natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Venlafaxine is not recommended for use in children and adolescents.
Kun kontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa arvioitiin venlafaksiinin käyttöä lapsilla ja nuorilla, joilla oli vakava masennus, hoidon tehoa ei pystytty osoittamaan.
Controlled clinical studies in children and adolescents with major depressive disorder failed to demonstrate efficacy and do not support the use of venlafaxine in these patients (see sections 4.4 and 4.8).
Näiden tietojen perusteella näille potilaille ei pidä antaa venlafaksiinihoitoa (ks. kohdat 4. 4 ja 4. 8).
The efficacy and safety of venlafaxine for other indications in children and adolescents under the age of 18 have not been established.
Venlafaksiinin tehoa ja turvallisuutta muissa käyttöaiheissa ei ole osoitettu lapsilla eikä alle 18 - vuotiailla nuorilla.
In patients with mild and moderate hepatic impairment, in general a 50% dose reduction should be considered.
22 Käyttö maksan vajaatoimintapotilailla Jos potilaalla on lievä tai kohtalainen maksan vajaatoiminta, tulee yleensä harkita venlafaksiiniannoksen pienentämistä 50%.
Caution is advised, and a dose reduction by more than 50% should be considered.
Varovaisuutta on noudatettava, ja annoksen pienentämistä yli 50% tulee harkita.
Although no change in dosage is necessary for patients with glomerular filtration rate (GFR) between 30-70 ml/ minute, caution is advised.
Käyttö munuaisten vajaatoimintapotilailla Annostusta ei tarvitse muuttaa, jos potilaan glomerulaarinen suodatusnopeus (GFR) on 30– 70 ml/ min, mutta varovaisuutta on silti noudatettava.
For patients that require haemodialysis and in patients with severe renal impairment (GFR < 30 ml/ min), the dose should be reduced by 50%.
Hemodialyysihoitoa saavilla potilailla ja potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (GFR < 30 ml/ min), annosta tulee pienentää 50%.
Abrupt discontinuation should be avoided.
Venlafaksiinihoidon lopetusoireet Äkillistä lopettamista tulee välttää.
When stopping treatment with venlafaxine, the dose should be gradually reduced over a period of at least one to two weeks in order to reduce the risk of withdrawal reactions (see sections 4.4 and 4.8).
Venlafaksiinihoitoa lopetettaessa on suositeltavaa pienentää annosta vähitellen vähintään 1– 2 viikon kuluessa lopetusoireiden riskin minimoimiseksi (ks. kohdat 4. 4 ja 4. 8).
For example, venlafaxine immediate-release tablets 37.5 mg twice daily may be switched to venlafaxine prolonged-release capsules 75 mg once daily.
Esimerkiksi kahdesti vuorokaudessa otettavista välittömästi vapautuvista 37, 5 mg venlafaksiinitableteista voidaan siirtyä kerran vuorokaudessa otettaviin 75 mg depotmuotoisiin venlafaksiinikapseleihin.
23 Venlafaxine prolonged-release capsules contain spheroids, which release the active substance slowly into the digestive tract.
Depotmuotoiset venlafaksiinikapselit sisältävät rakeita, joista lääkeaine vapautuu hitaasti ruoansulatuskanavaan.
Concomitant treatment with irreversible monoamine oxidase inhibitors (MAOIs) is contraindicated due to the risk of serotonin syndrome with symptoms such as agitation, tremor and hyperthermia.
Samanaikainen hoito irreversiibelillä monoamiinioksidaasin estäjällä (MAO- estäjällä) on vasta - aiheista, sillä se voi aiheuttaa serotoniinioireyhtymän, jonka oireita ovat mm. agitaatio, vapina ja hypertermia.
Venlafaxine must not be initiated for at least 14 days after discontinuation of treatment with an irreversible MAOI.
Venlafaksiinin käyttöä ei saa aloittaa ennen kuin irreversiibelin MAO- estäjähoidon lopettamisesta on kulunut vähintään 14 vrk.
