natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Efficacy in adult patients with pulmonary arterial hypertension Two randomised, double-blind, multi-centre, placebo-controlled trials have been conducted in 32 (Study AC-052-351) and 213 (Study AC-052-352, BREATHE-1) adult patients with WHO functional class III–IV pulmonary arterial hypertension (primary pulmonary hypertension or pulmonary hypertension secondary mainly to scleroderma).
Teho keuhkovaltimon hypertensiota sairastavilla aikuispotilailla Kahteen satunnaistettuun, kaksoissokkoutettuun, lumelääkekontrolloituun monikeskustutkimukseen osallistui 32 (tutkimus AC- 052- 351) ja 213 (tutkimus AC- 052- 352, BREATHE- 1) keuhkovaltimon hypertensiota sairastavaa WHO: n toimintakykyluokkaan III– IV kuuluvaa aikuispotilasta (joko primaarista keuhkoverenpainetautia tai sekundaarista, pääasiassa skleroderman aiheuttamaa, keuhkoverenpainetautia sairastavia).
After 4 weeks of Tracleer 62.5 mg twice daily, the maintenance doses studied in these trials were 125 mg twice daily in AC-052-351 and 125 mg twice daily and 250 mg twice daily in AC-052-352.
Neljän viikon ajan annostuksella 62, 5 mg kaksi kertaa vuorokaudessa annetun Tracleer- hoidon jälkeen näissä tutkimuksissa käytettiin ylläpitoannoksina AC- 052- 351- tutkimuksessa 125 mg kaksi kertaa vuorokaudessa ja AC- 052- 352- tutkimuksessa 250 mg kaksi kertaa vuorokaudessa.
Tracleer was added to patients' current therapy, which could include a combination of anticoagulants, vasodilators (e.g., calcium channel blockers), diuretics, oxygen, and digoxin, but not epoprostenol.
14 Tracleer lisättiin potilaiden senhetkiseen hoitoon, johon saattoi kuulua yhdistelmänä antikoagulantteja, vasodilataattoreita (esim. kalsiuminestäjä), diureetteja, happea ja digoksiinia, mutta ei epoprostenolia.
In both trials, treatment with Tracleer resulted in significant increases in exercise capacity.
Kummassakin tutkimuksessa Tracleer- hoito paransi potilaiden suorituskykyä merkitsevästi.
The differences between the two groups 125 mg twice daily and
Kävelymatkan pituudessa tapahtunut lumelääkekorjattu piteneminen lähtöarvoon nähden oli ensimmäisessä tutkimuksessa 76 metriä (p=0, 02; t- testi) ja toisessa 44 metriä (p=0, 0002 Mann- Whitney U- testi) ensisijaisen päätetapahtuman arviointiajankohtana.
13 250 mg twice daily were not statistically significant but there was a trend towards improved exercise capacity in the group treated with 250 mg twice daily.
Erot 125 mg kaksi kertaa vuorokaudessa saaneiden ryhmän ja 250 mg kaksi kertaa vuorokaudessa saaneiden ryhmän välillä eivät olleet tilastollisesti merkitseviä, mutta suorituskyky parani huomattavammin 250 mg kaksi kertaa vuorokaudessa saaneiden ryhmässä.
In a retrospective responder analysis based on change in walking distance, WHO functional class and dyspnoea of the 95 patients randomised to Tracleer 125 mg twice daily in the placebo-controlled trials, it was found that at week 8, 66 patients had improved, 22 were stable and 7 had deteriorated.
Lumelääkekontrolloiduissa tutkimuksissa arvioitiin kävelymatkan pituudessa, WHO: n toimintakykyluokituksessa ja hengenahdistuksessa tapahtuneita muutoksia retrospektiivisessä vasteanalyysissä Tracleeria 125 mg kaksi kertaa vuorokaudessa saaneilla 95 potilaalla.
Of the 22 patients stable at week 8, 6 improved at week 12/16 and 4 deteriorated compared with baseline.
Viikolla 8 tilan todettiin parantuneen 66 potilaalla, pysyneen ennallaan 22 ja huonontuneen 7 potilaalla.
