natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ero tuntuu myös sikäli oikeutetulta, että kysymys perheen yhdistämisestä on ratkaistava siten, että turvapaikkaoikeutta koskevan kysymyksen ratkaisu ei vaikuta siihen.
This difference also seems to be justified in so far as the question of family reunification is to be decided separately from that of the right to asylum.
On kuitenkin kaksi tapausta, joissa valittu perheenjäsenen määritelmä tuntuu liian suppealta.
However, there are two cases where the proposed definition of family members is to narrow.
– Ensinnäkin 6 artiklassa, jossa on säännökset tapauksista, joissa turvapaikanhakija on ilman huoltajaa oleva alaikäinen.
Firstly in Article 6, which covers the case of an unaccompanied minor.
Kun huoltajaa vailla oleva alaikäinen jättää turvapaikkahakemuksen, syntyy monenlaisia ongelmia.
Where an unaccompanied minor makes an asylum application, a great many problems arise.
Sen lisäksi, että on huolehdittava alaikäisen hakijan majoittamisesta ja ylläpidosta, on myös hankittava laillinen edustaja menettelyä varten.
Not only is it necessary to provide accommodation and care, but a legal representative must also be appointed for the procedure.
Jos jostakin jäsenvaltiosta löydetään sukulainen, joka on valmis ja sovelias ottamaan lapsen huollettavakseen, lapsen huoltajuuden uskominen hänelle on varmasti kaikille osapuolille paras ratkaisu.
If it is possible to find a relative in one of the Member States who is willing and suitable to take charge of the child, this is undoubtedly the best solution for all concerned.
Ei ole tarkoituksenmukaista rajata huoltajiksi soveliaiden henkilöiden piiriä alusta alkaen vain vanhempiin.
Consequently, it is not sensible to restrict those eligible to take charge of the child de facto to the parents.
Mitä tulee menettelyn kestoon, vastaanottopyynnön jättämistä koskevan määräajan lyhentämistä kuuteenkymmeneenviiteen päivään on periaatteessa kannatettava.
As far as the length of the procedure is concerned, shortening the deadline for submitting requests to take charge to 65 days is to be welcomed in principle.
Tämä määräaika ei kuitenkaan tunnu riittävältä kahdessa tapauksessa: 6 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa, kun sukulaisen soveltuvuus huoltajaksi on todettava, koska aineellisten edellytysten lisäksi on tutkittava myös henkilökohtaiset ominaisuudet, sekä 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa, kun on odotettava tuloksia menettelystä, jossa tutkitaan, otetaanko perheenjäsenen turvapaikkahakemus käsiteltäväksi.
However, there are two cases where this does not seem to allow sufficient time: in Article 6, when it has to be ascertained whether a relative is fit to take charge of the child and it is necessary to examine not only material conditions but also subjective conditions, and in the case of Article 8(2) when it is necessary to wait for the outcome of an admissibility procedure relating to the asylum application of a family member.
Lopuksi todettakoon, että ehdotus nykyisessä muodossaan edellyttää tämän lisäksi pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista annetun direktiivin KOM(2000) 578 lopull., 20.9.2000. muuttamista.
Finally, it should be pointed out that in its present form the proposal also necessitates a change in the Directive on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status COM(2000) 578 final, 20.9.2000. .
Kyseisen direktiivin 23 artiklan 3 kohdassa säädetään nimittäin kaikkia niitä menettelyjä, joissa selvitetään otetaanko hakemus käsiteltäväksi, koskevien päätösten määräajaksi kuusikymmentäviisi työpäivää, ja näihin menettelyihin lasketaan 18 artiklan a alakohdan mukaan myös tämän asetusehdotuksen mukainen menettely.
Article 23(3) of that directive sets a deadline of 65 working days for decisions on all admissibility procedures, including, under Article 18(a), the procedure in this draft regulation.
Tämä määräaika on kyseisen asetusehdotuksen mukaan kuitenkin liian lyhyt, mikäli se jäsenvaltio, jolle turvapaikkahakemus jätettiin, haluaisi pyytää toista jäsenvaltiota ottamaan hakijan vastuulleen.
However, for the purposes of the present proposal for a regulation, this deadline is too short where the State with which the asylum application has been lodged wishes to request another Member State to take charge of the asylum seeker.
Koko prosessi on tuskin toteutettavissa kuudenkymmenenviiden työpäivän kuluessa; tähän asetusehdotukseen sisältyvät määräajat vaikuttavat paljon realistisemmilta.
It is barely feasible to complete the whole procedure in 65 working days and the time limits in the current proposal for a regulation seem much more realistic.
