natgillin/translations-raw huggingface dataset:
75. muistuttaa, että ihmiskauppa on useimmiten naiskauppaa, joka on yhteydessä etenkin naisten taloudellisen riippumattomuuden puutteeseen ja työmarkkinoilla esiintyvään syrjintään; pyytää jäsenvaltioita tunnustamaan edelleen tämän sukupuolisen ulottuvuuden ja varomaan sen sekoittamista ihmisten salakuljetukseen;
Draws attention to the fact that trafficking in human beings largely involves trafficking in women and is linked in particular to women's lack of economic independence and discrimination on the labour market; invites the Member States to continue to recognise this gender-specific dimension and to be careful not to confuse it with the smuggling of human beings;
81. pitää myönteisenä, että Itävalta poisti 13. elokuuta 2002 rikoslakinsa 209 §:n ja lopetti siten sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän lainsäädännössä;
Welcomes the fact that, on 13 August 2002, Austria repealed Article 209 of its Criminal Code and thus ended discrimination on the basis of sexual orientation in legislation;
Parisuhteiden muodot
Forms of partnership
Lasten oikeudet
Rights of the Child
Ikääntyneiden henkilöiden oikeudet
Protection against discrimination on the ground of age
Vammaisten oikeudet
Rights of disabled people
IV luku: Yhteisvastuu
Chapter 4: Solidarity
102. viittaa siihen, että sosiaalisen peruskirjan ministerikomitea totesi 56 tapauksessa jäsenvaltioiden rikkoneen sosiaalisen peruskirjan määräyksiä, kun on kyse lapsityöstä, raskaana olevien naisten suojelusta ja ulkomaalaisten pääsystä työmarkkinoille;
Points out that the Committee of Ministers of the Council of Europe has established 56 cases of violations by the Member States of the provisions of the European Social Charter in the fields of child labour, maternity protection and the access of foreigners to the labour market;
V luku: Kansalaisten oikeudet
Chapter 5: Citizenship
Äänioikeus kunnallisvaaleissa ja Euroopan parlamentin vaaleissa
Right to vote in local and European elections
Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan ehdotukselle, joka koskee Euroopan oikeusasiamiehelle annettavaa mahdollisuutta lähettää perusoikeuksia koskevat tapaukset EY:n tuomioistuimelle silloin, kun tavanomaisessa tutkinnassa ei ole löydetty ratkaisua, olisi ilmaistava tukea;
Takes the view that support should be given to the proposal to the Convention on the Future of Europe that the European Ombudsman be granted the power to refer fundamental rights cases to the Court of Justice if no solution can be found in the course of a normal investigation;
Vetoomusoikeus olisi sisällytettävä mietintöluonnokseen merkittävänä lisätekijänä, joka kuvastaa EU:n kansalaisten perusoikeutta esittää huolenaiheensa suoraan Euroopan parlamentille muutoksenhakua varten;
Believes that the right to petition should be introduced as a further important part in the draft report, since that demonstrates the fundamental right of EU citizens to bring matters of concern directly to the European Parliament for redress;
Olisi arvioitava niitä keinoja, joilla Euroopan parlamentti voi käsitellä ihmis- ja perusoikeuksien rikkomuksia silloin, kun kansalaiset ovat esittäneet niihin liittyviä vetoomuksia parlamentille;
Considers that an assessment should be made of the means by which Parliament may address human and fundamental rights violations in instances where redress to these has been sought by citizens through petitions to the European Parliament;
Liikkumis- ja oleskeluvapaus
Freedom of movement and residence
VI luku: Lainkäyttö
Chapter 6: Administration of justice
134. on sitä mieltä, että tämän päätöslauselman sisältö ei rajoita EU:n kansalaisten oikeuksien, vapauksien ja periaatteiden, sellaisina kuin ne on määritelty Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, tulkintaa ja kehitystä (tulevaisuudessa);
Takes the view that the substance of this resolution will not have any restrictive effect on the (future) interpretation and development of the rights, freedoms and principles applying to citizens within the European Union, as laid down in the Charter of Fundamental Rights in the European Union;
PERUSTELUT JOHDANTO A. Kohti Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikkaa
EXPLANATORY STATEMENT INTRODUCTION A. Towards an EU human rights policy
Euroopan parlamentti (EP) on vuosien kuluessa omaksunut erityisroolin ihmisoikeuksien edistämisessä ja suojelemisessa, ja tämä rooli on antanut aihetta myös – ei aina täysin perusteettomaan – arvosteluun.
