natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tosin jo tietolähteiden ja vetoomuksien esittäjien edut edellyttävät, että jäsenten toimistojen välinen sähköpostiviestintä voitaisiin tarvittaessa hoitaa salauksella.
However, with a view to protecting informants and petitioners, provision should be made for the encryption of e-mails transmitted from one Member's office to another.
Tämä ei ole toistaiseksi mahdollista.
At present, this is not possible.
Komissiossa on pääosastoja, joissa ei käsiteltävien tietojen luonteen perusteella tarvita salassapitoa eikä suojaamista.
The European Commission has directorates-general which, by virtue of the information they deal with, have no need for secrecy rules or protection arrangements.
Kaikilla lainsäädäntöön liittyvillä aloilla tulisi pikemminkin vallita täydellinen avoimuus.
Indeed, the reverse is true: complete transparency should be the norm in all areas which have a bearing on legislation.
Euroopan parlamentin on valvottava, ettei epäasianmukaisten salassapitomääräysten avulla hankaloiteta entisestään ja tarpeettomasti asianosaisten yritysten mahdollisuuksia vaikuttaa näiden alojen lainsäädäntöehdotuksiin.
The European Parliament must employ a vigilant approach in order to ensure that, in these areas, the influence exerted on legislative proposals by interested firms, etc. is not masked even more than it already is through the unnecessary introduction of inappropriate secrecy rules.
Tietyillä aloilla komissio käsittelee kuitenkin myös arkaluonteisia tietoja.
Admittedly, there are areas of the Commission's work which involve the processing of sensitive information.
Tällaisia aloja ovat Euratomin ohella mm. ulkosuhteet, ulkomaankauppa ja kilpailu.
Alongside Euratom, the most obvious areas are foreign relations, foreign trade and competition.
Valiokunta piti asianosaisten pääosastojen kanssa suljetuin ovin kokouksen, joista saatujen tietojen ja muiden esittelijän saamien tietojen perusteella on selvästi syytä epäillä, ettei komissiossa olla tietoisia vakoiluriskeistä ja että turvallisuusasioita ei hoideta ammattimaisesti.
On the basis of the information supplied by the directorates-general concerned to the committee at a meeting held in camera, and above all on the basis of other information available to your rapporteur, it is very doubtful as to whether the European Commission is properly aware of the risk of espionage and whether it takes a professional approach to the issue of security.
On itsestään selvää, ettei julkisesti saatavilla olevassa kertomuksessa voida yksilöidä turvallisuudessa ilmeneviä puutteita.
Naturally enough, a public report is no place in which to outline security shortcomings.
Esittelijä pitää kuitenkin erittäin tärkeänä, että parlamentti paneutuu tähän asiaan sopivalla tavalla.
Nevertheless, your rapporteur sees a pressing need for the European Parliament to consider this issue in an appropriate manner.
Jo nyt voidaan kuitenkin todeta, että salausjärjestelmät, joita komissio käyttää eräiden ulkoisten toimistojen kanssa viestiessään, ovat vanhentuneita.
However, it can be stated now that the encryption systems which the Commission employs when communicating with some of its external offices are outdated.
Tämä ei tarkoita, että turvallisuusstandardit olisivat huonoja.
This does not mean that the security standard is poor.
Nykyään käytettyjä laitteita ei kuitenkaan valmisteta enää ja ainoastaan puolella toimistoista on salausmahdollisuudet käytettävissään.
However, the equipment currently in use is no longer manufactured and only roughly half of the external offices are equipped with encryption technology.
Tästä syystä olisi pikaisesti otettava käyttöön uusi, sähköpostiviestinnän salaamiseen perustuva järjestelmä.
The introduction of a new system working on the basis of encrypted e-mails is an urgent necessity.
Suojautuminen salauksen avulla 11.1.
Cryptography as a means of self-protection 11.1.
Viestiä lähetettäessä on aina olemassa riski, että viesti joutuu asiattoman käsiin.
Every time a message is transmitted, there is a risk of its falling into unauthorised hands.
Jos tällaisessa tilanteessa halutaan estää ulkopuolista saamasta selville viestin sisältö, viestistä on tehtävä sellainen, ettei hän pysty lukemaan tai kuuntelemaan sitä, eli viesti on salattava.
