natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tämä johtui Yhdysvaltojen salauspolitiikan muuttumisesta.
The reason for this lies in a change in US policy on cryptography.
Standardointi merkitsi yrityksille salauksen huomattavaa yksinkertaistumista.
Standardisation makes it much easier for firms to employ encryption.
Ongelmana oli kuitenkin edelleen avainten jakelu.
What remained, however, was the problem of key exchange.
Niin kauan kuin järjestelmä toimii yhdellä avaimella, jota käytetään sekä salaukseen että salauksen avaamiseen (symmetrinen salaus), järjestelmän käyttö on hankalaa, kun viestintäkumppaneita on paljon.
As long as a system works with a key which is employed both for encryption and decryption (symmetric encryption), it is difficult to use with large numbers of communication partners.
Avain on nimittäin luovutettava jokaiselle uudelle viestintäkumppanille etukäteen niin, etteivät ulkopuoliset voi saada sitä selville.
The key must be handed over to every new communication partner in advance in such a way that no third party gains access to it.
Tämä on käytännössä vaikeaa talouselämässä ja yksityishenkilöillekin mahdollista vain yksittäisissä tapauksissa.
This is difficult for firms in practical terms, and feasible for private individuals only in rare cases.
Ratkaisun tähän tarjoaa epäsymmetrinen salaus: salaukseen ja salauksen selvittämiseen ei käytetä samaa avainta.
Asymmetric encryption offers a solution to this problem: two different keys are used for encryption and decryption.
Viesti salataan avaimella, jonka jokainen voi tuntea, niin sanotulla yleisavaimella .
The message is encrypted using a key which may perfectly well be in the public domain, the so-called public key .
Menetelmä toimii kuitenkin kuin yksisuuntainen katu: tekstiä ei voi muuttaa takaisin luettavaan muotoon yleisavaimella.
However, the process works only in one direction, with the result that decryption is no longer possible using the public key.
Siksi jokainen, joka haluaa saada salatun viestin, voi lähettää viestintäkumppanilleen yleisavaimensa myös epävarmaa reittiä viestin salausta varten.
For that reason, anybody who wishes to receive an encrypted message may send a communication partner via an unsecured route the public key required to encrypt the message.
Yleisavain ja yksityinen avain liittyvät toisiinsa; yksityistä avainta ei kuitenkaan voi selvittää yleisavaimen perusteella.
Although the public and private keys are linked, the private key cannot be calculated on the basis of the public key.
Ron Rivest, Adi Shamir ja Leonard Adleman keksivät epäsymmetrisen salausjärjestelmän, jossa käytetään heidän mukaansa nimettyä RSA-menetelmää.
Ron Rivest, Adi Shamir and Leonard Adleman invented an asymmetric encryption process which has been named after them (RSA process).
Yksisuuntaiseen toimintoon (niin sanottuun lattialuukkutoimintoon) käytetään yleisavaimen osana kahden erittäin suuren jaottoman luvun tuloa.
In a one-way (trapdoor) function the result of the multiplication of two very large prime numbers is used as a component of the public key.
Sillä salataan luettava teksti.
The text is then encrypted using that key.
Salauksen avaus onnistuu vain, jos tietää molempien käytettyjen jaottomien lukujen arvot.
Decryption is dependent on knowledge of the two prime numbers employed.
Ei kuitenkaan ole matemaattista menetelmää, jonka avulla kahden jaottoman luvun kertominen voitaisiin kääntää niin, että kertolaskun tuloksesta voitaisiin laskea alkuperäiset jaottomat luvut.
However, there is no known mathematical process by means of which the large integers resulting from the multiplication of two prime numbers can be factored in such a way as to determine what those prime numbers were.
Toistaiseksi tämä onnistuu vain järjestelmällisesti kokeilemalla.
At present, all possible combinations must be tried systematically.
Siksi menetelmä on nykyisellä tietämyksen tasolla varma, kunhan valitaan riittävän suuret jaottomat luvut.
Given the present state of mathematical knowledge, therefore, the process is secure, provided that sufficiently large prime numbers are chosen.