Over the years, the European Parliament has taken on a particular role in promoting and protecting human rights - a role that has often given rise to criticism that is not always unfounded.
On esimerkiksi huomautettu, että kauniilla ihmisoikeuksia koskevilla lausunnoilla yritetään kompensoida sitä, että parlamentilta puuttuu todellista poliittista merkitystä.
It has been pointed out that fine declarations on human rights are used to compensate for Parliament's lack of any real political weight.
Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen lienee aikaisempaa vähemmän syytä tarkastella parlamentin ihmisoikeustoimintaan tässä valossa.
Since the entry into force of the Treaty of Amsterdam, there should be less reason to talk about Parliament's human rights activities in these terms.
Ihmisoikeudet on otettu perustamissopimuksissa entistä paremmin huomioon, ja myös parlamentin toimivaltaa on laajennettu.
Human rights have now been written into the treaties more clearly, and the powers of the EP have also been strengthened.
Lisäksi on vahvistettu työn poliittista oikeutusta Euroopan unionin (EU) perusoikeuskirjalla.
Furthermore, the Charter of Fundamental Rights of the European Union has enhanced the political legitimacy of this action and given it greater focus and direction.
Tämä ilmenee myös Euroopan parlamentin kansalaisvapauksien ja ‑oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan (LIBE) viime vuonna tekemästä päätöksestä, jonka mukaan perusoikeuskirja otetaan vuosittaisen ihmisoikeuksien tilaa EU:ssa käsittelevän mietinnön perustaksi.
This is also evident from the decision taken last year by Parliament's Committee on Citizens' Freedoms, Justice and Home Affairs (LIBE) to use the Charter as a guideline for the annual report on the human rights situation in the EU.
Edelleenkin on kuitenkin olemassa huomattavaa epäselvyyttä ja mielipide-eroja siitä, mikä Euroopan parlamentin tehtävä ihmisoikeusasioissa tarkkaan ottaen on tai mikä sen pitäisi olla, ja erityisesti, mikä on parlamentin vuosittaisten mietintöjen tehtävä.
Nonetheless, there is still a considerable degree of confusion and difference of opinion as to what exactly the EP's task is or should be in relation to human rights and, more particularly, on the role of the EP's annual reports.
Kahden tärkeän kansalaisjärjestön alkuvuodesta esittämä arvostelu on mielestäni lisäsyy ottaa tämä kysymys uudestaan esille.
The criticism expressed early this year by two leading NGOs should, in my view, prompt us to put this question back on the agenda.
A critical assessment of the European Parliament's 2002 human rights reports, Amnesty International and the International Federation for Human Rights, 21.3.2002.
A critical assessment of the European Parliament's 2002 human rights reports, Amnesty International and the International Federation for Human Rights, 21 March 2002.
Käsitykseni on, että Euroopan parlamentin rooli ihmisoikeusasioissa on osa ja seuraa niistä poliittisista tehtävistä, joita parlamentilla muutenkin on EU:n toimielinten muodostamassa kokonaisuudessa.
As I see it, Parliament's role in the area of human rights is part of, and derives from, the political functions it already has to fulfil within the EU institutional system.
Tämä on täysin selvää silloin, kun on kyse parlamentin osallistumisesta lainsäädäntötyöhön, tai kun puhutaan sen tehtävästä unionin talousarviomenettelyssä tai parlamentin oikeudesta antaa lausunto kolmansien maiden kanssa tehtävistä sopimuksista ja uusien jäsenvaltioiden liittymisestä unioniin.
