natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rare cases of hyperthyroidism, some followed by hypothyroidism, have been reported in clinical trials and through post-marketing experience (See also section 4.4).
Kliinisissä tutkimuksissa ja valmisteen markkinoille tulon jälkeen on joissakin harvinaisissa tapauksissa ilmoitettu kilpirauhasen liikatoimintaa, jota joissakin tapauksissa seurasi kilpirauhasen vajaatoiminta (ks. myös kohta 4. 4).
The safety of continued SUTENT treatment in patients with moderate to severe proteinuria has not been systematically evaluated.
SUTENT- hoidon jatkamisen turvallisuutta potilailla, joilla on keskivaikea tai vaikea proteinuria, ei ole arvioitu järjestelmällisesti.
Discontinue SUTENT in patients with nephrotic syndrome (see also section 4.4).
SUTENT- hoito on lopetettava, jos potilaalla ilmenee nefroottinen oireyhtymä (ks. myös kohta 4. 4).
4.9 Overdose
15 4. 9 Yliannostus
There is no experience of acute overdosage with SUTENT.
SUTENTin akuutista yliannostuksesta ei ole kokemusta.
There is no specific antidote for overdosage with SUTENT and treatment of overdose should consist of general supportive measures.
SUTENTin yliannostukselle ei ole spesifistä vastalääkettä, joten potilaalle tulee antaa yleistä elintoimintoja tukevaa hoitoa.
If indicated, elimination of unabsorbed drug may be achieved by emesis or gastric lavage.
Imeytymätön lääkeaine voidaan tarvittaessa poistaa elimistöstä oksennuttamalla tai mahahuuhtelulla.
Antineoplastic agents - Protein-tyrosine kinase inhibitor, ATC Code:
Muut syöpälääkkeet, proteiini- tyrosiinikinaasin estäjä, ATC- koodi:
Sunitinib malate inhibits multiple receptor tyrosine kinases (RTKs) that are implicated in tumour growth, pathologic angiogenesis, and metastatic progression of cancer.
Sunitinibimalaatti estää useita reseptorityrosiinikinaaseja (RTK), jotka osallistuvat kasvaimen kasvuun, patologiseen angiogeneesiin ja syövän metastasointiin.
Sunitinib was identified as inhibitor of platelet-derived growth factor receptors (PDGFRα and PDGFRβ), vascular endothelial growth factor receptors (VEGFR1, VEGFR2 and VEGFR3), stem cell factor receptor (KIT), Fms-like tyrosine kinase-3 (FLT3), colony stimulating factor receptor (CSF-1R), and the glial cell-line derived neurotrophic factor receptor (RET).
Sunitinibi on tunnistettu lääkeaineeksi, joka estää verihiutalekasvutekijän reseptoreita (PDGFRα ja PDGFRβ), verisuonen endoteelikasvutekijän reseptoreita (VEGFR1, VEGFR2 ja VEGFR3), kantasolutekijän reseptoria (KIT), Fms- tyyppistä tyrosiinikinaasi- 3: a (FLT3), kantasoluryhmiä stimuloivan kasvutekijän reseptoria (CSF- 1R) ja gliasolulinjasta saadun neurotrofisen tekijän reseptoria (RET).
CLINICAL STUDIES The clinical safety and efficacy of SUTENT has been studied in the treatment of patients with malignant gastrointestinal stromal tumour (GIST) who were resistant to imatinib (i. e. those who experienced disease progression during or following treatment with imatinib) or intolerant to imatinib (i. e. those who experienced significant toxicity during treatment with imatinib that precluded further treatment) and the treatment of patients with metastatic renal cell carcinoma (MRCC) Efficacy is based on time to tumour progression and an increase in survival in GIST and on progression free survival and objective response rates for treatment-naïve and cytokine-refractory MRCC respectively.
Teho perustuu taudin etenemiseen kuluvaan aikaan ja GIST- potilaiden eloonjäämisen lisääntymiseen sekä aiemmin hoitamattomassa MRCC: ssa progressiovapaaseen eloonjäämiseen ja sytokiini - refraktaarisessa MRCC: ssa objektiivisiin hoitovasteisiin.
