natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Toki ne pitävät "hyvää hallintotapaa" keinona vahvistaa AKT-EU-yhteistyötä ja parantaa kansallisten politiikkojen tuloksia, mutta ne moittivat Euroopan unionia kirjavista ja epätarkoista määritelmistä, jotka voivat aiheuttaa väärinkäsityksiä.
While considering good governance to be a means of strengthening ACP-EU cooperation and improving the results of national policies, the ACP countries warned the European Union about various imprecise definitions liable to cause misunderstandings.
Lopulta tällainen erityismääräys annettiin vain korruptiotapausten varalle.
In the end, only the fight against corruption was the subject of a specific provision for suspension of cooperation in the event of flagrant violation of this principle.
Määräys mahdollistaa yhteistyön keskeyttämisen, mikäli tätä periaatetta rikotaan vakavasti, ja se koskee vain järjestäytynyttä ja järjestelmällistä korruptiota, ei satunnaisia yksityishenkilöiden rikoksista tai AKT-valtioiden rakenteellisista heikkouksista johtuvia tapauksia.
This relates to institutionalised corruption and not occasional practices that can be imputed to one individual or that arise from the ACP countries’ weakness of structure.
"Hyvän hallintotavan" käsitettä ei suinkaan ole valittu sattumanvaraisesti.
However, choice of the term good governance is not fortuitous.
Tämän häilyvän käsitteen teki 1980-luvun lopussa tunnetuksi Maailmanpankki viittaamalla "moitteettomaan julkiseen hallintoon".
This vague term was introduced at the end of the 1980s by the World Bank in relation to sound management of public affairs.
Nyt käsite kuuluu jo kansainvälisten organisaatioiden, kuten IMF:n, UNDP:n, EU:n ja kansalaisjärjestöjen jokapäiväiseen kielenkäyttöön, vaikka sen tarkasta määritelmästä ei ole päästy yksimielisyyteen.
Since then, the concept has moved on to become part of the current vocabulary of international organisations such as the IMF, the UNDP, the EU and the NGOs, without any consensus on a clear definition.
Toinen "hyvän hallintotavan" tulkinta voisi olla varallisuuden tasapuolinen jakaminen koko väestön kesken demokraattisesti valitun ja poliittisesti vastuullisen hallituksen toimesta.
Another interpretation of good governance might be a fair redistribution of wealth to all populations by a democratically elected and politically responsible government.
Hyvän hallintotavan käsitteeseen olisi myös sisällyttävä kansainvälisten sopimusten (YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus, taloudellisista, sosiaalisista ja sivistyksellisistä oikeuksista tehdyt yleissopimukset, YK:n julistus oikeudesta kehitykseen, kansainväliset ympäristösopimukset jne.) noudattaminen.
Good governance should also cover compliance with international agreements such as the Universal Declaration of Human rights, economic, social and cultural rights, the United Nations Declaration on the Right to Development, international conventions on the environment, etc.
c) Selkkausten ehkäiseminen ja ratkaiseminen
(c) Conflict prevention and resolution
AKT-valtioita koettelevat selkkaukset liittyvät erottamattomasti köyhyyden noidankehään, joka on samalla kertaa sekä selkkausten syy että niiden seuraus.
The conflicts that ravage the ACP countries are an integral part of the cycle of poverty in that they are both the cause and consequence of conflicts.
Viime vuosina pyrkimyksenä on liian usein ollut lisätä humanitaarista hätäapua sen sijaan, että puututtaisiin selkkauksiin ja autettaisiin niiden ratkaisemisessa.
The tendency in the last few years has too often been to increase the financing of emergency humanitarian aid as a way of compensating for failure to intervene to settle conflicts.
Selkkausten ehkäisemistä ja ratkaisemista koskeva lauseke ja sen ottaminen kansainvälisen yhteistyön uudeksi toimintalinjaksi osoittaa, että köyhyyden ongelma on otettu huomioon kokonaisvaltaisesti, ja se on tältä osin erityisen rakentava uudistus.
The clause on conflict prevention and resolution and their inclusion as a new dimension of international cooperation shows that the problem of poverty has been taken into account from all angles and in this respect it is a particularly constructive innovation.