This is obvious when we are talking about the co-legislative role of the EP and its role in the budgetary procedure of the Union or its right of assent to agreements with non-member countries and the accession of new Member States to the Union itself.
Tällöin ihmisoikeuksia koskevat pohdinnat ovat osa sitä poliittista analyysia, jota parlamentin on suoritettava osana muodollisia tehtäviään.
In these spheres, human rights considerations are part of the political assessment that the EP has to make within the framework of its formal tasks.
Miten vuosittaiset ihmisoikeusmietinnöt sitten on nähtävä tässä yhteydessä?
But how should this be seen within the context of the annual reports on human rights?
Katson, että parlamentti hoitaa tällöin ennen muuta seuranta- ja valvontatehtäviään, joihin sisältyy, että se asettaa neuvoston ja komission vastuuseen niiden harjoittamasta ihmisoikeuspolitiikasta.
In my view, the EP primarily plays a monitoring and scrutinising role, with the Council and Commission being held accountable for the human rights policies that they have pursued.
Tähän kuvaan sopisi myös, että neuvosto ja/tai komissio olisivat ensisijaisesti vastuussa tosiasioiden keruusta, seurannasta ja politiikkaa koskevasta raportoinnista ja että kyseiset raportit käsiteltäisiin parlamentissa virallisesti ja ne olisivat keskustelun ja poliittisen arvioinnin kohteena.
This approach would also cover information-gathering, monitoring and reporting, which should primarily be carried out on the responsibility of the Council and/or Commission, and would allow the relevant reports to be formally placed on Parliament’s agenda and the subject of discussion and political opinion forming.
Parlamentin harjoittaman seurannan ei pitäisi olla erillinen tehtävä vaan valvontatehtävän apuväline.
Monitoring by the EP should not be seen as a task in itself but as a way of enabling it to carry out its role of scrutiny.
Käytäntö uhkaa kuitenkin muotoutua ja vakiintua toisenlaiseksi.
In the meantime, another practice is in danger of becoming established.
Neuvosto on julkaissut jo kolme ihmisoikeuksia käsittelevää vuosikertomusta, Yleisten asioiden neuvosto, European Union Annual Report on Human Rights 1999, first annual report van 11.10.99 (ks. http://www.europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights/doc/report_99_en.pdf ), European Union Annual Report on Human Rights 2000, second annual report, 9.10.2000 (ks. http://www.europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights/doc/report_00_en.pdf ), European Union Annual Report on Human Rights 2001, third annual report, 8.10.2001 (ks. http://www.europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights/doc/report_01_en.pdf ). jotka ovat luonteeltaan ennen muuta kuvailevia ja joissa puututaan pääosin ulkopolitiikkaan.
The Council has now produced three annual reports General Affairs Council; European Union Annual Report on Human Rights 1999, first annual report of 11.10.99 (See http://www.europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights/doc/report_99_en.pdf ), European Union Annual Report on Human Rights 2000, second annual report of 09.10.00 (See http://www.europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights/doc/report_00_en.pdf ), European Union Annual Report on Human Rights 2001, third annual report of 8.10.01 (See http://www.europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights/doc/report_01_en.pdf ) . on human rights, which are mainly of a descriptive nature focusing on external policy.
Näitä kertomuksia ei kuitenkaan ole sellaisinaan virallisesti otettu käsiteltäviksi parlamentissa; parlamentin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta (AFET) laatii edelleen omat valiokunta-aloitteiset mietintönsä.
However, these reports are not formally placed on Parliament's agenda, and the EP Committee on Foreign Affairs, Human Rights, Common Security and Defence Policy (AFET) is going ahead and drawing up its own-initiative reports.
EU:n alueen ihmisoikeuspolitiikasta tällainen neuvoston tai komission raportti puuttuu.
As far as internal EU human rights policy is concerned, there is no such reporting by the Council or Commission.