To prevent outsiders ascertaining its content in such cases, the message must be made impossible for them to read or intercept, i.e. encrypted.
Viimeisten 20 vuoden aikana viestien salauksen merkitys on lisääntynyt, koska yhä suurempi osa viestinnästä on mennyt ulkomaille eikä oma valtio ole enää pystynyt suojelemaan kirje- ja sähkesalaisuutta siellä.
In the past 20 years the importance of encryption has increased, since an ever greater proportion of communications has been sent abroad, where the confidentiality of post and telecommunications could not be guaranteed by the state of origin.
Sen lisäksi oman valtion laajentuneet tekniset mahdollisuudet viestinnän lailliseen kuunteluun/tallentamiseen ovat kasvattaneet huolestuneiden kansalaisten suojauksen tarvetta.
Moreover, the expanded technical opportunities for the state legally to intercept/record communications on its own territory has led to concern among ordinary citizens and a greater need for their protection.
Kaiken lisäksi rikollisten lisääntynyt mielenkiinto tietojen laittomaan käyttöön ja väärentelyyn on käynnistänyt turvatoimet (esim. pankkialalla).
Finally, the increased interest among criminals in having illegal access to information, and the ability to falsify it, has also given rise to protection measures (e.g. in the banking sector).
Sähköisen ja automaattisen viestinnän (sähkeen, puhelimen, radion, kaukokirjoittimen, faksin ja internetin) keksimisen myötä viestien lähettämisestä tuli paljon yksinkertaisempaa ja verrattomasti nopeampaa.
The invention of electrical and electronic communications (telegraph, telephone, radio, telex, fax and Internet) greatly simplified the transmission of intelligence communications and made them immeasurably quicker.
Tämän haittana oli, että ei ollut minkäänlaista teknistä suojaa kuuntelua/tallentamista vastaan ja kuka tahansa sopivat laitteet omistava saattoi sekaantua viestintään, jos hän pääsi käsiksi viestiä kuljettavaan viestintävälineeseen.
The downside was that there was no technical protection against interception or recording, so that anyone with the right equipment could read the communication if he could gain access to the means of communication.
Kuuntelusta ei jää ammattitaitoisesti suoritettuna lainkaan tai juuri lainkaan jälkiä.
If done professionally, interception leaves little or no trace.
Näin ollen viestien salaus sai aivan uuden merkityksen.
This imparted a new significance to encryption.
Pankkisektori alkoi ensimmäisenä sähköisen rahaliikenteen myötä käyttää siihen liittyvän viestinnän suojaukseen viestien salausta.
It was the banking sector which first regularly used encryption to protect communications in the new area of electronic money transfers.
Talouden lisääntyvän kansainvälistymisen myötä silläkin alalla alettiin ainakin osittain suojata viestintää salauksella.
The growing internationalisation of the economy led to communications in this field, too, being at least partly protected by cryptography.
Kun täysin suojaton viestintä Internetin välityksellä tuli yleiseen käyttöön, kasvoi myös yksityishenkilöiden tarve suojata viestintäänsä kuuntelulta.
The widespread introduction of completely unprotected communications through the Internet also increased the need for private individuals to protect their messages from interception.
Tämän kertomuksen yhteydessä herää siis kysymys, onko viestinnän salaukseen olemassa edullisia, lain sallimia, riittävän turvallisia ja helppokäyttöisiä menetelmiä, joiden ansiosta olisi mahdollista itse suojautua kuuntelua vastaan.
In the context of this report, then, the question arises as to whether there are cheap, legal, sufficiently secure and user-friendly methods of encrypting communications which can protect the individual against interception.
Viestin salauksella voidaan esim. muuttaa kirjainten järjestystä järkevästä järjettömäksi, niin ettei viestiä ymmärrä kukaan ulkopuolinen.
For example, a meaningful sequence of letters can be transformed into a meaningless sequence which no outsider understands.
Tähän käytetään tiettyä menetelmää (salausalgoritmia), joka perustuu kirjainten vaihtamiseen (transpositioon) ja/tai kirjainten korvaamiseen (substituutioon).