Ainoa riski on, että joku loistava matemaatikko keksisi joskus nopeamman tavan tekijöiden jakamiseen.
The only risk is that at some stage a brilliant mathematician will discover a quicker factoring method.
Yleisavaimen avulla toteutettava salaus vaatii kuitenkin symmetriseen menetelmään (esim. DES) verrattuna paljon enemmän tietokoneen laskuaikaa tai nopeiden suurtietokoneiden käyttöä.
By comparison with symmetric processes (e.g. DES), however, public-key encryption requires much more PC calculation time or the use of rapid, large-scale computers.
Jotta yleisavainmenetelmä saataisiin laajempaan käyttöön, Phil Zimmerman keksi yhdistää laskennallisesti suuritöisen julkisen avaimen menetelmän nopeampaan symmetriseen menetelmään.
In order to make the public-key process generally accessible, Phil Zimmermann came up with the idea of linking the public-key process, which involves a great deal of calculation, with a faster symmetric process.
Itse viesti salataan Zürichissä kehitetyllä symmetrisellä IDEA-menetelmällä, kun taas symmetrisen salauksen avain välitetään samanaikaisesti yleisavainmenetelmällä.
The message itself should be encrypted using an asymmetric process, the IDEA process developed in Zurich, but the key to the symmetric encryption would be exchanged at the same time, as in the public-key process.
Zimmermann laati käyttäjäystävällisen ohjelman nimeltä Pretty Good Privacy, joka loi tarvittavat avaimet ja suoritti salauksen napin painalluksella (tai hiiren napsautuksella).
Zimmermann developed a user-friendly programme (Pretty Good Privacy) which created the requisite key and carried out the encryption at the push of a button (or the click of a mouse).
Ohjelma vietiin Internetiin, mistä jokainen voi ladata sen omalle koneelleen.
The programme was placed on the Internet, from where anyone could download it.
Aiemmista versioista julkaistiin lähdeteksti, joten voidaan olettaa, että ansoja ei ole rakennettu.
The source text for the earlier versions has been published, so it can be assumed that no backdoors have been incorporated.
Uusimman, erityisen käyttäjäystävällisellä graafisella käyttöliittymällä varustetun PGP 7 -version lähdetekstejä ei valitettavasti enää julkaista.
Unfortunately, the source texts for the newest version, PGP 7, which is characterised by an exceptionally user-friendly graphic interface, are no longer published.
On kuitenkin olemassa vielä toinen Open PGP -standardin toteutustapa: GnuPG.
There is, however, a further implementation of the Open PGP Standard: GnuPG.
GnuPG tarjoaa samat salausmenetelmät kuin PGP ja on myös yhteensopiva PGP:n kanssa.
GnuPG offers the same encryption methods as PGP, and is also compatible with PGP.
Se on kuitenkin ilmainen ohjelma, jonka lähdekoodi on tunnettu ja jota voi käyttää ja levittää kuka tahansa.
However, it is freeware, its source code is known and any individual can use it and pass it on.
Saksan liittotasavallan talous- ja teknologiaministeriö on tukenut GnuPG:n reititystä Windowsille ja graafisen käyttöliittymän kehittämistä, mutta se ei valitettavasti ole vielä täysin valmis.
The Federal German Ministry for Economic Affairs and Technology has promoted the porting of GnuPG on Windows and the development of a graphic interface; unfortunately, however, these functions have not yet been fully developed.
Esittelijän tietojen mukaan se on kuitenkin työn alla.
According to the information available to your rapporteur, work is continuing.
Lisäksi on vielä OpenPGP:n kanssa kilpailevia standardeja, kuten S/MIME, jota monet sähköpostiohjelmat tukevat.
There are also rival standards to OpenPGP, such as S/MIME, which are supported by many e‑mail programmes.
Esittelijän tiedossa ei kuitenkaan ole ilmaisversioita siitä.
Here, your rapporteur has no information on free implementation.
Kvanttisalausmenetelmät voivat tuottaa tulevaisuudessa aivan uusia näkökulmia turvalliseen avainten luovutukseen.
In the future quantum cryptography may open up new prospects for secure key exchange.
