natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moderate P-gp inhibitors Co-administration of aliskiren 300 mg with ketoconazole 200 mg resulted in a 76% increase in aliskiren AUC but P-gp inhibitors such as ketoconazole are expected to increase tissue concentrations
Kohtalaiset P- glykoproteiinin estäjät 300 mg aliskireenin samanaikainen anto 200 mg ketokonatsolin kanssa johti aliskireenipitoisuuksien (AUC) suurenemiseen 76%: lla, mutta P- glykoproteiinin estäjien, kuten ketokonatsolin, odotetaan nostavan kudospitoisuuksia enemmän kuin plasmapitoisuuksia.
Aortic and mitral valve stenosis, obstructive hypertrophic cardiomyopathy As with other vasodilators, special caution is indicated in patients suffering from aortic or mitral stenosis, or obstructive hypertrophic cardiomyopathy.
Aorttaläpän tai mitraaliläpän ahtauma, hypertrofinen obstruktiivinen kardiomyopatia Kuten muitakin vasodilataattoreja käytettäessä, erityinen varovaisuus on tarpeen, jos potilaalla on aortta - tai mitraaliläpän ahtauma tai hypertrofinen obstruktiivinen kardiomyopatia.
Renal artery stenosis and renovascular hypertension No controlled clinical data are available on the use of Rasilez HCT in patients with unilateral or bilateral renal artery stenosis, or stenosis to a solitary kidney.
Munuaisvaltimon ahtauma ja renovaskulaarinen hypertensio Rasilez HCT - hoidon käytöstä toispuoleista tai molemminpuolista munuaisvaltimon ahtaumaa tai ainoan munuaisen munuaisvaltimon ahtaumaa sairastavilla potilailla ei ole kontrolloitua kliinistä tietoa.
However, as with other agents acting on the renin-angiotensin system, there is an increased risk of renal insufficiency, including renal failure, when patients with renal artery stenosis are treated with aliskiren.
Kuitenkin aliskireenilla, kuten muillakin reniini- angiotensiinijärjestelmään vaikuttavilla lääkkeillä, on olemassa suurentunut munuaisten vajaatoiminnan riski hoidettaessa potilaita, joilla on munuaisvaltimon ahtauma.
If renal failure occurs, treatment should be discontinued.
Tämän vuoksi näiden potilaiden hoidossa tulee noudattaa varovaisuutta ja hoito tulee keskeyttää, jos munuaisten vajaatoimintaa ilmenee.
Metabolic and endocrine effects Thiazide therapy may impair glucose tolerance.
Vaikutukset aineenvaihduntaan ja umpieritykseen Tiatsidihoito saattaa heikentää glukoositoleranssia.
In diabetic patients dosage adjustments of insulin or oral hypoglycaemic agents may be required.
Diabetespotilaiden insuliinin tai oraalisten diabeteslääkkeiden annostusta joudutaan ehkä muuttamaan.
Latent diabetes mellitus may occur during thiazide therapy.
Tiatsidihoidon aikana saattaa esiintyä piilevää diabetesta.
To date, no data are available from clinical studies that were specifically-designed to evaluate the safety of Rasilez HCT in diabetic patients.
Kliiinisistä tutkimuksista, joissa arvioidaan Rasilez HCT: n turvallisuutta erityisesti diabetespotilailla, ei ole vielä saatavilla tietoa.
Increases in cholesterol and triglyceride levels have been associated with thiazide diuretic therapy.
Tiatsididiureettihoitoon voi liittyä kolesteroli - ja triglyseridiarvojen suurenemista.
Hyperuricaemia may occur or frank gout may be precipitated in certain patients receiving thiazide therapy.
Joillakin potilailla voi esiintyä tiatsidihoidon yhteydessä hyperurikemiaa, tai heille saattaa puhjeta kihti.
General In the event of severe and persistent diarrhoea, Rasilez HCT therapy should be stopped.
Yleistä Jos potilaalla ilmenee vaikeaa ja pitkään jatkuvaa ripulia, Rasilez HCT - hoito tulee lopettaa.