Cotonoun sopimuksen tavoite on erittäin kunnianhimoinen: "Osapuolet jatkavat osana kumppanuutta aktiivista, kattavaa ja kokonaisvaltaista politiikkaa rauhan rakentamiseksi sekä selkkausten ehkäisemiseksi ja ratkaisemiseksi ratkomalla niiden perussyitä kohdennetusti ja yhdistelemällä tarkoituksenmukaisesti kaikkia käytettävissä olevia välineitä".
The Cotonou Agreement is very ambitious in this respect: “the parties shall pursue an active, comprehensive and integrated policy of peace-building and conflict prevention and resolution … by addressing their root-causes in a targeted manner and with an adequate combination of all available instruments”.
Teksti on kuitenkin hyvin ylimalkainen siltä osin, miten se pannaan käytännössä täytäntöön ja miten selkkausten perussyihin on tarkoitus puuttua: missään ei taata, että EU:lla on tarvittavat keinot toteuttaa tavoitteensa tällä alalla.
Nevertheless the text remains very general as regards application and action to deal with the underlying causes of conflict: there is no guarantee that the EU will be able to find the means to match its ambitions in this area.
EU otti tämän aiheen esille vasta neuvottelujen loppuvaiheessa.
This theme was raised late in the negotiations by the European party.
Keskusteluissa tarkasteltiin laittomien siirtolaisten ja etenkin kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneiden maahanmuuttajien palauttamista.
Discussions focused on the return of illegal immigrants, especially those who did not benefit from the right of asylum.
On hyvin valitettavaa, ettei keskeistä maahanmuuttokysymyksestä neuvoteltu riittävän varhaisessa vaiheessa ja nykyistä laajemmin, kun kyse on näinkin pitkäaikaisesta sopimuksesta.
It is most regrettable, in an agreement negotiated for a long period, that the fundamental question of immigration was not tackled earlier and more extensively.
Cotonoun sopimus tarjoaisi itse asiassa täydellisen toimintakehyksen poliittiselle vuoropuhelulle tällä alalla.
The Cotonou Agreement offers an ideal framework for political dialogue in this area.
Vastuullisen maahanmuuttopolitiikan on tarjottava vastauksia ongelmiin, jotka liittyvät lähtömaan tilanteeseen ja Euroopan unionissa oleskelevien maahanmuuttajien oikeuksiin.
A responsible immigration policy must tackle problems arising from the situation in the countries of origin and the rights of immigrants resident in the European Union.
EU:n politiikka perustuu nykyisin sellaiseen turvallisuusnäkemykseen, joka ei tuota kestäviä tuloksia eikä tasoita kasvavia muuttovirtoja pitkällä aikavälillä.
The EU’s current policy rests on a security-based vision which cannot achieve lasting results and in the long term will not stem the increasing flow of migrants.
"Nollamaahanmuuton" myytti ja sen seurauksena muodostunut "kaikki torjuva" asenne pikemminkin kannustaa kuin hillitsee hyvin järjestäytyneiden verkostojen johtamaa laitonta maahanmuuttoa.
The zero immigration myth and its corollary zero tolerance encourage more than they dissuade clandestine immigration, which is widely exploited by well organised networks.
Muuttovirrat eivät pienene, ennen kuin puututaan myös niihin tekijöihin, jotka saavat asukkaat muuttamaan maasta.
Migratory flows will not be reduced while factors that encourage immigration are not dealt with in parallel.
Tarvitaan kestävää kehitysyhteistyöpolitiikkaa, joka helpottaa AKT-valtioiden sitoutumista muuttovirtojen hillitsemiseen.
A policy of sustainable development that facilitates the ACP countries’ commitment to stem migratory flows is needed to deal with this situation.
Maahanmuuttopolitiikan toinen puoli ovat EU:ssa oleskelevat AKT-valtioiden kansalaiset, jotka joutuvat usein syrjinnän kohteeksi.
The second part of the immigration policy concerns nationals of ACP countries who are resident in the European Union and who are often subject to discrimination.
Siirtolaispolitiikka sai hiljattain uuden sysäyksen, kun EU päätti väestökehityksensä ja taloudellisten tarpeidensa vuoksi avata rajansa tietyille siirtolaisryhmille etenkin uusien teknologioiden alalla.
