natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1990-luvun loppupuoliskolla lähes koko Euroopan kaupunkiväestö asui alueilla, joilla otsonin määrä alailmakehässä ylitti WHO:n ihmisten terveyden suojelemiseksi määrittelemän raja-arvon (EEA, 2002).
In the second half of the 1990s, almost all of Europe’s urban population was living in areas where ozone levels exceeded the WHO threshold value for the protection of human health (EEA, 2002).
On arvioitu, että Etelä-Euroopassa 75 prosenttia ja Pohjois-Euroopassa 40 prosenttia kaupunkiväestöstä asuu kaupungeissa, joissa Euroopan unionin tavoitearvo 120 mikrogrammaa kuutiometriä kohti ylittyy useampana kuin 20 päivänä vuodessa.
It has been estimated that about 75% of the urban population in southern Europe, and 40% of that in northern Europe, live in cities where the ozone levels exceeded the EU target value of 120 micrograms per cubic metre for more than 20 days.
Alusten päästöt lisäävät merkittävästi alailmakehän otsonin muodostumista, erityisesti Välimeren alueella, missä alusten NO x -päästöistä johtuvat pitoisuudet ovat 16–20 3 g/m 3 .
Shipping emissions contribute notably to the formation of ground-level ozone, especially in the Mediterranean region, where increased concentrations resulting from ships’ NO x emissions amount to 16-20³ g/m³.
Vuonna 1990 rikin ja typen oksidien päästöt ylittivät happamien aineiden kriittiset tasot yhteensä 55 miljoonan hehtaarin laajuisilla herkän ekosysteemin alueilla.
In 1990, the deposit of sulphur and nitrogen exceeded the critical loads for acidic substances in Europe on more than 55 million hectares of sensitive eco systems.
Meriliikenteen päästöjen takia kriittiset tasot ovat ylittyneet yli 50 prosentilla useimmilla Englannin kanaalin ja Pohjanmeren rannikkoalueilla sekä Itämeren rannikkoalueilla Saksassa ja Puolassa samoin kuin suurilla alueilla Ruotsin ja Suomen eteläosissa.
Emissions from ship traffic contribute to critical loads of acidity being exceeded by more than 50% in most of the coastal areas along the English channel and North Sea, in the Baltic sea along the coast of Germany and Poland, and also in large parts of southern Sweden and Finland.
Lisäksi Pohjois-Euroopassa on lukuisia alueita, joilla yli 90 prosenttia happamuustason ylittymisistä johtuu alusten päästöistä.
Moreover, there are a large number of grid cells in Northern Europe where ship emissions are responsible for more than 90% of critical loads for acidity being exceeded.
Typen oksidit aiheuttavat myös rehevöitymistä, millä puolestaan on vaikutuksia biologiseen monimuotoisuuteen sekä mantereella että rannikkovesissä.
Nitrogen oxides lead moreover to eutrophication, which affects biodiversity both on land and in coastal waters.
Vuonna 1990 typpipäästöt ylittivät Euroopassa rehevöitymisen kriittisen tason yli 165 miljoonan hehtaarin laajuisella alueella herkkää mannerekosysteemiä.
In 1990, the depositions of nitrogen exceeded the critical loads for eutrophication in Europe on 165 million hectares of sensitive terrestrial ecosystems.
Pohjois-Euroopassa on lukuisia alueita, joilla yli 90 prosenttia rehevöitymisen kriittisen tason ylittymisistä johtuu alusten päästöistä.
Also as regards eutrophication, there are a large number of grid cells in Northern Europe where ship emissions are responsible for more than 90% of the critical loads being exceeded.
Välimeren alueella Kreikassa, Italiassa ja Espanjassa alusten päästöt aiheuttavat yli 50 prosenttia kriittisten tasojen ylittymisistä.
In the Mediterranean, ship emissions contribute more than 50% of critical loads being exceeded in parts of Greece, Italy, and Spain.
Vaikka suurin osa kansainvälisten kauppa-alusten rikkidioksidi- ja NO x -päästöistä joutuu suoraan meriin, laivaliikenne on merkittävin yksittäinen happaman laskeuman aiheuttaja monissa Euroopan valtioissa.
