natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jäsenvaltioiden parlamenttien 30 edustajan ja Euroopan parlamentin 16 edustajan osallistuminen unionin perusoikeuskirjan laatineen elimen työskentelyyn oli uusi ja hyvin arvokas kokemus, joka toimi edelläkävijänä kansanedustuslaitosten aseman ensiarvoisen tärkeälle uudistukselle laajemman unionin rakentamisessa.
The participation of national parliaments, with 30 representatives, and of the European Parliament, with 16 representatives, in the body responsible for drawing up the Charter of Fundamental Rights of the Union was an original and extremely valuable experience, which opens the way for an extremely important innovation as regards the role of parliaments in the creation of a larger Union.
Valmistelukunnalle oli ominaista neljän toimielimen tasa-arvoisen toiminnan tunnustaminen – yhdessä parlamenttien, jäsenvaltioiden hallitusten ja komission kanssa – sellaisen tavattoman vaativan tekstin laatimisessa, joka on tarkoitus sisällyttää perussopimuksiin.
The Convention was marked by the recognition, on an equal footing, of the contribution of four institutions – alongside the parliaments, national governments and the Commission were also involved – in drawing up a highly significant text designed to be incorporated in the Treaties.
Tiivistetysti voidaan sanoa, että menettelyssä tunnustettiin yhteinen vastuu "perustuslain laatimisen vallan" käytöstä, joka tähän asti on varattu pelkästään hallituksille.
It symbolised the recognition of shared responsibility in the exercise of ‘constituent power’, which had hitherto been reserved for governments alone.
Nizzan sopimukseen liitetyssä unionin tulevaisuutta koskevassa julistuksessa valtioiden ja hallitusten päämiehet hahmottelivat kehityskulun, joka on määrä saada päätökseen uudessa hallitustenvälisessä konferenssissa, joka kutsutaan koolle vuonna 2004 toistamatta HVK 2000:n valmistelun nyttemmin vanhentunutta menetelmää.
In the Declaration on the future of the Union annexed to the Treaty of Nice, the Heads of State and Government outlined a process which should lead to a new intergovernmental conference being held by 2004, without a repetition of the method for preparing the 2000 IGC, which has outlived its usefulness.
Euroopan parlamentin vakaumus – jonka se on ilmaissut myös 31. toukokuuta antamassaan päätöslauselmassa – on, että tällaisen kehityksen on perustuttava jo kokeillun valmistelukunnan kaltaisen elimen toimintaan, ottaen luonnollisesti huomioon sen, että perusoikeuskirjan laatimiseen verrattuna sen valtuutus on erilainen ja että perustamissopimuksen 48 artiklan mukaan jäsenvaltioiden hallitusten edustajien konferenssi määrittää lopullisesti perussopimusten tarkistuksia edellyttävät tekstit.
The European Parliament is convinced – as it stated in its resolution of 31 May – that a process of this kind must be focused on a body such as the tried and tested Convention, whilst of course taking into account the fact that the task is different from that of drawing up the Charter of Fundamental Rights and the obligation, under Article 48 of the Treaty, for a definitive version of texts entailing revisions of the Treaties, to be drawn up by a conference of representatives of the governments of the Member States.
Uuden valmistelukunnan – jonka kokoonpanossa neljän jo perusoikeuskirjan laatimiseen osallistuneen toimielimen on oltava mukana – tehtäviin sisältyy todellisen Euroopan perustuslain tekstin laatiminen.
The new Convention – the composition of which must also include the four institutions involved in drawing up the Charter of Fundamental Rights – will be called upon to carry out tasks including the drafting of the text of an actual European constitution.
Vaikka hallitustenvälisen konferenssin onkin arvioitava tämä teksti ja tehtävä sitä koskeva lopullinen päätös, tämä viittaa sellaisen perinteisen ajattelutavan ylittämiseen, jonka mukaan hallitukset allekirjoittavat ja kansanedustuslaitokset ratifioivat kansainväliset sopimukset.
Although this too must be submitted for assessment and final decision by the IGC, there is the prospect of going beyond the traditional pattern of the international treaties signed by governments and ratified by parliaments.