As with any antihypertensive agent, excessive reduction of blood pressure in patients with ischaemic cardiopathy or ischaemic cardiovascular disease could result in a myocardial infarction or stroke.
Kuten kaikkia verenpainelääkkeitä käytettäessä, verenpaineen liiallinen aleneminen voi johtaa sydän - infarktiin tai aivohalvaukseen iskeemistä sydänsairautta tai iskeemistä kardiovaskulaarisairautta sairastavilla potilailla.
Hypersensitivity reactions to hydrochlorothiazide may occur in patients with or without a history of allergy or bronchial asthma, but are more likely in patients with such a history.
Ne ovat kuitenkin yleisempiä potilailla, joilla on anamneesissa näitä sairauksia.
Exacerbation or activation of systemic lupus erythematosus has been reported with the use of thiazide diuretics.
Tiatsididiureettien käytön yhteydessä on ilmoitettu systeemisen lupus erythematosuksen pahenemista ja aktivoitumista.
Excipients Rasilez HCT contains lactose.
Apuaineet Rasilez HCT sisältää laktoosia.
Medicinal products affecting potassium:
Kaliumiin vaikuttavat lääkevalmisteet:
The potassium-depleting effect of hydrochlorothiazide is attenuated by the potassium-sparing effect of aliskiren.
Aliskireenin kaliumia säästävä vaikutus vähentää hydroklooritiatsidin kaliumvajausta aiheuttavaa vaikutusta.
However, this effect of hydrochlorothiazide on serum potassium would be expected to be potentiated by other medicinal products associated with potassium loss and hypokalaemia (e. g. other kaliuretic diuretics, laxatives, amphotericin, carbenoxolone, penicillin G sodium, corticosteroids, ACTH, salicylic acid derivatives).
On kuitenkin todennäköistä, että hydroklooritiatsidin vaikutus seerumin kaliumarvoihin voimistuu, jos potilas käyttää myös muita lääkevalmisteita, joiden käytön yhteydessä voi esiintyä kaliumvajausta ja hypokalemiaa (esim. muut kaliureettiset diureetit, laksatiivit, amfoterisiini, karbenoksoloni, G- penisilliini, kortikosteroidit, ACTH, salisyylihappojohdokset).
Conversely, based on experience with the use of other medicinal products that blunt the renin-angiotensin system (RAS), concomitant use of potassium-sparing diuretics, potassium supplements, salt substitutes containing potassium or other medicinal products that may increase serum potassium levels (e. g. heparin sodium) may lead to increases in serum potassium.
Muista reniini- angiotensiinijärjestelmän toimintaa estävistä lääkevalmisteista saadun kokemuksen perusteella valmisteen käyttö samanaikaisesti kaliumia säästävien diureettien, kaliumlisien, kaliumia sisältävien suolan korvikkeiden tai muiden seerumin kaliumpitoisuutta mahdollisesti suurentavien lääkevalmisteiden (esim. hepariini) kanssa voi toisaalta johtaa seerumin kaliumpitoisuuden suurenemiseen.
Adequate monitoring of serum potassium in patients at risk is recommended (see sections 4.4 and 4.8).
Seerumin kaliumarvojen riittävä seuranta on suositeltavaa riskipotilaiden kohdalla (ks. kohdat 4. 4 ja 4. 8).
Medicinal products affected by serum potassium disturbances:
Lääkevalmisteet, joihin poikkeava seerumin kaliumpitoisuus vaikuttaa:
Periodic monitoring of serum potassium is recommended when Rasilez HCT is administered with medicinal products affected by serum potassium disturbances (e. g. digitalis glycosides, antiarrhythmics).
Seerumin kaliumarvojen säännöllinen seuranta on suositeltavaa, jos Rasilez HCT - hoitoa käytetään sellaisten lääkevalmisteiden kanssa, joihin poikkeava seerumin kaliumpitoisuus vaikuttaa (esim. digitalisglykosidit, rytmihäiriölääkkeet).
