natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If a patient receiving TYSABRI develops an opportunistic infection, dosing of TYSABRI must be permanently discontinued.
Jos TYSABRI- hoitoa saavalle potilaalle kehittyy opportunistinen infektio, TYSABRI- hoito on lopetettava pysyvästi.
All physicians who intend to prescribe TYSABRI must ensure they are familiar with the Physician Information and Management Guidelines.
4 Jos lääkäri aikoo määrätä potilaalle TYSABRI- valmistetta, hänen on tutustuttava Tiedote ja hoito- ohje lääkäreille - tietopakettiin.
Physicians must discuss the benefits and risks of TYSABRI therapy with the patient and provide them with a Patient Alert Card.
Lääkärin on keskusteltava TYSABRI- hoidon hyödyistä ja riskeistä potilaan kanssa ja annettava hänelle potilaan seurantakortti.
Patients should be instructed that if they develop any infection then they should inform their physician that they are being treated with TYSABRI.
Mikäli potilaalle kehittyy jokin infektio, häntä tulee neuvoa kertomaan TYSABRI- hoidosta lääkärilleen.
4 Physicians should counsel patients on the importance of uninterrupted dosing, particularly in the early months of treatment (see hypersensitivity).
Lääkärin on muistutettava potilasta lääkkeen keskeytymättömän käytön tärkeydestä erityisesti ensimmäisten hoitokuukausien aikana (katso yliherkkyys).
Hypersensitivity reactions have been associated with TYSABRI, including serious systemic reactions (see section 4.8).
TYSABRI- hoitoon on liittynyt yliherkkyysreaktioita, myös vakavia systeemisiä reaktioita (ks. kohta 4. 8).
The risk for hypersensitivity was greatest with early infusions and in patients re-exposed to TYSABRI following an initial short exposure (one or two infusions) and extended period (three months or more) without treatment.
Yliherkkyysreaktioiden riski oli suurimmillaan ensimmäisten infuusioiden yhteydessä ja potilailla, jotka saivat uudelleen TYSABRI- valmistetta lyhyen hoitojakson (yksi tai kaksi infuusiota) ja sitä seuranneen pitkän (vähintään kolme kuukautta kestäneen) tauon jälkeen.
Patients are to be observed during the infusion and for 1 hour after the completion of the infusion (see section 4.8).
Potilaita tulee seurata infuusion aikana ja 1 tunnin ajan infuusion päättymisen jälkeen (ks. kohta 4. 8).
Discontinue administration of TYSABRI and initiate appropriate therapy at the first symptoms or signs of hypersensitivity.
TYSABRI- hoito on keskeytettävä ja asianmukainen hoito aloitettava yliherkkyysreaktion ensimmäisten merkkien tai oireiden ilmetessä.
Patients who have experienced a hypersensitivity reaction must be permanently discontinued from treatment with TYSABRI.
Jos potilaalle kehittyy yliherkkyysreaktio, TYSABRI- hoito on lopetettava pysyvästi.
The safety and efficacy of TYSABRI in combination with other immunosuppressive and antineoplastic therapies have not been fully established.
TYSABRI- valmisteen turvallisuutta ja tehoa muiden immunosuppressiivisten ja antineoplastisten hoitojen yhteydessä ei ole täysin osoitettu.
Concurrent use of these agents with TYSABRI may increase the risk of infections, including opportunistic infections, and is contraindicated (see section 4.3).
Näiden lääkevalmisteiden ja TYSABRI- valmisteen samanaikainen käyttö voi suurentaa infektioiden (opportunistiset infektiot mukaan lukien) riskiä, joten se on vasta- aiheinen (ks. kohta 4. 3).
Patients with a treatment history of immunosuppressant medications, including cyclophosphamide and mitoxantrone, may experience prolonged immunosuppression and therefore may be at increased risk for PML.
Potilailla, joita on hoidettu immunosuppressanteilla, kuten syklofosfamidilla ja mitoksantronilla, voi esiintyä pitkäkestoista immunosuppressiota, joten heillä voi olla suurentunut progressiivisen multifokaalisen leukoenkefalopatian riski.
Physicians must evaluate each individual case to determine whether there is evidence of an immunocompromised state prior to commencing treatment with TYSABRI (see section 4.3).
Lääkärin tulee arvioida potilas tapauskohtaisesti ennen TYSABRI- hoidon aloittamista selvittääkseen, onko potilaalla viitteitä immuunipuolustuksen heikkenemisestä (ks. kohta 4. 3).