Ehdotuksen mukaan pyyntö hakijan vastaanottamisesta on 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti esitettävä kuudenkymmenenviiden työpäivän kuluessa, ja sille jäsenvaltiolle, jolle pyyntö esitetään, annetaan yksi kuukausi lisäaikaa päättää hakijan vastaanottamisesta.
Under the present proposal the taking charge request pursuant to Article 18(1) must be made within 65 working days and the State requested has a further month in which to take a decision.
Hakijalle ilmoitetaan päätöksestä viidentoista päivän kuluessa.
The applicant is then notified of the decision within 15 days.
28.marraskuuta 2001 VETOOMUSVALIOKUNNAN LAUSUNTO
28 November 2001 OPINION OF THE COMMITTEE ON PETITIONS
Ehdotus neuvoston asetukseksi perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määräämiseksi
on the proposal for a Council Regulation establishing the criteria and mechanisms for determining the Member State responsible for examining an asylum application lodged in one of the Member States by a third-country national
Vetoomusvaliokunta nimitti 13. syyskuuta 2001 pitämässään kokouksessa valmistelijaksi Luciana Sbarbatin.
The Committee on Petitions appointed Luciana Sbarbati draftsman at its meeting of 13 September 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta 26.–27. marraskuuta 2001 pitämässään kokouksessa.
It considered the draft opinion at its meetings of 26-7 November 2001.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Vitaliano Gemelli (puheenjohtaja), Roy Perry (varapuheenjohtaja), Proinsias De Rossa (varapuheenjohtaja), Felipe Camisón Asensio, Laura González Álvarez, Jean Lambert, Ioannis Marinos ja Jens Dyhr Okking (Véronique Mathieun puolesta).
The following were present for the vote: Vitaliano Gemelli, chairman; Roy Perry and Proinsias De Rossa, vice-chairmen; Felipe Camisón Asensio, Laura González Álvarez, Jean Lambert, Ioannis Marinos and Jens Dyhr Okking (for Véronique Mathieu).
Onko nykyinen asetus vaihtoehto Dublinin yleissopimukselle?
Is this regulation an alternative to the Dublin Convention?
Ei varsinaisesti, mutta se merkitsee kuitenkin parannusta.
Not exactly, but it is an improvement on it.
Euroopan komission esittämällä luonnoksella neuvoston asetukseksi on tarkoitus korvata Dublinin yleissopimus, jossa määritellään turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva valtio.
The draft Council regulation presented by the Commission aims to replace the Dublin Convention, which determines the Member State responsible for examining an asylum application.
Ei ole mikään ihme, että yleissopimuksen soveltaminen on törmännyt lukuisiin käytännöllisiin ja oikeudellisiin ongelmiin ja että monet humanitaariset järjestöt ja luonnollisestikin pakolaiset ovat arvostelleet sitä jyrkästi.
It is no secret that there have been many practical and legal difficulties in the application of this convention and that it has come in for strong criticism from several humanitarian organisations and, of course, refugee applicants.
Tästä on näkyvissä merkkejä Dublinin yleissopimuksen tarkistamista koskevassa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa (SEC(2000) 522 lopullinen, 21.3.2000).
Traces of this criticism can also be found in a Commission working paper on the re-examination of this convention (SEC(2000) 522 final of 21 March 2000).
Onko nykyisin voimassa oleva asetus vaihtoehto Dublinin yleissopimukselle tai erilainen lähestymistapa asiaan?
Does this regulation constitute an alternative or a different approach to that taken by the Dublin Convention?
Vastaus on ei, koska komissio katsoo, että "ei siis olisi realistista laatia turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastaavan valtion määrittämistä varten säädöstä, joka poikkeaisi tyystin Dublinin yleissopimuksesta . "
No, because from the outset the Commission considers that ‘it would … not be realistic to envisage a system for determining the Member State responsible for examining an asylum application which diverges fundamentally from the Dublin Convention’ .
Johdanto-osan kappaleessa 13 todetaan selkeästi, että asetuksen maantieteellinen soveltamisala on sama kuin Dublinin yleissopimuksen.
Moreover, Recital 13 clearly states that the regulation’s territorial application is the same as that for the Dublin Convention.
Tämä johtuu siitä, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden väliset huomattavat erot pakolaisaseman myöntämistä koskevissa menettelyissä, turvapaikanhakijoiden vastaanottoedellytyksissä ja toissijaisen suojelun järjestämisessä vaikuttavat suoraan turvapaikanhakijoiden hakeutumiseen eri jäsenvaltioihin.