This is done according to a given method (encryption algorithm) based on the transposition and/or the substitution of letters.
Salausmenetelmää (algoritmia) ei nykyään pidetä salassa.
The encryption method (algorithm) is not nowadays kept secret.
Päinvastoin: hiljattain järjestettiin maailmanlaajuinen julkinen tarjouskilpailu, joka koski uutta maailmanlaajuista talouselämän käyttöön tarkoitettua salausstandardia.
On the contrary, a worldwide invitation to tender was recently issued for a new global encryption standard for use in industry.
Tämä koskee myös tietyn salausalgoritmin toteutusta laitteen osana esim. salausfaksissa.
The same was done for the creation of a specific encryption algorithm as hardware in a machine (e.g. an encrypted fax machine).
Varsinainen salaisuus on niin sanottu avain.
What is really secret is the key to the code.
Asiasisältö selviää parhaiten esimerkillä tutulta alueelta.
This can be best explained by analogy.
Oven lukkojen toimintatapa on yleensä julkisesti tunnettu jo siksikin, että sille on myönnetty patentti.
It is generally public knowledge how door locks work, not least because patents are held on them.
Oven yksilöllinen suojaus on tulosta siitä, että tietylle lukkotyypille voi olla olemassa useita erilaisia avaimia.
Individual doors are protected by the fact that several different keys can exist for a particular type of lock.
Juuri näin toimii myös tietojen salaus: yleisesti tunnetulla salausmenetelmällä (algoritmilla) voidaan pitää salassa monia erilaisia viestejä erilaisten, asianosaisten salassa pitämien yksilöllisten avainten ansiosta.
The same goes for the encryption of information: many different messages may be protected using individual keys, kept secret by those involved, on the basis of one publicly known encryption method (algorithm).
Yllä käytettyjen käsitteiden selventämiseen voidaan käyttää esimerkkinä "Caesarin salausmenetelmää".
To explain these terms, we may use the example of the ‘Caesarean encryption’.
Salausalgoritmi koostuu siis tässä tapauksessa kirjainten siirtämisestä aakkosten sisällä, ja konkreettinen avain on ohje siirtyä kolmella kirjaimella aakkosissa!
The encryption algorithm thus consists of the shifting of letters within the alphabet, and the key in this particular case is the instruction to move the letters three places in the alphabet.
Sekä salaus että salauksen avaaminen tapahtuu samalla tavalla: siirtämällä kirjaimia 3 kirjaimen verran.
Both encryption and decryption are done in the same way: by moving letters three places: a symmetrical process.
Hyvässä salauksessa menetelmä voi hyvin olla yleisesti tunnettu, ja silti salausta voidaan pitää turvallisena.
A good encryption system may perfectly well be publicly known and still be regarded as secure.
Tällöin vaatimuksena on kuitenkin, että avainvalikoima on niin suuri, että kaikkien avainten kokeileminen (niin sanottu brute force attack ) ei ole mahdollista kohtuullisessa ajassa tietokoneidenkaan avulla.
For this purpose, however, the number of possible keys needs to be so large that it is not possible to try all the keys (known as a brute force attack ) in a reasonable time, even using computers.
Caesarin salausmenetelmä ei ole kummankaan ominaisuuden kannalta turvallinen salausmenetelmä.
Caesarean encryption is thus an insecure system for both reasons.
Vastustaja voi hyvin nopeasti saada sopivan avaimen yksinkertaisesti kokeilemalla ja selvittää tekstin.
In this case, then, the codebreaker could very quickly find the key by trying all the possibilities and decipher the text.
Seuraavassa pyritään selventämään sitä, millainen turvallisen järjestelmän tulisi olla.
We will now consider what a secure system should look like.
Yleistä salauksen turvallisuuden käsitteestä
Meaning of ‘security’ in encryption: general observations
Jos salausjärjestelmältä vaaditaan, että sen tulee olla "turvallinen", tällä voidaan tarkoittaa kahta eri asiaa.
If an encryption system is required to be ‘secure’, this may mean one of two things.