In the light of demographic trends and economic necessity, the European Union decided to open its borders to certain categories of immigrant, notably in the field of new technologies.
Pätevän ja halvan työvoiman hakeminen edisti kehitysmaiden aivovuotoa ja oli sitä paitsi ristiriidassa EU:n harjoittaman AKT-valtioiden toimintaedellytysten kehittämispolitiikan kanssa.
This quest for skilled and cheap labour does not only contribute to the brain-drain in the developing countries but is contrary to the policies of developing the ACP countries’ capacities.
Orjakaupan jälkeen EU on jälleen vaarassa riistää kehitysmaiden resursseja rikkaiden maiden hyväksi.
There is a risk that, after slavery, this will represent a new pillaging of resources in the interests of the richest countries.
B. RAHOITUSYHTEISTYÖN JA TEKNISEN YHTEISTYÖN UUDISTUS 1.
B. REFORM OF FINANCIAL AND TECHNICAL COOPERATION 1.
Tuen hallinnoinnin parantaminen ja järkeistäminen a) Tuen luonne muuttuu
Better management and a rationalisation of aid (a) Changes in the nature of aid
Lomén yleissopimuksessa määriteltiin pääasiassa seuraavat tukimuodot: ohjelmoitava tuki (jaettiin maantieteellisin perustein maaohjelmien kautta), muu kuin ohjelmoitava tuki (myönnettiin erityistarkoituksiin: vientitulojen vakauttamiseen STABEXin ja SYSMINin avulla, hätäaputarkoituksiin, rakennesopeutukseen) ja (EIP:n myöntämät) lainat.
The Lomé Convention was dominated by three types of aid: programmable aid (allocated on a geographical basis by National Indicative Programmes); non-programmable aid (allocated for a specific purpose: fall in earnings from exports (Stabex and Sysmin), emergency aid, structural adjustment); and loans (granted by the EIB).
Cotonoun sopimuksessa Euroopan kehitysrahaston tukivälineet on ryhmitelty uudelleen ja niitä on järkeistetty.
In the Cotonou Agreement, the EDF instruments have been regrouped and rationalised.
Tukivarat jakautuvat kahteen osaan: pitkän aikavälin kehitykseen varattuihin määrärahoihin, jotka käsittävät kaikki avustukset, sekä määrärahoihin, joista myönnetään riskipääomaa ja lainoja yksityisen sektorin kehityksen tukemiseksi.
All resources will be channelled through two instruments: a long-term budget which will cover all non-reimbursable aid, and a budget providing risk capital and loans to support private sector development.
Ensin mainituilla määrärahoilla rahoitetaan perinteisten maaohjelmien lisäksi makrotaloudellisia tukitoimia sekä tuetaan alakohtaisia politiikkoja, tasoitetaan maksutaseongelmia, tuetaan hajautettua yhteistyötä ja kevennetään velkataakkaa.
The first budget will be used to finance traditional National Indicative Programmes plus macro-economic support, support for sectoral policies, aid to alleviate balance of payment problems, decentralised cooperation and debt relief.
Tämä merkitsee, että STABEXia ja SYSMINiä käytetään enää erillisinä rahoitusvälineinä, joilla on oma budjetti.
This means that Stabex and Sysmin no longer exist as separate instruments with a specific budget.
Yhteisön tuen luonnetta on muutettu (Lomén yleissopimuksesta alkaen) niin, että talousarviotukea on asteittain alettu myöntää alakohtaisille politiikoille (yksittäisten hankkeiden sijasta).
The nature of Community aid continues to shift in this way (as was begun under Lomé) towards sectoral budget aid programmes (instead of aid to projects).
Näillä laajamittaisilla alakohtaisilla tukitoimilla pyritään tehostamaan yhteistyön vaikutusta ja helpottamaan koordinointia muiden rahoittajien kanssa.
These large-scale sectoral interventions are intended to enhance the impact of cooperation and facilitate coordination with other donors.
Maaohjelmissa on siis seuraavat kaksi päätavoitetta: tuen keskittäminen avainaloille ja tuntuvat investoinnit pieneen joukkoon ohjelmia.
National indicative programmes will thus be dominated by this double objective: concentration of aid on key sectors and heavy investment in a limited number of programmes.
