natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the pooled MEDAL Program, 34,701 patients with OA or RA were treated for a mean duration of 17.9 months (maximum 42.3 months, median 16.3 months) with approximately 12,800 patients receiving treatment for more than 24 months.
Yhdistettyihin tietoihin perustuva MEDAL- ohjelma käsitti 34 701 nivelrikkoa tai nivelreumaa sairastavaa potilasta, jotka saivat hoitoa keskimäärin 17, 9 kuukauden ajan (enintään 42, 3 kuukautta, mediaani 16, 3 kuukautta).
20 There was no significant difference between etoricoxib and diclofenac in the rate of cardiovascular thrombotic events.
Etorikoksibihoidon ja diklofenaakkihoidon välillä ei ollut merkitsevää eroa tromboottisten sydän - ja verisuonitapahtuminen määrässä.
Cardiorenal adverse events were observed more frequently with etoricoxib than with diclofenac, and this effect was dose-dependent (see specific results below).
Sydän - ja munuaisperäisiä tapahtumia todettiin useammin etorikoksibiryhmässä kuin diklofenaakkiryhmässä ja tämä vaikutus oli suhteessa annokseen (ks. kyseiset tulokset alla).
The incidence of adverse experiences in EDGE and EDGE II and of adverse experiences considered serious or resulting in discontinuation in the MEDAL study was higher with etoricoxib than diclofenac.
MEDAL – tutkimuksessa vakavat tai hoidon keskeyttämiseen johtaneet haittavaikutukset olivat yleisempiä etorikoksibiryhmässä kuin diklofenaakkiryhmässä.
The rate of confirmed thrombotic cardiovascular serious adverse events (consisting of cardiac, cerebrovascular, and peripheral vascular events) was comparable between etoricoxib and diclofenac, and data are summarized in the table below.
Vahvistetut vakavat tromboottiset kardiovaskulaariset haittatapahtumat (sydäntapahtumat ja aivoverenkierron ja perifeerisen verenkierron tapahtumat) olivat yhtä yleisiä etorikoksibia ja
Rates of Confirmed Thrombotic CV Events (Pooled MEDAL Program)
Vahvistettujen tromboottisten kardiovaskulaaritapahtumien ilmaantuvuus (yhdistettyihin tietoihin perustuva MEDAL- ohjelma)
Etoricoxib
Etorikoksibi
Between
Hoitojen vertailu
(N=16819)
(n = 16 819)
(N=16483)
(n = 16 483)
Treatment
25
Rate† (95% CI)
836 potilasvuotta Ilmaantuvuus † (95% CI)
Rate† (95% CI)
24 766 potilasvuotta Ilmaantuvuus † (95% CI)
Relative Risk (95% CI)
Suhteellinen riski (95% CI)
Confirmed Thrombotic Cardiovascular Serious Adverse Events
Vahvistetut vakavat tromboottiset kardiovaskulaariset haittatapahtumat
Confirmed Cerebrovascular Events
Vahvistetut aivoverenkierron tapahtumat
Confirmed Peripheral Vascular Events
Vahvistetut perifeerisen verenkierron tapahtumat
Per-protocol Intent-to-treat †
Per- protocol Intent- to- treat
Events per 100 Patient-Years; CI=confidence interval N=total number of patients included in Per-protocol population
† Tapahtumia / 100 potilasvuotta, CI = luottamusväli n = potilaiden kokonaismäärä, joka mukana per- protocol - populaatiossa
Per-protocol: all events on study therapy or within 14 days of discontinuation (excluded: patients who took< 75% of their study medication or took non-study NSAIDs > 10% of the time).
Kaikki tapahtumat tutkimushoidon aikana tai 14 päivän kuluessa hoidon lopettamisen jälkeen (poissuljettuna potilaat, jotka ottivat alle 75% tutkimuslääkkeestä tai käyttivät muuta kuin tutkittavaa tulehduskipulääkettä yli 10% ajasta).
Intent-to-treat: all confirmed events up to the end of the trial (included patients potentially exposed to non-study interventions following discontinuation of study medication).
