natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vistide is used in patients with acquired immunodeficiency syndrome (AIDS) who do not have kidney disease.
Vistideä käytetään potilailla, joilla on hankinnainen immuunikato- oireyhtymä (AIDS) ja joilla ei ole munuaissairautta.
Treatment with Vistide should be prescribed by a doctor who has experience in the management of human immunodeficiency virus (HIV) infection.
Vistide- hoidon tulee olla sellaisen lääkärin määräämä, jolla on kokemusta immuunikatovirus - (HIV -) infektion hoidosta.
Before receiving Vistide, the patient’ s kidneys must be checked, as the medicine must not be given to patients with kidney disease.
Koska Vistideä ei pidä antaa potilaille, joilla on munuaissairaus, potilaan munuaiset on tarkistettava ennen hoidon aloittamista.
During the ‘ induction’ phase, Vistide is given as a one-hour infusion of 5 mg per kilogram body weight once a week for the first two weeks.
Ensin Vistideä annetaan tunnin pituisena infuusiona 5 mg/ painokilo kerran viikossa kahden viikon ajan (ns. aloitushoito).
Then, during the ‘ maintenance’ phase, it is given once every two weeks.
Tämän jälkeen lääkettä annetaan kerran kahdessa viikossa (ns. ylläpitohoito).
Treatment is continued for as long as recommended in local guidelines on the management of HIV-infected patients.
Hoitoa jatketaan niin kauan kuin HIV- potilaiden hoidosta annetut paikalliset ohjeet sitä suosittelevat.
To reduce the risk of kidney damage, patients must also take another medicine called probenecid (2 g three hours before the infusion, then 1 g two and eight hours after the infusion) and receive an infusion of one litre of saline solution one hour before the infusion of Vistide.
Munuaisvaurion riskin pienentämiseksi potilaiden on myös otettava toista lääkettä nimeltä probenesidi (2 g kolme tuntia ennen infuusiota, sitten 1 g kaksi tuntia ja kahdeksan tuntia infuusion jälkeen), ja potilaalle annetaan yhden litran infuusio keittosuolaliuosta tunti ennen Vistide- infuusiota.
The active substance in Vistide, cidofovir, is an antiviral medicine that belongs to the class ‘ nucleotide analogues’.
Vistiden vaikuttava aine, sidofoviiri, on nukleotidianalogeihin kuuluva viruslääke.
It blocks the activity of enzymes called ‘ DNA polymerases ’ in CMV, which the virus uses to produce DNA.
Se estää CM- viruksen DNA: n valmistamiseen käyttämien entsyymien, DNA- polymeraasien, toiminnan.
When the virus cannot produce DNA, it cannot reproduce, slowing down the spread of infection.
Kun virus ei pysty tuottamaan DNA: ta, se ei voi lisääntyä, mikä hidastaa infektion leviämistä.
7 Westferry Circus, Canary Wharf, London E14 4HB, UK Tel.
Ylläpitotutkimuksessa 7 Westferry Circus, Canary Wharf, London E14 4HB, UK Tel.
The maintenance study compared two maintenance doses of Vistide (5 and 3 mg/ kg body weight) in 100 patients who had stopped responding to, or could not receive other medicines for CMV retinitis (ganciclovir or foscarnet).
Reproduction is authorised provided the source is acknowledged. verrattiin kahta Vistiden ylläpitoannosta (5 ja 3 mg/ painokilo) 100 potilaalla, joiden CMV- verkkokalvontulehdus ei enää reagoinut muihin tämän tulehduksen hoitoon tarkoitettuihin lääkkeisiin (gansikloviiri tai foskarneetti) tai joille nämä lääkkeet eivät sopineet.
It took an average of 120 days for CMV retinitis to get worse in patients receiving Vistide, compared with 22 days in those who did not receive any treatment.
CMV - verkkokalvotulehduksen paheneminen vei keskimäärin 120 päivää Vistideä saavilla potilailla verrattuna 22 päivään verrokkipotilailla, jotka eivät saneet mitään hoitoa.