In Phase 3 MS clinical trials, concomitant treatment of relapses with a short course of corticosteroids was not associated with an increased rate of infection.
Vaiheen 3 kliinisissä MS- tautiin liittyvissä tutkimuksissa samanaikaiseen relapsien hoitoon (lyhytkestoinen kortikosteroidihoito) ei liittynyt infektioiden esiintyvyyden lisääntymistä.
Short courses of corticosteroids can be used in combination with TYSABRI.
Lyhytkestoista kortikosteroidihoitoa voidaan antaa samanaikaisesti TYSABRI- hoidon kanssa.
Disease exacerbations or infusion related events may indicate the development of antibodies against natalizumab.
Tällaisissa tapauksissa tulee tehdä vasta- ainemääritykset.
In these cases the presence of antibodies should be evaluated and if these remain positive in a confirmatory test after 6 weeks, treatment should be discontinued, as persistent antibodies are associated with a substantial decrease in efficacy of TYSABRI and an increased incidence of hypersensitivity reactions (see section 4.8).
Jos myös 6 viikon kuluttua tehtävien uusintatestien tulokset ovat positiiviset, hoito on lopetettava, sillä pysyvät vasta- aineet heikentävät TYSABRI- hoidon tehoa huomattavasti ja lisäävät yliherkkyysreaktioiden esiintyvyyttä.
Hepatic Events
(ks. kohta 4. 8).
Spontaneous serious adverse reactions of liver injury have been reported during the post marketing phase.
Potilaat, jotka ovat saaneet lyhyen hoitojakson TYSABRI- valmistetta ja olleet sitten pitkään hoidotta, ovat alttiimpia yliherkkyysreaktioille, kun hoito aloitetaan uudelleen.
Some patients with a past
Tästä syystä on tehtävä vasta - ainemääritykset ja jos myös 6 viikon kuluttua tehtävien uusintatestien tulokset ovat positiiviset, hoitoa ei saa aloittaa uudelleen.
5 medical history of an abnormal liver test have experienced an exacerbation of abnormal liver test while on TYSABRI.
5 Maksahaitat
Patients should be monitored as appropriate for impaired liver function, and be instructed to contact their physician in case signs and symptoms suggestive of liver injury occur, such as jaundice and vomiting.
Tällaisia maksavaurioita voi ilmaantua milloin tahansa hoidon aikana, jopa ensimmäisen annoksen jälkeen.
In cases of significant liver injury TYSABRI should be discontinued.
Joissakin tapauksissa reaktio ilmaantui uudelleen, kun TYSABRI - hoito aloitettiin uudelleen.
Stopping TYSABRI therapy
TYSABRI- hoidon lopettaminen
If a decision is made to stop treatment with natalizumab, the physician needs to be aware that natalizumab remains in the blood, and has pharmacodynamic effects (e. g increased lymphocyte counts) for approximately 12 weeks following the last dose.
Jos natalitsumabihoito päätetään lopettaa, lääkärin on oltava tietoinen siitä, että natalitsumabi säilyy veressä ja sen farmakodynaamiset vaikutukset (esim. lymfosyyttiarvon nousu) kestävät noin 12 viikkoa viimeisen annoksen jälkeen.
For drugs such as interferon and glatiramer acetate, concomitant exposure of this duration was not associated with safety risks in clinical trials.
Kliinisissä tutkimuksissa tämänpituiseen altistukseen ei liittynyt turvallisuusriskejä, kun potilaat saivat samanaikaisesti interferonin ja glatirameeriasetaatin kaltaisia lääkkeitä.
No data are available in MS patients regarding concomitant exposure with immunosuppressant medication.
MS- potilaiden samanaikaisesta altistumisesta immunosuppressanteille ei ole saatavana tietoa.
Use of these medicines soon after the discontinuation of natalizumab may lead to an additive immunosuppressive effect.
Näiden lääkkeiden käyttö pian natalitsumabihoidon lopettamisen jälkeen saattaa johtaa additiiviseen immunosuppressiiviseen vaikutukseen.
This should be carefully considered on a case-by-case basis, and a wash-out period of natalizumab might be appropriate.
Huolellinen tapauskohtainen harkinta on tarpeen, ja hoitovapaajakso (wash- out period) natalitsumabin käytössä voi olla aiheellinen.