Venlafaxine must be discontinued for at least 7 days before starting treatment with an irreversible MAOI (see sections 4.4 and 4.5).
Venlafaksiinin käyttö tulee lopettaa viimeistään 7 vrk ennen irreversiibelin MAO- estäjähoidon aloittamista (ks. kohdat 4. 4 ja 4. 5).
Depression is associated with an increased risk of suicidal thoughts, self-harm and suicide (suicide- related events).
Itsemurha/ itsemurha- ajatukset tai masennuksen paheneminen Masennuksen yhteydessä itsemurha- ajatusten, itsensä vahingoittamisen ja itsemurhien (suisidaalisuus) riski suurenee.
As improvement may not occur during the first few weeks or more of treatment, patients should be closely monitored until such improvement occurs.
Paranemista ei välttämättä tapahdu ensimmäisten hoitoviikkojen aikana, joten potilaiden tilaa tulee seurata tarkoin, kunnes
Patients with a history of suicide-related events, or those exhibiting a significant degree of suicidal ideation prior to commencement of treatment, are known to be at greater risk of suicidal thoughts or suicide attempts, and should receive careful monitoring during treatment.
Näitä potilaita tulee seurata tarkoin hoidon aikana.
A meta-analysis of placebo-controlled clinical trials of antidepressant drugs in adult patients with psychiatric disorders showed an increased risk of suicidal behaviour with antidepressants compared to placebo in patients less than 25 years old.
Meta- analyysi lumekontrolloiduista kliinisistä masennuslääketutkimuksista, joihin osallistui aikuisia mielenterveyspotilaita, osoitti alle 25- vuotiaiden potilaiden itsemurhakäyttäytymisen riskin olevan masennuslääkeryhmässä lumeryhmää suurempi.
Patients (and caregivers of patients) should be alerted about the need to monitor for any clinical worsening, suicidal behaviour or thoughts and unusual changes in behaviour, and to seek medical advice immediately if these symptoms present.
Potilaille (ja heitä hoitaville henkilöille) on kerrottava, että tilannetta tulee seurata masennuksen kliinisen pahenemisen, itsemurhakäyttäytymisen, itsemurha- ajatusten ja epätavallisten käyttäytymismuutosten varalta.
Use in children and adolescents under 18 years of age
Jos tällaisia oireita ilmenee, on käännyttävä välittömästi lääkärin puoleen.
Efexor depot should not be used in the treatment of children and adolescents under the age of 18 years.
Käyttö lapsilla ja alle 18- vuotiailla nuorilla Efexor depotia ei tule käyttää lasten ja alle 18- vuotiaiden nuorten hoitoon.
Suicide-related behaviours (suicide attempt and suicidal thoughts) and hostility (predominantly aggression, oppositional behaviour and anger) were more frequently observed in clinical trials among children and adolescents treated with antidepressants compared to those treated with placebo.
Lapsilla ja nuorilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa suisidaalisuutta (itsemurhayrityksiä ja - ajatuksia) ja vihamielisyyttä (pääasiassa aggressiivisuutta, vastustavaa käyttäytymistä ja kiukkuisuutta) todettiin masennuslääkeryhmässä useammin kuin lumehoitoa saaneilla.
As with other serotonergic agents, serotonin syndrome, a potentially life-threatening condition, may occur with venlafaxine treatment, particularly with concomitant use of other agents, such as MAO-inhibitors, that may affect the serotonergic neurotransmitter systems (see sections 4.3 and 4.5).
Serotoniinioireyhtymä Kuten muitakin serotonergisiä lääkkeitä käytettäessä, venlafaksiinihoidon yhteydessä voi kehittyä mahdollisesti henkeä uhkaava serotoniinioireyhtymä etenkin, jos potilas käyttää samanaikaisesti muita lääkkeitä (kuten MAO- estäjiä), jotka saattavat vaikuttaa serotonergisiin välittäjäainejärjestelmiin (ks. kohdat 4. 3 ja 4. 5).