Of the 7 patients that deteriorated at week 8, 3 improved at week 12/16 and 4 deteriorated compared with baseline.
Niistä 22 potilaasta, joiden tila oli viikolla 8 pysynyt ennallaan, kuuden tila oli parantunut viikolla 12/ 16 ja neljällä huonontunut lähtöarvoihin verrattuna.
Treatment with Tracleer led to a significant increase in cardiac index associated with a significant reduction in pulmonary artery pressure, pulmonary vascular resistance and mean right atrial pressure.
Tracleer- hoito johti sydänindeksin merkitsevään suurenemiseen, mihin liittyy keuhkovaltimopaineen, keuhkoverisuonten vastuksen ja oikean kammion keskimääräisen paineen lasku.
A reduction in symptoms of pulmonary arterial hypertension was observed with Tracleer treatment.
Tracleer- hoidon havaittiin vähentävän keuhkovaltimon hypertension oireita.
Dyspnoea measurement during walk tests showed an improvement in Tracleer-treated patients.
Kävelytestien aikana tehdyistä hengenahdistuksen mittauksista saadut tulokset paranivat Tracleer- hoitoa saaneilla potilailla.
In the AC-052-352 trial, 92% of the 213 patients were classified at baseline as WHO functional class III and 8% as class IV.
Tutkimukseen AC- 052- 352 osallistuneista 213 potilaasta 92% kuului tutkimuksen lähtötilanteessa WHO - toimintakykyluokkaan III ja 8% luokkaan IV.
Treatment with Tracleer led to a WHO functional class improvement in 42.4% of patients (placebo 30.4%).
Tracleer- hoito johti WHO- toimintakykyluokituksen paranemiseen 42, 4% potilaista (lumelääke 30, 4%).
The overall change in WHO functional class during both trials was significantly better among Tracleer-treated patients as compared with placebo-treated patients.
WHO- toimintakykyluokituksessa tapahtuneet kokonaismuutokset olivat kummankin tutkimuksen aikana merkitsevästi paremmat Tracleer- hoitoa saaneilla potilailla verrattuna lumelääkettä saaneisiin potilaisiin.
Treatment with Tracleer was associated with a significant reduction in the rate of clinical worsening compared with placebo at 28 weeks (10.7% vs 37.1%, respectively; p = 0.0015).
Tracleer- hoitoa saaneiden potilaiden kliininen tila oli viikolla 28 huonontunut merkitsevästi harvemmin verrattuna lumelääkettä saaneisiin (Tracleer 10, 7% verrattuna lumelääke 37, 1%; p = 0, 0015).
In a randomised, double-blind, multi-centre, placebo-controlled trial (AC-052-364; EARLY),185 PAH patie nts in WHO functional class II (mean baseline 6-minute walk distance of 435 metres) received bosentan 62.5 mg b.i.d. for 4 weeks followed by 125 mg b.i.d.
Satunnaistetussa, kaksoissokkoutetussa, lumelääkekontrolloidussa monikeskustutkimuksessa (AC- 052- 364; EARLY) 185 WHO: n toimintakykyluokkaan II kuuluvaa primaaria keuhkovaltimon hypertensiota sairastavaa potilasta (keskimääräinen kuuden minuutin kävelymatka ennen hoitoa 435 metriä) sai 62, 5 mg bosentaania kaksi kertaa vuorokaudessa neljän viikon ajan, minkä jälkeen he saivat 125 mg kaksi kertaa vuorokaudessa (n = 93) tai lumelääkettä (n = 92) kuuden kuukauden ajan.
Enrolled patients were PAH-treatment-naïve (n = 156) or on a stable dose of sildenafil (n = 29).
Tutkimukseen mukaan otetut potilaat eivät olleet aiemmin saaneet hoitoa primaariin keuhkovaltimon hypertensioon (n = 156) tai saivat hoitoa käyttöön vakiintuneilla sildenafiiliannoksilla (n = 29).
The co-primary endpoints were percentage change from baseline in PVR and change from baseline in 6-minute walk distance to Month 6 versus placebo.