See section 4.3.
Ks. kohta 4. 3.
There are no adequate data from the use of natalizumab in pregnant women.
Ei ole olemassa tarkkoja tietoja natalitsumabin käytöstä raskaana oleville naisille.
Natalizumab should not be used during pregnancy unless clearly necessary.
Natalitsumabia ei pitäisi käyttää raskauden aikana, mikäli käyttö ei ole selvästi välttämätöntä.
If a woman becomes pregnant while taking TYSABRI, discontinuation of TYSABRI should be considered.
Jos raskaus alkaa TYSABRI- hoidon aikana, TYSABRI- hoidon lopettamista tulee harkita.
It is not known whether TYSABRI is excreted in human milk, but it has been observed in animal studies (see section 5.3).
Ei tiedetä, erittyykö TYSABRI rintamaitoon ihmisellä, mutta sen on havaittu erittyvän maitoon eläinkokeissa (ks. kohta 5. 3).
Patients receiving TYSABRI should not breastfeed their infants.
TYSABRI- hoitoa saavat potilaat eivät saa imettää.
Based on the pharmacological mechanism of action of natalizumab, the use of TYSABRI is not expected to affect patient's ability to drive and use machines.
Natalitsumabin farmakologisen vaikutusmekanismin perusteella TYSABRI- valmisteen käytön ei odoteta vaikuttavan potilaan ajokykyyn eikä koneiden käyttökykyyn.
In placebo-controlled trials in 1,617 MS patients treated with natalizumab for up to 2 years (placebo:
Lumekontrolloiduissa tutkimuksissa 1 617 MS- potilaalla, jotka saivat natalitsumabihoitoa enintään 2 vuoden ajan (lumelääke:
1,135), adverse events leading to discontinuation of therapy occurred in 5.8% of patients treated with natalizumab (placebo:
1 135), haittatapahtumat johtivat hoidon keskeyttämiseen 5, 8%: lla natalitsumabia saaneista potilaista (lumelääke:
Over the 2-year duration of the studies, 43.5% of patients treated with natalizumab reported adverse drug reactions (placebo:
Kaksi vuotta kestäneiden tutkimusten aikana 43, 5% natalitsumabihoitoa saaneista potilaista ilmoitti haittavaikutuksen ilmenemisestä (lumelääke:
Adverse drug reactions reported with natalizumab with an incidence of 0.5% greater than reported with placebo are shown below.
Seuraavassa on lueteltu natalitsumabin yhteydessä ilmoitetut haittavaikutukset, joiden esiintyvyys oli 0, 5% suurempi kuin lumelääkkeen yhteydessä ilmoitettujen haittavaikutusten.
The reactions are reported as MedDRA preferred terms under the MedDRA primary system organ class.
Haittavaikutukset on ilmoitettu MedDRA: n suosimilla termeillä ja MedDRA: n elinjärjestelmäluokitusta käyttäen.
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100).
yleinen (≥1/ 100, < 1/ 10), melko harvinainen (≥1/ 1 000, < 1/ 100).
1 An adverse event judged related to therapy by the investigating physician.
Hermosto Yleinen
6 Nervous system disorders Common
Päänsärky Huimaus
Headache Dizziness
Ruoansulatuselimistö
Gastrointestinal disorders Common
Yleinen
Infections and infestations Common
Infektiot
Urinary tract infection Nasopharyngitis
Yleinen
General disorders
Virtsatieinfektio Nenän ja nielun tulehdus
and administration site conditions
Yleisoireet ja antopaikassa todettavat haitat Yleinen
Common
Jäykkyys Kuumeilu Väsymys
Rigors Pyrexia Fatigue
Immuunijärjestelmä
Immune system disorders Common Uncommon
Yleinen Melko harvinainen
Urticaria Hypersensitivity
Nokkosihottuma Yliherkkyys
In 2-year controlled clinical trials in MS patients, an infusion-related event was defined as an adverse event occurring during the infusion or within 1 hour of the completion of the infusion.
Kaksi vuotta kestäneissä MS- potilailla tehdyissä kontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa infuusioon liittyvä tapahtuma määriteltiin haittatapahtumaksi, joka ilmeni infuusion aikana tai tunnin kuluessa infuusion päättymisestä.
These occurred in 23.1% of MS patients treated with natalizumab (placebo:
Näitä esiintyi 23, 1%: lla natalitsumabihoitoa saaneista MS- potilaista (lumelääke:
In 2-year controlled clinical trials in MS patients, hypersensitivity reactions occurred in up to 4% of patients.