Serotonin syndrome symptoms may include mental status changes (e. g., agitation, hallucinations, coma), autonomic instability (e. g., tachycardia, labile blood pressure, hyperthermia), neuromuscular aberrations (e. g., hyperreflexia, incoordination) and/ or gastrointestinal symptoms (e. g., nausea, vomiting, diarrhoea).
Serotoniinioireyhtymän oireita saattavat olla psyykkisen tilan muutokset (kuten agitaatio, aistiharhat, kooma), autonomisen hermoston epävakaus (kuten takykardia, verenpainemuutokset, hypertermia), hermo- lihastoiminnan poikkeavuudet (kuten heijasteiden vilkastuminen ja koordinaatiokyvyn heikkeneminen) ja/ tai ruoansulatuskanavan oireet (kuten pahoinvointi, oksentelu, ripuli).
Mydriasis may occur in association with venlafaxine.
Ahdaskulmaglaukooma Venlafaksiinihoidon yhteydessä saattaa esiintyä mustuaisten laajenemista.
Dose-related increases in blood pressure have been commonly reported with venlafaxine.
Verenpaine Annosriippuvaista verenpaineen suurenemista on ilmoitettu yleisesti venlafaksiinin käytön yhteydessä.
All patients should be carefully screened for high blood pressure and pre- existing hypertension should be controlled before initation of treatment.
Kaikki potilaat on tutkittava huolellisesti korkean verenpaineen varalta, ja jos potilaalla on anamneesissa hypertoniaa, se tulee saada hallintaan ennen hoidon aloittamista.
Caution should be exercised in patients whose underlying conditions might be compromised by increases in blood pressure, e. g., those with impaired cardiac function.
Varovaisuutta on noudatettava, jos verenpaineen suureneminen saattaa vaikuttaa haitallisesti potilaan perussairauksiin, esim. sydämen vajaatoimintaan.
Increases in heart rate can occur, particularly with higher doses.
24 Syketiheys Sydämen syketiheys saattaa suurentua etenkin suurempia annoksia käytettäessä.
Venlafaxine has not been evaluated in patients with a recent history of myocardial infarction or unstable heart disease.
Sydäntauti ja rytmihäiriöiden riski Venlafaksiinia ei ole arvioitu potilailla, joilla on äskettäin ollut sydäninfarkti tai joilla on epästabiili sydänsairaus.
Therefore, it should be used with caution in these patients.
Sen takia venlafaksiinin käytössä tulee noudattaa varovaisuutta näillä potilailla.
Convulsions may occur with venlafaxine therapy.
Kouristukset Venlafaksiinihoidon yhteydessä saattaa esiintyä kouristuksia.
As with all antidepressants, venlafaxine should be introduced with caution in patients with a history of convulsions, and concerned patients should be closely monitored.
Näitä potilaita tulee seurata tarkoin.
Cases of hyponatraemia and/ or the Syndrome of Inappropriate Antidiuretic Hormone (SIADH) secretion may occur with venlafaxine.
Hyponatremia Venlafaksiinihoidon yhteydessä saattaa esiintyä hyponatremiaa ja/ tai antidiureettisen hormonin epäasianmukaisen erityksen oireyhtymää (SIADH).
Medicinal products that inhibit serotonin uptake may lead to reduced platelet function.
Verenvuotohäiriöt Serotoniinin takaisinottoa estävät lääkevalmisteet saattavat heikentää verihiutaleiden toimintaa.
Clinically relevant increases in serum cholesterol were recorded in 5.3% of venlafaxine-treated patients and 0.0% of placebo-treated patients treated for at least 3 months in placebo-controlled clinical trials.
Seerumin kolesterolipitoisuus Kliinisesti relevanttia seerumin kolesterolipitoisuuden suurenemista havaittiin 5, 3%: lla venlafaksiinihoitoa saaneista potilaista ja 0, 0%: lla lumeryhmän potilaista, jotka saivat hoitoa vähintään 3 kk ajan lumekontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa.