Although most of the sulphur dioxide and NO x emitted from ships involved in international trade gets deposited over the sea, shipping is the largest single source of acid fallout over many countries in Europe.
Erityisesti herkillä rannikkoalueilla alusten päästöt vaikuttavat merkittävästi sekä happamoitumisen että rehevöitymisen kriittisten tasojen ylittymiseen.
Especially in sensitive coastal regions, ship emissions contribute notably to overstepping the critical loads as regards both acidification and eutrophication.
Alusten päästöt lisäävät myös maapallon lämpenemistä.
Emissions from ships also contribute to global warming.
Erään arvion mukaan alusten CO 2 -päästöjen osuus maapallon säteilystä saattaa olla 1,8 prosenttia.
An estimate of radiative forcing due to CO 2 emissions from ships indicates that ships may account for 1.8% of the global.
Vaikka määrä saattaa vaikuttaa vähäiseltä, IMOn alaisen meriympäristön suojelua käsittelevän komitean tekemän tutkimuksen mukaan kansainvälisen laivaliikenteen alailmakehän otsonitasoa kohottavat ja siten säteilyä aiheuttavat NO x -päästöt erittäin todennäköisesti lisäävät maapallon lämpenemistä, ja niillä voi olla yhtä suuri (tai jopa suurempi) vaikutus kuin CO 2 -päästöillä.
Although this may seem minimal, according to a study commissioned by the IMO Marine Environment Protection Committee, the radiative forcing resulting from increased levels of ground-level ozone due to NO x from international shipping “are highly likely to produce positive forcing effects that will contribute to global warming and that could be in the same range as (or larger than) direct forcing from CO 2 ”.
Vuonna 2000 arvioitiin, että kansainväliset kauppa-alukset päästävät ilmakehään Eurooppaa ympäröivillä merialueilla arviolta 2,6 miljoonaa tonnia rikkidioksidia ja 3,6 miljoonaa tonnia typen oksideja vuodessa.
In 2000 the emission of air pollutants from ships engaged in international trade in the seas surrounding Europe were estimated to have been 2.6 million metric tons of sulphur dioxide and 3.6 million metric tons of nitrogen oxides a year.
Maalta peräisin olevat päästöt ovat vähenemässä, mutta laivaliikenteestä aiheutuvat päästöt lisääntyvät jatkuvasti.
While pollutant emissions from land-based sources are gradually coming down, those from shipping show a continuous increase.
Näin ollen, sen jälkeen kun Euroopan unionin viisitoista jäsenvaltiota ovat täyttäneet kansallisista päästörajoista annetun direktiivin mukaiset velvollisuutensa, ja edellyttäen, että laivaliikenteen päästöt eivät lisäänny enempää kuin 1,5 prosenttia, vuoteen 2010 mennessä laivaliikenteestä aiheutuvien päästöjen osuus on kolme neljäsosaa Euroopan unionin rikkidioksidipäästöistä ja lähes kaksi kolmasosaa typen oksidien päästöistä.
As a result, when the fifteen EU member countries have fulfilled their commitments in accordance with the directive on national emission ceilings, and assuming that the growth in emissions from shipping is limited to only 1.5% per year, by 2010 the latter will be equivalent to three-quarters of the EU total for sulphur and nearly two-thirds of that for nitrogen oxides.
Arvioiden mukaan noin 90 prosenttia kaikista SO 2 - ja NO x -päästöistä on peräisin Pohjanmerellä, Englannin kanaali mukaan lukien, liikennöivistä aluksista, jotka liikennöivät noin 50 meripeninkulman (noin 90 kilometrin) säteellä rantaviivasta.
It has been estimated that about 90% of the total sulphur dioxide and NO x emissions from ships in the North Sea, including the English Channel, originates from a zone of approximately 50 nautical miles (approximately 90 kilometres) from the coastline.
On arvioitu, että 97 prosenttia päästöistä Pohjanmerellä on peräisin sadan meripeninkulman säteellä rantaviivasta liikennöivistä kansainvälisistä aluksista.
International shipping within a distance of 100 nautical miles from the seaboard has been estimated to be a source of 97% of the total in the North Sea.
Eri liikennemuotojen ympäristövaikutusten vertailu on vaikeaa, mutta jonkinlaisia johtopäätöksiä voidaan tehdä, jos rajataan vertailussa huomioon otettavat päästöt muutamaan ilman epäpuhtauteen.
