natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Seurauksena tästä on, että yhä enemmän jätettä viedään poltettavaksi rinnakkaispolttolaitoksiin, mikä aiheuttaa haitallisten aineiden päästöjen lisääntymisen .
Consequently, more and more waste is going to co-incineration plants, leading to increased emissions of harmful substances.
Vuosien kuluessa on Eurooppaan syntynyt jätteiden markkinat, johon liittyy vilkasta kansainvälistä jätekauppaa.
Over the years, a European waste market has emerged, with brisk international trade in waste.
Kilpailua käydään hinnan ja ympäristöehtojen perusteella.
Competition is based on price and environmental requirements.
Hintakilpailu kuuluu osana Euroopan sisäisiin vapaisiin markkinoihin, ympäristökilpailu sen sijaan ei.
Price competition is part and parcel of the European internal free market; but eco-competition is not.
Euroopan komission ehdotuksen sisältö
Content of the Commission proposal
Ehdotuksen neljä päätavoitetta ovat:
The four main objectives of the proposal are:
– OECD:n neuvoston 14. kesäkuuta 2001 tekemän päätöksen C(2001)107 OECD:n neuvoston päätös C(2001)107/lopullinen hyödynnettävien jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen valvonnasta tehdyn päätöksen C(92)39/lopullinen muuttamisesta.
– implementing the OECD Council Decision C(2001)107 of 14 June 2001 Decision of the OECD Council, C(2001)107/final concerning the revision of Decision C(92)39/final on the control of transfrontier movements of wastes destined for recovery operations.
OECD:n neuvosto hyväksyi 28. helmikuuta 2002 kyseisen päätöksen lisäyksen C(2001)107/ADD1, joka sisältää ilmoitus- ja siirtoasiakirjat sekä niiden täyttöohjeet.
An addendum to this Decision, C(2001)107/ADD1, which includes the notification and movement documents and the instructions to complete them, was adopted by the Council on 28 February 2002.
Tämä lisäys sisällytettiin päätökseen liitteessä 8 olevaksi C osaksi, ja päätöksen täydellinen versio julkaistiin toukokuussa 2002 numerolla C(2001)107/LOPULLINEN. saattaminen osaksi yhteisön lainsäädäntöä;
Finally, the addendum was incorporated into the Decision as Section C of Appendix 8 and the complete version of the Decision was issued in May 2002 as C(2001)107/FINAL. in Community legislation;
– sääntelyn maailmanlaajuinen yhdenmukaistaminen maan rajan ylittävien jätteiden siirtojen alalla;
– pursuing global harmonisation in the area of transboundary shipments of waste;
– asetuksen artikloiden selkeämpi rakenne.
– enhancing the structure of the articles of the Regulation
Tämän asetuksen oikeusperusta liittyy ympäristöön (175 artiklan 1 kohta), kun otetaan huomioon, että asetuksen päätavoitteena on ympäristön suojeleminen.
The legal basis for the regulation is environment (Article 175(1)), its main objective being protection of the environment.
Koska se sisältää lisäksi kansainvälisen kaupan sääntöjä koskevia säännöksiä on sen oikeusperusta myös 133 artikla.
As, in addition, there are provisions relating to international trade rules, the legal basis is also Article 133.
Tämä mielessä pitäen on yllättävää, että komissio on vastaavanlaisen toisen asetuksen tapauksessa, eli kemiallisten aineiden viennin ja tuonnin ennakkosuostumusta koskevassa asetuksessa kiistänyt ympäristöön liittyvän oikeusperustan ja antanut EY:n tuomioistuimen ratkaista asian.
Accordingly, it is rather odd that in the case of a comparable regulation, i.e. the PIC regulation on the import and export of chemical substances, the Commission has challenged the environment legal basis before the ECJ.
Jätesiirroissa on noudatettava useita eri menettelyjä ja valvontajärjestelmiä, jotka riippuvat siirrettävän jätteen lajista ja jätteelle määränpäässä tapahtuvan käsittelyn luonteesta.
Shipments of waste must follow various procedures and control regimes, depending on the type of waste shipped and the type of treatment that will be applied to the waste at its destination.
Jätteisiin liittyvien riskien ja jätteiden huolehtimis- tai hyödyntämistavan perusteella niihin sovelletaan myös muita valvontaohjeita.