The safety and efficacy of venlafaxine therapy in combination with weight loss agents, including phentermine, have not been established.
Laihdutuslääkkeiden samanaikainen käyttö Venlafaksiinihoidon ja laihdutuslääkkeiden (kuten fentermiinin) samanaikaisen käytön tehoa ja turvallisuutta ei ole osoitettu.
Mania/ hypomania may occur in a small proportion of patients with mood disorders who have received antidepressants, including venlafaxine.
Mania/ hypomania Maniaa/ hypomaniaa saattaa esiintyä pienellä osuudella potilaista, joilla on mielialahäiriöitä ja jotka ovat käyttäneet masennuslääkkeitä kuten venlafaksiinia.
Aggression may occur in a small number of patients who have received antidepressants, including venlafaxine.
Aggressio Aggressiota saattaa esiintyä pienellä osuudella masennuslääkkeitä kuten venlafaksiinia käyttävistä potilaista.
As with other antidepressants, venlafaxine should be used cautiously in patients with a history of aggression.
25 Kuten muitakin masennuslääkkeitä käytettäessä, venlafaksiinin käytössä tulee noudattaa varovaisuutta, jos potilaalla on esiintynyt aggressiota.
Discontinuation of treatment
Hoidon lopettaminen Lopetusoireet ovat yleisiä etenkin, jos hoito lopetetaan äkillisesti (katso kohta 4. 8).
In clinical trials, adverse events seen on treatment discontinuation (tapering and post-tapering) occurred in approximately 31% of patients treated with venlafaxine and 17% of patients taking placebo.
Kliinisissä tutkimuksissa hoidon lopettamisen yhteydessä (annoksen asteittaisen pienentämisen yhteydessä ja sen jälkeen) esiintyi haittatapahtumia noin 31%: lla venlafaksiiniryhmän potilaista ja 17%: lla lumeryhmän potilaista.
26 The risk of withdrawal symptoms may be dependent on several factors, including the duration and dose of therapy and the rate of dose reduction.
Lopetusoireiden riskiin saattavat vaikuttaa monet tekijät, mm. hoidon kesto, lääkeannos ja annoksen pienentämisnopeus.
Dizziness, sensory disturbances (including paraesthesia), sleep disturbances (including insomnia and intense dreams), agitation or anxiety, nausea and/ or vomiting, tremor and headache are the most commonly reported reactions.
Yleisimmin ilmoitettuja oireita ovat heitehuimaus, aistihäiriöt (kuten parestesia), unihäiriöt (kuten unettomuus ja voimakkaat unet), agitaatio tai ahdistuneisuus, pahoinvointi ja/ tai oksentelu, vapina ja päänsärky.
Generally, these symptoms are self-limiting and usually resolve within 2 weeks, though in some individuals they may be prolonged (2-3 months or more).
Oireet ovat tavallisesti itsestään rajoittuvia ja lievittyvät kahden viikon kuluessa, mutta ne voivat joissakin tapauksissa jatkua pitkäänkin (2– 3 kk tai kauemmin).
It is therefore advised that venlafaxine should be gradually tapered when discontinuing treatment over a period of several weeks or months, according to the patient’ s needs (see section 4.2).
Siksi venlafaksiinihoito on hyvä lopettaa pienentämällä annosta vähitellen useiden viikkojen tai kuukausien kuluessa potilaan tarpeiden mukaan (ks. kohta 4. 2).
The use of venlafaxine has been associated with the development of akathisia, characterised by a subjectively unpleasant or distressing restlessness and need to move often accompanied by an inability to sit or stand still.
Akatisia/ psykomotorinen levottomuus Venlafaksiinin käyttöön on liittynyt akatisiaa, jonka tyypillisenä oireena on subjektiivisesti epämiellyttävä tai ahdistava levottomuus ja liikkumistarve ja jonka yhteydessä potilas on usein kykenemätön istumaan tai seisomaan paikallaan.