Toinen ensisijainen päätetapahtuma oli keuhkoverisuonivastuksessa (pulmonary vascular resistance, PVR) havaittu muutos (prosentteina) hoitoa edeltävästä tilanteesta (lähtötilanne) ja muutos kuuden minuutin kävelymatkassa hoitoa edeltävästä tilanteesta kuukauden 6 kohdalla lumelääkkeeseen verrattuna.
The table below illustrates the pre- specified protocol analyses.
Seuraavassa taulukossa esitetään tutkimussuunnitelmassa etukäteen määritellyt analyysit.
PVR (dyn.sec/cm5)
PVR (dyn. sec/ cm5)
6-Minute Walk Distance (m)
Lumelääke (n =88)
Placebo (n =88) Bosentan (n=80) Placebo (n=91) Bosentan (n=86) Baseline (BL); mean (SD) Change from BL; mean (SD) Treatment effect
Bosentaani Lumelääke (n=80) (n=91)
802 (365) 128 (465)
Bosentaani (n=86)
-22.6%
802 (365)
851 (535) -69 (475)
851 (535)
431 (92) -8 (79)
431 (92)
443 (83) 11 (74)
95%: n luottamusväli P- arvo
< 0.0001
- 34, - 10 < 0, 0001
0.0758
- 4, 42 0, 0758
Treatment with bosentan was associated with a reduction in the rate of clinical worsening, defined as a composite of symptomatic progression, hospitalisation for PAH and death, compared with placebo (proportional risk reduction 77%, 95% CI 20%–94%, p = 0.0114).
Bosentaanihoitoon liittyi kliinisten pahenemisjaksojen määrän vähenemistä, mikä määriteltiin sekä oireiden etenemisen, primaarista keuhkovaltimon hypertensiosta johtuvan sairaalahoidon että kuoleman yhdistelmänä, lumelääkehoitoon verrattuna (riskin suhteellinen pieneneminen 77%, 95%: n luottamusväli 20– 94%, p = 0, 0114).
The treatment effect was driven by improvement in the component symptomatic progression.
Hoitovaikutusta ohjasi oireiden etenemisen osa- alueella havaittu tilan paraneminen.
There was one hospitalisation related to PAH worsening in the bosentan group and 3 hospitalisations in the placebo group.
Bosentaaniryhmässä yksi potilas ja lumelääkeryhmässä kolme potilasta joutui sairaalahoitoon primaarin keuhkovaltimon hypertension pahenemisen vuoksi.
In a prospective, multi-centre, randomized, double-blind, placebo-controlled study (BREATHE-5), patients with pulmonary arterial hypertension WHO functional Class III and Eisenmenger physiology associated with congenital heart disease received Tracleer 62.5 mg bid for 4 weeks, then 125 mg b.i.d. for a further 12 weeks (n = 37), or placebo (n = 17).
Prospektiivisessa, satunnaistetussa, kaksoissokkoutetussa, lumekontrolloidussa monikeskustutkimuksessa (BREATHE- 5) Eisenmenger- potilaille, joilla oli WHO- toimintakykyluokan III keuhkovaltimon hypertensio ja synnynnäinen sydänsairaus, annettiin Tracleer- valmistetta 62, 5 mg kaksi kertaa vuorokaudessa 4 viikon ajan, minkä jälkeen 125 mg kaksi kertaa vuorokaudessa vielä 12 viikon ajan (n = 37) tai lumelääkettä (n = 17).
The primary objective was to show that Tracleer did not worsen hypoxaemia.
Tutkimuksen päätarkoituksena oli osoittaa, että Tracleer ei pahenna hypoksemiaa.
After 16 weeks, the mean oxygen saturation was increased in the bosentan group by 1.0% (95% CI –0.7; 2.8%) as compared to the placebo group, showing that
16 viikon jälkeen keskimääräinen happisaturaatio kasvoi bosentaaniryhmässä 1, 0%: lla (95% CI - 0. 7; 2, 8%) verrattuna lumelääkeryhmään, mikä osoitti että bosentaani ei pahentanut hypoksemiaa.
After 16 weeks, the mean placebo-corrected increase in 6-minute walk distance was 53 meters (p = 0.0079) reflecting improvement of exercise capacity.