Gastrointestinal Stromal Tumours An initial open-label, dose-escalation study was conducted in patients with GIST after failure of imatinib (Median maximum daily dose 800 mg) due to resistance or intolerance.
Gastrointestinaaliset stroomakasvaimet Ensimmäiseen GISTiä koskeneeseen avoimeen annoshakututkimukseen osallistui potilaita, joiden imatinibihoito (mediaaniannos enintään 800 mg/ vrk) oli resistenssin tai intoleranssin vuoksi epäonnistunut.
Ninety-seven patients were enrolled at various doses and schedules; 55 patients received 50 mg at the recommended treatment schedule 4 weeks on / 2 weeks off (“ schedule 4/ 2”).
55 potilasta sai 50 mg suositellun hoito- ohjelman mukaan (4 viikkoa hoitoa, 2 viikon tauko, ns. hoitohjelma 4/ 2).
In this study the median Time To Progression (TTP) was 34.0 weeks (95% CI = 22.0 – 46.0 weeks).
Tässä tutkimuksessa mediaaniaika taudin etenemiseen oli 34, 0 viikkoa (95% CI= 22, 0– 46, 0 vk).
A phase 3, randomized, double-blind, placebo-controlled study of SUTENT was conducted in patients with GIST who were intolerant to, or had experienced disease progression during or following treatment with, imatinib (Median maximum daily dose 800 mg).
Kolmannen vaiheen satunnaistettuun, kaksoissokkoutettuun ja lumekontrolloituun SUTENT - tutkimukseen otettiin GIST- potilaita, jotka olivat intolerantteja imatinibille tai joiden tauti oli edennyt imatinibihoidon (mediaaniannos enintään 800 mg/ vrk) aikana tai sen jälkeen.
In this study, 312 patients were randomized (2:1) to receive either 50 mg SUTENT or placebo, orally once daily on Schedule 4/ 2 until disease progression or withdrawal from the study for another reason (207 patients received SUTENT and 105 patients received placebo).
Tutkimuksen 312 potilasta satunnaistettiin (2: 1) saamaan suun kautta joko 50 mg SUTENTia tai lumelääkettä kerran vuorokaudessa hoito- ohjelmassa 4/ 2, kunnes tauti etenisi tai potilas lopettaisi tutkimuksen muusta syystä (potilaista 207 sai SUTENTia ja 105 lumelääkettä).
14 The median TTP on SUTENT was 28.9 weeks (95% CI = 21.3-34.1 weeks) and was statistically significantly longer than the TTP of 5.1 weeks (95% CI = 4.4-10.1 weeks) on placebo.
Mediaaniaika taudin etenemiseen oli SUTENT- ryhmässä 28, 9 viikkoa (95% CI = 21, 3– 34, 1 vk), mikä oli tilastollisesti merkitsevästi pitempi kuin lumelääkeryhmän 5, 1 viikkoa (95% CI = 4, 4– 10, 1 vk).
The difference in overall survival was statistically in favour of SUTENT [hazard ratio:
Ero kokonaiseloonjäämisessä oli tilastollisesti SUTENTin eduksi [riskisuhde:
0.290- 0.831)]; the risk of death was 2 times higher in patients in the placebo arm compared to the SUTENT arm.
0, 491 (95% CI = 0, 290– 0, 831)]; kuolemanriski oli lumelääkeryhmässä kaksi kertaa suurempi kuin SUTENT- ryhmässä.
The percentages of deaths were 14% for SUTENT vs 25% for placebo.
SUTENT- ryhmässä potilaista kuoli 14% ja lumelääkeryhmässä 25%.
Median overall survival had not yet been reached in either treatment arm at the time of analysis.
Analyysin tekohetkellä kokonaiseloonjäämisen mediaania ei ollut vielä saavutettu kummassakaan hoitoryhmässä.
Treatment-naïve Metastatic Renal cell Carcinoma (MRCC) A phase 3 randomized, multicenter, international, study evaluating the efficacy and safety of sunitinib compared with IFN-α in patients with treatment-naïve metastatic RCC was conducted.