Thus, different levels of control regime apply, depending on the risk posed by the waste and its treatment in terms of recovery or disposal.
Ennakkosuostumusmenettelyä sovelletaan:
A prior written consent procedure applies to:
1. (kaikkien) huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden kaikkiin siirtoihin
1. all shipments of all types of waste which are intended for disposal;
2. hyödynnettäviksi tarkoitettujen vaarallisten ja puolivaarallisten jätteiden (entinen punainen ja keltainen luettelo, jotka on tässä yhdistetty liitteessä IV) siirtoihin.
2. shipments of hazardous and semi-hazardous waste (the old red and yellow lists now combined within Annex IV) which can be recovered.
Tämä tarkoittaa, että kun jätteiden tuottaja tai kerääjä – ilmoituksen tekijä – aikoo toteuttaa edellä mainitun siirron, hänen on toimitettava kirjallinen ennakkoilmoitus lähettävälle toimivaltaiselle viranomaiselle.
Thus, when waste producers or waste collectors – notifiers - intend to ship such consignments, they must submit prior written notification to the competent authority of dispatch.
Siirto, johon sovelletaan ennakkohyväksyntämenettelyä, voi alkaa vasta sitten, kun ilmoituksen tekijä on saanut:
A shipment subject to prior informed consent may not start until the notifier has received:
∙ kirjallisen hyväksynnän lähettävältä toimivaltaiselta viranomaiselta; ∙ kirjallisen hyväksynnän vastaanottavalta toimivaltaiselta viranomaiselta ja ∙ kirjallisen hyväksynnän kauttakulkumaan toimivaltaiselta viranomaiselta, tai kun 30 päivän määräaika on kulunut umpeen, jolloin viranomaisen voidaan katsoa antaneen hiljaisen hyväksynnän.
∙ written consent from the competent authority of dispatch, ∙ written consent from the competent authority of destination, and ∙ written consent from the competent authority of transit, or once the 30-day time limit has expired and tacit consent can therefore be assumed.
Vaarattomien ja hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden (entinen vihreä luettelo, joka nyt sisältyy liitteeseen III) siirtoihin ei sovelleta kirjallista ennakkoilmoitusmenettelyä.
Shipments of non-hazardous waste intended for recovery (formerly the green list, now incorporated into Annex III) are not subject to the above procedure for prior written notification.
Tällaisiin siirtoihin sovelletaan ainoastaan yleistä tietojen antamista koskevaa vaatimusta, mikä tarkoittaa, että jätteiden mukana on oltava tietyt tiedot ja asiakirjat.
Such shipments are only subject to the general information requirement that they be accompanied by certain information and documentation.
Siirron järjestäjän ja jätteen vastaanottajan on lisäksi tehtävä sopimus, joka koskee siirrettävän jätteen hyödyntämistä, ja siirrettävien jätteiden mukana on oltava todiste tämän sopimuksen tekemisestä.
However, a contract must also be concluded between the person who arranges the shipment and the consignee as regards the recovery of the shipped waste, and evidence of that contract must accompany the shipment.
Uudessa asetuksessa on siten jäljellä enää kaksi menettelyä (ennakkohyväksyntämenettely ja yleinen tietojen antamista koskeva vaatimus), koska jäteluetteloitakin on enää vain kaksi.
Thus, the new regulation involves only two procedures (prior informed consent plus a general information requirement) because there are now only two waste lists.
Jäljelle on jäänyt ainoastaan vihreä luettelo (liite III) ja punainen luettelo (liite IV ja V).
In point of fact, there is only a green list (Annex III) and a red list (Annexes IV and V).
Vuoden 1993 asetuksessa sovelletut jäteluetteloiden merkinnät vihreä, keltainen ja punainen eivät ole enää käytössä.
The green, yellow and red designations for the waste lists under the 1993 Regulation will no longer be used, however.
Noin 79 prosenttia kaikista jätteiden siirroista tehdään jäsenvaltioiden välillä yhteisön sisällä.
Within the Community, about 79% of all waste shipments are between one Member State and another.
