natgillin/translations-raw huggingface dataset:
RILUTEK 50 mg/ day was no more effective than placebo and 200 mg/ day was no more effective than 100 mg/ day.
RILUTEKin 50 mg: n vuorokausiannos ei ollut plaseboa tehokkaampi, eikä 200 mg: n vuorokausiannos ollut 100 mg: n vuorokausiannosta tehokkaampi.
The medicine was not more effective than placebo in the late stages of ALS.
Lääkevalmiste ei ollut plaseboa tehokkaampi loppuvaiheen ALS: ssa.
What is the risk associated with RILUTEK?
Mitä riskejä RILUTEKiin liittyy?
The most common side effects seen with RILUTEK (in more than 1 patient in 10) are nausea (feeling sick), asthenia (weakness) and abnormal liver tests (increased in liver enzymes levels).
RILUTEKin yleisimmät haittavaikutukset (useammalla kuin yhdellä potilaalla 10: stä) ovat pahoinvointi, astenia (voimattomuus) ja epänormaalit maksa- arvot (maksaentsyymien kohoaminen).
For the full list of all side effects reported with RILUTEK, see the Package Leaflet.
Pakkausselosteessa on luettelo kaikista RILUTEKin ilmoitetuista sivuvaikutuksista.
RILUTEK should not be used in people who may be hypersensitive (allergic) to riluzole or any of the other ingredients.
RILUTEKia ei tulisi käyttää ihmisille, jotka voivat olla yliherkkiä (allergisia) rilutsolille tai RILUTEKin jollekin muulle aineelle.
RILUTEK should not be used in patients who have liver disease or who have abnormally high levels of liver enzymes.
RILUTEKia ei tulisi käyttää potilaille, joilla on maksasairaus tai maksaentsyymien epänormaalia kohoamista.
RILUTEK should also not be given to women who are pregnant or breast-feeding.
RILUTEKia ei myöskään tulisi antaa raskaana oleville tai imettäville naisille.
Why has RILUTEK been approved?
Miksi RILUTEK on hyväksytty?
The Committee for Medicinal products for Human Use (CHMP) decided that RILUTEK’ s benefits are greater than its risks to extend life or the time to mechanical ventilation for patients with amyotrophic lateral sclerosis.
Lääkevalmistekomitea (CHMP) päätti, että RILUTEKin hyödyt ovat sen riskejä suuremmat pidennettäessä elinaikaa tai aikaa ennen mekaanista ventilaatiota potilailla, joilla on amyotrofinen lateraaliskleroosi.
They noted that there is no evidence that RILUTEK exerts a therapeutic effect on motor function, lung function, fasciculations, muscle strength and motor symptoms, and that it has not been shown to be effective in the late stages of ALS.
Se huomautti, ettei ole mitään todisteita siitä, että RILUTEKilla olisi terapeuttista vaikutusta motoriikkaan, keuhkofunktioon, faskikulaatioihin, lihasvoimaan ja motorisiin oireisiin, ja ettei RILUTEKilla ole osoitettu olevan vaikutusta loppuvaiheen ALS: iin.
The committee recommended that RILUTEK be given marketing authorisation.
Komitea suositteli myyntiluvan myöntämistä RILUTEKia varten.
Other information about RILUTEK:
Muita tietoja RILUTEKista:
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for RILUTEK to Aventis Pharma S. A. on 10 June 1996.
Euroopan komissio myönsi Aventis Pharma S. A.: lle koko Euroopan unionin alueella voimassa olevan myyntiluvan RILUTEKia varten 10. kesäkuuta 1996.
The marketing authorisation was renewed on 10 June 2001 and 10 June 2006.
Myyntilupa uusittiin 10. kesäkuuta 2001 ja 10. kesäkuuta 2006.
The full EPAR for RILUTEK is available here.
RILUTEKia koskeva EPAR- arviointikertomus on kokonaisuudessaan tässä.