16 Aiemmin hoitamaton metastasoitunut munuaissolukarsinooma (MRCC) Kolmannen vaiheen satunnaistetussa kansainvälisessä monikeskustutkimuksessa arvioitiin sunitinibin tehoa ja turvallisuutta verrattuna α- interferoniin potilailla, joilla oli aiemmin hoitamaton MRCC.
Seven hundred and fifty patients were randomized 1:1 to the treatment arms; they received treatment with either sunitinib in repeated 6-week cycles, consisting of 4 weeks of 50 mg daily oral administration followed by 2 weeks of rest (Schedule 4/ 2), or IFN-α, administered as a subcutaneous injection of 3 million units (MU) the first week, 6 MU the second week, and 9 MU the third week and thereafter on 3 non-consecutive days each week.
750 potilasta satunnaistettiin 1: 1 saamaan joko sunitinibia toistuvissa 6 viikon hoitosykleissä (50 mg/ vrk suun kautta 4 viikon ajan, mitä seurasi 2 viikon hoitotauko, hoito- ohjelma 4/ 2), tai α- interferonia (3 milj. yksikköä ihon alle ensimmäisellä viikolla, 6 milj. yksikköä toisella viikolla, 9 milj. yksikköä kolmannella viikolla ja sen jälkeen kolmena ei- perättäisenä päivänä joka viikko).
The primary efficacy endpoint was progression free survival (PFS).
Tehon ensisijainen päätetapahtuma oli progressiovapaa eloonjääminen.
In this study the median PFS for the sunitinib-treated group was 47.3 weeks compared with 22.0 weeks for the IFN-α -treated group; the hazard ratio was 0.415 (95% CI:
Tässä tutkimuksessa progressiovapaan eloonjäämisen mediaanikesto oli sunitinibiryhmässä 47, 3 viikkoa verrattuna 22, 0 viikkoon α- interferoniryhmässä: riskisuhde oli 0, 415 (95% CI:
0.320-0.539, p-value < 0.001).
0, 320– 0, 539, p- arvo < 0, 001).
Cytokine-Refractory Metastatic Renal Cell Carcinoma A phase 2 study of SUTENT was conducted in patients who were refractory to prior cytokine therapy with interleukin-2 or interferon-α.
Tutkimuksen 63 potilasta saivat 50 mg: n SUTENT- aloitusannoksen suun kautta kerran vuorokaudessa 4 perättäisen viikon ajan, minkä jälkeen pidettiin 2 viikon hoitotauko.
Sixty-three patients received a starting dose of 50 mg of SUTENT orally, once daily for 4 consecutive weeks followed by a 2-week rest period, to comprise a complete cycle of 6 weeks (schedule 4/ 2).
Koko hoitosyklin kesto oli siis 6 viikkoa (hoito- ohjelma 4/ 2).
The primary efficacy endpoint was objective response rate (ORR) based on Response Evaluation Criteria in Solid Tumours (RECIST).
Tehon ensisijainen päätetapahtuma oli niiden objektiivisten hoitovasteiden määrä kriteereillä, joita käytetään kiinteisiin kasvaimiin (Response Evaluation Criteria in Solid Tumours, RECIST).
24.0 - 46.4 weeks).
Tässä tutkimuksessa objektiivinen hoitovaste saavutettiin 36, 5%: lla potilaista (95% CI = 24, 7 – 49, 6%) ja mediaaniaika taudin etenemiseen oli 37, 7 viikkoa (95% CI = 24, 0– 46, 4 vk).
A confirmatory, open-label, single-arm, multi-centre study evaluating the efficacy and safety of SUTENT was conducted in patients with MRCC who were refractory to prior cytokine therapy.
Näiden tulosten vahvistamiseksi tehtiin avoin monikeskustutkimus, jossa arvioitiin SUTENTin tehoa ja turvallisuutta MRCC- potilailla, jotka olivat olleet refraktaarisia aiemmalle sytokiinihoidolle.
One hundred and six patients received at least one 50 mg dose of SUTENT on schedule 4/ 2.