Comparison of the environmental performance of different modes of transport is difficult, but by narrowing down the comparison to a few air pollutants, some conclusions can be made.
Jos vertailussa käytetään nykyisiä keskivertoajoneuvoja ja ‑polttoaineita, laivan päästöt sisältävät 30–50 kertaa enemmän rikkiä käytettyä polttoainekilotonnia kohti kuin kuorma-auton päästöt.
In terms of today’s average vehicle and fuel, a ship will emit 30-50 times more sulphur per (metric) ton-kilometre than a truck.
Kun vuonna 2005 siirrytään puhtaampaan dieselpolttoaineeseen, ero kasvaa 150–300-kertaiseksi.
When diesel becomes cleaner in 2005, the difference will increase to 150-300 times.
Kuorma-autojen etumatka säilyisi, vaikka laivat käyttäisivätkin rikkipitoisuudeltaan enintään 1-prosenttista polttoainetta.
The situation remains greatly to trucks advantage even if ships are run on oil with a sulphur content of 1%.
Tämä johtuu siitä, että maantieliikenteessä käytettävän dieselpolttoaineen enintä sallittua rikkipitoisuutta on laskettu vähitellen lainsäädännöllä.
This comes from the fact that the highest permissible sulphur content of diesel oil for road traffic has been gradually brought down by legislation.
Vuodesta 2000 lähtien rikkipitoisuuden raja-arvo Euroopan unionissa on ollut 350 ppm, ja vuonna 2005 sitä lasketaan edelleen 50 ppm:ään.
As from 2000 it was lowered in the EU to 350 ppm (parts per million), and in 2005 it will be further reduced to 50 ppm.
Vähennystä alle 10 ppm:ään suunnitellaan vuodeksi 2009 – tällaisia polttoaineita on markkinoilla jo nyt.
A further reduction to below 10 ppm is anticipated by 2009 – such fuels are already being placed on the market.
Vastaavasti Euroopan vesialueilla käytettyjen bunkkeripolttoöljyjen rikkipitoisuus on noin 2,7 prosenttia eli 27 000 ppm.
In contrast, the average sulphur content of bunker fuels used in European waters is about 2.7%, i.e. 27,000 ppm.
Typen oksidien osalta voidaan todeta, että laivojen NO x -päästöt käytettyä polttoainekilotonnia kohti ovat noin kaksinkertaiset nykyaikaisimpien kuorma-autojen päästöihin verrattuina, ja tämä ero on kasvussa.
Turning to nitrogen oxides, ships release about twice as much NO x per (metric) ton- kilometre as the latest truck models today, and the difference is set to increase.
Kuorma-autojen päästöjen raja-arvoja Euroopan unionissa alennetaan vuonna 2005 nykyisestä 5,0 g/kWh:sta 3,5:een ja edelleen 2,0 g/kWh:aan vuonna 2008.
In 2005, the emission standards for trucks in the EU will be cut from the present 5.0 g/kWh to 3.5, and in 2008 to 2.0 g/kWh.
Edellä esitetyistä syistä esittelijä suhtautuu myönteisesti komission aikomukseen ottaa käyttöön toimia, joilla pyritään estämään merillä purjehtivien alusten päästöjä ilmakehään, mutta katsoo, että komission ehdottamat toimet kaipaavat parannuksia.
It is for these reasons that the Commission’s declared intention to introduce measures aimed at combating emissions of air pollutants from sea going ships is to be welcomed, but requires improvements.
Ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemisesi rikkidioksidipäästöjä on vähennettävä huomattavasti enemmän.
In order to protect human health and the environment, significant additional cuts in European sulphur dioxide emissions are necessary.
Vähennykset ovat välttämättömiä myös, jotta saavutettaisiin tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista annetussa direktiivissä 2001/81/EY säädetyt ympäristöä koskevat vuoden 2010 välitavoitteet.
Such reductions are also needed for the Community to achieve the interim environmental objectives for 2010 as stated in Directive 2001/81/EC on national emission ceilings for certain atmospheric pollutants.
Tämän vuoksi esittelijä esittää mietintöluonnoksessaan lukuisia lisätoimia.