Tältä osin on ensiarvoisen tärkeää – esittämättä minkäänlaisia olettamuksia siitä, mitä yhteistyön painopisteitä AKT-valtiot aikovat esittää "maakohtaisia strategioita koskevissa asiakirjoissaan" – että Euroopan yhteisö sitoutuu tukemaan taloudellisesti julkisen sektorin koulutusjärjestelmän, terveydenhuoltopalvelujen, oikeusjärjestelmän ja ympäristönsuojelun vahvistamista sekä parantamaan kumppanimaiden hallinnollisia ja institutionaalisia toimintaedellytyksiä.
In this connection, while we do not wish to anticipate ACP countries’ priorities in their country strategy papers, it is of vital importance that the European Community undertakes to give financial support to strengthening public services relating to education, health, justice, environmental protection, etc., plus administrative and institutional capacity.
Vaikuttaa tosin, että Cotonoun sopimuksessa vahvistetut julkisen sektorin vapauttamisaikeet vaarantavat nämä kiireelliset tarpeet.
Nevertheless this urgency seems compromised by the prospect of liberalisation in the public sectors, reaffirmed by Cotonou.
b) Uudet valikoivat ja joustavat tukimenettelyt
(b) More selective and more flexible new procedures for granting aid
Viisivuotisjakson ajaksi osoitetut määrärahat ovat puhtaasti ohjeellisia, sillä niitä voidaan tarkistaa AKT-valtioiden tarpeiden ja suoriutumisen mukaan.
In future, the five-yearly budgets will be purely indicative; they will be subject to revision as requirements emerge and on the basis of the ACP countries’ performance.
Nämä uudet määräykset ovat siis vastoin varainjaon varmuuden ja ennakoitavuuden periaatteita ja haittaavat sen vuoksi pitkän aikavälin ohjelmointia.
These new provisions thus run counter to the concepts of security and predictability of resources and hamper long-term planning.
Uuden lähestymistavan mukaisesti tuen myöntämisperusteena käytetään tuloksia tai "suoriutumista" (tarpeiden lisäksi).
This approach introduced merit or performance criteria for the allocation of aid (in addition to need criteria).
Tämä tarkoittaa, että määrärahoja voidaan tarkistaa ylös- tai alaspäin ohjelman täytäntöönpanon aikana sillä perusteella, minkälaisiin tuloksiin ohjelmassa on päästy.
The new agreement is based on a rolling programme, i.e. during implementation it will be possible to revise the amounts granted upwards or downwards on the basis of performance.
Määrärahoja ei siis enää jaeta eikä siirretä automaattisesti.
This marks the end of allocation and automatic activation of aid.
Miten valtion suoriutumista voidaan arvioida objektiivisesti?
The main question is: how will it be possible to assess a country’s performance objectively?
Minkälaisia arviointiperusteita olisi käytettävä?
What criteria will be used?
Tarkoituksenmukaisin arviointitapa voisi olla se, että mitataan maan kestävää kehitystä ja arvioidaan, miten köyhimmän väestön elinolot ovat parantuneet peruspalvelujen, kuten elintarvikehuollon, koulutuksen, terveydenhuollon jne. saannin kautta.
Measuring a country’s sustainable development and improving the living conditions of the poorest people though their access to basis services such as food, education, health care, etc., seems an adequate area for assessment.
Sopimuksen taantumuksellisuus tietyillä aloilla: esimerkkinä ympäristöasiat
A step backwards in certain areas: the example of the environment
Ympäristö oli yksi neljännen Lomén yleissopimuksen toiminta-aloista.
The fourth Lomé Convention included the environment in its areas for action.
Sen sisällyttäminen yleissopimuksen I osastoon osoitti, että ympäristökysymystä pidettiin tärkeänä ja ensisijaisena.
Its inclusion in Title I showed its importance and priority given to it.
Yleissopimuksen I osaston mukaan kaikissa AKT-EU-kumppaneiden toteuttamissa toimissa ja ohjelmissa oli suosittava ehkäisevää lähestymistapaa (jolla pyrittiin välttämään haitalliset ympäristövaikutukset), järjestelmällistä lähestymistapaa (jolla taattiin ekologinen kelpoisuus toiminnan kaikissa vaiheissa) sekä alueiden välistä lähestymistapaa.