Blister (opaque PVC/ ALU)
Läpipainopakkaus (läpinäkymätön PVC/ alumiini)
Each film-coated tablet contains 50 mg of riluzole
Jokainen kalvopäällysteinen tabletti sisältää 50 mg rilutsolia
Film-coated tablet The tablets are capsule-shaped, white and engraved with “ RPR 202 ” on one side.
Kalvopäällysteinen tabletti Tabletit ovat kapselinmuotoisia, valkoisia ja niihin on kaiverrettu ” RPR 202 ” toiselle puolelle.
Clinical trials have demonstrated that RILUTEK extends survival for patients with ALS (see section 5.1).
Kliiniset tutkimukset ovat osoittaneet RILUTEKin pidentävän ALS- potilaiden elinaikaa (ks. kohta 5. 1).
There is no evidence that RILUTEK exerts a therapeutic effect on motor function, lung function, fasciculations, muscle strength and motor symptoms.
Ei ole mitään todisteita siitä, että RILUTEKilla olisi terapeuttista vaikutusta motoriikkaan, keuhkofunktioon, faskikulaatioihin, lihasvoimaan ja motorisiin oireisiin.
RILUTEK has not been shown to be effective in the late stages of ALS.
RILUTEKilla ei ole osoitettu olevan vaikutusta loppuvaiheen ALS: iin.
Safety and efficacy of RILUTEK has only been studied in ALS.
RILUTEKin turvallisuutta ja tehoa on tutkittu ainoastaan ALS: ssa.
Treatment with RILUTEK should only be initiated by specialist physicians with experience in the management of motor neurone diseases.
RILUTEK- hoito tulisi aloittaa ainoastaan erikoislääkäreiden toimesta, joilla on kokemusta motorisen neuronin sairauksien hoidosta.
The recommended daily dose in adults or elderly is 100 mg (50 mg every 12 hours).
Suositeltu vuorokausiannos aikuisille tai iäkkäille potilaille on 100 mg (50 mg 12 tunnin välein).
No significant increased benefit can be expected from higher daily doses.
Korkeampien vuorokausiannosten ei voida olettaa merkittävästi lisäävän saatavaa hyötyä.
RILUTEK is not recommended for use in children, due to a lack of data on the safety and efficacy of riluzole in any neurodegenerative diseases occurring in children or adolescents.
RILUTEKin käyttöä lapsille ei suositella, koska tiedot rilutsolin turvallisuudesta ja tehosta lapsilla tai nuorilla esiintyvissä neurodegeneratiivisissa sairauksissa puuttuvat.
RILUTEK is not recommended for use in patients with impaired renal function, as studies at repeated doses have not been conducted in this population (see section 4.4).
RILUTEKia ei suositella potilaille, joilla on munuaisten vajaatoiminta, koska tutkimuksia toistuvilla annoksilla ei ole tehty tällä potilasryhmällä (ks. kohta 4. 4).
Elderly: based on pharmacokinetic data, there are no special instructions for the use of RILUTEK in this population.
Iäkkäät potilaat: farmakokineettisten tietojen perusteella ei RILUTEKin käytölle tässä potilasryhmässä ole erityisohjeita.
Patients with impaired hepatic function:
Maksan vajaatoimintapotilaat:
(see section 4.3, section 4.4, and section 5.2).
(ks. kohta 4. 3, kohta 4. 4 ja kohta 5. 2).
Riluzole should be prescribed with care in patients with a history of abnormal liver function, or in patients with slightly elevated serum transaminases (ALT/ SGPT; AST/ SGOT up to 3 times the upper limit of the normal range (ULN)), bilirubin and/ or gamma-glutamyl transferase (GGT) levels.
Rilutsolia tulee määrätä varoen potilaille, joilla on ollut maksan vajaatoimintaa, tai potilaille, joilla on lievästi kohonneet seerumin transaminaasi - (ALAT; ASAT; kolminkertaiset arvot viitearvojen ylärajoihin verrattuna) bilirubiini - ja/ tai gamma- glutamyylitransferaasiarvot.