Jätteiden siirtoa koskevan vastalauseen voi tehdä seuraavissa tapauksissa:
Objections may be raised to a waste shipment in the following instances:
1. kun EU:n tason sitovia teknisiä ohjeita ei noudateta,
1. where technical rules binding at EU level are not complied with;
2. kun jätettä ei käsitellä jätteiden puitedirektiivin 75/442/EY 7 artiklan mukaisesti laadittuja jätehuoltosuunnitelmia noudattaen siten, että yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen oikeudellisesti sitovien hyödyntämis- tai kierrätysvelvoitteiden täyttäminen varmistetaan.
2. where the waste concerned is not treated in accordance with waste management plans which have been drawn up by the Member States pursuant to Article 7 of the Waste Framework Directive (75/442/EEC) with a view to meeting the legally binding recovery or recycling obligations included in Community legislation.
Silloin, kun siirtoa ei voida toteuttaa aiotulla tavalla tai se on katsottava laittomaksi, takaisin ottamista koskeva velvollisuus tulee voimaan.
A take-back obligation will apply where a shipment cannot be completed as intended or has to be regarded as illegal.
On tärkeää panna merkille, että Baselin yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssin 22. syyskuuta 1995 tekemän päätöksen mukaisesti on vaarallisten jätteiden vieminen Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin kiellettyä.
We should point out that, in accordance with the Decision of 22 September 1995 by the Conference of Parties to the Basel Convention, the export of hazardous waste to countries outside the European Union would be prohibited.
Lisäksi ehdotetaan OECD:n vuoden 2001 päätöksen mukaisesti kotitalouden jätteiden ja kotitalousjätteen poltosta aiheutuvien jäämien sisällyttämistä niiden jätteiden luetteloon, joiden vienti muihin kuin OECD-maihin ei ole sallittua.
In accordance, in addition, with the 2001 OECD decision, it is proposed that waste collected from households and residues arising from the incineration of household waste be included in the list of wastes covered by a ban on exports to non-OECD countries.
Tämä perustuu direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, 5 artiklassa tarkoitettuun omavaraisuusperiaatteeseen ja sitä on ilman muuta pidettävä myönteisenä kehityskulkuna.
This derives from the principle of self-sufficiency established in Article 5 of Directive 75/442/EEC, as amended, and we can of course view this as a positive development.
Euroopan komission ehdotusta koskevat huomiot
Commentary on the Commission proposal
Huolimatta siitä, että se käsittää 65 artiklaa (57 sivua) ja 10 liitettä (80 sivua), on tämän monimutkaisen asetuksen rakenne johdonmukainen ja sen perustelut ovat selkeät.
Despite its 65 articles over 56 pages, plus 10 annexes over 89 pages, this intricate regulation is clearly structured with a clear explanatory memorandum.
Asetuksen rakenne ja tavoite on hyvä ja edelliseen asetukseen nähden ne ovat parantuneet ja selkeytyneet.
The structure and layout are good; they are an improvement on, and are clearer than, in the old regulation.
Kuten johdannossa jo todettiin, käydään parhaillaan kiivasta keskustelua siitä, onko tietty jätteiden käsittely huolehtimista vai hyödyntämistä.
As stated in the introduction, whether a particular type of processing constitutes disposal or recovery is very much a moot point.
Tämän asetuksen kannalta kyse on merkittävästä erosta, sillä huolehtimistoimien kohdalla on noudatettava raskaampaa menettelyä (eli molemminpuolinen hyväksyntä on saatava ennakkoon).
For this regulation, the difference is an important one: for disposal operations, a more cumbersome procedure (i.e. prior mutual consent) has to be followed.
Yritykselle on näin ollen usein kannattavampaa merkitä tietyn jäte-erän käsittely hyödyntämiseksi.
Often, then, it will be in a firm's interest to identify the processing of a waste consignment as recovery.
Tässä yhteydessä on syytä mainita kaksi tapausta, joista yhteisöjen tuomioistuin on hiljan antanut päätöksensä.
We should make reference to two cases on which the ECJ has recently handed down judgments.
Luxemburgia koskevassa asiassa C-458/00 annetun päätöksen mukaan ei kotitalousjätteen polttaminen polttouunissa ole jätteen hyödyntämistä vaan siitä huolehtimista, myös mikäli energiaa otetaan poltossa talteen.
