natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Subcutaneous injection A maximum volume of 1 ml at one injection site should generally not be exceeded.
b) Ihonalainen injektio 1 ml: n enimmäismäärää yhteen injektiokohtaan annettuna ei yleensä pidä ylittää.
In chronic renal failure patients Retacrit has not to be administered subcutaneously.
Kroonista munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla Retacrita ei saa antaa ihonalaisena injektiona.
The intravenous route has to be used (please see section 4.4 - chronic renal failure patients).
Se tulee antaa laskimonsisäisenä injektiona (ks. kohta 4. 4 – kroonista munuaisten vajaatoimintaa sairastavat potilaat).
− Hypersensitivity to the active substance or to any of the excipients. − Patients who develop Pure Red Cell Aplasia (PRCA) following treatment with any erythropoietin must not receive Retacrit or any other erythropoietin (see section 4.4). − Uncontrolled hypertension. − In the indication "increasing the yield of autologous blood": myocardial infarction or stroke in the month preceding treatment, unstable angina pectoris, increased risk of deep venous thrombosis such as history of venous thromboembolic disease. − Patients who for any reason cannot receive adequate antithrombotic prophylaxis.
− Yliherkkyys vaikuttavalle aineelle tai jollekin apuaineelle. − Potilasta, jolle kehittyy puhdas punasoluaplasia (PRCA) minkä tahansa erytropoietiinivalmisteen käytön yhteydessä, ei tule hoitaa Retacritlla tai millään muulla erytropoietiinivalmisteella (ks. kohta 4. 4). − Hallitsematon hypertensio. − Indikaatiossa "Autologisesti luovutettavan veren saannon lisääminen ”: sydäninfarkti tai aivohalvaus hoitoa edeltävänä kuukautena, epästabiili angina pectoris, syvän laskimotromboosin suurentunut vaara, kuten tromboembolinen sairaus anamneesissa. − Potilaat, joille mistä tahansa syystä ei voida antaa riittävää tromboosiprofylaksiaa.
Like in all patients receiving erythropoietin, blood pressure may rise during treatment with Retacrit.
Kuten kaikilla erytropoietiinihoitoa saavilla henkilöillä, potilaan verenpaine saattaa nousta Retacrit - hoidon aikana.
Blood pressure should be closely monitored and adequately controlled in all epoetin treatment naïve as well as pre-treated patients before, at initiation of, and during treatment with Retacrit.
Kaikkien aiemmin epoetiinihoidolla hoitamattomien sekä aiemmin sillä hoidettujen potilaiden verenpainetta on seurattava tarkoin ja sen on oltava riittävästi hallinnassa ennen Retacrit - hoidon aloittamista, sitä aloitettaessa ja sen aikana.
If blood pressure cannot be well controlled, Retacrit treatment should be discontinued.
Jos verenpainetta ei saada hallintaan, Retacrit- hoito on lopetettava.
Retacrit should also be used with caution in the presence of epilepsy and chronic liver failure.
Varovaisuutta on noudatettava Retacritn käytössä, jos potilaalla on epilepsia tai krooninen maksan vajaatoiminta.
6 All other causes of anaemia (iron deficiency, haemolysis, blood loss, vitamin B12- or folate deficiencies) should be considered and treated prior to initiating and during therapy with Retacrit.
7 Kaikki muut anemiaa aiheuttavat tekijät (raudanpuute, hemolyysi, verenhukka, B12 - vitamiinin tai folaatin puute) tulee huomioida ja hoitaa ennen Retacrit- hoidon aloittamista.
In order to ensure optimum response to erythropoietin, adequate iron stores should be assured: − iron supplementation, e. g.
Suotuisinta erytropoietiinivastetta varten on varmistettava potilaan rautavarastojen riittävyys: − rautalisää, esim.
200-300 mg/ day orally (100-200 mg/ day for paediatric patients) is recommended for chronic renal failure patients whose serum ferritin levels are below 100 ng/ ml − oral iron substitution of 200-300 mg/ day is recommended for all cancer patients whose transferrin saturation is below 20%.
200 - 300 mg/ vuorokaudessa suun kautta (100 - 200 mg/ vuorokaudessa lapsipotilaille) suositellaan kroonisesta munuaisten vajaatoiminnasta kärsiville potilaille, joiden seerumin ferritiiniarvot ovat alle 100 ng/ ml − rautakorvaushoitoa 200 - 300 mg/ vuorokaudessa suun kautta suositellaan kaikille syöpäpotilaille, joiden transferriinisaturaatio on alle 20%.