Baseline elevations of several liver function tests (especially elevated bilirubin) should preclude the use of riluzole (see section 4.8).
Useiden maksafunktiotestien (etenkin bilirubiiniarvon) nousu on rilutsolin käytön este (ks. kohta 4. 8).
ALT levels should be measured more frequently in patients who develop elevated ALT levels.
ALAT- arvoja tulee seurata tiheämmin potilailla, joiden ALAT- arvot nousevat.
Riluzole should be discontinued if the ALT levels increase to 5 times the ULN.
Rilutsolin käyttö tulee keskeyttää, jos ALAT- arvo nousee 5- kertaiseksi viitearvojen ylärajaan nähden.
There is no experience with dose reduction or rechallenge in patients who have developed an increase of ALT to 5 times ULN.
Annoksen laskemisesta tai hoidon uudelleen aloittamisesta ei ole kokemusta potilailla, joiden ALAT on noussut 5- kertaiseksi viitearvojen ylärajaan nähden.
Neutropenia:
Neutropenia:
The report of a febrile illness should prompt physicians to check white blood cell counts and to discontinue riluzole in case of neutropenia (see section 4.8).
Saatuaan ilmoitukset kuumetaudista lääkärin on heti tutkittava valkosolut ja neutropenian ilmetessä keskeytettävä rilutsolihoito (ks. kohta 4. 8).
Studies at repeated doses have not been conducted in patients with impaired renal function (see section 4.2).
Tutkimuksia toistuvilla annoksilla ei ole tehty munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla (ks. kohta 4. 2).
In vitro studies using human liver microsomal preparations suggest that CYP 1A2 is the principal isozyme involved in the initial oxidative metabolism of riluzole.
In vitro - tutkimukset ihmisen maksan mikrosomipreparaateilla viittaavat siihen, että CYP 1A2 on rilutsolin alkuoksidaatioon osallistuva tärkein isoentsyymi.
Inhibitors of CYP 1A2 (e. g. caffeine, diclofenac, diazepam, nicergoline, clomipramine, imipramine, fluvoxamine, phenacetin, theophylline, amitriptyline and quinolones) could potentially decrease the rate of riluzole elimination, while inducers of CYP 1A2 (e. g. cigarette smoke, charcoal-broiled food, rifampicin and omeprazole) could increase the rate of riluzole elimination.
CYP 1A2: n estäjät (esim. kofeiini, diklofenaakki, diatsepaami, nikergoliini, klomipramiini, imipramiini, fluvoksamiini, fenasetiini, teofylliini, amitriptyliini ja kinolonit) voivat vähentää rilutsolin eliminaationopeutta, kun taas CYP 1A2: n induktorit (esim. tupakansavu, hiiligrillissä valmistettu ruoka, rifampisiini ja omepratsoli) voivat lisätä rilutsolin eliminaationopeutta.
RILUTEK is contraindicated (see section 4.3) in pregnancy (see section 5.3).
RILUTEK on vasta- aiheinen (ks. kohta 4. 3) raskauden aikana (ks. kohta 5. 3).
Clinical experience with riluzole in pregnant women is lacking.
Raskauden aikaiset kliiniset kokemukset rilutsolin käytöstä ovat puutteellisia.
RILUTEK is contraindicated (see section 4.3) in breast-feeding women (see section 5.3).
RILUTEK on vasta- aiheinen (ks. kohta 4. 3) imetyksen aikana (ks. kohta 5. 3).
In phase III clinical studies conducted in ALS patients treated with riluzole, the most commonly reported adverse reactions were asthenia, nausea and abnormal liver function tests.
Faasin III kliinisissä tutkimuksissa, joissa ALS - potilaita hoidettiin rilutsolilla, yleisimmin raportoidut haittavaikutukset olivat astenia, pahoinvointi ja poikkeavat maksan toimintakokeiden tulokset.