This is due to the fact that the significant differences between the Member States in terms of procedures for granting refugee status, reception conditions for asylum seekers and the administration of complementary forms of protection have a direct influence on the destination chosen by asylum seekers.
Yli 25-vuotiaat aikuiset ovat oikeutettuja saamaan viikoittain maksettavan avustuksen, ruokakuponkeja ja vaatteita.
Adults over 25 have a right to a weekly allowance, and vouchers for food and clothes.
Turvapaikanhakijoille järjestetään englannin kursseja, ja jos vastausta ei ole saatu kuuden kuukauden kuluessa turvapaikkahakemuksen jättämisestä, hakija voi hakea työlupaa.
English lessons are given and if there has been no decision six months after the asylum request was lodged, the applicant may request a work permit.
Vaikka arviolta 400 000 henkilöä saapuu Yhdistyneen kuningaskunnan alueelle vuosittain, Harriet Sergeant toteaa Centre for Policy Studiesille laatimassaan raportissa, jonka otsikoksi hän on valinnut ironisesti "Welcome to the asylum" , että kukaan ei tiedä montako pakolaista maahan tulee todella vuosittain.
Although it is estimated that 400 000 people enter the United Kingdom annually, nobody really knows how many refugees arrive each year, as Harriet Sergeant points out in a report for the Centre for Policy Studies which she has ironically entitled ‘ Welcome to the asylum’ .
On yleisesti tiedossa, että esimerkiksi rahtialus East-Sean ajettua karille helmikuussa 2001 Etelä-Ranskan rannikolla sadat Syyrian ja Irakin kurdit, joita Ranskan viranomaiset pyrkivät vastaanottamaan, "hävisivät" melkein kaikki vastaanottokeskuksista ja siirtyivät Saksaan, missä järjestäytynyt kurdiyhteisö pystyi takaamaan heille paremmat mahdollisuudet päästä uuden elämän alkuun kuin Modanessa tai Béziers'ssä, etenkin koska monilla heistä oli jo sukulaisia Saksassa.
In any case, everyone knows, for example, that when the East-Sea ran aground off southern France in February 2001, the hundreds of Kurds, Syrians and Iraqis whom the French authorities attempted to take in almost all ‘evaporated’ from reception centres and moved to Germany where the structured Kurdish community was more obviously equipped to integrate them than Modan or Béziers, particularly since other family members were often already in Germany.
Näin on myös niiden kymmenien täyteen ahdettujen purkkien laita, jotka saapuvat Apuliaan, ja niiden ränsistyneiden alusten laita, joihin laittomat maahanmuuttajat ja pakolaiset sulloutuvat yhtä kurjissa olosuhteissa Andalusia määränpäänään.
The same holds true for the dozens of overloaded old tubs which land in Puglia or the rickety boats piled up with illegal immigrants and refugees in the same plight heading for Andalucia.
Valmistelija ei halua korostaa liikaa tässä lausunnossa kyseisen asetuksen joitakin säännöksiä, kuten 12 artiklaa Kyseisessä artiklassa säädetään, että "vastuu turvapaikkahakemuksen käsittelystä kuuluu jäsenvaltiolle, joka on tietoisesti sallinut kolmannen maan kansalaisen oleskella alueellaan luvattomasti yli kahden kuukauden ajan". , jota jotkut humanitaariset järjestöt kutsuvat "erityiseksi Sangatte-artiklaksi".
In this opinion your rapporteur does not wish to single out certain provisions of the regulation for particular criticism, such as Article 12 This article provides that ‘a Member State which has knowingly tolerated the unlawful presence of a third‑country national on its territory for more than two months shall be responsible for examining the asylum application’. , which certain humanitarian organisations have nonetheless dubbed ‘the special Sangatte article’.
Valmistelija ei myöskään halua tuomita niiden jäsenvaltioiden käytöstä, jotka haluavat edetä lainsäädännön kaikkein sortavimmissa näkökohdissa ja pitää rajavalvontaa tärkeämpänä kuin ihmisten suojelua.
Nor will she censure the conduct of those Member States which prefer to concentrate on the most repressive aspects of the law and to give higher priority to border control than the protection of individuals.
Toisaalta sillä pyritään välttämään turvapaikkamenettelyjen väärinkäyttöä, kuten tilanteita, joissa yksi ja sama henkilö tekee useita turvapaikkahakemuksia useissa jäsenvaltioissa, ja toisaalta takaamaan turvapaikanhakijoille oikeussuojan saatavuus pakolaisaseman määrittämistä koskevissa menettelyissä, lyhentämään asioiden käsittelyssä noudatettavia määräaikoja ja ennen kaikkea säilyttämään perheiden yhtenäisyys.