16 viikon jälkeen keskimääräinen lumelääkkeellä korjattu 6 minuutin kävelytestin tulos parani 53 metriä (p=0, 0079), mikä kuvastaa suorituskyvyn paranemista.
An open label, non-comparative study (AC-052-362; BREATHE-4) was performed in 16 patients with WHO Class III PAH associated with HIV infection.
Avoin, ei- vertaileva tutkimus (AC- 052- 362; BREATHE- 4) tehtiin 16 potilaalla, joilla oli WHO- luokan III HIV- infektioon liittyvä PAH.
Patients were treated with Tracleer 62.5 mg bid for 4 weeks followed by 125 mg bid for a further 12 weeks.
Potilaat saivat 62, 5 mg Tracleeria kaksi kertaa vuorokaudessa 4 viikon ajan, ja sen jälkeen 125 mg kaksi kertaa vuorokaudessa vielä 12 viikon ajan.
After 16 weeks treatment, there were significant improvements from baseline in exercise capacity: mean increase in 6-minute walk test: +91.4 meters from 332.6 meters on average at baseline (p < 0.001).
6 minuutin kävelytestin tulos parani keskimäärin 91, 4 metriä lähtötilanteen keskimääräiseen tulokseen 332, 6 metriä (p < 0, 001) nähden.
As part of the safety assessment, the effect of bosentan on the antiretroviral therapy (i.e. reduced systemic concentrations of the co- administered antiretroviral agents with a potential negative impact on the efficacy of the antiretroviral therapy) was assessed through CD4 cell counts and HIV-1 RNA titers.
Bosentaanin vaikutusta antiretroviraaliseen hoitoon (samanaikaisesti annetun antiretroviraalisen lääkeaineen systeemisten pitoisuuksien pieneneminen ja siitä mahdollisesti aiheutuva haitallinen vaikutus antiretroviraalisen hoidon tehoon) arvioitiin osana turvallisuusarviota CD4- solujen määrää ja HIV- 1 RNA - tiitteriä mittareina käyttäen.
Given the limitations of the study (small number of patients, non-standardized pharmacokinetic investigation of antiretroviral drugs, heterogeneity of drug regimens), no formal conclusion can be drawn regarding the effects of bosentan on antiretroviral drug efficacy.
Tutkimuksen rajoitusten vuoksi (pieni potilasmäärä, antiretroviraalisten lääkeaineiden farmakokinetiikkaan liittyvän tutkimuksen standardoimattomuus, lääkehoitojen epäyhtenäisyys) bosentaanin vaikutuksista antiretroviraalisten lääkeaineiden tehoon ei voida tehdä varsinaisia johtopäätöksiä.
An increase in HIV viral load was observed in 5 patients (see also Section 4.4).
HI- viruskuorman suurenemista havaittiin viidellä potilaalla (katso myös kohta 4. 4).
No clinical data are available after 16 weeks from this study.
Tutkimuksesta ei ole kliinisiä tietoja 16 viikon jälkeen.
There are no studies to demonstrate beneficial effects on survival of treatment with Tracleer.
Tracleer- hoidon myönteisiä vaikutuksia elossaoloon osoittavia tutkimuksia ei ole tehty.
However, long-term vital status was recorded for all 235 patients who were treated with bosentan in the two pivotal placebo-controlled trials (AC-052-351 and AC-052-352) and/or their two uncontrolled, open- label extensions.
Kaikista kahteen lumelääkekontrolloituun pivotaalitutkimukseen (AC- 052- 351 ja AC- 052- 352) ja/ tai niiden kahteen kontrolloimattomaan avoimeen jatkotutkimukseen osallistuneista, bosentaanihoitoa saaneista 235 potilaasta selvitettiin kuitenkin pitkän ajan elossaolotilanne.
0.1; max:
Bosentaanialtistuksen keskimääräinen kesto oli 1, 9 ± 0, 7 vuotta (min 0, 1 vuotta, max 3, 3 vuotta) ja potilaita seurattiin keskimäärin 2, 0 ± 0, 6 vuotta.
The majority of patients were diagnosed as PPH (72%) and were in WHO functional class III (84%).