5 Other antihypertensive agents:
Muut verenpainelääkkeet:
The antihypertensive effect of Rasilez HCT may be increased with the concomitant use of other antihypertensive agents.
Rasilez HCT - hoidon antihypertensiivinen vaikutus saattaa voimistua, jos samanaikaisesti käytetään muita verenpainelääkkeitä.
Additional information on aliskiren interactions Aliskiren has no known clinically relevant interactions with medicinal products commonly used to treat hypertension or diabetes.
Lisätietoa aliskireenin yhteisvaikutuksista Aliskireenilla ei tiedetä olevan mitään kliinisesti relevantteja yhteisvaikutuksia hypertension tai diabeteksen hoitoon yleisesti käytettävien lääkevalmisteiden kanssa.
Compounds that have been investigated in aliskiren clinical pharmacokinetic studies include acenocoumarol, atenolol, celecoxib, fenofibrate, pioglitazone, allopurinol, isosorbide-5-mononitrate, irbesartan, digoxin, ramipril, valsartan, metformin, amlodipine, atorvastatin, cimetidine and hydrochlorothiazide.
Aliskireenin kliinisissä farmakokineettisissä tutkimuksissa tutkittuja yhdisteitä ovat asenokumaroli, atenololi, selekoksibi, fenofibraatti, pioglitatsoni, allopurinoli, isosorbidi- 5- mononitraatti, irbesartaani, digoksiini, ramipriili, valsartaani, metformiini, amlodipiini, atorvastatiini, simetidiini ja hydroklooritiatsidi.
As a result no dose adjustment for aliskiren or these co-administered medicinal products is necessary.
Jos näitä lääkevalmisteita käytetään samanaikaisesti aliskireenin kanssa, kummankaan lääkkeen annosta ei tarvitse muuttaa.
P-glycoprotein interactions:
P- glykoproteiini – yhteisvaikutukset:
Inducers of P- gp (St.
Prekliinisissä tutkimuksissa havaittiin, että MDR1/ Mdr1a/ 1b (P - gp) on pääasiallinen aliskireenin intestinaaliseen imeytymiseen ja sappieritykseen vaikuttava järjestelmä.
John’ s wort, rifampicin) might therefore decrease the bioavailability of aliskiren.
P- gp: n indusoijat (mäkikuisma, rifampisiini) voivat siten pienentää aliskireenin hyötyosuutta.
P-gp potent inhibitors:
Voimakkaat P- gp: n estäjät:
A single dose drug interaction study in healthy subjects has shown that ciclosporin (200 and 600 mg) increases Cmax of aliskiren 75 mg approximately 2.5-fold and AUC approximately 5-fold.
Yksittäisannoksella terveillä vapaaehtoisilla tehdyssä yhteisvaikutustutkimuksessa todettiin, että siklosporiini (200 mg ja 600 mg) suurentaa aliskireenin (75 mg) huippupitoisuutta 2, 5- kertaiseksi ja AUC- arvoa noin 5- kertaiseksi.
Moderate P-gp inhibitors:
Kohtalaiset P- glykoproteiinin estäjät:
Co-administration of ketoconazole (200 mg) with aliskiren (300 mg) resulted in an 80% increase in plasma levels of aliskiren (AUC and Cmax).
Ketokonatsolin (200 mg) annostelu yhdessä aliskireenin (300 mg) kanssa nosti aliskireenin plasmapitoisuutta 80%: lla (AUC ja huippupitoisuus).
Yet, P-gp inhibitors are expected to increase tissue concentrations more than plasma concentrations.
Edelleen, P- gp: n estäjien odotetaan suurentavan kudospitoisuuksia enemmän 6 kuin plasmapitoisuuksia.
Therefore, caution should be exercised when aliskiren is administered with ketoconazole or other moderate P-gp inhibitors (itraconazol, clarithromycin, telithromycin, erythromycin, amiodarone).