This medicinal product contains less than 1 mmol sodium (23 mg) per dose, i. e. essentially ‘ sodium-free’.
Tämä lääkevalmiste sisältää alle1 mmol natriumia (23 mg) annosta kohti, eli se on olennaisesti natriumiton.
Immunogenicity data for subcutaneous use of Retacrit in patients at risk for antibody-induced Pure Red Cell Aplasia (PRCA), i. e. patients with renal anaemia, are not sufficient.
Retacritn ihonalaisesta käytöstä saadut immunogeenisuustiedot potilailla, joilla on vasta- aineiden indusoiman puhtaan punasoluaplasian (PRCA) vaara, s. o. renaalista anemiaa sairastavat potilaat, eivät ole riittävät.
In patients with chronic renal failure, maintenance haemoglobin concentration should not exceed the upper limit of the target haemoglobin concentration recommended in section 4.2.
Kroonista munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla ylläpidettävä hemoglobiinipitoisuus ei saa ylittää kohdassa 4. 2 suositeltua hemoglobiinin tavoitepitoisuuden ylärajaa.
In clinical trials, an increased risk of death and serious cardiovascular events was observed when erythropoiesis stimulating agents (ESAs) were administered to target a haemoglobin of greater than 12 g/ dl (7.5 mmol/ l).
Kliinisissä tutkimuksissa havaittiin kuoleman ja vakavien sydän - ja verisuonitautitapahtumien riskin lisääntyneen erytropoieesia stimuloivia aineita (ESA) annettiin hemoglobiinin lähtötason ollessa yli 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l).
The rate of increase in haemoglobin should be approximately 1 g/ dl (0.62 mmol/ l) per month and should not exceed 2 g/ dl (1.25 mmol/ l) per month to minimize the risk of developing or worsening of hypertension.
Hemoglobiinipitoisuuden nousun tulisi olla noin 1 g/ dl (0, 62 mmol/ l) kuukaudessa, eikä se saisi ylittää 2 g/ dl (1, 25 mmol/ l) kuukaudessa verenpainetaudin kehittymisen tai pahenenemisen riskin minimoimiseksi.
These include: iron, folate, or Vitamin B12 deficiency; aluminium intoxication; intercurrent infections; inflammatory or traumatic episodes; occult blood loss; haemolysis, and bone marrow fibrosis of any origin.
Mahdollisia syitä ovat raudanpuute, folaatin tai B12- vitamiinin puutostilat, alumiinimyrkytys, infektiot, tulehduksiin tai vammoihin liittyvät jaksot, piilevä verenvuoto, hemolyysi ja eri syistä johtuva luuydinfibroosi.
Cases of antibody-mediated PRCA have been very rarely reported in chronic renal failure patients with erythropoietin administered by the subcutaneous route.
Vasta- ainevälitteistä PRCA: ta on raportoitu hyvin harvoissa tapauksissa kroonista munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla, joille erytropoietiini annettiin ihon alle.
In patients developing sudden lack of efficacy, defined by a decrease in haemoglobin (1-2 g/ dl per month) with increased need for transfusions, a reticulocyte count should be obtained and typical causes of non-response (e. g. iron, folate, or Vitamin B12-deficiency, aluminium intoxication, infection or inflammation, blood loss, and haemolysis) should be investigated.
Potilailla, joilla kehittyy äkillinen lääkkeen tehon puute, jolle on ominaista hemoglobiinipitoisuuden lasku (1 - 2 g/ dl kuukaudessa) ja lisääntynyt verensiirtojen tarve, on retikulosyyttimäärä tarkistettava ja vasteen puuttumisen tavallisimmat syyt tutkittava (esim. raudan, folaatin tai B12- vitamiinin puutos, alumiinimyrkytys, infektio tai tulehdus, verenhukka ja hemolyysi).
If no cause is identified, a bone marrow examination should be considered for diagnosis of PRCA.
Jos syytä ei kyetä toteamaan, on harkittava luuydintutkimusta PRCA: n toteamiseksi.
If PRCA is diagnosed, therapy with Retacrit must be immediately discontinued and testing for erythropoietin antibodies should be considered.
Jos PRCA todetaan, on Retacrit- hoito lopetettava välittömästi ja erytropoietiinin vasta- aineiden tutkimista harkittava.
Patients should not be switched to another medicinal
Muut punasoluaplasiaa
Other causes of PRCA should be excluded, and appropriate therapy initiated.