106 potilasta sai ainakin yhden 50 mg: n SUTENT- annoksen hoito- ohjelmassa 4/ 2.
The primary efficacy endpoint of this study was Objective Response Rate (ORR).
Tässä tutkimuksessa tehon ensisijainen päätetapahtuma oli objektiivisten hoitovasteiden määrä.
Secondary endpoints included TTP, duration of response (DR) and overall survival (OS).
Toissijaiset päätetapahtumat olivat aika taudin etenemiseen, vasteen kesto ja kokonaiseloonjääminen.
In this study the ORR was 35,8% (95% C. I.
Objektiivinen hoitovaste saavutettiin 35, 8%: lla potilaista (95% CI = 26, 8– 47, 5%).
26.8% – 47.5%) The median DR and OS had not yet been reached.
Vasteen keston ja kokonaiseloonjäämisen mediaaneja ei ollut vielä saavutettu.
The pharmacokinetics of sunitinib and sunitinib malate have been evaluated in 135 healthy volunteers and 266 patients with solid tumours.
Sunitinibin ja sunitinibimalaatin farmakokinetiikkaa on tutkittu 135 terveellä vapaaehtoisella tutkimushenkilöllä ja 266: lla potilaalla, joilla oli kiinteä kasvain.
Absorption After oral administration of sunitinib, maximum concentrations (Cmax) are generally observed from 6 to 12 hours (Tmax) post-dose.
Imeytyminen Sunitinibin enimmäispitoisuudet (Cmax) saavutetaan yleensä 6– 12 tunnin kuluttua (Tmax) suun kautta annosta.
Distribution Binding of sunitinib and its primary active metabolite to human plasma protein in in vitro assays was 95% and 90%, respectively, with no apparent concentration dependence.
Jakautuminen In vitro - kokeissa sunitinibi sitoutui ihmisen plasman proteiineihin 95- prosenttisesti ja sen aktiivinen päämetaboliitti 90- prosenttisesti ilman ilmeistä riippuvuutta pitoisuudesta.
The apparent volume of distribution (V/ F) for sunitinib was large – 2230l -, indicating distribution into the tissues.
Sunitinibin jakautumistilavuus (Vd) oli suuri (2 230 litraa), mikä viittaa siihen, että sunitinibi jakautuu kudoksiin.
Metabolism The calculated in vitro Ki values for all CYP isoforms tested (CYP1A2, CYP2A6, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6, CYP2E1, CYP3A4/ 5 AND CYP4A9/ 11) indicated that sunitinib and its
Metabolia Kaikille testatuille CYP- isoformeille (CYP1A2, CYP2A6, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6, CYP2E1, CYP3A4/ 5 ja CYP4A9/ 11) lasketut in vitro Ki- arvot osoittavat, etteivät sunitinibi ja sen aktiivinen päämetaboliitti estä kliinisesti merkittävästi sellaisten lääkkeiden metaboliaa, jotka saattavat metaboloitua edellä mainittujen entsyymien välityksellä.
In-vitro studies also indicate that SUTENT neither induces nor inhibits major CYP enzymes, including CYP3A4.
In vitro - tutkimusten mukaan SUTENT ei indusoi eikä estä tärkeimpiä CYP- entsyymejä, ei myöskään CYP3A4: ää.
Biotransformation Sunitinib is metabolized primarily by CYP3A4, the cytochrome P450 enzyme, which produces its primary active metabolite, which is then further metabolized by CYP3A4.
17 Biotransformaatio Sunitinibi metaboloituu ensisijaisesti sytokromi P450 - entsyymi CYP3A4: n välityksellä aktiiviseksi päämetaboliitiksi, jonka CYP3A4 metaboloi edelleen.
Concurrent administration of SUTENT with the potent CYP3A4 inducer, rifampin, resulted approximately in 56% and 78% reduction in sunitinib Cmax and AUC0-∞, values respectively, after a single dose of SUTENT in healthy volunteers.