In the maintenance study, the 5-mg/ kg dose was more effective than the 3-mg/ kg dose (115 days and 49 days, respectively).
Ylläpitotutkimuksessa 5 mg/ kg annos oli tehokkaampi (tulehduksen pahenemiseen kului 115 päivää) kuin 3 mg/ kg annos (vastaava aika 49 päivää).
The most common side effects with Vistide (seen in more than 1 patient in 10) are neutropenia (low white blood cell counts), headache, nausea (feeling sick), vomiting, alopecia (hair loss), rash, proteinuria (protein in the urine), increased blood creatinine levels (a breakdown product of muscles), asthenia (weakness) and fever.
Vistiden yleisimmät sivuvaikutukset (havaittu yli 1 potilaalla 10: stä) ovat neutropenia (alhainen valkoisten verisolujen määrä), päänsärky, pahoinvointi, oksentelu, hiustenlähtö, ihottuma, proteinuria (valkuaisainetta virtsassa), veren kreatiniinipitoisuuden (lihaksissa syntyvä aine) nousu, voimattomuus ja kuume.
It should also not be used in patients who have kidney disease or who are taking other medicines that might be harmful to the kidneys, or in patients who cannot take probenecid or other ‘ sulfa-containing’ medicines.
Vistide- hoitoa ei pidä myöskään antaa potilaille, joilla on munuaissairaus tai jotka ottavat muita munuaisille mahdollisesti haitallisia lääkkeitä, eikä potilaille, jotka eivät voi käyttää probenesidia tai muita sulfaa sisältäviä lääkkeitä.
The Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) decided that Vistide’ s benefits are greater than its risks for the treatment of CMV retinitis in patients with AIDS and without kidney disease.
Lääkevalmistekomitea (CHMP) katsoi, että Vistiden edut ovat sen riskejä suuremmat hoidettaessa CMV- verkkokalvotulehdusta AIDS- potilailla, joilla ei ole munuaisen toimintahäiriöitä.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Vistide on 23 April 1997.
Muita tietoja Vistidestä Euroopan komissio myönsi koko Euroopan unionin alueella voimassa olevan myyntiluvan Vistideä varten 23. huhtikuuta 1997.
The full EPAR for Vistide is available here.
Vistideä koskeva EPAR- arviointilausunto on kokonaisuudessaan tässä.
This summary was last updated in 01-2009.
Tämä yhteenveto päivitettiin viimeksi 01- 2009.
VISTIDE 75 mg/ ml concentrate for solution for infusion.
VISTIDE 75 mg/ ml infuusiokonsentraatti, liuosta varten
Each vial contains 375 mg/ 5ml cidofovir anhydrous as the active substance.
Yksi injektiopullo sisältää vaikuttavana aineena 375 mg/ 5 ml vedetöntä sidofoviiriä.
Each vial contains approximately 2.5 mmol (or 57 mg) sodium per vial (5 ml) as a constituent of the excipients.
Yksi injektiopullo sisältää apuaineiden osana noin 2, 5 mmol (tai 57 mg) natriumia injektiopulloa (5 ml) kohti.
The formulation is adjusted to pH 7.4.
Valmisteen pH on 7, 4.
VISTIDE is indicated for the treatment of CMV retinitis in patients with acquired immunodeficiency syndrome (AIDS) and without renal dysfunction.
VISTIDE on tarkoitettu CMV (sytomegalovirus) - retiniitin hoitoon potilailla, joilla on hankinnainen immuunikato- oireyhtymä (AIDS) mutta ei munuaisten toimintahäiriötä.
VISTIDE should be used only when other agents are considered unsuitable.
VISTIDEä olisi käytettävä vain, jos muita lääkeaineita ei pidetä potilaalle sopivina.
The therapy should be prescribed by a physician experienced in the management of HIV infection.