Parlamentin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta (LIBE) alkoi viime vuonna itse kerätä tietoja ja harjoittaa seurantaa; lähtökohdaksi valittiin perusoikeuskirja.
Last year, Parliament's LIBE Committee began data collection and monitoring, taking the Charter of Fundamental Rights as a starting point.
Tämä toimintatapa aiheutti nopeasti väärinkäsityksen: luultiin, että parlamentti on yksipuolisesti ottanut itselleen toimivallan valvoa perusoikeuskirjan täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa, vaikka perusoikeuskirjan määräykset eivät tunnetusti vielä ole oikeudellisesti sitovia ja vaikka perusoikeuskirjan määräykset koskevat unionin toimielimiä ja laitoksia sekä jäsenvaltioita "ainoastaan silloin, kun ne soveltavat unionin oikeutta" (perusoikeuskirjan 51 artikla).
This action soon created the false impression that the EP was unilaterally assuming authority for implementation of the Charter in the Member States, although it is common knowledge that, for the time being, the Charter has no binding legal force and, in addition, the provisions of the Charter are directed at the institutions and bodies of the Union and the Member States, 'only when they are implementing EU law' (Charter, Article 51).
Katson, että parlamentin on tässä vaiheessa ja esillä olevan vuosittaisen mietinnön laatimiseksi käytettävä perusoikeuskirjaa ainoastaan poliittisena perustana ja sisällöllisenä mittapuuna.
In my opinion, Parliament should, at this stage and for the purposes of its annual reports, merely use the Charter as a political guideline and as a point of departure for the contents of its reports.
Parlamentin ehdotuksesta EU:n vuoden 2002 talousarviossa on varattu määräraha ihmisoikeusasiantuntijoiden verkostoa varten.
At Parliament’s suggestion, the EU budget for 2002 makes provision for a Network of experts on fundamental rights.
Ks. hankintailmoituksen teksti 2002/S 60-046435: "Euroopan komissio aikoo perustaa perusoikeuksia koskevan asiantuntijaverkon.
See text of invitation to tender: 2002/S 60-046435.
Asiantuntijoiden tehtävänä on arvioida Euroopan unionin perusoikeuskirjassa esitettyjen oikeuksien soveltamista niin kansallisella kuin yhteisön tasolla.
The Commission wishes to have a network of experts on fundamental rights at its disposal in order to assess how each of the rights listed in the European Union's Charter of Fundamental Rights is applied at both national and Community levels.
Arvioinnissa on otettava huomioon Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansallisten lainsäädäntöjen kehitys, näiden valtioiden perustuslakituomioistuimien ja tuomioistuimien oikeuskäytäntöjen kehitys sekä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön kehitys.
This will take into account developments in national legislation, the case law of constitutional courts and Member State jurisdictions, as well as the case law of the Court of Justice of the European Communities and the European Court of Human Rights.
Verkon on myös avustettava Euroopan komissiota ja Euroopan parlamenttia antamalla lausuntoja sille esitetyistä asiakirjoista ja täsmällisiä tietoja perusoikeuksien suojelusta."
In addition, the network must assist the Commission and the Parliament by giving advice on documents submitted to them and specific information on the protection of fundamental rights .
Tämä verkosto perustettiin 16. lokakuuta 2002 ja se on aloittanut toimintansa.
That Network was established on 16 October 2002 and has already begun work.
Pidän tärkeänä, että verkoston ensisijainen tehtävä on standardoitujen tiedon keruu- ja analysointimenetelmien luominen, sillä ne ovat seurannan ja arvioinnin entistä avoimemman toteuttamisen edellytys.
I feel it is important that this Network should focus first of all on devising standardised methods of gathering and analysing information as a way of ensuring a more transparent approach to monitoring and evaluation.
Nykyinen erottelu yhtäältä ihmisoikeuspolitiikkaan EU:n ulkosuhteissa ja toisaalta ihmisoikeuspolitiikkaan EU:ssa ja sen jäsenvaltioissa on tässä yhteydessä iso sudenkuoppa.