According to the judgment in Case C-458/00, which concerned Luxembourg, incineration of household waste in an incinerator is not recovery, but, rather, disposal, even if energy is recovered in the process.
Saksaa koskevassa asiassa C-228/00 annetun päätöksen mukaan sen sijaan on jätteen rinnakkaispolttoa sementtiuunissa pidettävä sen hyödyntämisenä.
According to the ECJ judgment in Case C-228/00, which concerned Germany, co-incineration of waste in a cement kiln does constitute recovery, however.
Tässä keskustelussa on ongelmallista se, että jätteiden hyödyntäminen ei välttämättä tarkoita sitä, että se olisi ympäristön kannalta parempi vaihtoehto.
The problem surrounding this whole debate is that waste recovery is not necessarily more sound in environmental terms.
Tästä syystä on välttämätöntä kehittää hyödyntämiselle selkeät kriteerit.
Clear criteria for recovery should therefore be developed.
Ongelman ratkaisu ei ole kuitenkaan edes vielä näköpiirissä, lukuun ottamatta sitä, että komission on tarkoitus antaa sitä koskevia ehdotuksia jätteiden kierrätystä koskevan aihekohtaisen strategian yhteydessä.
There is no prospect of a solution to this problem, however, unless the Commission makes proposals as part of the Thematic Strategy on Recycling.
Tällä hetkellä voidaan kuitenkin jo todeta, että yhteisön lainsäädäntöä olisi tarkistettava kahden tärkeän näkökohdan osalta:
We can already draw the conclusion, however, that there ought to be adjustments to two major aspects of European legislation:
∙ polton, rinnakkaispolton ja muiden kaasumaisia päästöjä aiheuttavien prosessien haitallisten aineiden ilmaan ja veteen päästämistä koskevien normien on oltava yhtäläiset; ∙ jätteiden hyödyntämistä koskevia ehtoja olisi täydennettävä niin, että ympäristövaikutusten merkitys korostuu.
∙ standards for emissions of hazardous substances into air and water ought to be the same for incineration, co-incineration and other processes producing gaseous emissions; ∙ with regard to waste recovery, supplementary requirements ought to be formulated, with environmental impact playing a prominent role.
Kun otetaan huomioon, että direktiivin 75/442/ETY tarkistamista on odoteltu jo riittävän kauan, on neuvoston ja Euroopan parlamentin ryhdyttävä toimiin.
Since we have already been waiting long enough for Directive 75/442/EEC to be adapted, the Council and Parliament should take action.
Koska ongelmat ilmenevät ennen muuta jätteiden siirtojen yhteydessä, on nämä täydentävät ehdot syytä muotoilla hyvin konkreettisella tavalla tässä asetuksessa.
As problems arise primarily in connection with the shipment of waste, it is appropriate to spell out these additional conditions in this directive.
Lisäksi ei voida enää hyväksyä sitä, että lainsäädännön puutteiden vuoksi yhteisöjen tuomioistuimen on määriteltävä, mikä on jätteen hyödyntämistä.
It is furthermore no longer acceptable that, because of gaps in legislation, the ECJ should determine what constitutes waste recovery.
Toinen kysymys koskee sellaista jätteistä huolehtimista tai niiden hyödyntämistä, joka on luonteeltaan väliaikaista.
Interim recovery or disposal is a further issue.
Euroopan komissio ehdottaa, että niiden kohdalla noudatettaisiin samoja menettelyjä kuin lopullisessa huolehtimisessa.
The Commission proposes that the same procedures be used as for final disposal.
On kuitenkin parempi kieltää tämänkaltaiset rajat ylittävät jätesiirrot kokonaan.
Such cross-border waste shipments should preferably not be allowed at all, however.
Jäte, joka on ensin varastoitava tai esikäsiteltävä pitkän aikaa, on ongelmallista valvonnan kannalta ja edistää petoksia.
Waste which must first be stored for a long period or pretreated causes handling problems and lends itself to fraud.
Rajat ylittävien jätesiirtojen sallimisen ehtona on pidettävä voimassa jätteen nopeaa huolehtimista tai hyödyntämistä koskeva vaatimus.
If cross-border waste shipments are allowed, rapid disposal or recovery should continue to be a condition.