Undesirable effects ranked under headings of frequency are listed below, using the following convention: very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000), very rare (< 1/ 10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Alla luetellut haittavaikutukset on luokiteltu yleisyyden mukaan seuraavasti: hyvin yleinen (≥1/ 10), yleinen (≥1/ 100, < 1/ 10), melko harvinainen (≥1/ 1 000, < 1/ 100), harvinainen (≥1/ 10 000, < 1/ 1 000), hyvin harvinainen (< 1/ 10 000), tuntematon (koska saatavissa oleva tieto ei riitä arviointiin).
Blood and the lymphatic system disorders Uncommon: anaemia Not known: severe neutropenia (see section 4.4)
Veri ja imukudos Melko harvinainen: anemia Tuntematon: vaikea neutropenia (ks. kohta 4. 4)
Immune system disorders Uncommon: anaphylactoid reaction, angioedema
Immuunijärjestelmä Melko harvinainen: anafylaktiset reaktiot, angioedeema
Nervous system disorder Common: headache, dizziness, oral paraesthesia and somnolence
Hermosto Yleinen: päänsärky, huimaus, suun tunnottomuus ja uneliaisuus
Cardiac disorders Common: tachycardia
Sydän Yleinen: takykardia
Gastrointestinal disorders Very common: nausea Common: diarrhoea, abdominal pain, vomiting Uncommon: pancreatitis
Ruuansulatuselimistö Hyvin yleinen: pahoinvointi Yleinen: ripuli, vatsakipu, oksentelu Melko harvinainen: pankreatiitti
Hepato-biliary disorders Very common: abnormal liver function tests*.
Maksa ja sappi Hyvin yleinen: poikkeavat maksan toimintakokeiden tulokset *.
Increased alanine aminotransferase usually appeared within 3 months after the start of therapy with riluzole; they were usually transient and levels returned to below twice the ULN after 2 to 6 months while treatment was continued.
Kohonneet alaniiniaminotransferaasiarvot ilmaantuivat yleensä 3 kuukauden kuluessa rilutsolihoidon aloittamisesta; ne olivat yleensä ohimeneviä ja arvot korjaantuivat alle kaksinkertaisiksi viitearvojen ylärajaan nähden 2- 6 kuukauden kuluttua hoitoa jatkettaessa.
In patients (n=20) from clinical studies with increases in ALT to more than 5 times the ULN, treatment was discontinued and the levels returned to less than 2 times the ULN within 2 to 4 months in most cases (see section 4.4) Not known: hepatitis
Tuntematon: hepatiitti
General disorders and administration site conditions Very common: asthenia Common: pain
Yleisoireet ja antopaikassa todettavat haitat Hyvin yleinen: astenia Yleinen: kipu
* study data indicate that Asian patients may be more susceptible to liver function test abnormalities - 3.2% (194/ 5995) of Asian patients and 1.8% (100/ 5641) of Caucasian patients.
* Tutkimustulokset viittaavat siihen, että aasialaiset potilaat voivat olla herkempiä poikkeavuuksille maksan toimintakokeissa – 3, 2% (194/ 5995) aasialaisista ja 1, 8% (100/ 5641) kaukaasialaisista potilaista.
Neurological and psychiatric symptoms, acute toxic encephalopathy with stupor, coma, and methemoglobinemia have been observed in isolated cases.
Yksittäistapauksissa on todettu neurologisia ja psyykkisiä oireita, akuuttia toksista enkefalopatiaa, johon liittyy horros/ jäykkyys, koomaa ja methemoglobinemiaa.
In case of overdose, treatment is symptomatic and supportive.
4 Yliannostuksen sattuessa hoito on oireiden mukaista ja elintoimintoja tukevaa.
Pharmacotherapeutic group: other nervous system drugs, ATC code:
Farmakoterapeuttinen ryhmä: muut hermostoon vaikuttavat lääkeaineet, ATC- koodi:
Although the pathogenesis of ALS is not completely elucidated, it is suggested that glutamate (the primary excitatory neurotransmitter in the central nervous system) plays a role for cell death in the disease.