Tämän takia tulee noudattaa varovaisuutta annettaessa aliskireenia ketokonatsolin tai muiden kohtalaisten P- gp: n estäjien (itrakonatsoli, klaritromysiini, telitromysiini, erytromysiini, amiodaroni) kanssa.
P-gp substrates or weak inhibitors:
P- gp: n substraatit tai heikot estäjät:
Grapefruit juice:
Greippimehu:
Furosemide:
Furosemidi:
When aliskiren was co-administered with furosemide, the AUC and Cmax of furosemide were reduced by 28% and 49%, respectively.
Kun aliskireenia annettiin yhdessä furosemidin kanssa, furosemidin AUC- arvo pieneni 28% ja Cmax 49%.
Non-steroidal anti-inflammatory drugs (NSAIDs):
Steroideihin kuulumattomat tulehduskipulääkkeet (NSAIDit):
As with other agents acting on the renin-angiotensin system, NSAIDs may reduce the anti-hypertensive effect of aliskiren.
Tulehduskipulääkkeet voivat heikentää aliskireenin, kuten muidenkin reniini- angiotensiinijärjestelmään vaikuttavien lääkkeiden verenpainetta alentavaa vaikutusta.
6 Warfarin:
Varfariini:
Food interactions:
Yhteisvaikutukset ruoan kanssa:
Meals with a high fat content have been shown to reduce the absorption of aliskiren substantially.
Runsasrasvaisten aterioiden on osoitettu vähentävän aliskireenin imeytymistä oleellisesti.
Potentiation of orthostatic hypotension may occur.
Ortostaattinen hypotensio saattaa voimistua.
Antidiabetic medicinal products (oral agents and insulins):
Diabeteslääkkeet (oraaliset diabeteslääkkeet ja insuliinit):
Dosage adjustment of the antidiabetic medicinal product may be required (see section 4.4).
Diabeteslääkkeen annoksen muuttaminen voi olla tarpeen (ks. kohta 4. 4).
Cholestyramine and colestipol resins:
Kolestyramiini ja kolestipoliresiinit:
Digitalis glycosides:
Digitalisglykosidit:
Thiazide-induced hypokalaemia or hypomagnesaemia favour the onset of digitalis-induced cardiac arrhythmias (see section 4.4).
Tiatsidien aiheuttama hypokalemia tai hypomagnesemia edistää digitaliksen aiheuttamien sydämen rytmihäiriöiden kehittymistä (ks. kohta 4. 4).
NSAIDs:
NSAIDit:
The administration of an NSAID may reduce the diuretic, natriuretic and antihypertensive effects of thiazide diuretics in some patients.
NSAIDin käyttö saattaa heikentää tiatsididiureettien diureettista, natriureettista ja antihypertensiivistä vaikutusta joillakin potilailla.
Pressor amines (e. g. noradrenaline):
Vasopressoriamiinit (esim. noradrenaliini):
The effect of pressor amines may be decreased.
Vasopressoriamiinien vaikutus saattaa heikentyä.
Antigout medicine:
Kihtilääkkeet:
Dosage adjustments of antigout medications may be necessary as hydrochlorothiazide may raise the level of serum uric acid.
Kihtilääkkeiden annosta on ehkä tarpeen muuttaa, sillä hydroklooritiatsidi voi suurentaa seerumin virtsahappopitoisuuksia.
Increase in dosage of probenecid or sulfinpyrazone may be necessary.
Probenesidin tai sulfiinipyratsonin annosta joudutaan ehkä 7 suurentamaan.
Co-administration of thiazide diuretics may increase the incidence of hypersensitivity reactions to allopurinol.
Tiatsididiureettien ja allopurinolin samanaikainen käyttö saattaa lisätä allopurinolin aiheuttamia yliherkkyysreaktioita.
Calcium salts:
Kalsiumsuolat:
Thiazide diuretics may increase serum calcium levels due to decreased excretion.
Tiatsididiureetit vähentävät kalsiumin erittymistä ja saattavat siten suurentaa seerumin kalsiumpitoisuuksia.
If calcium supplements or calcium-sparing medicinal products (e. g. vitamin D therapy) must be prescribed, serum calcium levels should be monitored and calcium dosage adjusted accordingly.
