla toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita sovellettaisiin täysitehoisesti.
It is here that the principles of subsidiarity and proportionality would come fully into play.
Lopuksi yleisluonteisessa artiklassa todettaisiin, että kyseisten alojen osalta yhteisön toimielimet ottavat huomioon yhteisön ja (tai) unionin toimet aiempien perussopimusten pohjalta.
Finally, a general article would say that in the policy area concerned, the Community institutions would take account of measures taken by the Community and (or) the Union on the basis of the earlier treaties.
Tällä tavoin EY:n perustamissopimuksen ja EU:sta tehdyn sopimuksen vastaavat määräykset, jotka ovat liian yksityiskohtaisia sisällytettäväksi uuteen tekstiin, säilyttäisivät juridisen lainsäädäntövaikutuksensa, mutta niillä ei enää olisi "konstitutionaalista" vaikutusta.
In this way, the corresponding provisions of the EC and EU Treaties, which are too detailed to be included in the new text, would retain their supra-legislative legal force but would no longer have 'constitutional' force .
Asiaa valaistaksemme otamme esimerkiksi valtiontuet .
To illustrate how this would work, let us take the example of State aid .
EY:n perustamissopimuksessa niitä koskee 18 alakohtaa, noin kaksi sivua sopimustekstistä.
The EC Treaty currently devotes 18 paragraphs, or two full pages of the Treaty to this matter.
Uudessa versiossa todettaisiin, että unioni määrittää kaikenlaisten valtiontukien osalta säännöt, jotka koskevat yhteensopivuutta sisämarkkinoiden ja tuen myöntäjiin ja saajiin sovellettavan sanktiojärjestelmän välillä .
A new version would say that ' in the case of State aids of all kinds, the Union shall draw up rules on their compatibility with the internal market and establish a system of penalties applicable to donors and beneficiaries' .
EY:n perustamissopimuksen nykyisiin 87–89 artiklaan sisältyvät yksityiskohtaiset määräykset pysyisivät edelleen unionin toiminnan viitekehyksenä, mutta niitä voitaisiin muuttaa lainsäädäntötoimin.
The detailed provisions now set out in Articles 87 to 89 of the EC Treaty would remain the reference framework for action by the Union, but could be changed by a legislative measure.