Lisäksi on mahdoton kuvitella, että varastointi, uudelleenpakkaus tai sekoittaminen ei voisi tapahtua omassa jäsenvaltiossa.
Furthermore, it is inconceivable that storage, repackaging and mixing of a Member State’s waste should not be possible in that Member State.
Mahdollinen siirto voi kylläkin toteutua, jos jätteet siirretään lopullista huolehtimista tai hyödyntämistä varten.
It can subsequently be shipped if it is intended for final disposal or recovery.
Koska tämänkaltaisenkin monimutkaisen asetuksen tapauksessa yleisten perusteluiden esittämiseen on hyvin rajoitetusti tilaa, esittelijä pyytää tutustumaan esitettyjen tarkistusten perusteluihin lisätietojen saamiseksi.
Since there is very little scope for a general explanation, even with such an intricate regulation, other comments can be obtained by referring to the amendments tabled.
Asia: Seuraavan lainsäädäntöehdotuksen oikeusperusta: ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi jätteiden siirroista (KOM(2003) 379 – C5‑0365/2003 – 2003/0139(COD))
Subject: Legal basis for the proposal for a European Parliament and Council regulation on shipments of waste ( COM(2003) 379 – C5‑0365/2003 – 2003/0139(COD))
Komission ehdotuksella KOM(2003) 379 on neljä tavoitetta (ks. perustelujen kohta 4.1): i) OECD:n neuvoston 14. kesäkuuta 2001 tekemän päätöksen C(2001)107 saattaminen osaksi yhteisön lainsäädäntöä, ii) vuonna 1993 annetun asetuksen soveltamisessa, hallinnoinnissa ja soveltamisen valvonnassa ilmenneiden ongelmien käsittely ja oikeudellisen selkeyden parantaminen, iii) sääntelyn yleinen yhdenmukaistaminen maan rajan ylittävien jätteiden siirtojen alalla, iv) asetuksen artikloiden selkeämpi rakenne.
The Commission proposal in question - COM(2003) 379 - has four main objectives (see explanatory memorandum, point 4.1): (i) implementing the OECD Council Decision C(2001)107 of 14 June 2001 in Community legislation; (ii) addressing the problems encountered in the application, administration and enforcement of the 1993 regulation and establishing greater legal clarity; (iii) pursuing a global harmonisation in the area of transboundary shipments of waste; (iv) enhancing the structure of the articles of the regulation.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaa on pyydetty tutkimaan ehdotukselle valittua oikeusperustaa.
The Committee on Legal Affairs and the Internal Market is being asked to verify the choice of legal basis for the proposal.
EY:n perustamissopimuksen 133 artikla muodostaa oikeusperustan, jota voidaan soveltaa yhteisön itsenäisiin ja sopimukseen perustuviin toimenpiteisiin, joilla säännellään nimenomaan kauppaa, ellei se kuulu perustamissopimuksen muiden määräysten alaisuuteen.
Article 133 of the EC Treaty constitutes the legal basis applicable to autonomous, contractual Community acts which specifically govern trade, unless such acts are explicitly covered by other provisions of the EC Treaty.
Neuvosto päättää itsenäisistä ja sopimukseen perustuvista kauppapoliittisista toimenpiteistä määräenemmistöllä (EY:n perustamissopimuksen 133 artiklan 4 kohta).
The Council is empowered to adopt autonomous, contractual measures to implement the common commercial policy, acting by a qualified majority [Article 133(4) of the EC Treaty].
EY:n perustamissopimuksen 174 artiklassa määritellään ympäristöpolitiikan tavoitteet, ja 175 artiklassa määrätään oikeusperusta, jota noudattaen yhteisön toimista päätetään.
Article 174 of the EC Treaty lays down the objectives to be pursued in the context of environmental policy, whereas Article 175 of the EC Treaty constitutes the legal basis for the adoption of the actions to be taken by the Community.
EY:n perustamissopimuksen 300 artiklalla luodaan menettely, jota yhteisön on noudatettava tapauksissa, joissa perustamissopimuksen määräysten mukaan tehdään yhteisön ja yhden tai useamman valtion tai kansainvälisen järjestön välinen sopimus.