D- vitamiinia), seerumin kalsiumpitoisuuksia on seurattava ja kalsiumannosta on muutettava vastaavasti.
Curare derivatives (e. g. tubocurarine):
Kurarejohdokset (esim. tubokurariini):
The effect of non-depolarising skeletal muscle relaxants may be potentiated by hydrochlorothiazide.
Hydroklooritiatsidi saattaa voimistaa depolarisoimattomien lihasrelaksanttien vaikutusta.
The hyperglycaemic effect of beta blockers and diazoxide may be enhanced by thiazides.
Tiatsidit saattavat voimistaa beetasalpaajien ja diatsoksidin hyperglykeemistä vaikutusta.
Anticholinergic agents (e. g. atropine, biperiden) may increase the bioavailability of thiazide- type diuretics by decreasing gastrointestinal motility and stomach-emptying rate.
Antikolinergit (esim. atropiini, biperideeni) saattavat suurentaa tiatsidityyppisten diureettien biologista hyötyosuutta heikentämällä ruoansulatuskanavan motiliteettia ja hidastamalla mahan tyhjenemistä.
Thiazides may increase the risk of adverse effects caused by amantadine.
Tiatsidit saattavat suurentaa amantadiinin haittavaikutusriskiä.
Thiazides may reduce the renal excretion of cytotoxic medicinal products (e. g. cyclophosphamide, methotrexate) and potentiate their myelosuppressive effects.
Tiatsidit saattavat heikentää sytotoksisten lääkeaineiden (esim. syklofosfamidi, metotreksaatti) erittymistä munuaisteitse ja voimistaa niiden myelosuppressiivista vaikutusta.
Aliskiren was not teratogenic in rats or rabbits (see section 5.3).
Aliskireeni ei ollut terato - geeninen rotalla eikä kanilla (ks. kohta 5. 3).
Other substances that act directly on the RAS have been associated with serious foetal malformations and neonatal death when used during second and third trimesters.
Muiden suoraan reniini- angiotensiinijärjestelmään vaikuttavien lääkeaineiden käyttöön raskauden toisen tai kolmannen kolmanneksen aikana on liittynyt vakavia sikiön epämuodostumia ja vastasyntyneen kuolemia.
7 Prolonged exposure to thiazides during the third trimester of pregnancy can reduce maternal plasma volume as well as uteroplacental blood flow, which may cause a foeto-placental ischaemia and growth retardation.
Pitkittynyt tiatsidialtistus raskauden viimeisen kolmanneksen aikana voi pienentää äidin plasma - volyymiä ja heikentää kohdun ja istukan verenkiertoa, mikä voi aiheuttaa sikiön ja istukan hapenpuutetta ja kasvun hidastumista.
Moreover, rare cases of hypoglycaemia and thrombocytopenia in neonates have been reported following exposure near term.
Lähellä synnytystä tapahtuneen altistuksen yhteydessä vastasyntyneillä on ilmoitettu harvinaisina tapauksina myös hypoglykemiaa ja trombosytopeniaa.
No specific clinical studies have been performed with this combination, therefore Rasilez HCT should not be used during the first trimester of pregnancy or in women planning to become pregnant and is contraindicated during the second and third trimesters (see section 4.3).
Rasilez HCT on vasta- aiheinen toisen ja kolmannen raskauskolmanneksen aikana (ks. kohta 4. 3).
If pregnancy is detected during therapy, Rasilez HCT should be discontinued as soon as possible.
Jos raskaus todetaan hoidon aikana, Rasilez HCT - hoito tulee lopettaa mahdollisimman pian.
Lactation Rasilez HCT is contraindicated during lactation (see section 4.3).
Imetys Rasilez HCT on vasta- aiheinen imetyksen aikana (ks. kohta 4. 3).
Thiazides appear in human milk and may inhibit lactation.
Tiatsidit erittyvät maitoon ihmisellä ja saattavat estää imetyksen.