Kaikki vahvistetut tapahtumat tutkimuksen päättymiseen saakka (mukana myös potilaat, jotka mahdollisesti käyttivät muuta kuin tutkimuslääkettä tutkimuslääkkeen lopettamisen jälkeen).
Cardiorenal Events:
Sydän - ja munuaisperäiset tapahtumat:
Approximately 50% of patients enrolled in the MEDAL study had a history of hypertension at baseline.
Noin 50 prosentilla MEDAL- tutkimukseen otetuista potilaista esiintyi hypertensiota lähtötilanteessa.
The incidence of congestive heart failure adverse events (discontinuations and serious events) occurred at similar rates on etoricoxib 60 mg compared to
Vahvistettuja sydämen kongestiiviseen vajaatoimintaan liittyneitä haittatapahtumia (vakavat tapahtumat ja tapahtumat, jotka johtivat sairaalahoitoon tai ensiavussa
21 diclofenac 150 mg but was higher for etoricoxib 90 mg compared to diclofenac 150 mg (statistically significant for 90 mg etoricoxib vs.
24 käyntiin) esiintyi etorikoksibia saaneilla potilailla yleisemmin kuin diklofenaakkia 150 mg/ vrk saaneilla potilailla, mutta ero ei ollut tilastollisesti merkitsevä.
150 mg diclofenac in MEDAL OA cohort).
Vaikutus oli suhteessa annokseen.
The incidence of discontinuations due to edema-related adverse events was higher for etoricoxib than diclofenac 150 mg, and this effect was dose-dependent (statistically significant for etoricoxib 90 mg, but not for etoricoxib 60 mg).
Ödeemaan liittyneistä haittatapahtumista johtuneita hoidon keskeyttämisiä esiintyi etorikoksibia saaneilla potilailla yleisemmin kuin diklofenaakkia 150 mg/ vrk saaneilla potilailla ja vaikutus oli suhteessa annokseen (tilastollisesti merkitsevä etorikoksibiannoksella 90 mg mutta ei annoksella 60 mg).
The cardiorenal results for EDGE and EDGE II were consistent with those described for the MEDAL Study.
EDGE - ja EDGE II - tutkimusten sydän - ja munuaisvaikutuksia koskevat tulokset olivat yhdenmukaisia MEDAL- tutkimuksessa kuvattujen kanssa.
In the individual MEDAL Program studies, for etoricoxib (60 mg or 90 mg), the absolute incidence of discontinuation in any treatment group was up to 2.6% for hypertension, up to 1.9% for edema, and up to 1.1% for congestive heart failure, with higher rates of discontinuation observed with etoricoxib 90 mg than etoricoxib 60 mg.
Keskeyttämisiä oli enemmän etorikoksibiannoksella 90 mg kuin annoksella 60 mg.
MEDAL Program Gastrointestinal Tolerability Results:
Siedettävyys ruoansulatuskanavassa MEDAL- ohjelmassa:
A significantly lower rate of discontinuations of treatment for any clinical (e. g., dyspepsia, abdominal pain, ulcer) GI adverse event was observed with etoricoxib compared with diclofenac within each of the three component studies of the MEDAL Program.
Mistä tahansa ruoansulatuskanavan kliinisestä haittatapahtumasta (esim. ruoansulatushäiriöt, vatsakipu, haavaumat) johtuvia hoidon keskeyttämisiä esiintyi merkitsevästi vähemmän etorikoksibia kuin diklofenaakkia saaneilla potilailla kaikissa kolmessa MEDAL- ohjelmaan kuuluvassa tutkimuksessa.
The rates of discontinuations due to adverse clinical GI events per hundred patient-years over the entire period of study were as follows:
Ruoansulatuskanavan kliinisistä haittatapahtumista johtuneita hoidon keskeyttämisiä oli koko tutkimusjakson aikana sataa potilasvuotta kohti:
3.23 for etoricoxib and 4.96 for diclofenac in the MEDAL Study; 9.12 with etoricoxib and 12.28 with diclofenac in the EDGE study; and 3.71 with etoricoxib and 4.81 with diclofenac in the EDGE II study.