8 aiheuttavat syyt on suljettava pois ja asianmukainen hoito on aloitettava.
Dialysis prescriptions may have to be adjusted periodically to maintain urea, creatinine and potassium in the desired range.
Dialyysihoitomääräyksiä on ehkä muutettava ajoittain, jotta urea -, kreatiniini - ja kaliumpitoisuudet pysyvät halutulla tasolla.
If an elevated (or rising) serum potassium level is detected then consideration should be given to ceasing erythropoietin administration until hyperkalaemia has been corrected.
Jos seerumin kaliumtason todetaan nousseen (tai olevan nousussa), on harkittava etytropoietiini- hoidon keskeyttämistä, kunnes hyperkalemia on korjaantunut.
In cancer patients receiving chemotherapy, the 2-3 week delay between erythropoietin administration and the appearance of erythropoietin-induced red cells should be taken into account when assessing if Retacrit therapy is appropriate (patient at risk of being transfused).
Solunsalpaajahoitoa saavilla syöpäpotilailla tulee huomioda 2 - 3 viikon viive erytropoietiinin annon ja erytropoietiini- indusoitujen punasolujen ilmaantumisen välillä arvioitaessa Retacrit- hoidon sopivuutta (verensiirtoa todennäköisesti tarvitseva potilas).
If the rate of increase in haemoglobin exceeds 2 g/ dl (1.25 mmol/ l) per month or the haemoglobin level exceeds 12 g/ dl (7.5 mmol/ l), the dose adjustment detailed in section 4.2 should be thoroughly performed to minimise the risk of thrombotic events (see section 4.2).
Jos hemoglobiiniarvon nousu ylittää 2 g/ dl (1, 25 mmol/ l) kuukaudessa tai hemoglobiinitaso ylittää 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l), kohdassa 4. 2 esitetty annoksen säätö tulee tehdä huolellisesti tromboottisten tapahtumien vaaran vähentämiseksi mahdollisimman pieneksi( ks. kohta 4. 2).
As an increased incidence of thrombotic vascular events (TVEs) has been observed in cancer patients receiving erythropoietic agents (see section 4.8), this risk should be carefully weighed against the benefit to be derived from treatment (with Retacrit) particularly in cancer patients with an increased risk of thrombotic vascular events, such as obesity and patients with a prior history of TVEs (e. g. deep venous thrombosis or pulmonary embolism).
Tätä vaaraa on punnittava huolellisesti (Retacrit -) hoidosta saataviin hyötyihin nähden erityisesti niillä syöpäpotilailla, joilla tromboottisten verisuonitapahtumien vaara on suurentunut, kuten ylipainoisilla ja niillä, joilla on anamneesissa tromboottisia verisuonitapahtumia (esim. syvä laskimotukos tai keuhkoembolia).
Adult surgery patients in an autologous predonation programme
Autologisessa verensiirto- ohjelmassa olevat aikuiset leikkauspotilaat
In controlled clinical studies, use of Epoetin alfa and other erythropoiesis-stimulating agents (ESAs) have shown:
9 lyhyempi aika kasvaimen etenemiseen sädehoitoa saavillalyhyempi aika kasvaimen etenemiseen sädehoitoa saavilla, pitkälle edennyttä pään ja kaulan alueen syöpää sairastavilla potilailla, kun lääkitystä annettiin hemoglobiinin lähtötason ollessa yli 14 g/ dl (8, 7 mmol/ l).
8 • shortened time to tumour progression in patients with advanced head and neck cancer receiving radiation therapy when administered to target a haemoglobin of greater than 14 g/ dl (8.7 mmol/ l), • shortened overall survival and increased deaths attributed to disease progression at 4 months in patients with metastatic breast cancer receiving chemotherapy when administered to target a haemoglobin of 12-14 g/ dl (7.5 -8.7 mmol/ l), increased risk of death when administered to target a haemoglobin of 12 g/ dl (7.5 mmol/ l) in patients with active malignant disease receiving neither chemotherapy nor radiation therapy.
lisänneen kuoleman riskiä syöpää sairastavilla potilailla, jotka eivät saaneet solunsalpaajia eivätkä sädehoitoa, kun lääkitystä annettiin hemoglobiinin lähtötason ollessa yli 12 g/ dl (7, 5 mmol/ l).
The decision to administer recombinant erythropoietins should be based on a benefit-risk assessment with the participation of the individual patient, which should take into account the specific clinical context.
Tässä tilanteessa tulee ottaa huomioon kliininen tausta.