Sillä varmistetaan, että kuuntelu avaimen luovutuksen yhteydessä huomattaisiin.
It would ensure that the interception of a key exchange could not pass unnoticed.
Jos lähetetään polarisoituja fotoneja, niiden polarisaatiota ei voida tutkia sitä muuttamatta.
If polarised photons are transmitted, the fact of their polarisation cannot be established without altering that polarisation.
Salakuuntelijat datakaapelin varrella havaitaan silloin varmasti.
Eavesdroppers on the line could thus be detected with 100% certainty.
Tällöin käytettäisiin vain avainta, jota ei ole kuunneltu.
Only those keys which had not been intercepted would then be used.
Keskusteltaessa salausmenetelmien todellisesta turvallisuudesta on myös yhä uudelleen väitetty, että amerikkalaisissa tuotteissa on ansoja.
In the discussion on the actual level of security of encryption processes the accusation has repeatedly been made that American products contain backdoors.
Otsikoissa on esiintynyt mm. Excel, josta väitetään, että eurooppalaisessa versiossa avaimen puolikas esiintyy avoimesti tiedoston otsikossa.
For example, Excel made headlines here in Europe when it was suggested that in the European version of its programme half the key is revealed in the file header.
Tiedotusvälineiden huomiota on herättänyt myös Microsoft, koska eräs hakkeri löysi ohjelmaan kätketyn "NSA-avaimen", minkä Microsoft luonnollisesti kiisti jyrkästi.
Microsoft also gained media attention when a hacker claimed to have discovered an ‘NSA key’ hidden in the programme, a claim which was of course strongly denied by Microsoft.
Koska Microsoft ei ole julkistanut lähdekoodia, jokainen tätä koskeva väite on pelkkää arvailua.
Since Microsoft has not revealed its source code, any assessment amounts to pure speculation.
PGP:n ja GnuPG:n aiempien versioiden osalta tällainen porsaanreikä voidaan kuitenkin melkoisen varmasti sulkea pois, koska niiden lähdekoodi on julkistettu.
At all events, the earlier versions of PGP and GnuPG can be said with a great degree of certainty not to contain such a backdoor, since their source text has been disclosed.
Monet valtiot ovat toistaiseksi kieltäneet salausohjelmien tai salauslaitteiden käytön ja tekevät poikkeuksista luvanvaraisia.
Many states initially ban the use of encryption software or cryptographic equipment and make exceptions only subject to prior authorisation.
Tällä ei tarkoiteta pelkästään diktatuureja kuten Kiinaa, Irania tai Irakia.
The states concerned are not just dictatorships such as China, Iran or Iraq.
Myös demokraattisissa valtioissa salausohjelmien tai -koneiden käyttöä tai myyntiä on rajoitettu laeilla.
Democratic states have also imposed legal restrictions on the use or purchase of encryption programmes or equipment.
Viestintä pitäisi suojata asiattomien yksityishenkiöiden lukemiselta, mutta valtiolla pitäisi olla silti mahdollisuus lailliseen salakuunteluun tarvittaessa.
It would appear that communications are to be protected against being read by unauthorised private individuals, but that the state should retain the possibility of intercepting such communications, if necessary on the basis of specific legal provisions.
Viranomaisten teknisen etumatkan menettäminen pitäisi korvata lakisääteisillä kielloilla.
The authorities’ loss of technical superiority is thus made good by means of legal bans.
Niinpä Ranska on viime aikoihin saakka kieltänyt yleisesti salauksen käytön ja myöntänyt yksittäisiä salauslupia.
For example, until recently France imposed a general ban on the use of cryptography, granting authorisations only in individual cases.
Saksassa keskusteltiin joitakin vuosia sitten myös salauksen rajoittamisesta ja avaimen luovutuspakosta.
A few years ago in Germany a debate arose concerning restrictions on encryption and the compulsory submission of a key to the authorities.
Yhdysvalloissa on tämän sijasta aiemmin rajoitettu avaimen pituutta.
In the past, the USA has taken a different course, imposing restrictions on key length.
Nykyisin nämä yritykset lienevät jo kaikki epäonnistuneet.