Useimmilla potilailla (72%) todettiin primaarinen keuhkoverenpainetauti (primary pulmonary hypertension, PPH) ja useimmat (84%) kuuluivat WHO- toimintakykyluokkaan III.
In this total population, Kaplan-Meier estimates of survival were 93% and 84% after 1 and 2 years after the start of treatment with Tracleer, respectively.
Tässä kokonaispopulaatiossa elossaolon Kaplan- Meier- arvio yhden vuoden kuluttua Tracleer- hoidon aloittamisesta oli 93% ja kahden vuoden kuluttua 84%.
Survival estimates were lower in the subgroup of patients with PAH secondary to systemic sclerosis.
Elossaoloarviot olivat pienempiä alaryhmässä, jossa potilaat sairastivat systeemisen skleroosin seurauksena kehittynyttä keuhkovaltimon hypertensiota.
Study performed in children with pulmonary arterial hypertension One study has been conducted in children with pulmonary hypertension.
16 Tutkimus keuhkovaltimon hypertensiota sairastavilla lapsilla Keuhkoverenpainetautia sairastavilla lapsilla on tehty yksi tutkimus.
Tracleer has been evaluated in an open-label non-controlled study in 19 paediatric patients with pulmonary arterial hypertension (AC-052-356, BREATHE-3: primary pulmonary hypertension 10 patients, and pulmonary arterial hypertension related to congenital heart diseases 9 patients).
Tracleeria on arvioitu avoimessa, kontrolloimattomassa tutkimuksessa, johon osallistui 19 keuhkovaltimon hypertensiota sairastavaa lasta (AC- 052- 356, BREATHE- 3, primaarinen keuhkoverenpainetauti oli 10 potilaalla ja synnynnäiseen sydänvikaan liittyvä keuhkovaltimon hypertensio 9 potilaalla).
This study was primarily designed as a pharmacokinetic study (see section 5.2).
Tutkimusasetelma oli suunniteltu ensisijaisesti farmakokineettiseksi tutkimukseksi (katso kohta 5. 2).
Patients were divided into and dosed according to three body- weight groups (see section 4.2) for 12 weeks.
Potilaat jaettiin painon perusteella kolmeen annosryhmään (katso kohta 4. 2) 12 viikon ajaksi.
Half of the patients in each group were already being treated with intravenous epoprostenol and the dose of epoprostenol remained constant for the duration of the trial.
Puolet kunkin ryhmän potilaista sai epoprostenolia laskimonsisäisesti jo tullessaan tutkimukseen ja epoprostenoliannos pysyi vakiona koko tutkimuksen ajan.
The age range was 3–15 years.
Potilaiden ikä oli 3 - 15 vuotta.
Patients were in WHO functional class II (N = 15 patients, 79%) or class III (N = 4 patients, 21%) at baseline.
Tutkimuksen lähtötilanteessa 79% potilaista kuului WHO - toimintakykyluokkaan II (n = 15) ja 21% WHO- toimintakykyluokkaan III (n = 4).
The mean increase from baseline in cardiac index was 0.5 l/min/m2, the mean decrease in mean pulmonary arterial pressure was 8 mmHg, and the mean decrease in pulmonary vascular resistance was 389 dyn·sec·cm-5.
Sydänindeksi suureni lähtötilanteeseen verrattuna 0, 5 l/ min/ m2, keskimääräinen keuhkovaltimopaine pieneni 8 mmHg ja keuhkoverisuonivastus väheni keskimäärin 389 dyn· sec· cm- 5.
Changes in exercise test parameters at week 12 from baseline were highly variable and none were significant.
Hemodynaaminen paraneminen lähtötasoon nähden oli samankaltainen huolimatta siitä, oliko potilas saanut samanaikaisesti epoprostenolia vai ei.
AC-052-355 (BREATHE-2) and AC-052-356 (BREATHE-3).
Muutokset rasituskokeen tuloksissa viikolla 12 olivat lähtötilanteeseen nähden eri potilailla hyvin erilaisia eikä mikään niistä ollut merkitsevä.