The rapporteur therefore proposes a series of further measures in her draft report:
11. marraskuuta 2003 LOPULLINEN A5-0401/2003
11 November 2003 FINAL A5-0401/2003
komission tiedonannosta: Puitteet yhteisön, valtioiden sekä alue- ja paikallisviranomaisten kesken tehtäviä, tavoitteita koskevia sopimuksia ja yleissopimuksia varten
on the Communication from the Commission entitled ‘A framework for target-based tripartite contracts and agreements between the Community, the States and regional and local authorities’
PR_INI_art47-2 323.588 SISÄLTÖ
PR_INI_art47-2 323.588 CONTENTS
Komissio välitti .11. joulukuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Euroopan parlamentille tiedonannon: Puitteet yhteisön, valtioiden sekä alue- ja paikallisviranomaisten kesken tehtäviä, tavoitteita koskevia sopimuksia ja yleissopimuksia varten ( KOM(2002) 709 ), joka toimitettiin tiedoksi perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnalle.
By letter of 11 December 2002 the Commission forwarded to Parliament its Communication entitled ‘A framework for target-based tripartite contracts and agreements between the Community, the States and regional and local authorities’ ( COM(2002) 709 ), which had been referred to the Committee on Constitutional Affairs.
Parlamentin puhemies ilmoitti istunnossa 15. toukokuuta 2003, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnalle oli annettu lupa laatia työjärjestyksen 47 artiklan 2 kohdan ja 163 artiklan mukaisesti valiokunta-aloitteinen mietintö tästä asiasta ja että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalta, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnalta sekä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnalta oli pyydetty lausuntoa.
At the sitting of 15 May 2003 the President of Parliament announced that the Committee on Constitutional Affairs had been authorised to draw up an own-initiative report on the subject under Rules 47(2) and 163, and the Committee on Legal Affairs and the Internal Market, the Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy, and the Committee on Regional Policy, Transport and Tourism had been asked for their opinions.
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta oli nimittänyt kokouksessaan 23. huhtikuuta 2003 esittelijäksi Sir Neil MacCormickin.
The Committee on Constitutional Affairs had appointed Sir Neil MacCormick rapporteur at its meeting of 23 April 2003.
Valiokunta käsitteli mietintöluonnosta kokouksissaan 19. kesäkuuta 2003, 30. syyskuuta 2003 ja 6. marraskuuta 2003.
The committee considered the draft report at its meeting of 19 June 2003, 30 September 2003 and 6 November 2003.
Viimeksi mainitussa kokouksessa valiokunta hyväksyi päätöslauselmaesityksen äänin 22 puolesta ja 1 vastaan.
At the latter meeting it adopted the draft resolution by 22 votes to 1, without abstention.
Äänestyksessä olivat läsnä seuraavat jäsenet: Giorgio Napolitano (puheenjohtaja), Ursula Schleicher (varapuheenjohtaja), Sir Neil MacCormick (esittelijä), Teresa Almeida Garrett, Georges Berthu, Margrietus J. van den Berg (Enrique Barón Crespon puolesta), Guido Bodrato (Luigi Ciriaco De Mitan puolesta), Jean-Louis Bourlanges, Cees Bremmer, Giorgio Calò, Carlos Carnero González, Richard Corbett, Armando Cossutta, Marielle de Sarnez (Daniel J. Hannanin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Gianfranco Dell'Alba (Olivier Dupuis'n puolesta), Giorgos Dimitrakopoulos, Andrew Nicholas Duff, Lone Dybkjær, Francesco Fiori (Antonio Tajanin puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti), Monica Frassoni, José María Gil-Robles Gil-Delgado, Sylvia-Yvonne Kaufmann, Hans-Peter Martin, Iñigo Méndez de Vigo, Gérard Onesta, Elena Ornella Paciotti (Jean-Maurice Dehoussen puolesta työjärjestyksen 153 artiklan 2 kohdan mukaisesti) ja Konrad K. Schwaiger (Lord Inglewoodin puolesta).