Hoidon saa aloittaa HIV- infektion hoitoon perehtynyt lääkäri.
Before each administration of VISTIDE, serum creatinine and urine protein levels should be investigated.
Seerumin kreatiniini - ja virtsan proteiinipitoisuudet on määritettävä ennen jokaista VISTIDE- annosta.
VISTIDE must be administered with oral probenecid and intravenous saline as described below (see section 4.4 for appropriate recommendations, and under section 6.6 for information on obtaining probenecid).
VISTIDE on annettava suun kautta annettavan probenesidin ja laskimoon annettavan keittosuolaliuoksen kanssa jäljempänä kuvatulla tavalla (katso asiaa koskevat suositukset kohdasta 4. 4 ja probenesidin saantitiedot kohdasta 6. 6).
The recommended dosage, frequency, or infusion rate must not be exceeded.
Suositusannostusta, antoväliä tai infuusionopeutta ei saa ylittää.
VISTIDE must be diluted in 100 millilitres 0.9% (normal) saline prior to administration.
VISTIDE on laimennettava 100 ml: aan 0, 9- prosenttista (fysiologista) keittosuolaliuosta ennen antoa.
To minimise potential nephrotoxicity, oral probenecid and intravenous saline prehydration must be administered with each VISTIDE infusion.
Mahdollisen nefrotoksisuuden minimoimiseksi on jokaisen VISTIDE- infuusion yhteydessä annettava probenesidiä suun kautta ja keittosuolaliuosta laskimoon ennakoivana nestehoitona.
Dosage in adults
Annostus aikuisille
The recommended dose of cidofovir is 5 mg/ kg body weight (given as an intravenous infusion at a constant rate over 1 hour) administered once weekly for two consecutive weeks.
Sidofoviirin suositusannos on 5 mg/ painokilo (infusoituna tasaisella nopeudella laskimoon yhden tunnin kuluessa) kerran viikossa kahden peräkkäisen viikon ajan.
Beginning two weeks after the completion of induction treatment, the recommended maintenance dose of cidofovir is 5 mg/ kg body weight (given as an intravenous infusion at a constant rate over 1 hour) administered once every two weeks.
Ylläpitohoitoon suositeltu sidofoviiriannos on 5 mg/ painokilo (infusoituna tasaisella nopeudella laskimoon yhden tunnin kuluessa) joka toinen viikko.
Suspension of maintenance treatment with cidofovir should be considered in accordance with local recommendations for the management of HIV-infected patients.
Sidofoviirilla annetun ylläpitohoidon lopettamista harkittaessa on otettava huomioon HIV- potilaiden hoidosta annetut paikalliset suositukset.
2 Dosage in elderly The safety and efficacy of VISTIDE have not been established for the treatment of CMV disease in patients over 60 years of age.
Annostus iäkkäille potilaille VISTIDEn turvallisuutta ja tehoa CMV- retiniitin hoidossa yli 60- vuotiailla potilailla ei ole varmistettu.
Since elderly individuals frequently have reduced glomerular function, particular attention should be paid to assessing renal function before and during administration of VISTIDE.
Koska glomerulusten toiminta on iäkkäillä henkilöillä usein heikentynyt, munuaisten toimintaa on arvioitava erityisen tarkoin ennen VISTIDE- hoidon aloittamista ja sen aikana.
Dosage in children and neonates VISTIDE is not recommended for use in children below 18 years of age due to a lack of data on safety and efficacy.
2 Annostus lapsille ja vastasyntyneille VISTIDEä ei suositella käytettäväksi alle 18- vuotiaille lapsille turvallisuus - ja tehotietojen puuttumisen vuoksi.
Dosage in renal insufficiency Renal insufficiency [creatinine clearance ≤ 55 ml/ min or ≥ 2+ proteinuria (≥ 100 mg/ dl)] is a contraindication for the use of VISTIDE (see section 4.3 and 4.4).