3, 23 etorikoksibiryhmässä ja 4, 96 diklofenaakkiryhmässä MEDAL- tutkimuksessa, 9, 12 etorikoksibi - ja 12, 28 diklofenaakkiryhmässä EDGE- tutkimuksessa ja 3, 71 etorikoksibi - ja 4, 81 diklofenaakkiryhmässä EDGE II - tutkimuksessa.
MEDAL Program Gastrointestinal Safety Results:
Turvallisuus ruoansulatuskanavassa MEDAL- ohjelmassa:
There was no significant difference between etoricoxib and diclofenac in the rate of complicated events.
Komplisoituneiden tapahtumien määrässä ei ollut merkitsevää eroa etorikoksibin ja diklofenaakin välillä.
The upper GI benefit for etoricoxib compared with diclofenac was not statistically significant in patients taking concomitant low-dose aspirin (approximately 33% of patients).
Etorikoksibin hyöty ylemmän ruoansulatuskanavan kannalta diklofenaakkiin verrattuna ei ollut tilastollisesti merkitsevä potilailla, jotka käyttivät samanaikaisesti pientä asetyylisalisyylihappoannosta (noin 33% potilaista).
The rates per hundred patient-years of confirmed complicated and uncomplicated upper GI clinical events (perforations, ulcers and bleeds (PUBs)) were 0.67 (95% CI 0.57, 0.77) with etoricoxib and 0.97 (95% CI 0.85, 1.10) with diclofenac, yielding a relative risk of 0.69 (95% CI 0.57, 0.83).
Vahvistettujen komplisoituneiden ja komplisoitumattomien ylemmän ruoansulatuskanavan kliinisten tapahtumien (perforaatioiden, haavaumien ja verenvuotojen) määrä sataa potilasvuotta kohti oli etorikoksibia saaneilla potilailla 0, 67 (95% luottamusväli 0, 57; 0, 77) ja diklofenaakkia saaneilla 0, 97 (95% luottamusväli 0, 85; 1, 10), joten suhteellinen riski on 0, 69 (95% luottamusväli 0, 57; 0, 83).
2.78 [95% CI 2.14, 3.56] events per hundred patient-years for etoricoxib and diclofenac, respectively.
Vahvistettujen ylemmän ruoansulatuskanavan tapahtumien ilmaantuvuutta tarkasteltiin iäkkäiden potilaiden ryhmissä, ja niiden todettiin vähentyneen eniten ≥ 75- vuotiaiden ikäryhmässä (etorikoksibia saaneilla potilailla 1, 35 [95% luottamusväli 0, 94; 1, 87] ja diklofenaakkia saaneilla 2, 78 [95% luottamusväli 2, 14; 3, 56] tapahtumaa sataa potilasvuotta kohti).
The rates of confirmed lower GI clinical events (small or large bowel perforation, obstruction, or hemorrhage, (POBs)) were not significantly different between etoricoxib and diclofenac.
Vahvistettujen alemman ruoansulatuskanavan kliinisten tapahtumien (ohut - tai paksusuolen perforaatioiden, obstruktioiden tai verenvuotojen) esiintyvyydessä ei ollut merkitsevää eroa etorikoksibia ja diklofenaakkia saaneiden potilaiden välillä.
MEDAL Program Hepatic Safety Results:
Maksaan kohdistuvat vaikutukset MEDAL- ohjelmassa:
Etoricoxib was associated with a statistically significantly lower rate of discontinuations due to hepatic- related adverse experiences than diclofenac.
Etorikoksibihoitoon liittyi tilastollisesti merkitsevästi vähemmän maksan haittavaikutuksista johtuneita hoidon keskeyttämisiä kuin diklofenaakkihoitoon.
In the pooled MEDAL Program, 0.3% of patients on etoricoxib and 2.7% of patients on diclofenac discontinued due to hepatic-related adverse experiences.
Yhdistettyihin tuloksiin perustuvassa MEDAL- ohjelmassa 0, 3% etorikoksibia ja 2, 7% diklofenaakkia saaneista potilaista keskeytti hoidon maksaan kohdistuneiden haittavaikutusten vuoksi.
The rate per hundred patient-years was 0.22 on etoricoxib and 1.84 for diclofenac (p-value was < 0.001 for etoricoxib vs. diclofenac).