Näin siirryttäisiin kohti tilannetta, jossa jäsenvaltioiden kansanedustuslaitoksille – joilta tähän asti on ollut yksinkertaisesti vain pyydetty kyllä tai ei -vastausta sopimuksia ratifioitaessa – ja Euroopan parlamentille – jolla ei toistaiseksi ole ollut edes oikeutta esittää puoltavaa lausuntoa perustamissopimusten tarkistuksista – annettaisiin yhteinen eli jäsenvaltioiden hallitusten kanssa jaettu valtuutus perustuslain tekstien laatimiseen .
This would mean moving towards assigning to the national parliaments – who hitherto have merely been called upon to say yes or no during ratification – and the European Parliament – which hitherto has not even been entitled to give its assent to revisions of the Treaties – joint constituent power , i.e. a constituent power shared with the national governments.
Tämä aloittaisi uuden aikakauden kansanedustuslaitosten asemassa Euroopan rakentamisessa.
This would mark a new chapter in the role of parliaments in European integration.
Georges Berthu (NI),
by Mr Georges BERTU (NI)
perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan jäsen
member of the Committee on Institutional Affairs
Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien suhteita koskeva mietintö ei voi auttaa ratkaisemaan demokraattisen legitimiteetin kriisiä, johon Euroopan unioni on joutunut, sillä se pitäytyy siinä ajattelutavassa, joka on osaltaan vaikuttanut kyseisen kriisin syntymiseen.
The report on relations between the European Parliament and the national parliaments cannot help to solve the crisis of democratic legitimacy facing the European Union because it is based on the same thinking as helped create this crisis.
Mietinnössä kansalliset parlamentit rajataan omien hallitustensa valvomiseen keskittyvään rooliin, joka on ollut liian kapea rooli siitä lähtien, kun määräenemmistön laajentaminen neuvostossa on katkaissut Euroopan unionin päätösten ja kunkin erillisen kansan välisen siteen.
It in fact confines the national parliaments to a role of scrutinising their respective governments, a role which has been curtailed ever since the extension of qualified majority voting in the Council broke the link between European decisions and each people taken separately.
Mietinnössä halutaan myös laajentaa Euroopan parlamentin valtaa ottamatta huomion, että legitimiteetin myöntävät pääasiassa kansalaiset kansallisten parlamenttien kautta.
It also wants to widen the powers of the European Parliament, without seeing that legitimacy is primarily granted by citizens at national parliamentary level.
Demokratian elvyttämiseksi kaikille kansoille on annettava näkyvä päätösvalta Euroopassa.
In order to revitalise democracy in Europe, it is essential to give each people a visible power of decision at European level.
Tästä lähtien kansallisten parlamenttien paikan on katsottava olevan päätöksentekoprosessin keskellä eikä enää sen periferiassa.
Consequently, in future we must see the place of the national parliaments as being at the centre of the decision-making process, rather than on the periphery.
Nizzan Eurooppa-neuvosto näytti ennakoineen tämän, sillä se kirjasi seuraavan hallitustenvälisen konferenssin esityslistaan kohdan, joka koski kansallisten parlamenttien asemaa eurooppalaisissa rakenteissa (eikä eurooppalaisten rakenteiden ulkolaidalla).
The Nice European Council in fact appears to have had an intuition of this when it placed 'the role of the national parliament in the European architecture' (and not on the fringes of that architecture) on the agenda for the next IGC.
Tämän ajatuksen laajentamiseksi ehdotamme SOS Démocratie -yhteysryhmälle välittämässämme mietinnössä Luxemburgin kompromissin ”parlamentarisointia”, toissijaisuusperiaatteen valvonnan antamista kansallisten parlamenttien tehtäväksi, kansallisten parlamenttien alakohtaisten kokousten luomista ja uusien verkostotyömenetelmien kehittämistä.
With a view to exploring this idea in greater depth, the report we have submitted to the Intergroup SOS Democracy proposes among other things 'parliamentarising' the Luxembourg compromise, giving the national parliaments responsibility for monitoring subsidiarity, setting-up sectoral assemblies of the national parliaments and devising new methods of working in networks.
Euroopan unioni on nyt käännekohdassa.