Article 300 of the EC Treaty lays down the procedure which the Community must follow where the Treaty provides for the conclusion of agreements between the Community and one or more States or international organisations.
Tällä säännöksellä ei sinänsä anneta yhteisölle minkäänlaista toimivaltaa kansainvälisellä tasolla, mutta sitä sovelletaan aina kun yhteisö haluaa tehdä sopimuksen perustamissopimukseen eksplisiittisesti tai implisiittisesti sisältyvän toimivallan mukaisesti.
This Treaty provision does not in itself confer any power on the Community to act at international level, but applies each time the Community wishes to conclude an agreement on the basis of a power explicitly or implicitly provided for in the Treaty.
Ehdotuksen johdanto-osan 1 kappaleessa esitetään, että "koska tämän asetuksen pääasiallinen tavoite on ympäristön suojeleminen, asetuksen oikeusperusta on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohta.
The first recital of the proposal acknowledges that ‘the primary objective of the Regulation is protection of the environment and the legal basis is therefore Article 175(1) of the EC Treaty.
Koska kuitenkin IV, V ja VI osastojen säännökset, jotka koskevat jätteiden vientiä yhteisöstä, jätteiden tuontia yhteisöön ja kolmansista maista kolmansiin maihin siirrettävien jätteiden kauttakulkua yhteisössä, ovat myös kansainvälistä kauppaa koskevia sääntöjä, kyseisten säännösten osalta oikeusperusta on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 133 artikla".
However, since the provisions of Titles IV, V and VI on exports out of, imports into and transit through the Community to and from third countries are also rules on international trade, the legal basis as regards these specific provisions is Article 133 of the EC Treaty’.
Ehdotetulla asetuksella on tarkoitus helpottaa jätteiden ominaisuuksia koskevien tietojen vaihtoa, säätää tiettyjen jätteiden siirtoja koskevasta kansallisesta päätöksentekomenettelystä ja saattaa nämä päätökset kaikkien osapuolten tietoon.
The proposal for a regulation seeks to facilitate exchanges of information on the properties of the types of waste being shipped, to lay down a national decision-making process in respect of shipments of certain types of waste and to make provision for the notification of such decisions among the parties.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeusperustan valinta jollekin toimenpiteelle, mukaan lukien toimenpide kansainvälisen sopimuksen tekemiseksi, ei voi riippua toimenpiteen esittäjän käsityksistä, vaan sen on perustuttava objektiivisiin seikkoihin.
The settled case law stipulates that the choice of a legal basis for a measure, including a measure adopted with a view to concluding an international agreement, is not simply determined by the author of the measure, but must instead be based on objective factors.
Näitä ovat erityisesti toimenpiteen tarkoitus ja sisältö.
Those factors include, in particular, the aim and content of the measure.
Jos yhteisön toteuttaman toimenpiteen tarkastelu osoittaa, että sillä on kaksi eri tarkoitusta tai siinä on kahdenlaisia komponentteja, joista toista voidaan pitää pääasiallisena tai määräävänä tarkoituksena tai komponenttina, kun taas toinen on ainoastaan liitännäinen komponentti, toimenpiteen on perustuttava yhteen ainoaan oikeusperustaan eli siihen, jonka määrää pääasiallinen tai määräävä tarkoitus tai komponentti (ks. asia C-155/91, komissio v. neuvosto, Kok.
If consideration of a measure adopted by the Community leads to the conclusion that it pursues two aims or consists of two components, one of which may be regarded as the principal or predominant aim or component, whilst the other is simply ancillary, the measure must be founded on a single legal basis, i.e. that dictated by the principal or predominant aim or component (see Case C-155/91, Commission v Council, ECR 1993, p.
1993, s. I-939, 19 ja 21 kohta (jätedirektiiviasiassa annettu tuomio), asia C-42/97, parlamentti v. neuvosto, Kok.
I-939, paragraphs 19 and 21 (waste directive judgment), Case C-42/97, Parliament v Council, ECR 1999, p.
1999, s. I-869, 39 ja 40 kohta, ja asia C-36/98, Espanja v. neuvosto, Kok.
I-869, paragraphs 39 and 40, and Case C-36/98, Spain v Council, ECR 2001, p.
2001, s. I-779, 59 kohta).
I-779, paragraph 59).