Factors that should be considered in this assessment should include the type of tumour and its stage; the degree of anaemia; life- expectancy; the environment in which the patient is being treated; and patient preference (see section 5.1)
Tässä arviossa tulisi kiinnittää huomiota seuraaviin tekijöihin: kasvaimen tyyppi ja aste, anemian aste, odotettavissa oleva elinikä, potilaan hoitoympäristö ja potilaan oma mieltymys (katso osa 5. 1).
Studies in animals have shown reproduction toxicity (see section 5.3).
Eläinkokeet osoittavat lisääntymistoksisuutta (ks. kohta 5. 3).
Retacrit has no or negligible influence on the ability to drive and use machines.
Retacritlla ei ole merkityksellistä vaikutusta ajokykyyn ja koneiden käyttökykyyn.
Retacrit is a biological medicinal product.
Retacrit on biologinen lääkevalmiste.
Data from clinical studies with Retacrit are in line with the safety profile of other authorized erythropoietins.
Retacritlla tehdyistä kliinisistä tutkimuksista saadut tiedot vastaavat muiden hyväksyttyjen erytropoietiinien turvallisuusprofiilia.
Undesirable effects during treatment with erythropoietin are observed predominantly in patients with chronic renal failure or underlying malignancies.
Erytropoietiinihoidon aikaisia haittavaikutuksia havaittiin etupäässä potilailla, jotka sairastavat kroonista munuaisten vajaatoimintaa tai syöpää sairastavilla.
These undesirable effects are most commonly headache and a dose dependent increase in blood pressure.
Yleisimmät haittavaikutukset olivat päänsärky ja annoksesta riippuvainen verenpaineen nousu.
General Non-specific skin rashes have been described with epoetin alfa.
Epoetiini alfan käytön yhteydessä on kuvattu epäspesifejä ihottumia.
9 Thrombocytosis has been observed but its occurrence is very rare (see section 4.4).
Trombosytoosia on havaittu, mutta sitä ilmenee hyvin harvoin (ks. kohta 4. 4).
Thrombotic/ vascular events, such as myocardial ischaemia, myocardial infarction, cerebrovascular accidents (cerebral haemorrhage and cerebral infarction), transient ischaemic attacks, deep vein thrombosis, arterial thrombosis, pulmonary emboli, aneurysms, retinal thrombosis, and clotting of an artificial kidney have been reported in patients receiving erythropoietic agents.
Tromboottisia/ verisuonitapahtumia, kuten sydänlihasiskemiaa, sydäninfarkteja, aivoverenkiertohäiriöitä (aivoverenvuotoja ja aivoinfarkteja), TIA- kohtauksia, syviä laskimotukoksia, valtimotukoksia, keuhkoembolioita, aneurysmoja, verkkokalvon verisuonitukoksia ja hyytymiä keinomunuaisessa on ilmoitettu erytropoietiinivalmisteita saaneilla potilailla.
Hypersensitivity reactions have been rarely reported with epoetin alfa including isolated cases of angioedema and anaphylactic reaction.
Epoetiini alfalla yliherkkyysreaktioita, mukaan lukien yksittäisiä angioedeematapauksia ja anafylaktisia reaktioita, on ilmoitettu harvoin.
Antibody-mediated erythroblastopenia (PRCA) has been reported after months to years of treatment with epoetin alfa.
Vasta- ainevälitteistä puhdasta punasoluaplasiaa (PRCA) on ilmoitettu kuukausien tai vuosien epoetiini alfa - hoidon jälkeen.
In most of these patients, antibodies to erythropoietins have been observed (see sections 4.3 and 4.4)
Useimmilla näistä potilaista on todettu erytropoietiinien vasta- aineita (ks. kohdat 4. 3 ja 4. 4).
The most frequent adverse reaction during treatment with epoetin alfa is a dose-dependent increase in blood pressure or aggravation of existing hypertension.
Tavallisin epoetiini alfa - hoidon aikana ilmenevä haittavaikutus on annoksesta riippuvainen verenpaineen nousu tai jo aiemmin todetun verenpainetaudin paheneminen.
Surgery patients in autologous predonation programmes
Autologisessa verensiirto- ohjelmassa olevat leikkauspotilaat
Independent of erythropoietin treatment, thrombotic and vascular events may occur in surgical patients with underlying cardiovascular disease following repeated phlebotomy.
Erytropoietiinihoidosta riippumatta tromboottisia ja vaskulaarisia tapahtumia voi esiintyä toistuvan verenluovutuksen jälkeen leikkauspotilailla, joilla on piilevä sydän - ja verisuonisairaus.