Kaksi vuotta kestäneissä MS- potilailla tehdyissä kontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa yliherkkyysreaktioita esiintyi enintään 4%: lla potilaista.
Anaphylactic/ anaphylactoid reactions occurred in less than 1% of patients receiving TYSABRI.
Anafylaktisia/ anafylaktoidisia reaktioita esiintyi alle 1%: lla TYSABRI- hoitoa saaneista potilaista.
Hypersensitivity reactions usually occurred during the infusion or within the 1-hour period after the completion of the infusion (See section 4.4).
Valmisteen tultua
In post-marketing experience, there have been reports of hypersensitivity reactions which have occurred with one or more of the following associated symptoms: hypotension, hypertension, chest pain, chest discomfort, dyspnoea, angioedema, in addition to more usual symptoms such as rash and urticaria.
7 markkinoille on raportoitu yliherkkyysreaktioita, joihin on liittynyt tavallisten oireiden kuten ihottuman ja urtikarian lisäksi yksi tai useampia seuraavista oireista: hypotensio, hypertensio, rintakipu, epämukava tunne rinnassa, hengenahdistus, angioedeema.
In 10% of patients antibodies against natalizumab were detected in 2-year controlled clinical trials in MS patients.
Kaksi vuotta kestäneissä MS- potilailla tehdyissä kontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa natalitsumabivasta- aineita todettiin 10%: lla potilaista.
Persistent anti-natalizumab antibodies (one positive test reproducible on retesting at least 6 weeks later) developed in approximately 6% of patients.
Pysyviä natalitsumabivasta- aineita (yksi positiivinen testitulos, joka on toistettavissa aikaisintaan 6 viikon kuluttua tehtävässä uusintatestauksessa) kehittyi noin 6%: lle potilaista.
Antibodies were detected on only one occasion in an additional 4% of patients.
Vasta- aineita havaittiin vain kerran 4%: lla potilaista.
Persistent antibodies were associated with a substantial decrease in the effectiveness of TYSABRI and an increased incidence of hypersensitivity reactions.
Pysyvien vasta- aineiden kehittymiseen liittyi TYSABRI- valmisteen tehon huomattava heikkeneminen ja yliherkkyysreaktioiden esiintyvyyden lisääntyminen.
Additional infusion-related reactions associated with persistent antibodies included rigors, nausea, vomiting and flushing (see section 4.4).
Muita infuusioon liittyviä reaktioita, jotka ovat yhteydessä pysyviin vasta- aineisiin, olivat jäykkyys, pahoinvointi, oksentelu ja punastuminen (ks. kohta 4. 4).
If, after approximately 6 months of therapy, persistent antibodies are suspected, either due to reduced efficacy or due to occurrence of infusion-related events, they may be detected and confirmed with a subsequent test 6 weeks after the first positive test.
Jos potilaalle epäillään kehittyneen joko tehon heikkenemisestä tai infuusioon liittyvistä tapahtumista johtuvia pysyviä vasta- aineita noin 6 kuukauden hoidon jälkeen, ne voidaan havaita ja vahvistaa tekemällä ensimmäisen positiivisen testin jälkeen uusintatesti 6 viikon kuluttua.
Given that efficacy may be reduced or the incidence of hypersensitivity or infusion-related reactions may be increased in a patient with persistent antibodies, treatment should be discontinued in patients who develop persistent antibodies.
Pysyvät vasta- aineet voivat heikentää lääkityksen tehoa ja lisätä yliherkkyysreaktioiden tai infuusioon liittyvien reaktioiden esiintyvyyttä, joten hoito on lopetettava, jos potilaalla ilmenee pysyviä vasta- aineita.
7 Infections, including PML and opportunistic infections
Infektiot, mukaan lukien progressiivinen multifokaalinen leukoenkefalopatia ja opportunistiset infektiot
In 2-year controlled clinical trials in MS patients, the rate of infection was approximately 1.5 per patient-year in both natalizumab- and placebo-treated patients.
Kaksi vuotta kestäneissä MS- potilailla tehdyissä kontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa infektioiden esiintyvyys oli sekä natalitsumabi - että lumeryhmissä noin 1, 5 potilasvuotta kohden.
A case of cryptosporidium diarrhoea was reported in MS clinical trials.