Ilmaantuvuus sataa potilasvuotta kohti oli etorikoksibia saaneilla potilailla 0, 22 ja diklofenaakkia saaneilla 1, 84 (p- arvo oli < 0, 001, kun
However, most hepatic adverse experiences in the MEDAL Program were non-serious.
Useimmat MEDAL- ohjelmassa todetut maksan haittavaikutukset eivät kuitenkaan olleet vakavia.
Additional Thrombotic Cardiovascular Safety Data In clinical studies excluding the MEDAL Program Studies, approximately 3100 patients were treated with etoricoxib ≥ 60 mg daily for 12 weeks or longer.
Muut turvallisuustiedot – tromboottiset sydän - ja verisuonitapahtumat Muissa kliinisissä tutkimuksissa kuin MEDAL – ohjelman mukaisissa tutkimuksissa noin 3100 potilasta sai vähintään 60 mg etorikoksibia vuorokaudessa vähintään 12 viikon ajan.
There was no discernible difference in the rate of confirmed serious thrombotic cardiovascular events between patients receiving etoricoxib ≥ 60 mg, placebo, or non-
Vahvistettujen vakavien tromboottisten sydän - ja verisuonitapahtumien ilmaantuvuudessa ei havaittu eroa vähintään 60 mg etorikoksibia saaneiden potilaiden ja plaseboa tai muuta ei- steroidaalista tulehduskipulääkettä (ei naprokseenia) saaneiden potilaiden välillä.
However, the rate of these events was higher in patients receiving etoricoxib compared with those receiving naproxen 500 mg twice daily.
Tapahtumien ilmaantuvuus oli kuitenkin suurempi etorikoksibia saaneilla potilailla kuin 500 mg naprokseenia kahdesti vuorokaudessa saaneilla potilailla.
The difference in antiplatelet activity between some COX-1 inhibiting NSAIDs and selective COX-2 inhibitors may be of clinical significance in patients at risk of thrombo-embolic events.
Eräiden syklo- oksigenaasi 1: tä inhiboivien ei- steroidaalisten tulehduskipulääkkeiden ja syklo- oksigenaasi 2: n selektiivisten inhibiittoreiden välinen ero niiden trombosyyttien aggregaatiota estävässä vaikutuksessa saattaa olla kliinisesti merkitsevä hoidettaessa potilaita, joilla on suuri tromboembolioiden vaara.
Selective COX-2 inhibitors reduce the formation of systemic (and therefore possibly endothelial) prostacyclin without affecting platelet thromboxane.
Selektiiviset COX 2 – estäjät vähentävät systeemisen (ja siten mahdollisesti endoteelisen) prostasykliinin muodostumista vaikuttamatta verihiutaleiden tromboksaanisynteesiin.
Additional Gastrointestinal Safety Data In two 12-week double-blind endoscopy studies, the cumulative incidence of gastroduodenal ulceration was significantly lower in patients treated with etoricoxib 120 mg once daily than in patients treated with either naproxen 500 mg twice daily or ibuprofen 800 mg three times daily.
Muut turvallisuustiedot – ruoansulatuskanavan tapahtumat Kahdessa 12 viikon kestoisessa kaksoissokkoutetussa endoskopiatutkimuksessa maha - pohjukaissuolihaavan ilmaantuvuus oli merkitsevästi pienempi potilailla, jotka olivat saaneet 120 mg etorikoksibia kerran vuorokaudessa, kuin potilailla, jotka olivat saaneet joko 500 mg naprokseenia kahdesti vuorokaudessa tai 800 mg ibuprofeenia kolmesti vuorokaudessa.
Etoricoxib had a higher incidence of ulceration as compared to placebo.
Maha- pohjukaissuolihaavan ilmaantuvuus oli suurempi etorikoksibia saaneilla potilailla kuin plaseboa saaneilla potilailla.
Renal Function Study in the Elderly A randomized, double-blind, placebo-controlled, parallel-group study evaluated the effects of 15 days of treatment of etoricoxib (90 mg), celecoxib (200 mg bid), naproxen (500 mg bid) and placebo on urinary sodium excretion, blood pressure, and other renal function parameters in subjects 60 to 85 years of age on a 200-mEq/ day sodium diet.