Title I made provision for any action or programme put in place by the ACP-EC partners to take a preventive approach (to avoid harmful effects on the environment), a systematic approach, to ensure ecological viability at all stages, and a trans-sectoral approach.
Lomén yleissopimuksessa painotettiin ennen kaikkea johdonmukaisia kehitysmenetelmiä, joissa huolehditaan ekologisesta tasapainosta.
Above all, Lomé stressed the need for coherent modes of development that have due regard for ecological balances.
Sen 29 artiklassa kiellettiin etenkin "kaikkien vaarallisten ja radioaktiivisten jätteiden suora ja välillinen vienti AKT-valtioihin, samalla kun AKT-valtiot kieltävät tällaisten jätteiden suoran tai välillisen tuonnin omalle alueelleen".
In particular, Article 39 prohibited all direct or indirect export of hazardous and radioactive waste to the ACP states and such imports by the ACP countries.
Hankkeissa voitiin tarvittaessa suorittaa ympäristövaikutusten arviointi.
Provision was made for environmental impact assessments.
Yhteisön oli toimitettava AKT-valtioiden pyynnöstä saatavilla olevaa torjunta-aineita ja muita kemiallisia tuotteita koskevaa teknistä tietoa.
The Community had to provide available technical information on pesticides and other chemical products.
Yleissopimukseen ei kuitenkaan sisältynyt mitään pakotteita, joilla näiden tavoitteiden konkreettinen soveltaminen olisi varmistettu käytännössä, eikä liitännäistoimenpiteitä, joita AKT-valtiot olisivat tarvinneet voidakseen valvoa soveltamista (esimerkiksi asiantuntijaryhmän tai sellaisen rahaston avulla, josta olisi voitu antaa hätäapua sellaisille AKT-valtioille, joihin oli tuotu laittomasti vaarallisia jätteitä EY:stä).
However, the Convention did not include any binding mechanism to ensure detailed, practical application of these objectives, or the accompanying measures needed for the ACP countries to check compliance with them (e.g. by means of a pool of experts or a fund to provide emergency aid to an ACP state concerned by an illicit case of importing hazardous waste from the Community).
Cotonoun sopimuksessa ympäristöasiat on jätetty taka-alalle: ajatuksena on pelkästään rajoittaa kehitysyhteistyön ympäristövaikutuksia.
In Cotonou, the environment is relegated to the background: the idea is to limit the environmental impact of development.
Enää vaarallisten jätteiden vientiä ei kielletä, vaan tyydytään "ottamaan huomioon vaarallisen jätteen kuljetus- ja käsittelykysymykset".
There are no longer any bans on the export of hazardous waste; there is merely mention of taking account of ‘issues relating to the transport and disposal of hazardous waste’.
Missään kohden ei mainita ympäristönsuojelun yhteyttä elintarvikeomavaraisuuteen ja köyhyyden vähentämiseen.
No connection is made between environmental protection, sovereignty in respect of food, and reduction of poverty.
Ympäristöasiat olisi kuitenkin otettava huomioon jokikisessä kehitysstrategiassa.
The environment must be part of any development strategy.
Väestön elinolojen nopea paraneminen ja tulevienkin sukupolvien elinympäristön turvaaminen vaatii luonnonvarojen suojelua ja järkevää käyttöä.
Safeguarding and rational exploitation of resources is a precondition for improvement of living conditions in the immediate future and safeguarding those of future generations.
Luonnonvarojen (myös raaka-aineiden) kestävä käyttö on ehdoton edellytys pohjoisen ja etelän välisten suhteiden vakaudelle.
Economic optimisation of natural resources (including raw materials) is a sine qua non of rebalancing North-South relations.
Samalla, kun Cotonoun sopimukseen sisällytetään kansainvälisten talous- ja rahoitusinstituutioiden sääntöjä, siinä on yhdenmukaisuuden ja yhteensopivuuden vuoksi otettava huomioon myös kansainvälisten yleissopimusten, etenkin ympäristösopimusten (ilmastonmuutosta koskevan YK:n puitesopimuksen ja Kioton pöytäkirjan, biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen ja otsonikerrosta heikentävistä aineista tehdyn Montrealin pöytäkirjan) tavoitteet ja mekanismit.