The existing difference between, on the one hand, human rights policy in the framework of the EU's external action and, on the other, in the EU and the Member States themselves is a major difficulty.
Vain siinä tapauksessa, että sisä- ja ulkopolitiikka muodostavat yhtenäisen ja johdonmukaisen kokonaisuuden, EU voi olla politiikassaan uskottava.
Only if internal and external policies are coordinated and consistent will the EU itself become credible.
Tämä koskee myös parlamentin sisäisiä suhteita, sillä AFET- ja kehitysyhteistyövaliokunnan (DEVE) sekä LIBE-valiokunnan välisessä koordinoinnissa on paljon parantamisen varaa.
This also applies to relations within the EP, where coordination between the AFET Committee and the Committee on Development and Cooperation (DEVE), on the one hand, and the LIBE Committee, on the other, is far from evident.
En kuitenkaan ole ensimmäinen, joka toteaa nämä puutteet.
I am not the first person to draw attention to these shortcomings.
Jo aikaisemmin on yritetty selventää asiaa ja selkeyttää tehtävänasettelua.
Efforts have been made in the past to clarify the situation and formulate clearer terms of reference.
Lyhyessä mutta sisällökkäässä raportissa, joka on otsikoitu Leading by Example: A Human Rights Agenda for the European Union for the Year 2000 , pieni viisaiden neuvosto ( Comité des sages ) kehotti tarkistamaan EU:n ihmisoikeuspolitiikkaa ja sopimaan siihen liittyvästä poliittisesta asialistasta. "
In a short but trenchant report entitled Leading by Example: A Human Rights Agenda for the European Union for the Year 2000 , a select Committee of Wise Men called for EU human rights policy to be enhanced and given a new political agenda. '
Tarvitsemme kiireesti johdonmukaista, tasapainoista, lujaa ja ammattimaista ihmisoikeuspolitiikkaa.
There is an urgent need for a human rights policy which is coherent, balanced, substantive and professional'.
Ks. http://www.iue.it/AEL/events.htm , Human Rights Agenda for the European Union for the Year 2000 .
See http://www.iue.it/AEL/events.htm , Human Rights Agenda for the European Union for the Year 2000.
Eurooppa-neuvosto tarttui tähän haasteeseen ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotispäivän kunniaksi 10.12.1998 annetussa julistuksessa ja toi asialistalle useita asioita, joskin melko epämääräisesti muotoiltuina.
In the declaration to mark the 50th anniversary of the Universal Declaration of Human Rights, on 10 December 1998 the European Council took up this challenge and put a number of matters of the agenda, although these were still formulated in rather weak terms.
Komissio ja neuvosto ovat toteuttaneet kokonaan tai osittain jotkin suosituksista, esimerkiksi neuvoston vuosikertomuksen ja kansalaisjärjestöjen foorumin, mutta toisia kohtia ei ole missään vaiheessa pantu täytäntöön – esimerkkinä vaatimus ihmisoikeuksista vastaavasta komission jäsenestä – tai ne on suorastaan hylätty, kuten EU:n ihmisoikeuksien seurantaviraston ( Human Rights Monitoring Agency ) perustamista koskeva pyyntö .
Some of these recommendations have since been implemented wholly or in part (by the Commission and Council), for example an annual report by the Council and an NGO Forum, but others have never met with any response, for instance the call for a Commissioner with special responsibility for human rights, or are regularly rejected, such as the question of establishing an EU 'Human Rights Monitoring Agency'.
Euroopan parlamentti on esittänyt kantansa viimeksi mainittuun ehdotukseen eri yhteyksissä, mutta on kuin se olisi näin poiminut vain yhden rusinan pullasta.
Parliament has taken a stance on the last point on a number of occasions, but it appears to have focused on this single issue.
Parlamentti ei ole missään vaiheessa tarttunut koko raporttiin.
The report as such has never been taken up by Parliament.