Tutkimuksessa arvioitiin 15 vuorokautta kestäneen etorikoksibi - (90 mg), selekoksibi - (200 mg kahdesti vuorokaudessa), naprokseeni - (500 mg kahdesti vuorokaudessa) ja plasebohoidon vaikutusta virtsan natriumin eritykseen, verenpaineeseen ja muihin munuaisten toimintaa mittaaviin muuttujiin.
Etoricoxib, celecoxib, and naproxen had similar effects on urinary sodium excretion over the 2 weeks of treatment.
5. 2 Farmakokinetiikka
Absorption Orally administered etoricoxib is well absorbed.
Imeytyminen Suun kautta annettu etorikoksibi imeytyy hyvin.
The absolute bioavailability is approximately 100%.
Valmisteen absoluuttinen hyötyosuus on noin 100%.
Following 120 mg once-daily dosing to steady state, the peak plasma concentration (geometric mean Cmax = 3.6 µg/ ml) was observed at approximately 1 hour (Tmax) after administration to fasted adults.
Kun paastonneille aikuisille annettiin etorikoksibia 120 mg kerran vuorokaudessa ja lääkkeen pitoisuus oli saavuttanut vakaan tilan, huippupitoisuus plasmassa (geometrinen keskiarvo Cmax = 3, 6 mikrog/ ml) todettiin noin yhden tunnin kuluttua (Tmax) annoksen antamisesta.
The geometric mean area under the curve (AUC0-24hr) was 37.8 µg• hr/ ml.
Pitoisuuskäyrän alle jäävän pinta- alan (AUC0- 24 h) geometrinen keskiarvo oli 37, 8 mikrog• h/ ml.
Dosing with food (a high-fat meal) had no effect on the extent of absorption of etoricoxib after administration of a 120-mg dose.
Ruoalla (runsasrasvainen ateria) ei ollut vaikutusta etorikoksibin imeytyvään osaan 120 mg: n annoksesta.
The rate of absorption was affected, resulting in a 36% decrease in Cmax and an increase in Tmax by 2 hours.
Cmax– arvo pieneni 36% ja Tmax piteni kahdella tunnilla.
Distribution Etoricoxib is approximately 92% bound to human plasma protein over the range of concentrations of 0.05 to 5 µg/ ml.
Jakaantuminen Kun etorikoksibin pitoisuus ihmisen plasmassa on 0, 05- 5 mikrog/ ml, noin 92% etorikoksibista on sitoutuneena plasman proteiineihin.
Etoricoxib crosses the placenta in rats and rabbits, and the blood-brain barrier in rats.
26 Etorikoksibi läpäisee rotan ja kaniinin istukan sekä rotan veri- aivoesteen.
Metabolism Etoricoxib is extensively metabolised with < 1% of a dose recovered in urine as the parent drug.
Metaboloituminen Etorikoksibi metaboloituu voimakkaasti siten, että alle 1% annoksesta erittyy muuttumattomana yhdisteenä virtsaan.
The major route of metabolism to form the 6’ -hydroxymethyl derivative is catalyzed by CYP enzymes.
Etorikoksibin merkittävintä metaboliareittiä 6 '- hydroksimetyyli- johdannaiseksi katalysoivat sytokromi P- 450 - isoentsyymit.
In vitro studies indicate that CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 and CYP2C19 also can catalyse the main metabolic pathway, but their quantitative roles in vivo have not been studied.
Näiden isoentsyymien kvantitatiivisia osuuksia ei ole tutkittu in vivo.
The principal metabolite is the 6’ -carboxylic acid derivative of etoricoxib formed by further oxidation of the 6’ -hydroxymethyl derivative.
Etorikoksibin päämetaboliitti on 6 '- karboksyylihappo- johdannainen, joka muodostuu 6' - hydroksimetyyli- johdannaisen edelleen hapettuessa.
These principal metabolites either demonstrate no measurable activity or are only weakly active as COX-2 inhibitors.