Ensinnäkin voidaan vaatia, että se on ehdottoman turvallinen, eli että viestin selvittäminen avainta tietämättä on mahdotonta ja että tämä mahdottomuus voidaan todistaa matemaattisesti.
Either it may be essential – and susceptible of mathematical proof – that the message is impossible to decipher without the key.
Toiseksi voidaan tyytyä siihen, että koodia ei voida murtaa nykyisellä tekniikalla, jolloin saavutetaan turvallisuus ajanjaksolla, joka on huomattavasti pidempi kuin "kriittinen" aika, jonka ajan viestin tulee pysyä salaisena.
Or it may be sufficient for the code to be unbreakable at the present state of technology and thus in all probability to meet the security requirement for far longer than the ‘critical’ period during which the message needs to be kept secret.
Absoluuttisen varmoja järjestelmiä on toistaiseksi vain yksi: kerta-avain.
At present the only absolutely secure method is the one-time pad.
Toimintaperiaatteena on avain, joka sisältää täysin sattumanvaraisesti keskenään vaihdettuja kirjaimia, niin että kirjainten vaihtotapa ei toistu.
The concept consists of a key comprising a non-repeating row of completely random letters.
Lähettäjä ja vastaanottaja salaavat viestin näiden kirjainrivien avulla ja hävittävät avaimen heti, kun sitä on käytetty ensimmäisen kerran.
Both sender and recipient encrypt using these rows, and destroy the key as soon as it has been used once.
Koska avaimen sisällä ei ole sisäistä järjestystä, salausanalyytikon on mahdotonta murtaa koodi.
Since there is no internal order within the key, it is impossible for a cryptoanalyst to break the code.
Tämä voidaan osoittaa jopa matemaattisesti.
This can be mathematically proven.
Simon Singh, Geheime Botschaften, Carl Hanser Verlag (1999), 151–.
Simon Singh , The Code Book (1999), Carl Hanser Verlag 151 et seq.
Tämän menetelmän haittana on, että ei ole helppoa valmistaa suuria määriä tällaisia sattumanvaraisia avaimia Reinhard Wobst, Abenteuer Kryptologie2 , Adison-Wesley (1998), 60. ja että avainten jakaminen turvallisella tavalla on vaikeaa ja epäkäytännöllistä.
The drawback to this process is that it is not easy to generate large numbers of these random keys Reinhard Wobst, Abenteuer Kryptologie2, Adison-Wesley (1998), 60. , and that it is difficult and impractical to find a secure means of distributing the key.
Siksi tätä menetelmää ei käytetä yleisessä yritysten välisessä viestinnässä.
In normal business transactions, therefore, this method is not used.
Koneiden käyttö salausten avaamiseen ja laatimiseen
The use of decryption and encryption machines
Jo ennen one-time padin keksimistä kehitettiin salausmenetelmiä, joilla saatiin aikaan suuri määrä avaimia ja joiden tuottamat salaiset tekstit sisälsivät mahdollisimman vähän säännönmukaisuuksia ja tarjosivat siksi tuskin lainkaan lähtökohtia salausanalyysille.
Even before the invention of the one-time pad, cryptographic processes were developed which could generate a large number of keys and thus produce coded texts which contained as few regularities in the text as possible and thus few starting-points for codebreaking.
Jotta näitä menetelmiä saataisiin luotua riittävän nopeasti käytännön sovelluksiin, salaukseen ja salausten avaamiseen kehitettiin koneita.
In order to make these methods sufficiently fast for practical application, machines were developed for encryption and decryption.
Vaikuttavin näistä oli varmaankin ENIGMA Enigman kehitti Arthur Scherbius, ja se patentoitiin vuonna 1928.
The most spectacular of these was probably Enigma Enigma was developed by Arthur Scherbius and patented in 1928.
Se muistutti tietyllä tavalla kirjoituskonetta, koska siinä oli näppäimistö, jonka avulla syötettiin luettava teksti.
It was a little like a typewriter, as it had a keyboard on which the plain text was keyed in.
Pistokelevyn ja pyörivän telan avulla teksti salattiin tietyn ohjeen mukaan, ja salaus avattiin samalla koneella koodikirjojen avulla. , jota Saksa käytti toisessa maailmansodassa.