Annostus munuaisten vajaatoiminnassa Munuaisten vajaatoiminta [kreatiniinipuhdistuma ≤ 55 ml/ min tai proteinuria ≥ 2+ (≥ 100 mg/ dl))] on vasta- aihe VISTIDEn käytölle (ks. kohdat 4. 3 ja 4. 4).
Dosage in hepatic insufficiency The safety and efficacy of VISTIDE have not been established in patients with hepatic disease and therefore it should be used with caution in this patient population.
Annostus maksan vajaatoiminnassa VISTIDEn turvallisuutta ja tehoa ei ole osoitettu potilailla, joilla on jokin maksasairaus, ja siksi varovaisuutta on noudatettava VISTIDEn käytössä tällaisille potilaille.
Hypersensitivity to the active substance (cidofovir) or to any excipients.
Yliherkkyys vaikuttavalle aineelle (sidofoviirille) tai apuaineille.
Cidofovir administration is contraindicated in patients unable to receive probenecid or other sulfa- containing medication (see section 4.4 Prevention of nephrotoxicity).
Sidofoviiriä ei saa antaa potilaalle, jolle ei voida antaa probenesidiä tai muita sulfaa sisältäviä lääkityksiä (ks. kohta 4. 4, Nefrotoksisuuden estäminen).
VISTIDE is contraindicated in patients with renal insufficiency (see section 4.2).
VISTIDEä ei saa antaa potilaalle, jolla on munuaisten vajaatoiminta (ks. kohta 4. 2).
Concomitant administration of VISTIDE and other potentially nephrotoxic agents is contraindicated (see section 4.4).
VISTIDEä ei saa antaa samanaikaisesti muiden mahdollisesti nefrotoksisten lääkeaineiden kanssa (ks. kohta 4. 4).
Direct intraocular injection of VISTIDE is contraindicated; direct injection may be associated with significant decreases in intraocular pressure and impairment of vision.
VISTIDEä ei saa injisoida suoraan silmän sisään: suoraan injektioon voi liittyä merkittävä silmänpaineen lasku ja näkökyvyn heikentyminen.
VISTIDE is formulated for intravenous infusion only and must not be administered by intraocular injection.
VISTIDEn valmistemuoto sopii ainoastaan laskimoinfuusioon, eikä sitä saa injisoida silmän sisään.
VISTIDE should be infused only into veins with adequate blood flow to permit rapid dilution and distribution.
VISTIDEä saa infusoida vain sellaisiin laskimoihin, joissa verenvirtaus on riittävä lääkkeen laimenemiseksi ja jakautumiseksi nopeasti.
Renal insufficiency/ Haemodialysis Treatment with VISTIDE must not be initiated in patients with creatinine clearance ≤ 55 ml/ min, or ≥ 2+ Proteinuria (≥ 100 mg/ dl), as the optimum induction and maintenance doses for patients with moderate to severe renal impairment are not known.
Munuaisten vajaatoiminta / Hemodialyysi VISTIDE- hoitoa ei saa aloittaa potilaalle, jonka kreatiniinipuhdistuma on ≤ 55 ml/ min tai jolla on ≥ 2+ proteinuria (≥ 100 mg/ dl), koska ei tiedetä, mikä olisi optimaalinen aloitus - ja ylläpitoannos potilaalle, jonka munuaisten toiminta on heikentynyt keskivaikeasti tai vaikeasti.
High flux haemodialysis has been shown to reduce the serum levels of cidofovir by approximately 75%.
Suurivirtauksisen hemodialyysin on osoitettu pienentävän seerumin sidofoviiripitoisuutta noin 75%.
The fraction of the dose extracted during haemodialysis is 51.9 ± 11.0%.
Hemodialyysissä ekstrahoitu annosfraktio on 51, 9+11, 0%.
Nephrotoxicity Dose-dependent nephrotoxicity is the major dose-limiting toxicity related to administration of cidofovir.