AC-052-355 was a multi-centre, randomised, double-blind, parallel-group trial of Tracleer versus placebo in 33 patients with severe pulmonary arterial hypertension who were receiving concomitant epoprostenol therapy.
AC- 052- 355 oli satunnaistettu, kaksoissokkoutettu, rinnakkaisryhmillä toteutettu monikeskustutkimus, jossa Tracleeria verrattiin lumelääkkeeseen 33 potilaalla, jotka sairastivat vaikeaa keuhkovaltimon hypertensiota ja saivat samanaikaista epoprostenolihoitoa.
AC-052-356 was an open-label, non-controlled trial; 10 of the 19 paediatric patients were on concomitant Tracleer and epoprostenol therapy during the 12-week trial.
AC- 052- 356 oli avoin, kontrolloimaton tutkimus, jossa 19 lapsipotilaasta kymmenen sai samanaikaisesti Tracleeria ja epoprostenolia 12 viikon mittaisen tutkimuksen ajan.
The safety profile of the combination was not different from the one expected with each component and the combination therapy was well tolerated in children and adults.
Yhdistelmän turvallisuusprofiili ei poikennut kummankaan aineen oletetusta profiilista ja lapsi - ja aikuispotilaat sietivät yhdistelmän hyvin.
15 Systemic sclerosis with digital ulcer disease Two randomised, double-blind, multi-centre, placebo-controlled trials have been conducted in 122 (Study AC-052-401, RAPIDS-1) and 190 (Study AC-052-331, RAPIDS-2) adult patients with systemic sclerosis and digital ulcer disease (either ongoing digital ulcers or a history of digital ulcers within the last year).
Skleroderma, johon liittyy sormien haavaumia Kaksi satunnaistettua, kaksoissokkoutettua, lumelääkekontrolloitua monikeskustutkimusta toteutettiin 122 (Tutkimus AC- 052- 401, RAPIDS- 1) ja 190 (Tutkimus AC- 052- 331, RAPIDS- 2) aikuisella sklerodermapotilaalla, joilla oli sormien haavaumia (joko parhaillaan tai viimeksi kuluneen vuoden aikana).
In study AC-052-331, patients had to have at least one digital ulcer of recent onset, and across the two studies 85% of patients had ongoing digital ulcer disease at baseline.
Tutkimuksessa AC- 052- 331 potilailla oli oltava vähintään yksi äskettäin ilmaantunut sormien haavauma, ja näissä kahdessa tutkimuksessa yhteensä 85%: lla potilaista oli parhaillaan sormien haavauma tutkimuksen lähtötilanteessa.
After 4 weeks of Tracleer 62.5 mg twice daily, the maintenance doses studied in both these trials were 125 mg twice daily.
Neljän viikon ajan kaksi kertaa vuorokaudessa annoksella 62, 5 mg annetun Tracleer- hoidon jälkeen tutkitut ylläpitoannokset olivat kummassakin näissä tutkimuksissa 125 mg kaksi kertaa vuorokaudessa.
The duration of double-blind therapy was 16 weeks in study AC-052-401, and 24 weeks in study AC-052-331.
Kaksoissokkoutetun hoidon kestoaika oli 16 viikkoa tutkimuksessa AC- 052- 401 ja 24 viikkoa tutkimuksessa AC- 052- 331.
Background treatments for systemic sclerosis and digital ulcers were permitted if they remained constant for at least 1 month prior to the start of treatment and during the double-blind study period.
Muu taustalla annettava skleroderman ja sormien haavaumien hoito oli sallittua, jos se oli pysynyt samana vähintään kuukauden ajan ennen hoidon alkua sekä tutkimuksen kaksoissokkoutetun jakson ajan.
Treatment with Tracleer resulted in fewer new digital ulcers for the duration of therapy, compared with placebo.
Tracleer- hoidon yhteydessä uusia sormien haavaumia ilmaantui hoidon aikana vähemmän kuin lumelääkehoidon yhteydessä.
In study AC-052-401, during 16 weeks of double-blind therapy, patients in the bosentan group developed a mean of 1.4 new digital ulcers vs.