Today, the European Union finds itself at crossroads.
6.joulukuuta 2001 ULKOASIOIDEN, IHMISOIKEUKSIEN SEKÄ YHTEISEN TURVALLISUUDEN JA PUOLUSTUSPOLITIIKAN VALIOKUNNAN LAUSUNTO
6 December 2001 OPINION OF THE COMMITTEE ON FOREIGN AFFAIRS, HUMAN RIGHTS, COMMON SECURITY AND DEFENCE POLICY
Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten suhteet Euroopan yhdentymiskehityksessä
on relations between the European Parliament and the national parliaments in the construction of Europe
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta nimitti 20. maaliskuuta 2001 pitämässään kokouksessa valmistelijaksi Luís Queirón.
The Committee on Foreign Affairs, Human Rights, Common Security and Defence Policy appointed Luís Queiró draftsman at its meeting of 20 March 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta 9. lokakuuta 2001 sekä 3. ja 4. joulukuuta 2001 pitämissään kokouksissa.
It considered the draft opinion at its meetings of 9 October and 3 to 4 December 2001.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi seuraavat johtopäätökset yksimielisesti kahden äänestäessä tyhjää.
At the latter meeting it adopted the following conclusions with 2 abstentions.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Baroness Nicholson of Winterbourne (puheenjohtaja), William Francis Newton Dunn (varapuheenjohtaja), Luís Queiró (valmistelija), Alexandros Alavanos (Pedro Marset Camposin puolesta), André Brie, Carlos Carnero González (Alexandros Baltasin puolesta), Véronique De Keyser, Pere Esteve, Monica Frassoni (Daniel Marc Cohn-Benditin puolesta), Ingo Friedrich, Per Gahrton, Gerardo Galeote Quecedo, Cristina García-Orcoyen Tormo (The Lord Bethellin puolesta), Jas Gawronski, Vitaliano Gemelli (Gunilla Carlssonin puolesta), Vasco Graça Moura (John Walls Cushnahanin puolesta), Efstratios Korakas, Joost Lagendijk, Armin Laschet (Michael Gahlerin puolesta), Rolf Linkohr (Magdalene Hoffin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Hanja Maij-Weggen (Alfred Gomolkan puolesta), Erika Mann (Mário Soaresin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Hugues Martin, Miguel Angel Martínez Martínez (Jan Marinus Wiersman puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Linda McAvan, Emilio Menéndez del Valle, Sami Naïr, Raimon Obiols i Germà, José Pacheco Pereira, Jacques F. Poos, Mechtild Rothe (Klaus Hänschin puolesta), Jannis Sakellariou, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacques Santer, Giacomo Santini (Amalia Sartorin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Konrad K. Schwaiger (Alain Lamassouren puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), María Sornosa Martínez (Hannes Swobodan puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Ioannis Souladakis, Gary Titley, Paavo Väyrynen, Matti Wuori ja Christos Zacharakis.
The following were present for the vote: Baroness Nicholson of Winterbourne, acting chairman; William Francis Newton Dunn, vice-chairman; Luís Queiró, draftsman; Alexandros Alavanos (for Pedro Marset Campos), André Brie, Carlos Carnero González (for Alexandros Baltas), Véronique De Keyser, Pere Esteve, Monica Frassoni (for Daniel Marc Cohn-Bendit), Ingo Friedrich, Per Gahrton, Gerardo Galeote Quecedo, Cristina García-Orcoyen Tormo (for The Lord Bethell), Jas Gawronski, Vitalino Gemelli (for Gunilla Carlsson), Vasco Graça Moura (for John Walls Cushnahan), Efstratios Korakas, Jan Joost Lagendijk, Armin Laschet (for Michael Gahler), Rolf Linkohr (for Magdalene Hoff pursuant to Rule 153(2)), Hanja Maij-Weggen (for Alfred Gomolka), Erika Mann (for Mário Soares pursuant to Rule 153(2)), Hugues Martin, Miguel Angel Martínez Martínez (for Jan Marinus Wiersma pursuant to Rule 153(2)), Linda McAvan, Emilio Menéndez del Valle, Sami Naïr, Raimon Obiols i Germa, José Pacheco Pereira, Jacques F. Poos, Mechtild Rothe (for Klaus Hänsch), Jannis Sakellariou, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Jacques Santer, Giacomo Santini (for Amalia Sartori pursuant to Rule 153(2)), Konrad K. Schwaiger (for Alain Lamassoure pursuant to Rule 153(2)), María Sornosa Martínez (for Hannes Swoboda pursuant to Rule 153(2)), Ioannis Souladakis, Gary Titley, Paavo Väyrynen, Matti Wuori and Christos Zacharakis.