By means of a peg-board and rotating drums the text was encoded in accordance with given rules and decoded at the other end on the same machine using code books. , used by Germany in the Second World War.
Englannin Bletchley Parkissa koottu joukko salauksen avauseksperttejä onnistui selvittämään ENIGMAn salausmenetelmän erityisten koneiden, niin sanottujen "pommien" avulla.
The small army of decryption experts working at Bletchley Park in England succeeded in cracking the Enigma code by means of special machines known as ‘bombs’.
Sekä ENIGMA että "pommi" olivat mekaanisia koneita.
Both the Enigma machine and the ‘bombs’ were mechanical in operation.
Tietokoneen käyttö viestien salauksessa
Use of computers in cryptography
Tietokoneen keksiminen toimi uranuurtajana salaustieteelle, koska sen tehokkuus mahdollistaa yhä monimutkaisempien järjestelmien käytön.
The invention of the computer represented a breakthrough in cryptography, since its power made it possible to use increasingly complex systems.
Vaikka tämä ei muutakaan salauksen perusperiaatteita, järjestelmiin tuli kuitenkin tiettyjä uudistuksia.
Even though it did not alter the basic principles of encryption, a number of changes took place.
Ensinnäkin salausjärjestelmien mahdollinen monimutkaisuusaste moninkertaistui, koska mekaaninen toteutettavuus ei enää rajoittanut sitä.
Firstly, the level of potential complexity of the encryption system was multiplied, since it was no longer subject to the constraints of what was mechanically feasible, and, secondly, the speed of the encryption process rose drastically.
Lisäksi salausprosessin nopeus lisääntyi huomattavasti.
In computers, information is processed digitally using binary numbers.
Tietokoneet käsittelevät tietoa digitaalisesti binäärilukujen avulla.
This means that the information is expressed by the sequence of two signals, 0 and 1.
Jälkimmäisellä tarkoitetaan, että informaatio ilmaistaan kahdesta eri merkistä (0 ja 1) muodostuvina jonoina.
In physical terms 1 corresponds to an electric current or magnetic field (‘light on’), while 0 means the absence of current or magnetic field (‘light off’).
Luku 1 merkitsee fysiikassa sähköistä jännitettä tai magnetisointia ("valo päällä"), 0 jännitteen tai magnetisoinnin poisjäämistä ("valo pois päältä").
ASCII American Standard Code for Information Exchange. standardisation now prevails, whereby each letter is represented by a seven-figure combination of 0 and 1.
Siksi teksti näkyy numeroista 0 ja 1 koostuvana numerorivinä, ja kirjainten sijasta salataan numeroita.
A text therefore appears as a sheet of 0s and 1s, and instead of letters it is numbers that are encrypted.
Tässä voidaan käyttää sekä transpositiota (vaihtoa) että substituutiota (korvaamista).
Both transposition and substitution can be used in this process.
Substituutiota voidaan käyttää esimerkiksi lisäämällä avain mielivaltaisen numerorivin muodossa.
Substitution may, for example, take place by the addition of a key in the form of any row of numbers.
Binäärisen matematiikan sääntöjen mukaan kahden yhtä suuren luvun summa on nolla (eli 0 +0=0 ja 1 +1=0), kun taas kahden eri luvun summa on yksi (0+1=1).
According to the rules of binary mathematics the sum of two equal figures is zero (0+0=0 and 1+1=0) while the sum of two different figures is 1 (0+1=1).
Yhteenlaskulla aikaansaatava uusi salattu numerojono on siis binäärinen jono, jota voidaan joko käsitellä edelleen digitaalisesti tai joka saadaan uudelleen luettavaan muotoon vähentämällä lisätty avain.
The new, encrypted row of figures arising from the addition of the key is thus a binary sequence which can either be further digitally processed or made readable again by subtracting the added key.
Tietokoneiden avulla voidaan vahvoja salausalgoritmeja käyttäen luoda salattuja tekstejä, jotka eivät tarjoa käytännössä lainkaan mahdollisuuksia salausanalyysille.
The use of computers made it possible to generate coded texts, using powerful encryption algorithms, which offer practically no starting-points for codebreakers.