SUTENT- kerta- annoksen anto terveille vapaaehtoisille tutkimushenkilöille samanaikaisesti potentin CYP3A4: n induktorin, rifampisiinin, kanssa pienensi sunitinibin Cmax- arvoa 56% ja AUC0- ∞- arvoa 78%.
Administration of SUTENT with other inducers of the CYP3A4 family (e. g. dexamethasone, phenytoin, carbamazepine, phenobarbital or Hypericum perforatum, known also as St.
SUTENTin anto muiden CYP3A4- perheen induktoreiden (esim. deksametasonin, fenytoiinin, karbamatsepiinin, fenobarbitaalin tai mäkikuisman kanssa) voi pienentää sunitinibipitoisuuksia.
Elimination Excretion is primarily via faeces (61%) with renal elimination of drug and metabolites accounting for 16% of the administered dose.
Annetusta annoksesta 16% eliminoituu munuaisten kautta.
Sunitinib and its primary active metabolite were the major drug-related compounds identified in plasma, urine and faeces, representing 91.5%, 86.4% and 73.8% of radioactivity in pooled samples, respectively.
Sunitinibi ja sen aktiivinen päämetaboliitti olivat tärkeimmät tunnistetut lääkkeeseen liittyvät yhdisteet, joiden radioaktiiviset osuudet yhdistetyissä näytteissä olivat 91, 5% plasmassa, 86, 4% virtsassa ja 73, 8% ulosteessa.
Total oral clearance (CL/ F) was 34-62 l/ hr.
Kokonaispuhdistuma (CL) suun kautta annossa oli 34– 62 l/ h.
Organ Functions impairment Hepatic insufficiency:
Maksan vajaatoiminta:
Systemic exposures after a single dose of SUTENT were similar in subjects with mild or moderate (Child-Pugh Class A and B) hepatic impairment compared to subjects with normal hepatic function.
Systeeminen altistus SUTENTin kerta- annoksen jälkeen oli samankaltainen tutkimushenkilöillä, joilla oli lievä tai keskivaikea (Child- Pughin luokat A ja B) maksan vajaatoiminta, kuin tutkimushenkilöillä, joiden maksan toiminta oli normaali.
SUTENT was not studied in subjects with severe (Child-Pugh class C) hepatic impairment.
SUTENTia ei ole tutkittu tutkimushenkilöillä, joilla maksan vajaatoiminta on vaikea (Child- Pughin luokka C).
Studies in cancer patients have excluded patients with ALT or AST > 2.5 x ULN (Upper Limit of Normal) or, if due to liver metastasis, > 5.0 x ULN.
Syöpäpotilailla tehdyistä tutkimuksista poissuljettiin ne potilaat, joiden ALAT - tai ASAT- arvo oli > 2, 5 x normaali yläraja- arvo tai maksan etäpesäkkeen vuoksi > 5, 0 x normaali yläraja- arvo.
No clinical studies have been performed in patients with impaired renal function Studies excluded patients with serum creatinine > 2.0 x ULN.
Tutkimuksista poissuljettiin potilaat, joiden seerumin kreatiniiniarvo oli > 2, 0 x normaali yläraja- arvo.
Population pharmacokinetic analyses indicated that sunitinib apparent clearance (CL/ F) was not affected by creatinine clearance within the range evaluated (42-347 ml/ min).
Populaatiofarmakokineettiset analyysit ovat osoittaneet, että sunitinibin arvioidulla kreatiniinipuhdistuman vaihteluvälillä (42– 347 ml/ min) mitattuna SUTENTin näennäinen puhdistuma (CL/ F) ei muuttunut.
Plasma Pharmacokinetics Following oral administration in healthy volunteers, the elimination half-lives of sunitinib and its primary active desethyl metabolite are approximately 40 - 60 hours, and 80 - 110 hours, respectively.
Farmakokinetiikka plasmassa Kun terveille vapaaehtoisille tutkimushenkilöille annettiin sunitinibia suun kautta, sen eliminaation puoliintumisaika oli noin 40– 60 h ja sen tärkeimmän aktiivisen desetyylimetaboliitin 80– 110 h.
In the dosing ranges of 25 to 100 mg, the area under the plasma concentration-time curve (AUC) and Cmax increase proportionally with dose.