LYHYET PERUSTELUT A. JOHDANTO
SHORT JUSTIFICATION A. INTRODUCTION
Tämän lausunnon päätavoitteena on tutkia Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten suhteita, kun on kyse yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta (YUTP) sekä Euroopan yhteisestä turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta (EYTPP).
The key aim of this opinion is to review the relations between the European Parliament and the national parliaments in the field of the CFSP/CESDP and the best way of rectifying the current shortcomings of the EU Treaty with regard to the parliamentary dimension of these two policies in the wake of the Treaty of Nice.
Amsterdamin sopimuksen 19 luku koskee kansallisten kansanedustuslaitosten asemaa ja siinä määrätään niiden asemaa EU:ssa koskevan pöytäkirjan liittämisestä EU:sta tehtyyn sopimukseen sekä Euroopan yhteisön, Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksiin.
Chapter 19 of the Treaty of Amsterdam focused on the role of the national parliaments and introduced a protocol on the role of the national parliaments in the EU, which is annexed to the EU Treaty and the Treaties establishing the EEC, the ECSC and Euratom.
Mikään näistä määräyksistä ei kuitenkaan koske EU:sta tehdyn sopimuksen V osastoa, joten YUTP:aa koskevat määräykset eivät tällä hetkellä ulotu kansallisiin kansanedustuslaitoksiin.
However, none of these provisions concern Title V of the Treaty on European Union, which means that provisions relating to the CFSP are currently excluded from this information.
Niillä on kuitenkin edelleen toimivaltaa ja ne käyttävät sitä YUTP:ssa ja EYTPP:ssa erityisesti, kun kyse on sotilaskuluista ja jäsenvaltioiden omien armeijoiden toimintaa koskevista asioista.
As far as CFSP/CESDP are concerned, the national parliaments continue to have and to exercise powers, particularly with regard to military expenditure and operational issues concerning their national armies.
Siksi katsomme, että kansanedustuslaitosten asianmukainen tehtävien suorittaminen edellyttää niiden tiedonsaannin lisäämistä kaikista EU:n yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevista asioista ja erityisesti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 12 artiklassa määrätyistä YUTP:n välineistä (YUTP:n periaatteet ja yleiset suuntaviivat, yhteiset strategiat, yhteiset toiminnat, jäsenvaltioiden välinen järjestelmällinen yhteistyö).
In our view, it is therefore clear that in order to perform their duties properly, their right to receive information on all issues concerning the EU common foreign and security policy and in particular all CFSP instruments provided for under Article 12 of the EU Treaty (the principles and general guidelines for the CFSP, common strategies, joint actions and systematic cooperation between Member States) needs to be strengthened.
Vaikka tämänhetkiseen tilanteeseen ei voida olla tyytyväisiä, EYTPP:n parlamentaarinen valvonta toimii kahdella tasolla: unionin tasolla (Euroopan parlamentin takaama kriisien ennaltaehkäiseminen ja siviilikriisinhallinta) ja kansallisella tasolla (sotilaallinen kriisinhallinta, jonka valvonnasta vastaavat lähinnä kansalliset kansanedustuslaitokset).
At present, although the level of respective satisfaction is far from ideal, parliamentary control of the CESDP is on two levels: European (for crisis prevention and civilian crisis management, controlled by the EP) and national (for military crisis management, controlled in particular by the national parliaments).
Käytännössä tämä edellyttää vuorovaikutusta suunnittelun eri vaiheissa, päätöksentekoa ja toimeenpanoa sekä useita välineitä ja keinoja, jotka saattavat olla luonteeltaan joko ylikansallisia ja eurooppalaisia tai hallitustenvälisiä ja kansallisia.