Just as the Cotonou Agreement incorporates the rules of economic and international financial institutions, in the interests of consistency and compatibility it must take account of the objectives and mechanisms of international environment conventions (the Convention on Climate Change and Kyoto Protocol, the Biodiversity Convention, the Montreal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer).
C. KAUPAN VAPAUTTAMINEN WTO:N VALTAKAUDELLA 1.
C. LIBERALISATION OF TRADE FROM A WTO PERSPECTIVE 1.
Vaihteleva kauppajärjestelmä a) Ei-vastavuoroisen kaupallisen etuuskohtelun lopettaminen
A changing policy (a) The end of preferential and non-reciprocal trade arrangements
Lomén yleissopimuksen mukaista kaupallista etuuskohtelua on arvosteltu voimakkaasti siitä, ettei se ole parantanut AKT-valtioiden taloudellista tilannetta.
The Lomé Convention’s non-reciprocal trade preferences were strongly criticised for failure to improve the ACP countries’ economic situation.
AKT-valtioiden osuus Euroopan unionin markkinoista on nimittäin supistunut 6,7 prosentista vuonna 1976 noin 3,4 prosenttiin vuonna 1993 siitä huolimatta, että AKT-valtioilla on teoriassa vapaa pääsy EU:n markkinoille.
On the European Union market the ACP share fell from 6.7% in 1976 to 3.4% in 1993, despite theoretical free access.
Siksi Cotonoun sopimuksessa määrätäänkin tämän järjestelyn lopettamisesta vuonna 2008, ja se on tarkoitus korvata WTO:n syrjimättömyys- ja vastavuoroisuussääntöjen mukaisella vapaakauppajärjestelmällä.
In view of this, the Cotonou Agreement scheduled the end of this system in 2008 and its replacement by commercial free trade, which will make it possible to comply with the WTO’s rules on non-discrimination and reciprocity.
Saman logiikan mukaan luovuttiin STABEXista, jonka tarkoituksena on vakauttaa maataloustuotteiden vientituloja, ja SYSMINistä, joka koskee malmia ja kaivostuotteita.
This is the reason behind the removal of Stabex (which is intended to stabilise export revenue from agricultural products) and Sysmin (for minerals and mineral products).
Vaikka varainsiirtojärjestelmää olikin tarpeen uudistaa, on valitettavaa, että nämä rahoitusjärjestelyt poistettiin kokonaan.
However, although reform in the system for release of funds was necessary, it is unfortunate that they were simply abolished.
Trooppisten tuotteiden vienti ja elintarvikkeiden tuonti ovat edelleen epävakaita, mikä lisää entisestään AKT-valtioiden ja EU:n välisen kaupan rakenteellista epätasapainoa.
The instability for exports of tropical products and imports of food products remains, further increasing the structural imbalance in ACP-EU trade.
Tätä varten olisi kannattanut harkita hintojen (eikä niinkään tulojen) vakautusrahastoa, jota toimialakohtaiset organisaatiot olisivat hallinnoineet, sekä elintarvikkeiden nettotuojien tuontiin sovellettavan suojajärjestelmän käyttöönottoa.
Thought might have been given to a price stabilisation fund (rather than an income stabilisation fund), which could have been managed by the inter-professional associations, and a system to cover imports for countries that are net food importers.
b) Vapaakaupan haasteet
(b) Free trade issues
WTO-sopimuksessa määrätään markkinoiden avaamisesta vastavuoroisuussäännön mukaan.
The WTO requires markets to be opened under rules of reciprocity.
AKT-valtiot velvoitetaan avaamaan markkinansa EU:n tuotteille ja EU myöntää niille vastavuoroisesti rahoitustukea tästä aiheutuvien kustannusten tasoittamiseksi.
The ACP countries will therefore be obliged to open their market to EU products, in exchange for which the EU will grant them financial aid to compensate for the cost of opening.
Markkinoiden lopulliseen avautumiseen asti luvataan perustuotteiden (kuten banaanien, sokerin, naudanlihan ja rommin) määräaikaiset kiintiöjärjestelmät ja takuuhinnat Lomén pöytäkirjojen mukaisesti.
Even the quota systems, with guaranteed prices under the Lomé protocols, for primary products such as bananas, sugar, beef and rum are eventually due to be dismantled.