By now, these attempts should have been shown, once and for all, to be futile.
Valtion mielenkiintoa salauksen avausmahdollisuuksiin ja siten luettaviin teksteihin ei nimittäin laimenna vain yksityisyyden säilyttämistä koskeva oikeus vaan myös selvät taloudelliset edut.
The state’s interest in having access to encryption processes and thus to the plain texts does not only stand in opposition to the right to privacy, but also to entrenched economic interests.
Sähköinen kaupankäynti ja sähköinen rahaliikenne ovat nimittäin riippuvaisia turvallisesta Internet-viestinnästä.
E-commerce and electronic banking are dependent on secure communications via the Internet.
Jos sitä ei voida taata, nämä tekniikat ovat tuhoon tuomittuja, koska asiakkaiden luottamus olisi menetetty.
If this cannot be guaranteed, these techniques are doomed to failure, owing to a lack of customer confidence.
Tämä yhteys selittää muutoksen esimerkiksi Yhdysvaltojen ja Ranskan salauspolitiikassa.
This link explains the about-turn in US or French policy on cryptography.
Mainittakoon tässä yhteydessä, että sähköinen kaupankäynti edellyttää turvallisia salausmenetelmiä kahdessa mielessä: paitsi viestien salaukseen, myös liikekumppanin varmaan tunnistukseen.
It should be pointed out here that there are two reasons why e-commerce needs secure encryption processes: not only in order to encrypt messages, but also to prove beyond doubt the identity of business partners.
Sähköinen allekirjoitus voidaan nimittäin toteuttaa käyttämällä yleisavainmenetelmää käännetyssä järjestyksessä: salaukseen käytetään yksityistä avainta ja salauksen selvittämiseen yleisavainta.
The electronic signature procedure can be carried out using a reversal of the public-key process: the private key is used to encrypt the signature, and the public key to decrypt it.
Tämä salaustapa vahvistaa allekirjoituksen alkuperäisyyden.
This form of encryption confirms the authenticity of the signature.
Kuka tahansa voi vakuuttua sen aitoudesta käyttämällä henkilön yleisavainta, mutta itse allekirjoitusta ei voi jäljitellä.
Through the use of the public key, any individual can convince another of his or her genuineness, but he or she cannot imitate the signature itself.
Myös tämä toiminto on sisällytetty käyttäjäystävällisesti PGP:hen.
This function is also built into PGP as an additional user-friendly feature.
Etsittäessä vastausta siihen, kenen ja missä olosuhteissa kannattaisi käyttää salausta, tuntuu oikealta erottaa toisistaan yksityishenkilöt ja yritykset.
When answering the question of what persons, and under what circumstances, should be advised to employ encryption, a distinction must be drawn between private individuals and firms.
Sitä vastoin jokainen voi ja jokaisen tulisi salata sähköpostiviestinsä.
In contrast, e-mails can and should be encrypted by everyone.
Usein väitetään, ettei ole salaisuuksia eikä salaus siksi ole tarpeen, mutta tähän on todettava, että emmehän yleensä lähetä kirjallisia viestejä postikortteina.
The oft-repeated claim that a person has no secrets and thus has no need to encrypt messages must be countered by pointing out that written messages are not normally sent on postcards.
Salaamaton sähköpostiviesti ei kuitenkaan ole mitään muuta kuin kirje ilman kuorta.
However, an unencrypted e-mail is nothing other than a letter without an envelope.
Valitettavasti ohjelmat eivät ole vielä riittävän yleisessä käytössä.
Unfortunately, they are not yet sufficiently widely distributed.
Olisi toivottavaa, että julkinen sektori näyttäisi hyvää esimerkkiä ja ryhtyisi itse käyttämään standardien mukaista salausta, jotta salausjärjestelmät tulisivat tutuiksi.
The public authorities should set a good example and themselves employ encryption as a standard practice in order to demystify the process.
Yritysten osalta tulisi ehdottomasti huolehtia siitä, että luottamuksellisia tietoja lähetetään vain varmistettuja viestintäreittejä pitkin.
As far as firms are concerned, they should take strict measures to ensure that sensitive information is only transmitted via secure media.