Nefrotoksisuus Tärkein annosta rajoittava toksisuus, joka sidofoviirin antoon liittyy, on annoksesta riippuvainen nefrotoksisuus.
The safety of cidofovir has not been evaluated in patients receiving other known potentially nephrotoxic agents (e. g. tenofovir, aminoglycosides, amphotericin B, foscarnet, intravenous pentamidine, adefovir and vancomycin).
Sidofoviirin turvallisuutta ei ole arvioitu potilailla, jotka saavat muita tunnettuja mahdollisesti nefrotoksisia lääkeaineita (esim. tenofoviiri, aminoglykosidit, amfoterisiini B, foskarneetti, laskimonsisäinen pentamidiini, adefoviiri ja vankomysiini).
(See section 4.8).
Mahdollisesti nefrotoksisten lääkeaineiden anto suositellaan lopetettavaksi vähintään 7 päivää ennen sidofoviirihoidon aloittamista (ks. kohta 4. 8).
Patients treated at 3.0 mg/ kg, 5.0 mg/ kg or 10 mg/ kg without concomitant probenecid developed evidence of proximal tubular cell injury, including glycosuria, and decreases in serum phosphate, uric
Potilailla, jotka saivat 3, 0 mg/ kg, 5, 0 mg/ kg tai 10 mg/ kg sidofoviiriä ilman samanaikaista probenesidiä, ilmeni proksimaalisten tubulusten soluvaurioon viittaavia löydöksiä, mukaan lukien glukosuriaa, seerumin fosfaatti -, virtsahappo - ja bikarbonaattipitoisuuksien pienenemistä sekä seerumin kreatiniinipitoisuuden suurenemista.
The signs of nephrotoxicity were partially reversible in some patients.
Nefrotoksisuuden merkit olivat joillakin potilailla osittain korjaantuvia.
Concomitant use of probenecid is essential for reducing the pronounced nephrotoxicity of cidofovir to an extent that results in an acceptable benefit/ risk balance of cidofovir therapy.
Probenesidin samanaikainen anto on välttämätöntä sidofoviirin merkittävän nefrotoksisuuden vähentämiseksi siinä määrin, että sidofoviirihoidon hyöty - / riskitasapaino on hyväksyttävä.
Prevention of nephrotoxicity Therapy must be accompanied by administration of oral probenecid and adequate intravenous saline prehydration (see 6.6 for information on obtaining probenecid) with each cidofovir dose.
3 Nefrotoksisuuden estäminen Potilaalle on annettava jokaisen sidofoviiriannoksen yhteydessä probenesidiä suun kautta ja riittävästi keittosuolaliuosta laskimoon ennakoivana nestehoitona (ks. probenesidin saantitiedot kohdasta 6. 6).
Two grams of probenecid should be administered 3 hours prior to the cidofovir dose and one gram administered at 2 and again at 8 hours after completion of the 1 hour cidofovir infusion (for a total of 4 grams).
Potilaalle olisi annettava 2 grammaa probenesidiä 3 tuntia ennen sidofoviiriannosta ja 1 gramma probenesidiä kahden ja uudelleen 8 tunnin kuluttua 1 tunnin sidofoviiri- infuusion päättymisestä (yhteensä 4 grammaa).
In order to reduce the potential for nausea and/ or vomiting associated with administration of probenecid, patients should be encouraged to eat food prior to each dose of probenecid.
Probenesidin antoon liittyvän pahoinvointi - ja/ tai oksenteluriskin pienentämiseksi potilasta on kehotettava syömään ennen jokaista probenesidiannosta.
In patients who develop allergic or hypersensitivity symptoms to probenecid (e. g., rash, fever, chills and anaphylaxis), prophylactic or therapeutic use of an appropriate antihistamine and/ or paracetamol should be considered.
Niille potilaille, joille probenesidi aiheuttaa allergia - tai yliherkkyysoireita (esim. ihottuma, kuume, vilunväristykset ja anafylaksi), olisi harkittava sopivan antihistamiinin ja/ tai parasetamolin antoa ennalta ehkäisevästi tai hoitotarkoituksessa.