Ei ole kuultu sitä ydinviestiä, jonka viisaiden neuvosto osoitti parlamentille vuonna 1998: on huolehdittava asiantuntijuuden vahvistamisesta, sisäisen koordinoinnin parantamisesta ja toiminnan tehostamisesta vuoropuhelussa komission ja neuvoston kanssa.
The main message that the Committee of Wise Men addressed to Parliament in 1998 was to ensure greater expertise, improved internal coordination and a more targeted approach in its dialogue with the Commission and Council, but it has never been acted upon.
Viestillä ei ainakaan ollut mitään havaittavaa osuutta valmisteltaessa komission rakenteen uudistusta ennen parlamentin seuraavaa vaalikautta (1999–2004).
In the preparations for a new committee structure for the following parliamentary term (1999‑2004), it certainly played no significant role.
Siitä on jo melkein kolme vuotta.
We are now almost three years down the line.
On välttämätöntä laatia tilinpäätös joistakin EU:n ihmisoikeuspolitiikan pääkohdista.
It is time to take stock of a number of important aspects of EU human rights policy.
Mikä on asioiden tila?
What is the current state of affairs?
Mitä suositelluista parannuksista on toteutettu ja mitä niistä ei vielä ole pantu asianmukaisesti täytäntöön?
Which recommendations for improvements have been put into effect, and which still need to be followed up?
Vain vastaamalla näihin kysymyksiin voidaan luoda viitekehys, joka antaa suuntaa nyt käsiteltävänä olevalle omalle mietinnölleni.
Only by answering these questions can we create a framework that will give direction to the current report.
Sisä- ja ulkopolitiikan johdonmukaisuus ja yhtenäisyys 1.1 Komissio
Consistency and coherence between internal and external policy 1.1 Commission
Viisaiden neuvoston vuoden 1998 suositusta, jonka mukaan on nimitettävä komission jäsen, joka vastaa ihmisoikeuspolitiikasta sekä unionin sisällä että sen ulkopuolella, ei ole noudatettu.
The recommendation made by the Committee of Wise Men in 1998 that there should be one Commissioner with special responsibility for human rights policy both inside and outside the EU has not been followed up.
Tuntuu ehkä hiukan vanhentuneelta valittaa, että EU:n ihmisoikeuspolitiikasta puuttuu komission tason johtajuus ja selkeä linja.
The complaint that the Commission's EU human rights policy lacks leadership and profile now seems to have been rectified to some extent.
Komission eri jäsenet toimivat nyt ahkerasti asian hyväksi.
A number of Commissioners are now seeking the limelight on human rights issues.
Politiikka on kuitenkin edelleen sirpaleista ja hajanaista, ja sillä on usein vain marginaalinen merkitys päätöksenteossa.
However, policy is still splintered and fragmented, and human rights frequently still play a marginal role in decision-making.
Komissio otti 13. maaliskuuta 2001 tärkeän edistysaskeleen säätämällä, että vastedes jokaisen komission lainsäädäntöehdotuksen tai muun välineitä koskevan ehdotuksen yhteensopivuus perusoikeuskirjan kanssa on tarkistettava jo etukäteen.
On 13 March 2001, the Commission took an important step when it suggested that, in future, all Commission legislative proposals or other draft instruments should first be examined to see whether they are compatible with the Charter of Fundamental Rights.
Jos mahdollista, ehdotuksiin sisällytetään erityinen perusoikeuskirjaa koskeva säännös.
Where appropriate, proposals should include a special Charter clause.
Tällaisella sisäisellä menettelyllä voidaan edistää päättäjien tietoisuutta ja tietämystä, ja se voi olla eduksi avoimuudelle.
An internal procedure of this kind can increase awareness, enhance information for policy-makers and benefit transparency.
On toivottavaa, että parlamentti tarttuu tähän säännökseen – tai sen puuttumiseen – tukeakseen omaa valvontatehtäväänsä.
It would be good for the EP to use this clause - or the absence of it - to step up its scrutinising role.