They can produce adverse biological effects including hypokalaemia, haemolysis (glucose-6-phosphate dehydrogenase (G6PD) defect) and hypersensitivity due to sulphonamide properties.
Ne saattavat aiheuttaa sulfonamidiominaisuuksiensa vuoksi haitallisia biologisia vaikutuksia kuten hypokalemiaa, hemolyysiä (glukoosi- 6 - fosfaattidehydrogenaasi) (G6PD) - puutos) ja yliherkkyyttä.
Rasilez HCT is unlikely to affect the ability to drive and use machines.
Rasilez HCT- hoito ei todennäköisesti vaikuta ajokykyyn, eikä koneiden käyttökykyyn.
4.8 Undesirable effects
8 4. 8 Haittavaikutukset
Aliskiren/ hydrochlorothiazide combination The safety of Rasilez HCT has been evaluated in 9 clinical trials with more than 3,900 patients, including over 700 treated for over 6 months, and 190 for over 1 year.
Aliskireeni/ hydroklooritiatsidi - yhdistelmähoito Rasilez HCT - hoidon turvallisuutta on arvioitu yhdeksässä kliinisessä tutkimuksessa yli 3 900 potilaalla, joista yli 700 sai hoitoa yli 6 kk ajan ja 190 potilasta yli 1 vuoden ajan.
Treatment with Rasilez HCT had an overall incidence of adverse experiences at doses up to 300 mg/ 25 mg similar to placebo.
Rasilez HCT - hoidon haittavaikutusten kokonaisilmaantuvuus oli verrattavissa lumehoitoon enintään 300 mg/ 25 mg annoksia käytettäessä.
The frequency of adverse reactions listed below is defined using the following convention: very common (≥ 1/ 10); common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10); uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100); rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000); very rare (< 1/ 10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Alla lueteltujen haittavaikutusten esiintymistiheys on määritelty seuraavan luokittelun mukaisesti: hyvin yleiset (≥ 1/ 10), yleiset (≥ 1/ 100, < 1/ 10), melko harvinaiset (≥ 1/ 1 000, < 1/ 100), harvinaiset (≥ 1/ 10 000, < 1/ 1 000), hyvin harvinaiset (< 1/ 10 000), tuntematon (koska saatavissa oleva tieto ei riitä arviointiin).
Diarrhoea:
Ripuli:
Diarrhoea is a dose-related adverse drug reaction for aliskiren.
Ripuli on aliskireenin annosriippuvainen haittavaikutus.
In controlled clinical trials, the incidence of diarrhoea in Rasilez HCT-treated patients was 1.3% compared to 1.4% for aliskiren- or 1.9% for hydrochlorothiazide-treated patients.
Kontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa ripulia esiintyi 1, 3%: lla Rasilez HCT – hoitoa, 1, 4%: lla aliskireeni - ja 1, 9%: lla hydroklooritiatsidihoitoa saaneista potilaista.
Serum potassium:
Seerumin kaliumarvot:
In a large placebo-controlled clinical trial, the opposite effects of aliskiren (150 mg or 300 mg) and hydrochlorothiazide (12.5 mg or 25 mg) on serum potassium approximately balanced each other in many patients.
Suuressa lumekontrolloidussa kliinisessä tutkimuksessa aliskireenin (150 mg tai 300 mg) ja hydroklooritiatsidin (12, 5 mg tai 25 mg) vastakkaiset vaikutukset seerumin kalium - arvoihin likimäärin kumosivat toisensa monilla potilailla.
Periodic determinations of serum potassium to detect possible electrolyte imbalance should be performed in patients at risk at appropriate intervals (see sections 4.4 and 4.5).
Riskipotilaiden seerumin kaliumarvoja tulee seurata sopivin väliajoin mahdollisten elektrolyyttitasapainon häiriöiden varalta (ks. kohdat 4. 4 ja 4. 5).
8 Additional information on individual components Adverse reactions previously reported with one of the individual components may occur with Rasilez HCT even if not observed in clinical trials.