The following were present for the vote: Giorgio Napolitano, chairman; Ursula Schleicher, vice-chairman; Sir Neil MacCormick (rapporteur), Teresa Almeida Garrett, Georges Berthu, Margrietus J. van den Berg (for Enrique Barón Crespo), Guido Bodrato (for Luigi Ciriaco De Mita), Jean-Louis Bourlanges, Cees Bremmer, Giorgio Calò, Carlos Carnero González, Richard Corbett, Armando Cossutta, Marielle de Sarnez (for Daniel J. Hannan, pursuant to Rule 153(2)), Gianfranco Dell'Alba (for Olivier Dupuis), Giorgos Dimitrakopoulos, Andrew Nicholas Duff, Lone Dybkjær, Francesco Fiori (for Antonio Tajani, pursuant to Rule 153(2)), Monica Frassoni, José María Gil-Robles Gil-Delgado, Sylvia-Yvonne Kaufmann, Hans-Peter Martin, Iñigo Méndez de Vigo, Gérard Onesta, Elena Ornella Paciotti (for Jean-Maurice Dehousse, pursuant to Rule 153(2)) and Konrad K. Schwaiger (for Lord Inglewood).
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnot ovat tämän mietinnön liitteenä.
The opinions of the Committee on Legal Affairs and the Internal Market and the Committee on the Environment, Public Health and Consumer Policy are attached.
Mietintö jätettiin käsiteltäväksi 11. marraskuuta 2003.
The report was tabled on 11 November 2003.
EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMAESITYS komission tiedonannosta: Puitteet yhteisön, valtioiden sekä alue- ja paikallisviranomaisten kesken tehtäviä, tavoitteita koskevia sopimuksia ja yleissopimuksia varten ( KOM(2002) 709 – 2003/2088(INI))
MOTION FOR A EUROPEAN PARLIAMENT RESOLUTION on the Communication from the Commission entitled ‘A framework for target-based tripartite contracts and agreements between the Community, the States and regional and local authorities’ ( COM(2002) 709 – 2003/2088(INI))
– ottaa huomioon komission tiedonannon: Puitteet yhteisön, valtioiden sekä alue- ja paikallisviranomaisten kesken tehtäviä, tavoitteita koskevia sopimuksia ja yleissopimuksia varten ( KOM(2002) 709 ),
– having regard to the Communication from the Commission ‘A framework for target-based tripartite contracts and agreements between the Community, the States and regional and local authorities’ ( COM(2002) 709 )
A. ottaa huomioon, että – kuten komissiokin toteaa aiheellisesti tiedonannossaan – tavoitteita koskevissa kolmikantaisissa sopimuksissa ja yleissopimuksissa on noudatettava yleisesti perussopimusten määräyksiä ja että kolmikantasopimuksilla ei voida missään tapauksessa luoda eikä ylläpitää yhteisön sisäisen kaupan esteitä,
A. The Commission rightly points out in its communication that tripartite contracts and agreements are subject to a general obligation of compatibility with the Treaties and that, in particular, they may under no circumstances create or sustain obstacles to intra-Community trade;
B. katsoo, että tästä syystä kolmikantaiset sopimukset ja yleissopimukset eivät ole asianmukaisia välineitä jonkin tietyn alueen erityisolojen huomioon ottamiseksi yhteisön säännöstössä,
B. It follows that neither tripartite contracts nor tripartite agreements are instruments for adapting Community laws to the particular characteristics of a specific region or area;
C. muistuttaa, että tietyillä politiikan aloilla säännöillä saattaa olla erilaisia vaikutuksia sellaisissa ilmastollisissa tai maantieteellisissä olosuhteissa, jotka eroavat suuresti oletetusta normaalitapauksesta,
C. Rules in certain policy areas may have differential impact in climatic or geographical conditions that differ greatly from an assumed normal case;
D. ottaa huomioon, että kolmikantasopimuksia voidaan ajatella käytettäväksi – kuten komissio muistuttaa – ainoastaan jäsenvaltioiden perustuslakiin sisältyviä järjestelmiä noudattaen, joten niissä ei siis voida antaa lisää toimivaltaa jäsenvaltioiden viranomaisille tai paikallisviranomaisille,
D. The conclusion of such tripartite contracts and agreements can only be envisaged, as the Commission points out, when they do not conflict with the constitutional systems of the Member States, so they cannot be used for conferring new competences on national and local authorities;
E. pitää järkevänä komission aikomusta tehdä ensi vaiheessa vain kokeiluluontoisia kolmikantaisia yleissopimuksia ja pyytää, että sitten, kun komissio on arvioinut näitä sopimuksia ja tehnyt niistä asianmukaiset johtopäätökset, se esittäisi Euroopan parlamentille kertomuksen, jossa arvioidaan yleissopimusten ja sopimusten toimivuutta ja sitä miten ne ovat parantaneet yhteisön politiikan toteutusta ja avoimuutta,