Vaikkei ALS: n patogeneesi ole täysin selvillä, on epäilty, että glutamaatilla (keskushermoston primaarinen eksitatorinen välittäjäaine) on osuutta solun kuolemaan tässä sairaudessa.
Clinical trials
Kliinisistä tutkimuksista
In a trial, 155 patients were randomised to riluzole 100 mg/ day (50 mg twice daily) or placebo and were followed-up for 12 to 21 months.
Tutkimuksessa 155 potilasta satunnaistettiin saamaan rilutsolia 100 mg/ päivä (50 mg kahdesti päivässä) tai plaseboa ja potilaita seurattiin 12- 21 kuukauden ajan.
Survival, as defined in the second paragraph of section 4.1, was significantly extended for patients who received riluzole as compared to patients who received placebo.
Elinaika, kuten se on määritetty kohdan 4. 1 toisessa kappaleessa, piteni merkitsevästi potilailla, jotka saivat rilutsolia verrattuna plaseboa saaneisiin potilaisiin.
The median survival time was 17.7 months versus 14.9 months for riluzole and placebo, respectively.
Keskimääräinen elinaika oli 17, 7 kuukautta rilutsoliryhmässä ja 14, 9 kuukautta plaseboryhmässä.
In a dose-ranging trial, 959 patients with ALS were randomised to one of four treatment groups: riluzole 50, 100, 200 mg/ day, or placebo and were followed-up for 18 months.
Potilaita seurattiin 18 kuukauden ajan.
In patients treated with riluzole 100 mg/ day, survival was significantly higher compared to patients who received placebo.
Potilailla, jotka saivat rilutsolia 100 mg/ päivä, elinaika oli merkittävästi pidempi verrattuna plaseboa saaneisiin potilaisiin.
The effect of riluzole 50 mg/ day was not statistically significant compared to placebo and the effect of 200 mg/ day was essentially comparable to that of 100 mg/ day.
Vaikutus rilutsolia 50 mg päivässä saaneessa ryhmässä ei ollut tilastollisesti merkitsevä verrattuna plaseboon ja vaikutus 200 mg: n ryhmässä oli lähes sama kuin ryhmässä, joka sai 100 mg päivässä.
The median survival time approached 16.5 months versus 13.5 months for riluzole 100 mg/ day and placebo, respectively.
Keskimääräinen elinaika oli liki 16, 5 kuukautta rilutsoliryhmässä annoksella 100 mg/ päivä ja 13, 5 kuukautta plaseboryhmässä.
In this study the majority of patients had a vital capacity less than 60%.
Tässä tutkimuksessa suurimmalla osalla potilaista oli vitaalikapasiteetin suhteellinen osuus pienempi kuin 60%.
In a double-blind placebo-controlled trial designed to assess the efficacy and safety of riluzole in Japanese patients, 204 patients were randomised to riluzole 100 mg/ day (50 mg twice daily) or placebo and were followed-up for 18 months.
Plasebokontrolloidussa kaksoissokkotutkimuksessa, jossa selvitettiin rilutsolin tehoa ja turvallisuutta japanilaispotilailla, 204 potilasta satunnaistettiin saamaan joko rilutsolia 100 mg/ vrk (50 mg x 2) tai plaseboa ja heitä seurattiin 18 kuukauden ajan.
Meta-analysis including this study and those described above showed a less striking effect on survival for riluzole as compared to placebo although the differences remained statistically significant.
Meta- analyysissä käsiteltiin tämän ja edellä kuvattujen tutkimusten potilaat, ja siinä todettiin vähemmän silmiinpistävä vaikutus rilutsoliryhmän elossaoloaikaan plaseboon nähden, vaikka ero olikin edelleen tilastollisesti merkitsevä.
The pharmacokinetics of riluzole have been evaluated in healthy male volunteers after single oral administration of 25 to 300 mg and after multiple-dose oral administration of 25 to 100 mg bid.