MS - potilailla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa ilmoitettiin yksi tapaus Cryptosporidium- ripulia.
In other clinical trials, cases of additional opportunistic infections have been reported, some of which were fatal.
Muissa kliinisissä tutkimuksissa on ilmoitettu muita opportunistisia infektioita, joista osa oli fataaleja.
In clinical trials, herpes infections (Varicella-Zoster virus, Herpes-simplex virus) occurred slightly more frequently in natalizumab-treated patients than in placebo-treated patients.
Kliinisissä tutkimuksissa herpes- infektiota (Varicella- Zoster- virus, Herpes- simplex- virus) esiintyi hieman useammin natalitsumabi- ryhmissä kuin lumeryhmissä.
In post marketing experience, there have been reports of serious cases, including one fatal case of herpes encephalitis.
Valmisteen markkinoille tulon jälkeen joitakin vakavia tapauksia on raportoitu, mukaan luettuna yksi fataali herpesenkefaliittitapaus.
In clinical trials, cases of PML have been reported.
Kliinisissä tutkimuksissa on ilmoitettu progressiivista multifokaalista leukoenkefalopatiaa.
PML usually leads to severe disability or death (see section 4.4).
Progressiivinen multifokaalinen leukoenkefalopatia johtaa yleensä toimintakyvyn vaikeaan heikkenemiseen tai jopa kuolemaan (ks. kohta 4. 4).
In pivotal clinical trials, two cases, including one fatality, occurred in MS patients who were being treated with concomitant interferon beta-1a therapy for more than 2 years.
Kliinisissä tutkimuksissa ilmeni kaksi tapausta (joista toinen johti kuolemaan) MS- potilailla, jotka olivat saaneet samanaikaisesti interferonibeeta- 1a - hoitoa yli 2 vuoden ajan.
In another trial, one patient with Crohn’ s disease, who had a long history of treatment with immunosuppressants and associated lymphopenia also developed PML and died.
Toisessa tutkimuksessa fataali progressiivinen multifokaalinen leukoenkefalopatia kehittyi myös yhdelle Crohnin tautia sairastavalle potilaalle, jota oli hoidettu immunosuppressanteilla jo kauan ja jolla oli hoitoon liittyvä lymfopenia.
PML has been reported in post-marketing experience in patients treated with TYSABRI monotherapy.
Valmisteen markkinoilletulon jälkeen progressiivista multifokaalista leukoenkefalopatiaa (PML) on raportoitu harvinaisina tapauksina potilailla, jotka ovat saaneet TYSABRI- valmistetta monoterapiana.
Hepatic Events
Maksa
Spontaneous cases of serious liver injuries, increased liver enzymes, hyperbilirubinaemia have been reported during the post marketing phase (see section 4.4).
Myyntiluvan saamisen jälkeisessä spontaaniraportoinnissa on ilmoitettu vakavia maksavaurioita, maksaentsyymiarvojen suurenemista ja hyperbilirubinemiaa (ks. kohta 4. 4).
No differences in incidence rates or the nature of malignancies between natalizumab- and placebo-treated patients were observed over 2 years of treatment.
Seurantatietoja on
However, observation over longer treatment periods is required before any effect of natalizumab on malignancies can be excluded.
8 kuitenkin saatava pidemmältä hoitoajalta ennen kuin natalitsumabin vaikutus pahanlaatuisiin kasvaimiin voidaan sulkea pois.
TYSABRI treatment was associated with increases in circulating lymphocytes, monocytes, eosinophils, basophils and nucleated red blood cells.
TYSABRI- hoito lisäsi verenkierrossa olevien lymfosyyttien, monosyyttien, eosinofiilien, basofiilien ja tumallisten punasolujen määrää.
Increases from baseline for lymphocytes, monocytes, eosinophils and basophils ranged from 35% to 140% for individual cell types but mean cell counts remained within normal ranges.
Lymfosyytti -, monosyytti -, eosinofiili - ja basofiiliarvot nousivat 35– 140% lähtöarvoista yksittäisten solutyyppien osalta, mutta keskimääräiset soluarvot pysyivät normaaliarvojen sisäpuolella.
During treatment with TYSABRI, small reductions in haemoglobin (mean decrease 0.6 g/ dl), haematocrit (mean decrease 2%) and red blood cell counts (mean decrease 0.1 x 106/ l) were seen.