In practice, this involves the interaction of several instruments and resources at the various stages of planning, decision-making and decision implementation; this interaction is sometimes supranational and European and other times intergovernmental and national.
Kyse ei ole täten unionin kriisinhallinnan yhteisestä valvontavastuusta vaan kahdesta eri valvonnan tasosta, jotka on asetettu joko Euroopan parlamentin tai kansallisten kansanedustuslaitosten vastuulle.
There is therefore no single collective responsibility for controlling EU crisis management, but rather two different levels of control which are the responsibility either of the EP or of the national parliaments.
Näyttääkin siltä, että jos unionin tason ja kansallisen tason toiminta on sovitettu hyvin yhteen, voidaan varmistaa asianmukainen valvonta ja parlamentin seuranta sekä horisontaalisesti (kaikissa EYTPP:n asiayhteyksissä ja vaiheissa) että vertikaalisesti (kun on kyse pilarien välisestä toiminnasta sekä unionin ja jäsenvaltioiden varoista ja toimista, jotka ovat välttämättömiä tämän politiikan toteuttamiseksi).
Accordingly, we believe that if the European and national levels were carefully coordinated, appropriate control and parliamentary monitoring could be guaranteed, both horizontally (covering all issues and stages of the CESDP) and across the board (with regard to inter-pillar actions and the European and national resources and measures required to implement this policy).
Yhteenvetona voidaan todeta, että Euroopan parlamentille ilmoitetaan tällä hetkellä EYTPP:aan, jonka hallinnollisen talousarvion parlamentti hyväksyy, liittyvistä asioista ja se käsittelee niitä, kun taas kansalliset kansanedustuslaitokset äänestävät politiikkaan käytettävistä varoista, mutta eivät varsinaisesti osallistu sen kehittämiseen.
Ultimately, it could be concluded that at present the European Parliament is informed of and debates the CESDP, whose administrative budget it adopts, while the national parliaments vote for its resources without having any real role in its development.
On selvää, että tämä tilanne on korjattava.
This situation clearly needs to be remedied.
B. EUROOPAN YHTEISTÄ TURVALLISUUS- JA PUOLUSTUSPOLITIIKKAA KÄSITTELEVÄN EUROOPAN PARLAMENTIN SEKÄ JÄSENVALTIOIDEN JA JÄSENEHDOKASVALTIOIDEN KANSANEDUSTUSLAITOSTEN PARLAMENTAARISEN KONFERENSSIN PITÄMINEN
B. HOLDING OF A PARLIAMENTARY CONFERENCE ON THE CESDP INVOLVING THE EP AND THE NATIONAL PARLIAMENTS OF THE MEMBER STATES AND APPLICANT COUNTRIES
Valmistelija katsoo, että nykyisessä toimielinrakenteessa paras tapa toteuttaa Euroopan parlamentin eri kansanedustuslaitosten säännöllisiä kokouksia koskevat ehdotukset, jotka se esitti 15. kesäkuuta ja 30. marraskuuta 2000 antamissaan päätöslauselmissa, sekä varmistaa Euroopan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan asianmukainen parlamentaarinen seuranta Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden kansallisten kansanedustuslaitosten välillä olisi laajentaa tapaamisia, joita on tähän mennessä järjestetty jäsenvaltioiden kansanedustuslaitosten ulkoasia- ja puolustusvaliokuntien puheenjohtajien ja Euroopan parlamentin kesken sekä kutsua koolle säännöllisesti EYTPP:aa käsittelevä parlamentaarinen konferenssi .
According to the rapporteur, and in the current institutional context, the best way to implement the proposals set out by the EP in its resolutions of 15 June and 30 November 2000 - namely, to hold a regular exchange of views between the various parliaments - and to ensure that the CESDP is monitored in an appropriate manner by the EP and the above-mentioned national parliaments, would be to extend the meetings which have so far been held between the chairmen of the foreign affairs and defence committees of national parliaments and the EP, and to hold at regular intervals a Parliamentary Conference on the CESDP.