In addition to probenecid, patients must receive a total of one litre of 0.9% (normal) saline solution intravenously immediately prior to each infusion of cidofovir.
Probenesidin lisäksi potilaalle on infusoitava yhteensä 1 litra 0, 9- prosenttista (fysiologista) keittosuolaliuosta laskimoon juuri ennen jokaista sidofoviiri- infuusiota.
Patients who can tolerate the additional fluid load may receive up to a total of 2 litres of 0.9% saline intravenously with each dose of cidofovir.
Ensimmäinen litra keittosuolaliuosta infusoidaan sidofoviiri- infuusiota edeltävän tunnin kuluessa.
The first litre of saline solution should be infused over a 1 hour period immediately before the cidofovir infusion, and the second litre, if given, infused over a 1-3 hour period beginning simultaneously with the cidofovir infusion or starting immediately after the infusion of cidofovir.
Toinen litra keittosuolaliuosta, jos se annetaan, infusoidaan 1– 3 tunnin kuluessa aloittaen joko samanaikaisesti sidofoviiri- infuusion kanssa tai heti sen päätyttyä.
Cidofovir therapy should be discontinued and intravenous hydration is advised if serum creatinine increases by ≥ 44 µmol/ l (≥ 0.5 mg/ dl), or if persistent proteinuria ≥ 2+ develops.
Sidofoviirihoito olisi lopetettava ja potilas nesteytettävä laskimonsisäisesti, jos seerumin kreatiniinipitoisuus suurenee ≥ 44 mikromol/ l (≥ 0, 5 mg/ dl) tai jos potilaalle kehittyy sitkeä ≥ 2+ proteinuria.
Continued administration of cidofovir to patients with persistent ≥ 2+ proteinuria following intravenous hydration may result in further evidence of proximal tubular injury, including glycosuria, decreases in serum phosphate, uric acid and bicarbonate, and elevations in serum creatinine.
Jos sidofoviirin antoa jatketaan potilaalle, jonka proteinuria on laskimonsisäisestä nesteytyksestä huolimatta sitkeästi ≥ 2+, voidaan lisälöydöksinä todeta proksimaalisten tubulusten vaurioita, mukaan lukien glukosuria, pienentyneet seerumin fosfaatti -, virtsahappo - ja bikarbonaattipitoisuudet ja suurentunut seerumin kreatiniinipitoisuus.
For those patients who fully recover from cidofovir associated renal toxicity, the benefits-risk balance of reintroducing cidofovir has not yet been evaluated.
Sidofoviirihoidon uudelleenaloittamisen hyöty - / riskitasapainoa ei ole vielä arvioitu sellaisilta potilailta, jotka ovat toipuneet sidofoviiriin liittyvästä nefrotoksisuudesta täysin.
Patient Monitoring Proteinuria appears to be an early and sensitive indicator of cidofovir-induced nephrotoxicity.
Potilaan seuranta Proteinuria näyttää olevan sidofoviirin aiheuttaman nefrotoksisuuden varhainen ja herkkä indikaattori.
Patients receiving cidofovir must have their serum creatinine and urine protein levels determined on specimens obtained within 24 hours prior to the administration of each dose of cidofovir.
Sidofoviiriä saavan potilaan seerumin kreatiniini - ja virtsan proteiinitasot on määritettävä näytteistä, jotka on otettu kutakin sidofoviiriannosta edeltävän 24 tunnin aikana.
Differential white blood cell counts should also be performed prior to each dose of cidofovir (see section 4.8).
Ennen jokaista sidofoviiriannosta on tehtävä myös valkosolujen erittelylaskenta (ks. kohta 4. 8).
Ocular Events Patients receiving cidofovir should be advised to have regular follow-up ophthalmologic examinations for possible occurrence of Uveitis/ Iritis and Ocular Hypotony.