Your rapporteur restricts herself to noting that this regulation seeks to find a balance between two opposing demands, namely preventing abuse of asylum procedures, such as multiple asylum applications submitted by the same person in several Member States, while at the same time ensuring that asylum seekers have effective access to the procedures for determining refugee status, reducing delays and above all facilitating and protecting family group unity, in line with humanitarian concerns.
Dublinin yleissopimukseen verrattuna asetus mahdollistaa uusien perusteiden noudattamisen tai poikkeuksien tekemisen, jotta perheiden yhtenäisyys voidaan säilyttää saman jäsenvaltion sisällä.
The regulation introduces new criteria or derogations that were not included in the Dublin Convention, in order to preserve the unity of family groups in one Member State.
Toinen perusteiden ryhmä taas korostaa sellaisen jäsenvaltion vastuuta, joka ei torju tehokkaasti kolmansien maiden kansalaisten luvatonta oleskelua alueellaan ja joka joutuu silloin vastaamaan siitä muille jäsenvaltioille samalla tavalla kuin jäsenvaltio, joka on valvonut ulkorajojaan puutteellisesti.
A second group of criteria also places more responsibility on a Member State which does not take effective action against the illegal presence of third‑country nationals on its territory, making liability equivalent to that of a Member State which fails to control its borders properly.
Tätä lähestymistapaa noudatetaan useissa eri tilanteissa, ja se merkitsee yhdessä edellä mainitun lähestymistavan kanssa kiistattomasti parannusta Dublinin yleissopimukseen verrattuna.
This approach, which is taken to several situations, constitutes, together with the other point mentioned above, an undeniable improvement as compared with the Dublin Convention.
Valmistelija ei siis syytä Euroopan komissiota sen korvatessa yleissopimuksen kyseisellä asetuksella siitä, että se olisi noudattanut periaatetta, jonka mukaan jonkin oli muututtava, jotta kaikki saattoi pysyä ennallaan Giuseppe Tomasi di Lampedusan romaanin Tiikerikissa sankarin prinssi Salinan mietteitä. .
When the Commission replaces the convention with this regulation, your rapporteur will therefore not accuse it of acting as if ‘something had to change, so that everything could stay the same’ Quotation from the Prince of Salina, hero of The Leopard by Lampedusa. .
Valmistelija muistuttaa, että todellisuudessa liian usein laittomat maahanmuuttajat ja poliittisen pakolaisen asemaa hakevat siirtolaiset käyttävät samoja reittejä ja samoja laivoja, sillä Geneven yleissopimuksen turvapaikkaa koskevia sääntöjä sovelletaan kaikissa jäsenvaltiossa yhä suuremmassa määrin liian rajoittavasti.
She points out once again that in reality illegal immigrants and those applying for political refugee status all too often follow the same routes and take the same boats, since the provisions of the Geneva Convention on asylum are applied by all the Member States in a way that is increasingly over-restrictive.
Joskus jopa ennen kuin heidän hakemuksensa on hylätty, turvapaikanhakijat joutuvat vailla oikeuksia olevien ihmisten, asunnottomien tai laittomasti maassa oleskelevien joukkoon, joka kurjuudessaan pyytää meiltä apua, kuten ryhmätutkimuksessa "Uudet kansalaisuudet: pakolaiset ja laittomasti maassa oleskelevat henkilöt Euroopan unionissa " Ranskan ulkopoliittisen instituutin IFRI:n laatima tutkimus, Pariisi, 2001. todetaan.
Sometimes even before their application has been rejected asylum seekers swell the ranks of those without rights, without homes and without papers who call out to us in their plight, as the group study ‘ New citizenships: refugees and those without papers in the European area’ Published by the French Institute of International Relations (IFRI), Paris, 2001. confirms .
Valmistelija korostaa kuitenkin, realistisesti eikä kyynisesti, että rakentaessaan monikertaisia muureja pakolaisvirtojen tukkimiseksi jäsenvaltiot ovat laiminlyöneet yksinkertaisen mutta ilmiselvän toisasian: kautta aikojen ja kaikissa maantieteellisissä olosuhteissa mitkään esteet eivät ole estäneet turvaa hakevia ihmisiä löytämästä keinoja rajan ylittämiseen.
In any case she stresses – in a spirit of realism and not cynicism – that in erecting manifold barriers to hold back the flood of asylum seekers, the Member States have forgotten a simple but obvious fact: that throughout history, no matter what the geographical circumstances, no barrier has been able to prevent people in search of refuge finding a way to cross the border.