Tämä vaikuttaa itsestään selvältä ja onkin varmaan silloin, kun kyse on suurista yrityksistä, mutta nimenomaan pienissä ja keskisuurissa yrityksissä yrityksen sisäisiä tietoja lähetetään usein sähköpostitse salaamattomina, koska ongelmasta ei olla toistaiseksi tietoisia.
This may seem obvious, and no doubt is for large undertakings, but in small- and medium-sized firms in particular internal information is often transmitted via unencrypted e-mails, because awareness of the problem is not sufficiently well developed.
Olisi toivottavaa, että toimialajärjestöt ja kauppakamarit pyrkisivät entistä ahkerammin levittämään tietoa tästä asiasta.
In this connection, it can only be hoped that industry associations and chambers of commerce will step up their efforts to increase that awareness.
Tosin sähköpostien salaaminen on vain yksi turvallisuusnäkökohta monien joukossa eikä varsinkaan hyödytä mitään, jos tiedot annetaan muiden käyttöön jo ennen salaamista.
Admittedly, the encryption of e-mails is only one security aspect amongst many, and serves no purpose if the information is made available to others prior to encryption.
Tämä merkitsee sitä, että koko työympäristö on turvattava, eli käytettyjen tilojen turvallisuus on taattava ja valvottava fyysistä pääsyä toimistoihin ja tietokoneisiin.
The implication is that the entire working environment must be protected, thereby guaranteeing the security of a firm’s premises, and checks must be carried out on persons entering offices and accessing computers.
Myös tietojen luvaton käyttö verkon välityksellä on estettävä sopivien palomuurien avulla.
In addition, unauthorised access to information via the firm’s network must be prevented by means of the introduction of corresponding firewalls.
Erityisen vaaran tässä suhteessa muodostaa sisäisen verkon ja Internetin yhdistäminen.
Here, particular dangers are posed by the linking of the firm’s internal network and the Internet.
Jos turvallisuus otetaan vakavasti, tulisi myös käyttää ainoastaan sellaisia käyttöjärjestelmiä, joiden lähdekoodi on julkinen ja tarkistettu, koska vain silloin voidaan varmuudella sanoa, mitä tiedoille tapahtuu.
If security is to be taken seriously, only those operating systems should be used whose source code has been published and checked, since only then can it be determined with certainty what happens to the data.
Yrityksillä on siis runsaasti tehtävää turvallisuuden alalla.
Firms are thus faced with a wide variety of tasks in the security sphere.
Markkinoilla on jo lukuisia yrityksiä, jotka tarjoavat turvallisuusneuvontaa ja -sovelluksia kohtuullisin hinnoin, ja kysynnän myötä myös tarjonta lisääntyy jatkuvasti.
Many businesses have already been set up to provide security advice and arrangements at affordable prices, and the supply of such services is expanding steadily in line with demand.
Lisäksi on kuitenkin toivottava, että toimialajärjestöt ja kauppakamarit tarttuvat näihin ongelmiin, jotta erityisesti pienet yritykset huomaisivat turvallisuusongelmien tärkeyden, ja tukevat kattavan suojajärjestelmän suunnittelua ja soveltamista.
In addition, however, it must be hoped that industry associations and chambers of commerce take up this issue, particularly in order to draw the attention of small firms to the problem of security and to support efforts to devise and implement comprehensive protection arrangements.
EU:n ulkosuhteet ja tiedusteluaineiston keruu 12.1.
The EU’s external relations and intelligence gathering 12.1.
Kun Maastrichtin sopimus hyväksyttiin vuonna 1991, yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (YUTP) luotiin perusmuodossaan Euroopan unionin uudeksi politiikan välineeksi.
With the adoption of the Maastricht Treaty in 1991, the Common Foreign and Security Policy (CFSP) was established in its most elementary form as a new policy instrument for the European Union.
Kuusi vuotta myöhemmin Amsterdamin sopimus loi lisärakennetta YUTP:lle ja antoi mahdollisuuden yhteistä puolustusta koskeviin aloitteisiin Euroopan unionin sisällä säilyttäen samalla nykyiset liittoutumat.
