natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When prescribing Tarceva, factors associated with prolonged survival should be taken into account (see section 4.2 and 5.1).
Määrättäessä Tarcevaa on huomioitava tekijät, jotka vaikuttavat elinajan pidentymiseen (ks. kohdat 4. 2 ja 5. 1).
Tarceva treatment should be supervised by a physician experienced in the use of anticancer therapies.
Tarceva- hoito tulee toteuttaa syöpähoitoihin perehtyneen lääkärin valvonnassa.
In patients who do not develop rash within the first 4 – 8 weeks of treatment, further Tarceva treatment should be re-assessed (see section 5.1).
Jos potilaalla ei esiinny ihottumaa ensimmäisten 4– 8 hoitoviikon aikana, Tarceva- hoidon jatkaminen on arvioitava uudelleen (ks. kohta 5. 1).
2 When dose adjustment is necessary, reduce in 50 mg steps (see section 4.4).
Jos annoksen muuttaminen on tarpeen, annosta on pienennettävä 50 mg kerrallaan (ks. kohta 4. 4).
Tarceva is available in strengths of 25 mg, 100 mg and 150 mg.
2 Tarcevaa on saatavana vahvuuksina 25 mg, 100 mg ja 150 mg.
Concomitant use of CYP3A4 substrates and modulators may require dose adjustment (see section 4.5).
Annoksen muuttaminen saattaa olla tarpeen, jos samanaikaisesti annetaan CYP3A4- substraatteja tai muita CYP3A4- entsyymin toimintaa muuttavia aineita (ks. kohta 4. 5).
Although erlotinib exposure was similar in patients with moderately impaired hepatic function (Child-Pugh score 7-9) compared with patients with adequate hepatic function, caution should be used when administering Tarceva to patients with hepatic impairment.
Varovaisuutta on kuitenkin syytä noudattaa, jos Tarcevaa annetaan maksan vajaatoimintaa sairastaville potilaille.
Dose reduction or interruption of Tarceva should be considered if severe adverse reactions occur.
Annoksen pienentämistä tai Tarceva- hoidon keskeyttämistä on harkittava, jos vakavia haittavaikutuksia esiintyy.
The safety and efficacy of erlotinib has not been studied in patients with severe hepatic impairment.
Erlotinibin tehoa ja turvallisuutta ei ole tutkittu vaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastavilla potilailla.
Use of Tarceva in patients with severe hepatic impairment is not recommended (see section 5.2).
Tarcevan käyttöä ei suositella vaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastavilla potilailla (ks. kohta 5. 2).
The safety and efficacy of erlotinib has not been studied in patients with renal impairment (serum creatinine concentration > 1.5 times the upper normal limit).
Erlotinibin tehoa ja turvallisuutta ei ole tutkittu munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla (seerumin kreatiniini > 1, 5 x normaalialueen yläraja).
Based on pharmacokinetic data no dose adjustments appear necessary in patients with mild or moderate renal impairment (see section 5.2).
Farmakokineettisten tietojen perusteella annoksen muuttaminen ei näytä olevan tarpeen, jos potilaalla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta (ks. kohta 5. 2).
Paediatric use:
Lapsipotilaat:
The safety and efficacy of erlotinib has not been studied in patients under the age of 18 years.
Erlotinibin tehoa ja turvallisuutta ei ole tutkittu alle 18- vuotiaiden potilaiden hoidossa.
Use of Tarceva in paediatric patients is not recommended.
Tarcevaa ei suositella lapsipotilaille.
Smokers:
Tupakoitsijat:
Cigarette smoking has been shown to reduce erlotinib exposure by 50-60%.
Tupakoinnin on osoitettu vähentävän erlotinibialtistusta 50 - 60%: lla.
The maximum tolerated dose of Tarceva in NSCLC patients who currently smoke cigarettes was 300 mg.
Korkeimmat siedetyt Tarceva- annokset ovat olleet 300 mg tupakoivilla NSCLC- potilailla.
Efficacy and long term safety of a dose higher than the recommended starting doses have not been established in patients who continue to smoke cigarettes (see sections 4.5 and 5.2).
Suositeltua aloitusannosta korkeammilla annoksilla ei ole osoitettu tehoa ja pitkäaikaista turvallisuutta potilailla, jotka jatkavat tupakointia (ks. kohdat 4. 5 ja 5. 2).