Rilutsolin farmakokinetiikkaa on tutkittu terveillä vapaaehtoisilla miehillä oraalisen kerta- annoksen (25- 300 mg) ja toistuvan oraalisen annon (25- 100 mg 2 kertaa vuorokaudessa) jälkeen.
With multiple dose administration (10 day-treatment at 50 mg riluzole bid), unchanged riluzole accumulates in plasma by about 2 fold and steady-state is reached in less than 5 days.
Toistuvassa annossa (10 päivän hoito 50 mg rilutsolia x 2), muuttumatonta rilutsolia kertyy plasmaan noin kaksinkertaisesti ja vakaa tila saavutetaan alle viidessä päivässä.
Absorption
5 Imeytyminen
Riluzole is rapidly absorbed after oral administration with maximal plasma concentrations occurring within 60 to 90 minutes (Cmax = 173 ± 72 (sd) ng/ ml).
Rilutsoli imeytyy nopeasti oraalisen annon jälkeen ja enimmäispitoisuudet plasmassa saavutetaan 60 - 90 minuutin kuluessa (Cmax = 173 ± 72 (SD) ng/ ml).
About 90% of the dose is absorbed and the absolute bioavailability is 60 ± 18%.
Noin 90% annoksesta imeytyy ja absoluuttinen hyötyosuus on 60 ± 18%.
5 The rate and extent of absorption is reduced when riluzole is administered with high-fat meals (decrease in Cmax of 44%, decrease in AUC of 17%).
Imeytymisnopeus ja imeytyvä määrä pienenevät, kun rilutsoli otetaan runsasrasvaisten aterioiden yhteydessä (Cmax laskee 44%, AUC laskee 17%).
The volume of distribution of riluzole is about 245 ± 69 l (3.4 l/ kg).
Rilutsolin jakautumistilavuus on noin 245 ± 69 l (3, 4 l/ kg).
Riluzole is about 97% protein bound and it binds mainly to serum albumin and to lipoproteins.
Rilutsoli on noin 97%: sti proteiiniin sitoutuneena ja se sitoutuu pääasiassa seerumin albumiiniin ja lipoproteiineihin.
Unchanged riluzole is the main component in plasma and is extensively metabolised by cytochrome P450 and subsequent glucuronidation.
Rilutsoli on plasmassa enimmäkseen muuttumattomana ja se metaboloituu pääasiassa sytokromi P450 - entsyymin ja sitä seuraavan glukuronidoitumisen kautta.
In vitro studies using human liver preparations demonstrated that cytochrome P450 1A2 is the principal isoenzyme involved in the metabolism of riluzole.
In vitro - tutkimuksissa on ihmisen maksapreparaatteja käyttäen osoitettu, että sytokromi P450 1A2 on pääasiallinen isoentsyymi, joka osallistuu rilutsolin metaboliaan.
The primary metabolic pathway for riluzole is initial oxidation by cytochrome P450 1A2 producing N- hydroxy-riluzole (RPR112512), the major active metabolite of riluzole.
Tuotteena syntyy N- hydroksi- rilutsolia (RPR112512), joka on rilutsolin aktiivinen päämetaboliitti.
This metabolite is rapidly glucuronoconjugated to O- and N-glucuronides.
Glukuronidi konjugoidaan nopeasti tähän metaboliittiin, jolloin muodostuu joko O - tai N - glukuronidia.
The elimination half-life ranges from 9 to 15 hours.
Eliminaation puoliintumisaika on 9- 15 tuntia.
The overall urinary excretion accounts for about 90% of the dose.
Kaikkiaan virtsaan erittyy noin 90% annoksesta.
Glucuronides accounted for more than 85% of the metabolites in the urine.
Glukuronidien osuus on yli 85%: a virtsan metaboliiteista.
Only 2% of a riluzole dose was recovered unchanged in the urine.
Ainoastaan 2% rilutsolin annoksesta on löydetty virtsasta muuttumattomana.