Six years later the Amsterdam Treaty gave further structure to the CFSP and created the possibility for common defence initiatives within the European Union, whilst maintaining the existing alliances.
Helsingissä joulukuussa 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto käynnisti Euroopan turvallisuus- ja puolustusaloitteen Amsterdamin sopimuksen pohjalta ja pitäen mielessään Kosovon kokemukset.
On the basis of the Amsterdam Treaty and with the experiences in Kosovo in mind, the Helsinki European Council of December 1999 launched the European Security and Defence Initiative.
Tällä aloitteella pyritään luomaan vuoden 2003 toiseen puoliskoon mennessä monikansalliset joukot, joihin kuuluisi noin 50 000–60 000 sotilasta.
This initiative aims at the creation of a multinational force of between 50 000 and 60 000 troops by the second half of 2003.
Tällaisen monikansallisen armeijan olemassaolo tekee itsenäisen tiedustelukapasiteetin kehittämisestä välttämätöntä.
The existence of such a multinational force will make the development of an autonomous intelligence capacity inevitable.
Nykyisen WEU:n tiedustelukapasiteetin yksinkertainen integrointi ei riitä tähän tarkoitukseen.
The simple integration of the existing WEU intelligence capacity will be insufficient for this purpose.
Entistä laajempaa, nykyiset yhteistyömuodot reilusti ylittävää yhteistyötä jäsenvaltioiden tiedusteluelinten välillä ei voida välttää.
Further cooperation between the intelligence agencies of the Member States, well beyond the existing forms of cooperation, cannot be avoided.
Yhteisen turvallisuus- ja yhteistyöpolitiikan edelleenkehittäminen ei kuitenkaan ole ainoa tekijä, joka laajentaa unionin tiedustelupalvelujen yhteistyötä entisestään.
However, the further development of the CFSP is not the only factor leading to closer cooperation among the Union’s intelligence services.
Euroopan unionin entistä laajempi taloudellinen integraatio edellyttää myös entistä tiiviimpää yhteistyötä tiedusteluaineiston keruun alueella.
Further economic integration within the European Union will likewise necessitate a more intensive cooperation in the field of intelligence collection.
Yhdistynyt eurooppalainen talouspolitiikka edellyttää yhtenäistä käsitystä taloudellisesta todellisuudesta Euroopan unionin ulkopuolisessa maailmassa.
A united European economic policy implies a united perception of economic reality in the world outside the European Union.
Yhtenäinen kanta kauppaneuvotteluissa maailman kauppajärjestön WTO:n sisällä tai kolmansien maiden kanssa edellyttää neuvottelukannan yhteistä suojelua.
A united position in trade negotiations within the WTO or with third countries calls for joint protection of the negotiating position.
Euroopan vahvat teollisuudenalat tarvitsevat yhteistä suojausta Euroopan unionin ulkopuolelta tulevaa taloudellista vakoilua vastaan.
Strong European industries need joint protection against economic espionage from outside the European Union.
Lopuksi on korostettava, että unionin toisen pilarin edelleenkehittämisen ja unionin toiminnan sisäpolitiikan ja oikeuden aloilla tulee myös johtaa entistä laajempaan yhteistyöhön tiedustelupalvelujen välillä.
It must finally be emphasised that further development of the Union’s second pillar and the Union’s activities in the field of Justice and Home Affairs will inevitably also lead to further cooperation between intelligence services.
Etenkään yhteinen taistelu terrorismia, laitonta asekauppaa, ihmiskauppaa ja rahanpesua vastaan ei ole mahdollista ilman tiedustelupalvelujen tehokasta yhteistyötä.
In particular, the joint fight against terrorism, illegal trade in arms, trafficking of human beings, and money laundering cannot take place without intensive cooperation between intelligence services.
Nykyinen yhteistyö Charles Grant, Intimate relations.
Existing cooperation Charles Grant, Intimate relations.
Can Britain play a leading role in European defence - and keep its special links to US Intelligence? 4.2000, Centre for European Reform.
Can Britain play a leading role in European defence - and keep its special links to US intelligence? 4.2000, Centre for European Reform