Näillä päämetaboliiteilla joko ei ole lainkaan mitattavissa olevaa aktiivisuutta, tai niillä on vain heikko syklo- oksigenaasi 2: ta inhiboiva aktiivisuus.
None of these metabolites inhibit COX-1.
Kumpikaan näistä metaboliiteista ei inhiboi syklo- oksigenaasi 1 - entsyymiä.
23 Following administration of a single 25-mg radiolabeled intravenous dose of etoricoxib to healthy subjects, 70% of radioactivity was recovered in urine and 20% in faeces, mostly as metabolites.
Eliminaatio Kun terveille koehenkilöille annettiin laskimoon 25 mg radioaktiivisesti merkittyä etorikoksibia, 70% radioaktiivisuudesta erittyi virtsaan ja 20% ulosteiden mukana.
Less than 2% was recovered as unchanged drug.
Vähemmän kuin 2% annoksesta erittyi muuttumattomana yhdisteenä.
The plasma clearance after a 25-mg intravenous dose is estimated to be approximately 50 ml/ min.
Laskimoon annetun 25 mg: n etorikoksibiannoksen arvioitu plasmapuhdistuma on noin 50 ml/ min.
Pharmacokinetics in the elderly (65 years of age and older) are similar to those in the young.
Lääkkeen farmakokinetiikka on samankaltainen iäkkäillä (65- vuotiailla ja tätä vanhemmilla) ja nuoremmilla potilailla.
The pharmacokinetics of etoricoxib are similar between men and women.
Etorikoksibin farmakokinetiikka on samankaltainen miehillä ja naisilla.
Patients with mild hepatic dysfunction (Child-Pugh score 5-6) administered etoricoxib 60 mg once daily had an approximately 16% higher mean AUC as compared to healthy subjects given the same regimen.
Keskimääräinen AUC- arvo oli noin 16% suurempi lievää maksan toimintahäiriötä (Child- Pugh - pistemäärä 5- 6) sairastavilla potilailla, joille annettiin 60 mg etorikoksibia kerran vuorokaudessa, kuin saman annoksen saaneilla terveillä koehenkilöillä.
Patients with moderate hepatic dysfunction (Child-Pugh score 7-9) administered etoricoxib 60 mg every other day had similar mean AUC to the healthy subjects given etoricoxib 60 mg once daily; etoricoxib 30 mg once daily has not been studied in this population.
Keskimääräinen AUC- arvo oli samaa luokkaa keskivaikeaa maksan toimintahäiriötä (Child- Pugh - pistemäärä 7- 9) sairastavilla potilailla, joille annettiin 60 mg etorikoksibia joka toinen päivä, kuin terveillä koehenkilöillä, joille annettiin 60 mg etorikoksibia kerran vuorokaudessa.
There are no clinical or pharmacokinetic data in patients with severe hepatic dysfunction (Child-Pugh score ≥ 10).
Vaikea- asteista maksan toimintahäiriötä (Child- Pugh - pistemäärä vähintään 10) sairastavilla potilailla ei ole tehty kliinisiä eikä farmakokineettisiä etorikoksibitutkimuksia.
(See sections 4.2 and 4.3.)
(Ks. kohdat 4. 2 ja 4. 3.)
The pharmacokinetics of a single dose of etoricoxib 120 mg in patients with moderate to severe renal insufficiency and patients with end-stage renal disease on hemodialysis were not significantly different from those in healthy subjects.
Etorikoksibin farmakokinetiikka 120 mg: n kerta- annoksen jälkeen ei ollut merkitsevästi erilainen keskivaikeaa tai vaikea- asteista munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla ja loppuvaiheeseen edennyttä munuaistautia sairastavilla hemodialyysipotilailla kuin terveillä koehenkilöillä.
Hemodialysis contributed negligibly to elimination (dialysis clearance approximately 50 ml/ min).
Hemodialyysin vaikutus lääkkeen poistumiseen oli merkityksetön (dialyysipuhdistuma noin 50 ml/ min).
(See sections 4.3 and 4.4.)
(Ks. kohdat 4. 3 ja 4. 4.)
The pharmacokinetics of etoricoxib in paediatric patients (< 12 years old) have not been studied.