AUC - ja Cmax- arvot suurenevat suhteessa annokseen annosvälillä 25– 100 mg.
With repeated daily administration, sunitinib accumulates 3- to 4-fold and its primary active metabolite accumulates 7- to 10-fold.
Toistuvassa päivittäisessä annostelussa sunitinibin pitoisuus 3– 4- kertaistuu ja sen päämetaboliitin pitoisuus 7– 10- kertaistuu.
Steady-state concentrations of sunitinib and its primary active metabolite are achieved within 10 to 14 days.
Sunitinibin ja sen aktiivisen päämetaboliitin vakaan tilan pitoisuudet saavutetaan 10– 14 päivässä.
By day 14, combined plasma concentrations of sunitinib and is active metabolite are 62.9 - 101 ng/ ml which are target concentrations predicted from preclinical data to inhibit receptor phosphorylation in vitro and result in tumour stasis/ growth reduction in vivo.
Päivään 14 mennessä sunitinibin ja sen aktiivisen päämetaboliitin yhdistetty pitoisuus plasmassa on 62, 9– 101 ng/ ml: se on prekliinisten tutkimustulosten perusteella arvioitu tavoitepitoisuusalue, joka estää reseptoreiden fosforylaation in vitro ja johtaa kasvaimen kasvun pysähtymiseen/ vähenemiseen in vivo.
The primary active metabolite comprises 23 to 37% of the total exposure.
Aktiivisen päämetaboliitin osuus kokonaispitoisuudesta on 23– 37%.
No significant changes in the pharmacokinetics of sunitinib or the primary, active metabolite are observed with repeated daily administration or with repeated cycles in the dosing regimens tested.
Toistuva päivittäinen anto tai toistuvat hoitosyklit testatuissa hoito- ohjelmissa eivät muuttaneet sunitinibin tai sen aktiivisen päämetaboliitin farmakokinetiikkaa merkittävästi.
The pharmacokinetics were similar in all solid tumour populations tested and in healthy volunteers.
Farmakokinetiikka oli samankaltainen kaikissa tutkituissa potilasryhmissä, joilla oli kiinteitä kasvaimia, ja terveillä vapaaehtoisilla tutkimushenkilöillä.
Population pharmacokinetic analyses of demographic data indicate that no dose adjustments are necessary for weight or ECOG score.
Demografisten tietojen populaatiofarmakokineettiset analyysit osoittavat, ettei annosta tarvitse muuttaa potilaan ruumiinpainon tai suorituskykyä ilmaisevan ECOG (Eastern Cooperative Oncology Group) - asteen mukaan.
Available data indicate that females could have about 30% lower apparent clearance (CL/ F) of sunitinib than males: this difference however does not necessitate dose adjustments.
Tämä ero ei kuitenkaan vaadi annoksen muuttamista.
In rat and monkey repeated-dose toxicity studies up to 9-months duration, the primary target organ effects were identified in the gastrointestinal tract (emesis and diarrhoea in monkeys), adrenal gland (cortical congestion and/ or haemorrhage in rats and monkeys, with necrosis followed by fibrosis in rats),
Rotilla ja apinoilla tehdyissä toistuvan altistuksen toksisuustutkimuksissa, jotka kestivät pisimmillään 9 kuukautta, sunitinibilla tunnistettiin seuraavia vaikutuksia tärkeimmissä kohde- elimissä:
16 haemolymphopoietic system (bone morrow hypocelularity, and lymphoid depletion of thymus, spleen, and lymph node), exocrine pancreas (acinar cell degranulation with single cell necrosis), salivary gland (acinar hypertrophy), bone joint (growth plate thickening), uterus (atrophy) and ovaries (decreased follicular development).