Lisätietoa valmisteen vaikuttavista aineista Rasilez HCT - hoidon yhteydessä saattaa esiintyä haittavaikutuksia, joita on ilmoitettu aiemmin jompaakumpaa vaikuttavaa ainetta käytettäessä, vaikka niitä ei olekaan havaittu kliinisissä tutkimuksissa.
Aliskiren Treatment with Aliskiren up to 300 mg resulted in an overall incidence of adverse reactions similar to placebo.
Aliskireeni Enintään 300 mg aliskireeniannoksia käytettäessä haittavaikutusten kokonaisilmaantuvuus oli samaa luokkaa kuin lumehoidon yhteydessä.
Rash Angioedema
Ihottuma Angioödeema
In controlled clinical trials, angioedema occurred rarely during treatment with aliskiren with rates comparable to treatment with placebo or hydrochlorothiazide.
Kontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa angioödeemaa ilmeni harvoin aliskireenihoidon aikana, ja sen ilmaantuvuus oli verrattavissa lumehoitoon ja hydroklooritiatsidihoitoon.
In the event of any signs suggesting an allergic reaction patients should discontinue treatment and contact the physician (see section 4.4).
Minkä tahansa allergiseen reaktioon viittaavan oireen ilmetessä potilaiden tulee keskeyttää hoito ja ottaa yhteys lääkäriin (ks. kohta 4. 4).
The incidence of cough was similar in placebo (0.6%) and aliskiren-treated (0.9%) patients.
9 Yskän ilmaantuvuus oli samaa luokkaa lumehoitoa (0, 6%) ja aliskireenihoitoa (0, 9%) saaneilla potilailla.
This effect is also seen with other agents acting on the RAS, such as ACEIs and angiotensin receptor blockers.
Samanlainen vaikutus on havaittu myös muiden reniini- angiotensiinijärjestelmään vaikuttavien lääkeaineiden kuten ACE: n estäjien ja angiotensiinireseptorin salpaajien käytön yhteydessä.
Increases in serum potassium were minor and infrequent in patients with essential hypertension treated with aliskiren alone (0.9% compared to 0.6% with placebo).
Seerumin kaliumarvojen suureneminen oli vähäistä ja harvinaista essentiaalista hypertensiota sairastavilla potilailla, jotka käyttivät vain aliskireenihoitoa (0, 9% verrattuna 0, 6%: iin lumehoidon yhteydessä).
However, in one study where aliskiren was used in combination with an ACEI in a diabetic population, increases in serum potassium were more frequent (5.5%).
Eräässä tutkimuksessa, jossa aliskireenia käytettiin yhdessä ACE: n estäjien kanssa diabetesta sairastavilla potilailla, seerumin kaliumarvojen suureneminen oli kuitenkin yleisempää (5, 5%).
Therefore, as with any agent acting on the RAS, routine monitoring of electrolytes and renal function is indicated in patients with diabetes mellitus, kidney disease, or heart failure.
Näin ollen elektrolyyttitasapainoa ja munuaisten toimintaa on seurattava rutiiniluonteisesti samaan tapaan kuin muitakin reniini- angiotensiinijärjestelmään vaikuttavia lääkeaineita käytettäessä, jos potilaalla on diabetes, munuaissairaus tai sydämen vajaatoiminta.
In post-marketing experience, renal dysfunction and cases of acute renal failure have been reported in patients at risk (see section 4.4).
Markkinoille tulon jälkeisessä käytössä on riskipotilailla raportoitu munuaistoiminnan heikkenemistä ja tapauksia akuutista munuaisten vajaatoiminnasta (ks. kohta 4. 4).
Hydrochlorothiazide Adverse events (regardless of relationship to medicinal product) reported with the use of hydrochlorothiazide alone include:
Hydroklooritiatsidi Pelkän hydroklooritiatsidin käytön yhteydessä on ilmoitettu seuraavia haittatapahtumia (jotka eivät välttämättä liittyneet lääkevalmisteeseen):
9 Blood and lymphatic system disorders
10 Veri ja imukudos