Additional supportive care should be provided as necessary.
11 oireenmukaista hoitoa.
Antianaemic preparations, erythropoietin ATC code:
Anemialääkkeet, erytropoietiini ATC- koodi:
The apparent molecular weight of erythropoietin is 32,000-40,000 Dalton.
Erytropoietiinin näennäinen molekyylipaino on 32 000 - 40 000 daltonia.
The protein moiety of the molecule contributes about 58% of total molecular weight and consists of 165 amino acids.
Molekyylin proteiiniosan osuus on noin 58% ja se muodostuu 165 aminohaposta.
The four carbohydrate chains are attached via three N-glycosidic bonds and one O-glycosidic bond to the protein.
Neljä hiilihydraattiketjua yhdistyy proteiinin kolmen N- glykosidisidoksen ja yhden O- glykosidisidoksen välityksellä.
Epoetin zeta is identical in its amino acid sequence and similar in carbohydrate composition to endogenous human erythropoietin that has been isolated from the urine of anaemic patients.
Epoetiini zeeta on aminohappo - ja hiilihydraattikoostumukseltaan täysin samanlainen kuin aneemisten potilaiden virtsasta eristetty ihmisen endogeeninen erytropoietiini.
After administration of erythropoietin, the number of erythrocytes, the Hb values and reticulocyte counts increase as well as the 59Fe-incorporation rate.
Erytropoietiinin anto lisää punasolujen määrää, suurentaa hemoglobiiniarvoja, lisää retikulosyyttien määrää sekä 59Fe: n inkorporaationopeutta.
An increased 3H-thymidine incorporation in the erythroid nucleated spleen cells has been found in vitro (mouse spleen cell culture) after incubation with erythropoietin.
3 H- tymidiinin inkorporaation pernan tumallisiin punasoluihin on todettu lisääntyvän in vitro (hiiren pernasoluviljelmällä) erytropoietiinilla tapahtuneen inkubaation jälkeen.
721 cancer patients receiving non-platinum chemotherapy were included in three placebo-controlled studies, 389 patients with haematological malignancies (221 multiple myeloma, 144 non-Hodgkin's lymphoma, and 24 other haematological malignancies) and 332 with solid tumours (172 breast, 64 gynaecological, 23 lung, 22 prostate, 21 gastrointestinal, and 30 other tumour types).
389 potilasta, joilla oli hematologisia syöpäsairauksia (221 multippelia myeloomaa, 144 non- Hodgkinin lymfoomaa ja 24 muuta hematologista maligniteettia) sekä 332 potilasta, joilla oli kiinteitä kasvaimia (172 rinnassa, 64 synnytinelimissä, 23 keuhkoissa, 22 eturauhasessa, 21 ruoansulatuskanavassa ja 30 muissa elimissä).
In two large, open-label studies, 2697 cancer patients receiving non-platinum chemotherapy were included, 1895 with solid tumours (683 breast, 260 lung, 174 gynaecological, 300 gastrointestinal, and 478 other tumour types) and 802 with haematological malignancies.
1 895 potilasta, joilla oli kiinteitä kasvaimia (683 rinnassa, 260 keuhkoissa 174 synnytinelimissä, 300 ruoansulatuskanavassa ja 478 muita kasvaimia) sekä 802 potilasta, joilla oli hematologisia syöpäsairauksia.
Functional Assessment of Cancer Therapy-Anaemia (FACT-An) general scale, FACT-An fatigue scale, and Cancer Linear Analogue Scale (CLAS).
Functional Assessment of Cancer Therapy- Anemia (FACT- An) yleisasteikko, FACT- An väsymysasteikko ja Cancer Linear Analogue Scale (CLAS).
Two other smaller, randomized, placebo-controlled trials failed to show a significant improvement in quality of life parameters on the EORTC-QLQ-C30 scale or CLAS, respectively.
Kahdessa muussa pienemmässä satunnaistetussa lumelääkekontrolloidussa tutkimuksessa ei voitu osoittaa merkittävää paranemista elämänlaatuparametreissa EORTC- QLQ- C30 - asteikolla eikä CLAS- asteikolla.
Survival and tumour progression have been examined in five large controlled studies involving a total of 2833 patients, of which four were double-blind placebo-controlled studies and one was an open- label study.
Eloonjäämistä ja kasvaimen etenemistä on tutkittu viidessä laajassa kontrolloidussa epoetiini alfa -, epoetiini beeta - ja darbepoetiinitutkimuksissa, joihin osallistui kaikkiaan 2 833 potilasta.