E. It is a wise precaution that the Commission is initially planning only to conclude tripartite contracts and agreements of an experimental nature; once the Commission has evaluated them and drawn the appropriate conclusions, it should submit a report to Parliament assessing their operation and how they have helped to improve the implementation and transparency of Community policies;
G. katsoo, että oikeudellisesti sitovat kolmikantasopimukset eivät saisi mahdollistaa koko Euroopan unionin alueella sovellettavan johdetun oikeuden tietyistä säännöksistä poikkeamista tai niiden muuttamista,
G. Tripartite contracts of a legally binding nature should neither derogate from nor amend certain provisions of secondary law applicable throughout the territory of the European Union;
H. vastustaa sitä, että yleissopimuksissa sovitaan taloudellisesta tuesta, kun alueet ovat muutenkin velvoitettuja noudattamaan yhteisön oikeutta,
H Parliament opposes providing for financial subsidies to be approved in the agreements, as the regions are already required to comply with Community law;
4. kehottaa pontevasti komissiota varmistamaan, että pilottiohjelman edistymistä seurataan riittävästi ja että parlamentti saa siitä kaiken tiedon ja siten mahdollisuuden tehdä siitä oman arvionsa;
Exhorts the Commission to ensure that there is adequate monitoring of the progress of the pilot programme, and to ensure that the Parliament receives full information about this, and has a proper opportunity to carry out its own evaluation thereof;
6. pyytää komissiota sisällyttämään tulevaisuudessa jokaisen lakiesitykseen toissijaisuutta koskevaan lausumaan selostuksen siitä, voidaanko esitykseen liittää kolmikantaisen sopimuksen soveltamista helpottava lauseke;
Calls on the Commission to include in the statement about subsidiarity annexed to each future legislative proposal a review of the appropriateness of including in the proposal an enabling clause to facilitate use of a Tripartite Contract;
10. huomauttaa kuitenkin varoittaen, että kolmikantaisten sopimusten ja yleissopimusten tekeminen ei saa millään tavoin vaarantaa yhteisöoikeuden sitovuutta tai yhdenmukaista soveltamista;
Points out, however, by way of warning, that the conclusion of tripartite contracts and agreements cannot in any way be allowed to jeopardise the binding nature or uniform application of Community law;
14. suosittaa komissiolle, että sekä sopimuksissa että yleissopimuksissa tehdään selväksi, että vastuu yhteisön säännösten toteuttamisesta on viime kädessä jäsenvaltioilla eivätkä ne voi piiloutua sen taakse, että alueelliset tai paikalliset viranomaiset eivät noudata yhteisön säännöksiä;
Recommends to the Commission that tripartite conventions and agreements should clearly establish that responsibility for implementing Community law ultimately lies with the Member States and that the latter may under no circumstances deflect responsibility for failure to comply with such law onto the regional or local authorities.
18. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, EY:n tuomioistuimelle, oikeusasiamiehelle ja jäsenmaiden parlamenteille, kehottaen parlamentteja välittämään päätöslauselman asianomaisille alueille.
Instructs the President to forward this resolution to the Commission, the Council, the Court of Justice, the Ombudsman, and to the parliaments of the Member States, requesting the latter to further disseminate the resolution to the regions concerned.
On valitettavaa, että unionin toimielinten, erityisesti komission, ja jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten sekä alue- ja paikallisviranomaisten väliset yhteydet toimivat puutteellisesti.
There is reason to regret the absence of fully effective connections between the European Institutions, especially the Commission, and territorial authorities within Member States of an internal-national, regional or local kind.
Tämä haittaa erityisesti taloudellisen kehityksen, ympäristöpolitiikan, kuljetuksen, maatalouden ja kalastuksen aloja.
Areas in which this is particularly disadvantageous are economic development, environmental policy, transport, and agriculture and fisheries.