Lisäksi konferenssiin osallistuisi jäsenehdokasvaltioiden kansanedustuslaitosten ja EU:hun kuulumattomien Naton jäsenvaltioiden edustajia, joiden osallistumiselle asetettaisiin tietyt ehdot.
Parliamentary representatives of the applicant countries and non-EU NATO members could also participate in the conference, under specific conditions.
Tämän menettelyn, jonka demokraattista oikeutusta ei voida kiistää, etuna on se, että se saa aikaan joustavuutta kaikkien niiden parlamenttien kokouksissa, joita EYTPP:n toteuttaminen koskee.
This formula, the democratic and parliamentary legitimacy of which is indisputable, has the advantage of providing a flexible framework for the meetings of all parliamentary bodies affected by the establishment of the CESDP.
Kun yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa käsitteleviä parlamentaarisia konferensseja pidetään säännöllisesti, kaikki kyseiset kansanedustuslaitokset voivat suorittaa tehtäviään toimivaltuuksiensa mukaisesti.
The regular holding of Parliamentary Conference meetings on the CFSP would be an effective way to allow all these parliamentary bodies to carry out their work in accordance with their responsibilities.
On kuitenkin korostettava, että menettelyssä ei ole kyse WEU:lta jäljelle jääneistä toimista – ennen kaikkea puolustusmateriaaliyhteistyöstä ja muutetun Brysselin sopimuksen 5 artiklassa määrätystä keskinäistä avunantoa koskevasta lausekkeesta – joita ei ole siirretty Euroopan unionille.
It should, however, be stressed that this formula does not cover what are known as the residual functions of the WEU (especially arms cooperation and the mutual assistance provisions of Article V of the amended Brussels Treaty), which have not been transferred to the European Union.
Lisäksi on edelleen varmistettava, että assosioituneet jäsenvaltiot, tarkkailijat ja WEU:n yhteistyökumppanit ovat tiiviisti mukana YUTP:n määrittelyssä.
Moreover, we must continue to ensure that the associated member countries, observers and associated partners in the context of the WEU remain closely linked to the development of the CFSP.
Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden parlamenttien väliset suhteet Euroopan rakentamisessa
on the relations between the European Parliament and the national parliaments in the construction of Europe
Valmistelija: Neil MacCormick
Draftsman: Neil MacCormick
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta nimitti 21. maaliskuuta 2001 pitämässään kokouksessa valmistelijaksi Neil MacCormickin.
The Committee on Legal Affairs and the Internal Market appointed Neil MacCormick draftsman at its meeting of 21 March 2001.
Valiokunta käsitteli lausuntoluonnosta 10. heinäkuuta 2001, 27. marraskuuta 2001 ja 7. tammikuuta 2002 pitämässään kokouksessa.
It considered the draft opinion at its meetings of 10 July, 27 November 2001 and 7 January 2002.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Ward Beysen (puheenjohtajana), Rainer Wieland (varapuheenjohtaja), Neil MacCormick (valmistelija), Paolo Bartolozzi, Janelly Fourtou, Evelyne Gebhardt, Gerhard Hager, Malcolm Harbour, Heidi Anneli Hautala, The Lord Inglewood, Kurt Lechner, Neil MacCormick, Toine Manders, Manuel Medina Ortega, Feleknas Uca, Diana Wallis ja Stefano Zappalà.
The following were present for the vote: Ward Beysen, acting chairman; Rainer Wieland, vice-chairman; Neil MacCormick, draftsman; Paolo Bartolozzi, Janelly Fourtou, Evelyne Gebhardt, Gerhard Hager, Malcolm Harbour, Heidi Anneli Hautala, The Lord Inglewood; Kurt Lechner, Neil MacCormick, Toine Manders, Manuel Medina Ortega, Feleknas Uca, Diana Wallis and Stefano Zappalà.
Huoli läheisyysperiaatteen noudattamisesta ja parlamentaarisen valvonnan vajeesta on ohjannut vaatimuksia parlamenttien välisten suhteiden parantamisesta Euroopan unionissa.
Concern about respect for subsidiarity and about a deficit in democratic controls is one driving force behind calls for improved interparliamentary relations within the European Union.