18 ruoansulatuskanava (oksentelu ja ripuli apinoilla); lisämunuainen (kortikaalinen kongestio ja/ tai verenvuoto rotilla ja apinoilla ja rotilla lisäksi kuolio, jota seurasi fibroosi); hemolymfopoieettinen järjestelmä (luuytimen hyposellulaarisuus ja imunestevaje kateenkorvassa, pernassa ja imusolmukkeissa); eksokriininen haima (rauhasrakkulasolujen degranulaatio, johon liittyi yksittäisten solujen kuolio); sylkirauhanen (rauhasrakkuloiden hypertrofia); nivelet (kasvulevyjen paksuneminen); kohtu (atrofia) ja munasarjat (follikkelikehityksen heikkeneminen).
Additional effects, observed in other studies included QTc interval prolongation, LVEF reduction, pituitary hypertrophy, and testicular tubular atrophy, increased mesangial cells in kidney, haemorrhage in GI tract and oral mucosa, and hypertrophy of anterior pituitary cells.
Muissa tutkimuksissa todettuja muita vaikutuksia olivat QTc- ajan piteneminen, sydämen vasemman kammion ejektiofraktion pieneneminen, aivolisäkkeen hypertrofia, kivesten siementiehyiden atrofia, munuaisten mesangiaalisten solujen lisääntyminen, verenvuoto ruoansulatuskanavassa ja suun limakalvoilla ja aivolisäkkeen etuosan solujen hypertrofia.
Most of these findings were reversible after 2 to 6 weeks without treatment.
Useimmat näistä löydöksistä korjaantuivat 2– 6 viikon kuluttua ilman hoitoa.
Genotoxicity The genotoxic potential of sunitinib was assessed in vitro and in vivo.
Geenitoksisuus Sunitinibin mahdollista geenitoksisuutta on arvioitu in vitro ja in vivo.
The major active metabolite was not evaluated for genetic toxicity potential.
Aktiivisen päämetaboliitin mahdollista geenitoksisuutta ei ole arvioitu.
Carcinogenicity Carcinogenicity studies with sunitinib malate have not been performed.
Karsinogeenisuus Sunitinibimalaatilla ei ole tehty karsinogeenisuustutkimuksia.
Reproductive and Developmental toxicity No effects on male or female fertility were observed in reproductive toxicity studies.
Lisääntymis - ja kehitystoksisuus Lisääntymistoksisuustutkimuksissa ei todettu vaikutuksia urosten tai naaraiden hedelmällisyyteen.
However, in repeated- dose toxicity studies performed in rats and monkeys, effects on female fertility were observed in the form of follicular atresia, degeneration of corpora lutea, endometrial changes in the uterus and decreased uterine and ovarian weights at clinically relevant systemic exposure levels.
Rotille ja apinoille tehdyissä toistuvan altistuksen toksisuustutkimuksissa havaittiin, että kliinisesti merkittävä systeeminen altistus ilmeni naaraan hedelmällisyydessä follikkelin atresiana, keltarauhasen rappeutumisena, kohdun endometriumin muutoksina ja kohdun ja munasarjojen painon pienenemisenä.
Effects on male fertility in rat were observed in the form of tubular atrophy in the testes, reduction of spermatozoa in epididimes and colloid depletion in prostate and seminal vesicles at plasma exposure levels 18-fold higher than is observed in clinic.
Kun plasman sunitinibipitoisuus oli 18 kertaa suurempi kuin ihmisellä havaittu, urosrottien hedelmällisyydessä ilmeni seuraavia vaikutuksia: kivesten siementiehyiden atrofia, lisäkivesten siittiömäärän väheneminen ja eturauhasen ja siemenrakkuloiden kolloidivaje.
In rats, embryo-foetal mortality was evident as significant reductions in the number of live foetuses, increased numbers of resorptions increased postimplantation loss, and total litter loss in 8 of 28 pregnant females at plasma exposure levels 5.5-fold higher than is observed in clinic.
Kun plasman sunitinibipitoisuus oli 5, 5 kertaa suurempi kuin ihmisellä havaittu, alkio - / sikiökuolleisuus naarasrotilla ilmeni elävien sikiöiden lukumäärän merkittävänä vähenemisenä, resorptioiden lukumäärän ja implantaation jälkeisten menetysten lisääntymisenä sekä koko poikueen menetyksenä kahdeksalla tiineellä naaraalla 28: sta.