TYSABRI- hoidon aikana havaittiin lievää hemoglobiiniarvon laskua (keskimääräinen lasku 0, 6 g/ dl), hematokriitin laskua (keskimääräinen lasku 2%) ja punasoluarvon laskua (keskimääräinen lasku 0, 1 x 106/ l).
All changes in haematological variables returned to pre-treatment values, usually within 16 weeks of last dose of TYSABRI and the changes were not associated with clinical symptoms.
Kaikki veriarvot palautuivat hoitoa edeltäneelle tasolle yleensä 16 viikon kuluessa viimeisestä TYSABRI - annoksesta, eikä muutoksiin liittynyt kliinisiä oireita.
Selective Immunosuppressive Agent, ATC code:
Farmakoterapeuttinen ryhmä: selektiiviset immunosuppressiiviset lääkeaineet, ATC- koodi:
8 Natalizumab is a selective adhesion-molecule inhibitor and binds to the α 4-subunit of human integrins, which is highly expressed on the surface of all leukocytes, with the exception of neutrophils.
Se sitoutuu ihmisen integriinien α4 - alayksikköön, joka ilmentyy voimakkaasti kaikkien leukosyyttien pinnalla neutrofiilejä lukuun ottamatta.
Specifically, natalizumab binds to the α 4β 1 integrin, blocking the interaction with its cognate receptor, vascular cell adhesion molecule-1 (VCAM-1), and ligands osteopontin, and an alternatively spliced domain of fibronectin, connecting segment-1 (CS-1).
Natalitsumabi sitoutuu erityisesti α4β1- integriiniin ja estää interaktion vastaavan reseptorin, vaskulaarisolun adheesiomolekyyli 1: n (VCAM- 1) ja ligandi osteopontiinin sekä vaihtoehtoisesti silmukoituneen fibronektiinidomeenin, yhdistävän segmentin 1 (CS- 1) kanssa.
Natalizumab blocks the interaction of α 4β 7 integrin with the mucosal addressin cell adhesion molecule-1 (MadCAM-1).
Natalitsumabi estää α4β7- integriinin interaktion limakalvon addressiinisolun adheesiomolekyyli 1: n (MadCAM- 1) kanssa.
Disruption of these molecular interactions prevents transmigration of mononuclear leukocytes across the endothelium into inflamed parenchymal tissue.
Näiden molekyyli- interaktioiden häirintä estää mononukleaaristen leukosyyttien siirtymisen endoteelin läpi tulehtuneeseen parenkyymikudokseen.
A further mechanism of action of natalizumab may be to suppress ongoing inflammatory reactions in diseased tissues by inhibiting the interaction of α 4-expressing leukocytes with their ligands in the extracellular matrix and on parenchymal cells.
Natalitsumabi saattaa vaikuttaa myös hillitsemällä sairaan kudoksen tulehdusreaktioita estämällä α4: ää ilmentävien leukosyyttien ja niiden ligandien interaktioita soluväliaineessa ja parenkyymisoluissa.
In MS, lesions are believed to occur when activated T-lymphocytes cross the blood-brain barrier (BBB).
MS- taudissa leesioiden uskotaan syntyvän, kun aktivoituneet T- lymfosyytit läpäisevät veri- aivoesteen.
Leukocyte migration across the BBB involves interaction between adhesion molecules on inflammatory cells and endothelial cells of the vessel wall.
Leukosyyttien siirtyminen veri- aivoesteen läpi edellyttää interaktiota tulehdussolujen adheesiomolekyylien ja verisuonen seinämän endoteelisolujen välillä.
The interaction between α 4β 1 and its targets is an important component of pathological inflammation in the brain and disruption of these interactions leads to reduced inflammation.
Interaktio α4β1: n ja sen kohteiden välillä on aivojen patologisen tulehdustilan tärkeä osa, ja näiden interaktioiden häirintä johtaa tulehduksen lievittymiseen.
Under normal conditions, VCAM-1 is not expressed in the brain parenchyma.
Normaalioloissa VCAM- 1 ei ilmenny aivoparenkyymissä.
However, in the presence of pro-inflammatory cytokines, VCAM-1 is upregulated on endothelial cells and possibly on glial cells near the sites of inflammation.
Proinflammatoristen sytokiinien läsnä ollessa VCAM- 1: n vaikutus kuitenkin tehostuu (up- regulation) endoteelisoluissa ja mahdollisesti gliasoluissa tulehduskohtien lähellä.