Kuten komissio itsekin toteaa asetuksen johdanto-osassa, Dublinin yleissopimuksessa käytetyistä perusteista on mahdollista luopua vasta, kun on luotu yhteinen turvapaikkamenettely ja turvapaikan saaneille yhtenäinen asema.
Finally, as the Commission itself states in the introductory section to the regulation, it will only be possible to abandon the criteria used in the Dublin Convention when a common procedure and uniform status for asylum seekers is introduced.
Tämä ajatus oli komission tiedonannon aiheena, ja vetoomusvaliokunta (valmistelijan välityksellä) on jo antanut asiasta lausunnon.
This idea was the subject of a Commission Communication, on which the Committee on Petitions has already given an opinion (written by your rapporteur).
Näin ollen toistamme pyyntömme, että – Tampereen Eurooppa-neuvoston erityiskokouksen toiveiden mukaisesti – otettaisiin käyttöön "oikeudenmukainen ja tehokas" turvapaikkamenettely ja selkeä ja toimiva tapa, joihin sisältyisivät uudet säännökset, jotka koskisivat perusteita ja mekanismeja turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva valtion määrittämiseksi.
Therefore we reiterate our request for the introduction – in compliance with the wishes of the special meeting of the European Council in Tampere – of a ‘fair and efficient’ asylum procedure and a ‘clear and workable’ method including new provisions on the criteria and mechanisms for determining the Member State responsible for examining an asylum application.
Vetoomusvaliokunta pyytää asiasta vastaavaa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa ottamaan huomioon seuraavat osat:
The Committee on Petitions calls on the Committee on Citizens' Freedoms and Rights, Justice and Home Affairs, as the committee responsible, to take account of the following points:
Tämä luettelo on kaikessa tarkkuudessaan ja yksityiskohtaisuudessaan erityisen edistyksellinen ja uudenaikainen, ja siinä otetaan asianmukaisesti huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan säännökset.
In its precision and detail, this list seems particularly progressive and modern, and takes due account of the provisions of the European Union's Charter of Fundamental Rights.
20. maaliskuuta 2002 LOPULLINEN A5-0082/2002 *
20 March 2002 FINAL A5-0082/2002 *
Ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvasta puiteohjelmasta – Rikosoikeuden alalla tehtävä oikeudellinen ja poliisiyhteistyö
on the proposal for a Council decision establishing a framework programme on the basis of Title VI of the Treaty on European Union – Police and judicial cooperation in criminal matters
Neuvosto pyysi 21. joulukuuta 2001 päivätyllä kirjeellä kuulla Euroopan parlamenttia EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdan mukaisesti ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvasta puiteohjelmasta – Rikosoikeuden alalla tehtävä oikeudellinen ja poliisiyhteistyö (KOM(2001) 646 – 2001/0262(CNS)).
By letter of 21 December 2001 the Council consulted Parliament, pursuant to Article 39(1) of the EC Treaty, on the proposal for a Council decision on establishing a framework programme on the basis of Title VI of the Treaty on European Union – Police and judicial cooperation in criminal matters ( COM(2001) 646 – 2001/0262(CNS)).
Parlamentin puhemies ilmoitti istunnossa 16. tammikuuta 2002 lähettäneensä kyseisen ehdotuksen asiasta vastaavaan kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaan sekä lausuntoa varten budjettivaliokuntaan, talousarvion valvontavaliokuntaan, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaan ja naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokuntaan ( C5‑0694/2001 ).
At the sitting of 16 January 2002 the President of Parliament announced that he had referred this proposal to the Committee on Citizens' Freedoms and Rights, Justice and Home Affairs, as the committee responsible, and to the Committee on Budgets, the Committee on Budgetary Control, the Committee on Legal Affairs and the Internal Market and the Committee on Women's Rights and Equal Opportunities for their opinions ( C5‑0694/2001 ).
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta oli nimittänyt kokouksessaan 18. joulukuuta 2001 esittelijäksi Carlos Coelhon.
The Committee on Citizens' Freedoms and Rights, Justice and Home Affairs had appointed Carlos Coelho rapporteur at its meeting of 18 December 2001.
Valiokunta käsitteli komission ehdotusta ja mietintöluonnosta kokouksissaan 21. tammikuuta, 19. helmikuuta ja 19. maaliskuuta 2002.
It considered the Commission proposal and the draft report at its meetings of 21 January 2002, 19 February 2002 and 19 March 2002.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi luonnoksen lainsäädäntöpäätöslauselmaksi äänin 36 puolesta, 1 vastaan ja 2 tyhjää.
At the last meeting it adopted the draft legislative resolution by 36 votes to 1, with 2 abstentions.