Dry mouth is reported in 10% of patients treated with venlafaxine.
Suun kuivuminen Suun kuivumista on raportoitu 10%: lla venlafaksiinihoitoa saaneista potilaista.
Monoamine Oxidase Inhibitors (MAOI)
Monoamiinioksidaasin estäjät (MAO- estäjä)
Irreversible non-selective MAOIs Venlafaxine must not be used in combination with irreversible non-selective MAOIs.
Irreversiibelit, epäselektiiviset MAO- estäjät Venlafaksiinia ei saa käyttää yhdessä irreversiibelien epäselektiivisten MAO- estäjien kanssa.
Venlafaxine must not be initiated for at least 14 days after discontinuation of treatment with an irreversible non- selective MAOI.
Venlafaksiinihoidon saa aloittaa aikaisintaan 14 vrk kuluttua irreversiibelin epäselektiivisen MAO - estäjähoidon päättymisestä.
Venlafaxine must be discontinued for at least 7 days before starting treatment with an irreversible non-selective MAOI (see sections 4.3 and 4.4).
Venlafaksiinihoito täytyy lopettaa viimeistään 7 vrk ennen irreversiibelin epäselektiivisen MAO- estäjähoidon aloittamista (ks. kohdat 4. 3 ja 4. 4).
Reversible, selective MAO-A inhibitor (moclobemide) Due to the risk of serotonin syndrome, the combination of venlafaxine with a reversible and selective MAOI, such as moclobemide, is not recommended.
Reversiibeli, selektiivinen MAO- A- estäjä (moklobemidi) Venlafaksiinin käyttöä yhdessä reversiibelin, selektiviisen MAO- estäjän (kuten moklobemidin) kanssa ei suositella serotoniinioireyhtymäriskin takia.
Following treatment with a reversible MAO-inhibitor, a shorter withdrawal period than 14 days may be used before initiation of venlafaxine treatment.
Venlafaksiinihoito voidaan ehkä aloittaa aikaisemmin kuin 14 vrk kuluttua reversiibelin MAO- estäjähoidon päättymisestä.
It is recommended that venlafaxine should be discontinued for at least 7 days before starting treatment with a reversible MAOI (see section 4.4).
Venlafaksiinihoito on suositeltavaa lopettaa viimeistään 7 vrk ennen reversiibelin MAO- estäjähoidon aloittamista (ks. kohta 4. 4).
Reversible, non-selective MAOI (linezolid) The antibiotic linezolid is a weak reversible and non-selective MAOI and should not be given to patients treated with venlafaxine (see section 4.4).
Reversiibeli, epäselektiivinen MAO- estäjä (linetsolidi) Linetsolidi (antibiootti) on heikko reversiibeli, epäselektiivinen MAO- estäjä, eikä sitä saa antaa venlafaksiinihoitoa käyttäville potilaille (ks. kohta 4. 4).
Severe adverse reactions have been reported in patients who have recently been discontinued from an MAOI and started on venlafaxine, or have recently had venlafaxine therapy discontinued prior to initiation of an MAOI.
Vaikeita haittavaikutuksia on ilmoitettu potilailla, jotka ovat äskettäin lopettaneet MAO- estäjähoidon ja aloittaneet venlafaksiinihoidon tai joiden venlafaksiinihoito on lopetettu äskettäin ennen MAO - estäjähoidon aloittamista.
These reactions have included tremor, myoclonus, diaphoresis, nausea, vomiting, flushing, dizziness, and hyperthermia with features resembling neuroleptic malignant syndrome, seizures, and death.
26 pahoinvointi, oksentelu, kuumat aallot, heitehuimaus ja hypertermia, joihin on liittynyt malignia neuroleptioireyhtymää muistuttavia piirteitä, sekä kouristuskohtaukset ja kuolemantapaukset.
27 Serotonin syndrome
Serotoniinioireyhtymä
As with other serotonergic agents, serotonin syndrome may occur with venlafaxine treatment, particularly with concomitant use of other agents that may affect the serotonergic neurotransmitter system (including triptans, SSRIs, SNRIs, lithium, sibutramine, tramadol, or St.