The target haemoglobin concentration in two studies was > 13 g/ dl; in the remaining three studies it was 12-14 g/ dl.
Tavoitehemoglobiinipitoisuus oli kahdessa tutkimuksessa > 13 g/ dl; lopuissa kolmessa tutkimuksessa se oli 12- 14 g/ dl.
These studies have shown a consistent unexplained statistically significant excess
Neljässä lumelääkekontrolloidussa tutkimuksessa kokonaiselinajan riskisuhteet sijoittuivat välille 1, 25- 2, 47 vertailuryhmän potilaiden hyväksi.
11 mortality in patients who have anaemia associated with various common cancers who received recombinant human erythropoietin compared to controls.
Näissä tutkimuksissa havaittiin yhdenmukainen selittämätön tilastollisesti merkitsevä ylikuolleisuus erilaisiin yleisiin syöpätauteihin liittyvää anemiaa sairastaneiden rekombinanttia ihmisen erytropoietiinia saaneiden potilaiden ryhmässä vertailuryhmän potilaisiin verrattuna.
Meta-analysis of overall survival data produced a hazard ratio point estimate of 1.08 in favour of controls (95% CI:
Kokonaiselinaikatiedoista tehdystä meta- analyysistä saatiin riskisuhdearvio, joka on noin 1, 08 vertailuryhmän potilaiden hyväksi (95% CI:
0.99, 1,18; 42 trials and 8167 patients).
0, 99 ja 1, 18; 42 tutkimusta, joissa 8 167 potilasta).
1.35, 2.06, 35 trials and 6769 patients) was observed in patients treated with recombinant human erythropoietin.
1, 35 ja 2, 06, 35 tutkimusta, joissa 6 769 potilasta) potilailla, joita oli hoidettu ihmisen rekombinantilla erytropoietiinilla.
The extent to which these outcomes might apply to the administration of recombinant human erythropoietin to patients with cancer, treated with chemotherapy to achieve haemoglobin concentrations less than 13 g/ dl, is unclear because few patients with these characteristics were included in the data reviewed.
On epäselvää, missä määrin nämä tulokset voisivat koskea ihmisen rekombinantin erytropoietiinin antamista syöpäpotilaille, joita on hoidettu solunsalpaajilla, silloin kun hemoglobiinipitoisuuden tavoitearvo on alle 13 g/ dl, sillä tarkastellussa tutkimusaineistossa oli vain vähän nämä ominaisuudet täyttäviä potilaita.
Intravenous route Measurement of erythropoietin following multiple dose intravenous administration revealed a half-life of approximately 4 hours in healthy volunteers and a somewhat more prolonged half-life of approximately 5 hours in renal failure patients.
Anto laskimoon Erytropoietiinin mittaukset toistuvassa laskimonsisäisessä annostelussa osoittivat, että sen puoliintumisaika on noin 4 tuntia terveillä koehenkilöillä ja hieman pitempi (noin 5 tuntia) munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla.
Subcutaneous route Following subcutaneous injection, serum levels of erythropoietin are much lower than the levels achieved following intravenous injection, the levels increase slowly and reach a peak between 12 and 18 hours postdose.
Tasot kohoavat hitaasti ja saavuttavat huippunsa 12 - 18 tunnin kuluttua annosta.
The peak is always well below the peak achieved using the intravenous route (approximately 1/ 20th of the value).
Enimmäispitoisuus on aina selvästi pienempi kuin laskimonsisäisessä annossa saavutettu enimmäispitoisuus (noin 1/ 20 arvosta).
The bioavailability of subcutaneous injectable erythropoietin is much lower than that of the intravenous medicinal product and is approximately 20%.
Ihon alle injisoidun erytropoietiinin biologinen hyötyosuus on huomattavasti pienempi kuin laskimonsisäisessä annostelussa: noin 20%.
In animal studies, erythropoietin has been shown to decrease foetal body weight, delay ossification and increase foetal mortality when given in weekly doses of approximately 20 times the recommended human weekly dose.
Koe- eläintutkimuksissa erytropoietiinin on osoitettu alentavan sikiön ruumiinpainoa, hidastavan luutumista ja lisäävän sikiökuolleisuutta noin 20- kertaisilla viikkoannoksilla verrattuna ihmisen suositeltuun viikkoannokseen.
These changes are interpreted as being secondary to decreased maternal body weight gain.
Näiden muutosten katsotaan olevan seurausta äidin painon nousun