Tutkimuksen AC- 052- 401 kaksoissokkoutetun 16 viikon hoitojakson aikana bosentaaniryhmän potilaille kehittyi keskimäärin 1, 4 uutta sormihaavaumaa verrattuna 2, 7 uuteen sormihaavaumaan lumelääkeryhmässä (p = 0, 0042).
In study AC-052-331, during 24 weeks of double-blind therapy, the corresponding figures were 1.9 vs.
Tutkimuksen AC- 052- 331 kaksoissokkoutetun 24 viikon aikana vastaavat sormiin kehittyvien uusien haavaumien lukumäärät olivat 1, 9 bosentaaniryhmässä ja 2, 7 lumelääkeryhmässä (p = 0, 0351).
No effect of bosentan on time to healing of digital ulcers was observed in either study.
17 Bosentaanin ei havaittu kummassakaan tutkimuksessa vaikuttaneen sormien haavaumien paranemisnopeuteen.
Limited data in patients show that the exposure to bosentan in adult pulmonary arterial hypertension patients is approximately 2-fold greater than in healthy adult subjects.
Vähäiset tiedot osoittavat, että bosentaanialtistus on aikuisilla keuhkovaltimon hypertensiota sairastavilla potilailla noin kaksinkertainen verrattuna terveisiin aikuisiin tutkimushenkilöihin.
In healthy subjects, bosentan displays dose- and time-dependent pharmacokinetics.
Terveillä tutkimushenkilöillä bosentaanin farmakokinetiikka on annos - ja aikariippuvainen.
After oral administration, the systemic exposure is proportional to dose up to 500 mg.
Suun kautta annettuna systeeminen altistus on suhteessa annokseen aina 500 mg: n annokseen asti.
At higher oral doses Cmax and AUC increase less than proportionally to the dose.
Suuremmilla suun kautta annettavilla annoksilla Cmax - ja AUC- arvot suurenevat vähemmän kuin suhteessa annokseen.
In healthy subjects the absolute bioavailability of bosentan is approximately 50% and is not affected by food.
Terveillä tutkimushenkilöillä bosentaanin absoluuttinen hyötyosuus on noin 50% eikä ruoka vaikuta siihen.
Bosentan is highly bound (> 98%) to plasma proteins, mainly albumin.
Bosentaani sitoutuu voimakkaasti (> 98%) plasman proteiineihin, pääasiassa albumiiniin.
A volume of distribution (Vss) of about 18 litres was determined after an intravenous dose of 250 mg.
Jakautumistilavuudeksi (Vss) todettiin noin 18 litraa laskimoon annetun 250 mg: n annoksen jälkeen.
After a single intravenous dose of 250 mg, the clearance was 8.2 l/h.
Laskimonsisäisen 250 mg: n kerta- annoksen jälkeen puhdistuma oli 8, 2 l/ h.
The terminal elimination half-life (t1/2) is 5.4 hours.
Terminaalinen eliminaation puoliintumisaika (t ½) on 5, 4 tuntia.
16 Upon multiple dosing, plasma concentrations of bosentan decrease gradually to 50%–65% of those seen after single dose administration.
Usean annoksen annon jälkeen plasman bosentaanipitoisuus pienenee vähitellen 50 – 65% prosenttiin kerta - annoksen antamisen jälkeen todetuista arvoista.
Less than 3% of an administered oral dose is recovered in urine.
Alle 3% suun kautta annetusta annoksesta on todettavissa virtsasta.
Bosentan is an inducer of CYP2C9 and CYP3A4 and possibly also of CYP2C19 and the P-glycoprotein.
Bosentaani on CYP2C9 - ja CYP3A4- isoentsyymien induktori ja mahdollisesti myös CYP2C19- entsyymin ja P- glykoproteiinin induktori.
In vitro data demonstrated that bosentan had no relevant inhibitory effect on the CYP isoenzymes tested (CYP1A2, 2A6, 2B6, 2C8, 2C9, 2D6, 2E1, 3A4).
Tutkimuksista in vitro saadut tiedot osoittivat, ettei bosentaanilla ollut olennaista estovaikutusta tutkittuihin CYP- isoentsyymeihin (CYP1A2, 2A6, 2B6, 2C8, 2C9, 2D6, 2E1, 3A4).