Silmätapahtumat Sidofoviiriä saavaa potilasta on kehotettava käymään säännöllisesti silmätutkimuksissa, jotta mahdollisesti ilmenevä uveiitti/ iriitti ja silmän hypotonia havaitaan.
In case of Uveitis/ Iritis cidofovir should be discontinued if there is no response to treatment with a topical corticosteroid or the condition worsens, or if iritis/ uveitis reoccurs after successful treatment.
Jos uveiittia/ iriittiä ilmenee, sidofoviirihoito on lopetettava siinä tapauksessa, että potilas ei vastaa paikalliseen kortikosteroidihoitoon, potilaan tila pahenee tai iriitti/ uveiitti uusiutuu tuloksellisen hoidon jälkeen.
4 Other Cidofovir should be considered a potential carcinogen in humans (see section 5.3 Preclinical safety data).
Muuta Sidofoviiriä olisi pidettävä ihmiselle mahdollisesti karsinogeenisenä (ks. kohta 5. 3 Prekliiniset tiedot turvallisuudesta).
Caution should be applied when considering cidofovir treatment of patients with diabetes mellitus due to the potential increased risk of developing ocular hypotony.
4 Varovaisuutta on noudatettava, kun harkitaan sidofoviirihoitoa diabetes mellitus - potilaalle, koska hoito voi suurentaa silmän hypotonian vaaraa.
Appropriate precautions should continue to be employed to prevent transmission of HIV.
Asianmukaisia varotoimia on noudatettava jatkossakin HIV- tartunnan estämiseksi.
Probenecid increases the AUC of zidovudine.
Probenesidi suurentaa tsidovudiinin AUC- arvoa.
Interactions of cidofovir/ probenecid and anti-HIV drugs or drugs used to treat common chronic viral infections in this population, such as HCV and HBV-related hepatitis, have not been investigated in clinical trials.
Sidofoviirin/ probenesidin ja HIV- lääkkeiden tai tässä potilasjoukossa yleisten pitkäaikaisten virusinfektioiden (kuten hepatiitti C - ja hepatiitti B - virukseen liittyvän maksatulehduksen) hoitoon käytettävien lääkkeiden yhteisvaikutuksia ei ole selvitetty kliinisissä tutkimuksissa.
Probenecid is known to increase the exposure of many substances (e. g., paracetamol, acyclovir, angiotensin-converting enzyme inhibitors, aminosalicyclic acid, barbiturates, benzodiazepines, bumetanide, clofibrate, methotrexate, famotidine, furosemide, nonsteroidal anti-inflammatory agents, theophylline, and zidovudine).
Probenesidi suurentaa tunnetusti altistusta monille aineille (esim. parasetamolille, asikloviirille, angiotensiinikonvertaasin estäjille, aminosalisyylihapolle, barbituraateille, bentsodiatsepiineille, bumetanidille, klofibraatille, metotreksaatille, famotidiinille, furosemidille, ei- steroidisille tulehduskipulääkkeille, teofylliinille ja tsidovudiinille).
Therefore, when co-prescribing cidofovir/ probenecid with other agents, it is important for prescribers to consult the current probenecid SPC (or an appropriate drug reference source) and the respective prescribing information of the other co-administered products for full information regarding drug interactions and other features of that product.
Siksi sidofoviirin/ probenesidin ja muiden aineiden yhteiskäytössä on tärkeää, että hoitava lääkäri tarkistaa probenesidin voimassaolevasta valmisteyhteenvedosta (tai muusta asianmukaisesta lääketietolähteestä) ja samanaikaisesti annettavien valmisteiden tuotetiedoista täydelliset tiedot lääkeyhteisvaikutuksista ja kyseisten valmisteiden muista ominaisuuksista.
Cidofovir is embryotoxic in rats and rabbits at subtherapeutic dose levels.
Sidofoviiri on alkiotoksinen rotilla ja kaniineilla terapeuttisen tason alittavilla pitoisuuksilla.