Näin salauksen avausyritys on mahdollinen enää ainoastaan kokeilemalla kaikki mahdolliset avaimet.
Decryption now entails trying all possible keys.
Mitä pidempi avain on, sitä pahemmaksi kompastuskiveksi muodostuu selvittämiseen tarvittava aika tehokkaimmillakin tietokoneilla.
The longer the key, the more likely it is that this attempt will be thwarted, even using very powerful computers, by the time it would take.
On siis saatavana menetelmiä, joita voidaan pitää varmoina nykyisellä tekniikan tasolla.
There are therefore usable methods which may be regarded as secure at the present state of technology.
Tietokoneiden yleistyessä 1970-luvulla salausjärjestelmien standardointi kävi yhä tärkeämmäksi, koska vain siten yritykset voivat turvallisesti kommunikoida liikekumppaniensa kanssa ilman kohtuuttomia kustannuksia.
As computers became more widely available in the 1970s, the need for the standardisation of encryption systems grow ever more urgent, since only in this way could firms communicate securely with business partners without incurring disproportionate costs.
Ensimmäisenä standardointiin pyrittiin Yhdysvalloissa.
The first moves were made in the USA.
Voimakasta salausta voidaan käyttää myös epärehellisiin tarkoituksiin, tai käyttäjä voi olla mahdollinen vihollinen sodassa; salauksella voidaan myös vaikeuttaa sähköistä vakoilua tai tehdä se mahdottomaksi.
Powerful encryption systems can also be used for unlawful purposes or by potential military opponents; they may also make electronic espionage difficult or impossible.
Siksi NSA vaati, että valittaisiin talouselämälle riittävän turvallinen salausstandardi, jonka se itse kuitenkin pystyisi selvittämään erikoisen teknisen varustuksensa avulla.
For that reason, the NSA urged that firms should be offered a sufficiently secure encryption standard, but one which the NSA itself could decrypt, by virtue of its exceptional technical capabilities.
Tämän vuoksi avaimen pituus rajoitettiin 56 bittiin.
With that aim in mind, the length of the key was restricted to 56 bits.
Tämä mahdollistaa enintään 100 000 000 000 000 000 avaimen käytön Tämä luku koostuu binäärisessä muodossa 56 nollasta ja ykkösestä Vrt.
This reduces the number of possible keys to 100 000 000 000 000 000 In binary terms, this number consists of 56 zeros and ones.
Singh, Geheime Botschaften, Carl Hanser Verlag (1999), 303. .
See Singh, The Code Book, Carl Hanser Verlag (1999), 303. .
Myös Euroopassa ja Japanissa tätä standardia alettiin käyttöä varsinkin pankkialalla.
This standard was also adopted in Europe and Japan, in particular in the banking sector.
DES-standardien algoritmia ei vastoin eri tiedotusvälineissä esitettyjä väitteitä ole toistaiseksi onnistuttu selvittämään, mutta nyt on jo laitteita, jotka ovat riittävän tehokkaita kaikkien avainten kokeilemiseksi ("brute force attack").
Media claims to the contrary, the DES algorithm has not yet been broken, but hardware now exists which is powerful enough to try all possible keys (brute force attack).
Triple-DES-standardia, jolla on 112-bittinen avain, voidaan sitä vastoin edelleen pitää varmana.
In contrast, Triple DES, which has a 112-bit key, is still regarded as secure.
DES-standardin seuraaja AES (Advanced Encryption Standard) on eurooppalainen menetelmä Sen kehittivät kaksi belgialaista Leuvenin katolisen yliopiston kryptografia, Joan Daemen ja Vincent Rijmen. , joka luotiin nimellä Rijndael Belgian Leuvenissa.
The successor to DES, the Advanced Encryption Standard (AES), is a European process It was created by two Belgian cryptographers working at the Catholic University of Louvain, Joan Daemen and Vincent Rijmen . which was developed under the name Rijndael in Louvain, Belgium.
Se on nopea ja sitä voidaan pitää varmana, koska siinä luovuttiin avaimen pituusrajoituksista.
It is fast and is regarded as secure, since it incorporates no key-length restriction.