Kuten muitakin serotonergisiä lääkkeitä käytettäessä, venlafaksiinihoidon yhteydessä voi kehittyä serotoniinioireyhtymä etenkin, jos potilas käyttää samanaikaisesti muita lääkkeitä, jotka saattavat vaikuttaa serotonergiseen välittäjäainejärjestelmään (mm. triptaanit, SSRI- lääkkeet, SNRI- lääkkeet, litium, sibutramiini, tramadoli tai mäkikuisma [Hypericum perforatum]), serotoniinin metaboliaa heikentäviä lääkeaineita (mm.
John's Wort [Hypericum perforatum]), with medicinal agents which impair metabolism of serotonin (including MAOIs), or with serotonin precursors (such as tryptophan supplements).
MAO- estäjät) tai serotoniinin esiasteita (esim. tryptofaanilisät).
If concomitant treatment of venlafaxine with an SSRI, an SNRI or a serotonin receptor agonist (triptan) is clinically warranted, careful observation of the patient is advised, particularly during treatment initiation and dose increases.
Jos venlafaksiinin ja jonkin SSRI - tai SNRI- lääkkeen tai serotoniinireseptoriagonistin (triptaanin) samanaikainen käyttö on kliinisesti perusteltua, potilasta on tarkkailtava huolellisesti erityisesti hoidon alussa ja annosta suurennettaessa.
The concomitant use of venlafaxine with serotonin precursors (such as tryptophan supplements) is not recommended (see section 4.4).
Venlafaksiinin ja serotoniinin esiasteiden (esim. tryptofaanilisien) samanaikaista käyttöä ei suositella (ks. kohta 4. 4).
Ketoconazole (CYP3A4 inhibitor) A pharmacokinetic study with ketoconazole in CYP2D6 extensive (EM) and poor metabolisers (PM) resulted in higher AUC of venlafaxine (70% and 21% in CYP2D6 PM and EM subjects, respectively) and O-desmethylvenlafaxine (33% and 23% in CYP2D6 PM and EM subjects, respectively) following administration of ketoconazole.
Ketokonatsoli (CYP3A4- estäjä) Farmakokinetiikan tutkimus, jossa ketokonatsolia annettiin nopeille ja hitaille CYP2D6 - metaboloijille, osoitti venlafaksiinin AUC- arvojen suurenevan (70% hitailla ja 21% nopeilla CYP2D6- metaboloijilla) ja O- desmetyylivenlafaksiinin AUC- arvojen suurenevan (33% hitailla ja 23% nopeilla CYP2D6- metaboloijilla).
Concomitant use of CYP3A4 inhibitors (e. g., atazanavir, clarithromycin, indinavir, itraconazole, voriconazole, posaconazole, ketoconazole, nelfinavir, ritonavir, saquinavir, telithromycin) and venlafaxine may increase levels of venlafaxine and O-desmethylvenlafaxine.
CYP3A4- estäjien (esim. atatsanaviiri, klaritromysiini, indinaviiri, itrakonatsoli, vorikonatsoli, posakonatsoli, ketokonatsoli, nelfinaviiri, ritonaviiri, sakinaviiri, telitromysiini) ja venlafaksiinin samanaikainen käyttö saattaa suurentaa venlafaksiini - ja O- desmetyylivenlafaksiinipitoisuuksia.
Therefore, caution is advised if a patient’ s therapy includes a CYP3A4 inhibitor and venlafaxine concomitantly.
Siksi on hyvä noudattaa varovaisuutta, jos potilas käyttää samanaikaisesti sekä CYP3A4- estäjää että venlafaksiinia.
Lithium Serotonin syndrome may occur with the concomitant use of venlafaxine and lithium (see Serotonin syndrome).
Serotoniinioireyhtymä).