Patients with impaired renal function: there is no significant difference in pharmacokinetic parameters between patients with moderate or severe chronic renal insufficiency (creatinine clearance between 10 and 50 ml. min-1) and healthy volunteers after a single oral dose of 50 mg riluzole.
Munuaisten vajaatoimintapotilaat: farmakokineettisissä parametreissä ei ole merkitsevää eroa kohtalaisesta tai vaikeasta kroonisesta munuaisten vajaatoiminnasta (kreatiniinipuhdistuma 10 - 50 ml/ min) kärsivien potilaiden ja terveiden vapaaehtoisten välillä annettaessa 50 mg rilutsolia oraalisena kerta- annoksena.
Elderly: the pharmacokinetic parameters of riluzole after multiple dose administration (4.5 days of treatment at 50 mg riluzole bid) are not affected in the elderly (> 70 years).
Iäkkäät potilaat: rilutsolin farmakokineettiset parametrit iäkkäillä potilailla (> 70 vuotta) eivät muutu annettaessa sitä toistuvina annoksina (50 mg kaksi kertaa päivässä 4, 5 päivän ajan).
Patients with impaired hepatic function: the AUC of riluzole after a single oral dose of 50 mg increases by about 1.7 fold in patients with mild chronic liver insufficiency and by about 3 fold in patients with moderate chronic liver insufficiency.
Maksan vajaatoimintapotilaat: rilutsolin pitoisuuspinta- ala (AUC) 50 mg: n oraalisen kerta- annoksen jälkeen kasvoi 1, 7- kertaiseksi potilailla, joilla oli lievä krooninen maksan vajaatoiminta, ja 3 - kertaiseksi potilailla, joilla oli kohtalainen krooninen maksan vajaatoiminta.
Race: a clinical study conducted to evaluate the pharmacokinetics of riluzole and its metabolite N- hydroxyriluzole following repeated oral administration twice daily for 8 days in 16 healthy Japanese and 16 Caucasian adult males showed in the Japanese group a lower exposure of riluzole (Cmax 0.85 [90% CI 0.68-1.08] and AUC inf.
Tutkimuksessa kävi ilmi japanilaisryhmän alhaisempi altistuminen rilutsolille (Cmax 0, 85 [90% CI 0, 68- 1, 08] ja AUCinf.
0.88 [90% CI 0.69-1.13]) and similar exposure to the metabolite.
0, 88 [90% CI 0, 69- 1, 13] ja samankaltainen altistuminen metaboliitille.
5.3 Preclinical safety data
6 5. 3 Prekliiniset tiedot turvallisuudesta
Tests on the major active metabolite of riluzole gave positive results in two in vitro tests.
Rilutsolin aktiivisella päämetaboliitilla tehtyjen testien tulokset olivat kahdessa in vitro - testissä positiivisia.
On the basis
Intensiivisessä testaamisessa käyttäen seitsemää muuta tavanomaista in vitro tai in vivo - tutkimusta ei saatu viitteitä metaboliitin genotoksisuudesta.
6 of these data, and taking into consideration the negative studies on the carcinogenesis of riluzole in the mouse and rat, the genotoxic effect of this metabolite is not considered to be of relevance in humans.
Metaboliitin genotoksista vaikutusta ei pidetä ihmisille merkitsevänä tämän aineiston perusteella ottaen huomioon rilutsolilla saadut negatiiviset karsinogeenisuustulokset hiirillä ja rotilla.
Reductions in red blood cell parameters and/ or alterations in liver parameters were noted inconsistently in subacute and chronic toxicity studies in rats and monkeys.
Punasoluarvojen alenemista ja/ tai maksa- arvojen muutoksia todettiin epäjohdonmukaisesti subakuuteissa ja kroonisissa toksisuuskokeissa rotalla ja apinalla.
All these findings were noted at doses which were 2-10 times higher than the human dose of 100 mg/ day.
Kaikki tulokset havaittiin annoksilla, jotka olivat 2- 10 kertaa korkeammat kuin ihmisillä annoksella 100 mg/ päivä.