Etorikoksibin farmakokinetiikkaa ei ole tutkittu alle 12- vuotiailla lapsilla.
In a pharmacokinetic study (n=16) conducted in adolescents (aged 12 to 17) the pharmacokinetics in adolescents weighing 40 to 60 kg given etoricoxib 60 mg once daily and adolescents > 60 kg given etoricoxib 90 mg once daily were similar to the pharmacokinetics in adults given etoricoxib 90 mg once daily.
Nuorilla (n = 16; ikä 12- 17 vuotta) tehdyssä farmakokineettisessä tutkimuksessa lääkkeen farmakokinetiikka oli samankaltainen 40- 60 kg painavilla nuorilla, joille annettiin 60 mg etorikoksibia kerran vuorokaudessa, ja yli 60 kg painavilla nuorilla, joille annettiin 90 mg etorikoksibia kerran
Safety and effectiveness of etoricoxib in paediatric patients have not been established (see section 4.2).
Etorikoksibin turvallisuutta ja tehokkuutta lapsipotilailla ei ole tutkittu (ks. kohta 4. 2).
Rats developed hepatocellular and thyroid follicular cell adenomas at > 2-times the daily human dose [90 mg] based on systemic exposure when dosed daily for approximately two years.
Rotille kehittyi hepatosellulaarisia ja kilpirauhasen follikkelisolujen adenoomia, kun niille annettiin etorikoksibia noin kahden vuoden ajan vuorokausiannoksena, joka oli yli kaksinkertainen ihmisen vuorokausiannoksen (90 mg) aikaansaamaan systeemiseen altistukseen verrattuna.
Hepatocellular and thyroid follicular cell adenomas observed in rats are considered to be a consequence of rat-specific mechanism related to hepatic CYP enzyme induction.
Näiden rotilla havaittujen hepatosellulaaristen ja kilpirauhasen follikkelisolujen adenoomien katsotaan johtuvan rotalle ominaisesta maksan sytokromi P- 450 - entsyymien indusoitumisesta.
Etoricoxib has not been shown to cause hepatic CYP3A enzyme induction in humans.
Etorikoksibin ei ole todettu indusoivan ihmisen maksan sytokromi 3A - isoentsyymejä.
In the 53- and 106-week toxicity study, gastrointestinal ulcers were also seen at exposures comparable to those seen in man at the therapeutic dose.
Myös 53 - ja 106- viikkoisissa toksisuustutkimuksissa havaittiin ruoansulatuskanavan haavaumia etorikoksibialtistuksilla, jotka olivat verrattavissa ihmisellä terapeuttisella annoksella aiheutettuun altistukseen.
In dogs, renal and gastrointestinal abnormalities were seen at high exposures.
Koirilla suuri etorikoksibialtistus aiheutti poikkeavuuksia munuaisissa ja ruoansulatuskanavassa.
Etoricoxib was not teratogenic in reproductive toxicity studies conducted in rats at 15 mg/ kg/ day (this represents approximately 1.5 times the daily human dose [90 mg] based on systemic exposure).
Lisääntymistoksisuustutkimuksissa etorikoksibi ei ollut teratogeeninen rotalle annoksella 15 mg/ kg/ vrk (annos oli noin puolitoistakertainen 90 mg: n vuorokausiannoksen ihmisellä aikaansaamaan systeemiseen altistukseen verrattuna).
However no treatment-related external or skeletal foetal
Sikiöissä ei kuitenkaan havaittu etorikoksibihoitoon liittyviä ulkoisia tai luuston epämuodostumia.
In rats and rabbits, there was a dose dependent increase in post implantation loss at exposures greater than or equal to 1.5 times the human exposure (see sections 4.3 and 4.6).
Rotilla ja kaniineilla implantaation jälkeinen kuolleisuus suureni annoksesta riippuen altistuksen ollessa puolitoistakertainen tai tätä suurempi ihmisen altistukseen verrattuna (ks. kohdat 4. 3 ja 4. 6).
There was a decrease in pup body weight following exposure of pups to milk from dams administered etoricoxib during lactation.
Kun imettävät rotat olivat saaneet etorikoksibia, poikasten paino laski.