Diazepam Venlafaxine has no effects on the pharmacokinetics and pharmacodynamics of diazepam and its active metabolite, desmethyldiazepam.
Diatsepaami Venlafaksiini ei vaikuta diatsepaamin eikä sen aktiivisen metaboliitin, desmetyylidiatsepaamin, farmakokinetiikkaan ja farmakodynamiikkaan.
Diazepam does not appear to affect the pharmacokinetics of either venlafaxine or O-desmethylvenlafaxine.
Diatsepaami ei nähtävästi vaikuta venlafaksiinin eikä O- desmetyylivenlafaksiinin farmakokinetiikkaan.
It is unknown whether a pharmacokinetic and/ or pharmacodynamic interaction with other benzodiazepines exists.
Ei tiedetä, onko muilla bentsodiatsepiineilla farmakokineettisiä ja/ tai farmakodynaamisia yhteisvaikutuksia venlafaksiinin kanssa.
28 Imipramine Venlafaxine did not affect the pharmacokinetics of imipramine and 2-OH-imipramine.
Imipramiini Venlafaksiinilla ei ollut vaikutusta imipramiinin eikä 2- OH- imipramiinin farmakokinetiikkaan.
There was a dose-dependent increase of 2-OH-desipramine AUC by 2.5 to 4.5-fold when venlafaxine 75 mg to 150 mg daily was administered.
2- OH - desipramiinin AUC- arvo suurentui annosriippuvaisesti 2, 5– 4, 5- kertaiseksi, kun samanaikaisesti annettiin 75– 150 mg venlafaksiinia vuorokaudessa.
Imipramine did not affect the pharmacokinetics of venlafaxine and O-desmethylvenlafaxine.
27 desmetyylivenlafaksiinin farmakokinetiikkaan.
Haloperidol A pharmacokinetic study with haloperidol has shown a 42% decrease in total oral clearance, a 70% increase in AUC, an 88% increase in Cmax, but no change in half-life for haloperidol.
Haloperidoli Farmakokineettinen tutkimus, jossa käytettiin haloperidolia, osoitti haloperidolin oraalisen kokonaispuhdistuman pienenevän 42%, sen AUC: n suurenevan 70% ja sen Cmax- arvon suurenevan 88%.
Risperidone Venlafaxine increased the risperidone AUC by 50%, but did not significantly alter the pharmacokinetic profile of the total active moiety (risperidone plus 9-hydroxyrisperidone).
Risperidoni Venlafaksiini suurensi risperidonin AUC- arvoa 50%, mutta ei vaikuttanut merkitsevästi aktiivisen kokonaisosuuden (risperidonin ja 9- hydroksirisperidonin) farmakokinetiikkaan.
Metoprolol Concomitant administration of venlafaxine and metoprolol to healthy volunteers in a pharmacokinetic interaction study for both medicinal products resulted in an increase of plasma concentrations of metoprolol by approximately 30-40% without altering the plasma concentrations of its active metabolite, α -hydroxymetoprolol.
Metoprololi Venlafaksiinin ja metoprololin samanaikainen anto terveille koehenkilöille näiden lääkevalmisteiden farmakokineettisessä yhteisvaikutustutkimuksessa suurensi plasman metoprololipitoisuuksia noin 30 – 40%, mutta ei muuttanut lääkkeen aktiivisen metaboliitin, α- hydroksimetoprololin, pitoisuuksia.
Metoprolol did not alter the pharmacokinetic profile of venlafaxine or its active metabolite, O-desmethylvenlafaxine.
Metoprololi ei muuttanut venlafaksiinin eikä sen aktiivisen metaboliitin, O- desmetyylivenlafaksiinin, farmakokinetiikkaa.
Indinavir A pharmacokinetic study with indinavir has shown a 28% decrease in AUC and a 36% decrease in Cmax for indinavir.
Indinaviiri Indinaviirilla tehty farmakokineettinen tutkimus osoitti indinaviirin AUC- arvon suurenevan 28% ja sen Cmax- arvon pienenevän 36%.