Severe hypersensitivity to erlotinib or to any of the excipients.
Vaikea yliherkkyys erlotinibille tai apuaineille.
Potent inducers of CYP3A4 may reduce the efficacy of erlotinib whereas potent inhibitors of CYP3A4 may lead to increased toxicity.
Voimakkaat CYP3A4- induktorit voivat heikentää erlotinibin tehoa, kun taas voimakkaat CYP3A4- estäjät voivat lisätä toksisuutta.
Concomitant treatment with these types of agents should be avoided (see section 4.5).
Tämäntyyppisten aineiden samanaikaista käyttöä on vältettävä (ks. kohta 4. 5).
The degree of reduction is likely to be clinically significant (see section 4.5).
Pitoisuuden pienentyminen on todennäköisesti kliinisesti merkityksellistä (ks. kohta 4. 5).
Cases of interstitial lung disease (ILD)-like events, including fatalities, have been reported uncommonly in patients receiving Tarceva for treatment of non-small cell lung cancer (NSCLC), pancreatic cancer or other advanced solid tumours.
Potilailla, jotka ovat saaneet Tarcevaa ei- pienisoluisen keuhkosyövän, haimasyövän tai muiden pitkälle edenneiden kiinteiden kasvainten hoitoon, on raportoitu melko harvoin interstitiaalisen keuhkosairauden (ILD) kaltaisia tapahtumia ja myös niihin liittyneitä kuolemantapauksia.
In the pivotal study BR.21 in NSCLC, the incidence of ILD (0.8%) was the same in both the placebo and Tarceva groups.
Ei- pienisoluisen keuhkosyövän hoitoa koskevassa keskeisessä BR. 21- tutkimuksessa ILD: n ilmaantuvuus oli Tarceva- ryhmässä sama (0, 8%) kuin plaseboryhmässä.
In the pancreatic cancer study in combination with gemcitabine, the incidence of ILD-like events was 2.5% in the Tarceva plus gemcitabine group versus 0.4% in the placebo plus gemcitabine treated group.
Haimasyöpätutkimuksessa ILD: n kaltaisten tapahtumien ilmaantuvuus oli Tarcevan ja gemsitabiinin yhdistelmähoitoa saaneessa ryhmässä 2, 5% ja plaseboa ja gemsitabiinia saaneessa ryhmässä 0, 4%.
The overall incidence in Tarceva-treated patients from all studies (including uncontrolled studies and studies with concurrent chemotherapy) is approximately 0.6% compared to 0.2% in patients on placebo.
Kokonaisilmaantuvuus kaikissa tutkimuksissa yhteensä (mukana myös kontrolloimattomat tutkimukset ja tutkimukset, joissa potilaat saivat samanaikaisesti muuta solunsalpaajahoitoa) on Tarceva- hoitoa saaneilla potilailla noin 0, 6% ja plasebohoitoa saaneilla 0, 2%.
Reported diagnoses in patients suspected of having ILD-like events included pneumonitis, radiation pneumonitis, hypersensitivity pneumonitis, interstitial pneumonia, interstitial lung disease, obliterative bronchiolitis, pulmonary fibrosis, Acute Respiratory Distress Syndrome (ARDS), alveolitis, and lung infiltration.
Raportoituja diagnooseja epäillyissä ILD: n kaltaisissa tapahtumissa olivat pneumoniitti, sädepneumoniitti, yliherkkyydestä johtuva pneumoniitti, interstitiaalinen pneumonia, interstitiaalinen keuhkosairaus, obliteroiva bronkioliitti, keuhkofibroosi, akuutti hengitysvaikeusoireyhtymä (ARDS), alveoliitti ja keuhkoinfiltraatio.
Symptoms started from a few days to several months after initiating Tarceva therapy.
Oireiden ilmaantumisajankohta vaihteli muutamasta vuorokaudesta useisiin kuukausiin Tarceva- hoidon alkamisen jälkeen.
Confounding or contributing factors such as concomitant or prior chemotherapy, prior radiotherapy, pre-existing parenchymal lung disease, metastatic lung disease, or pulmonary infections were frequent.
Sekoittavat tai myötävaikuttavat tekijät olivat yleisiä, ja niitä olivat esimerkiksi
3 In patients who develop acute onset of new and/ or progressive unexplained pulmonary symptoms such as dyspnoea, cough and fever, Tarceva therapy should be interrupted pending diagnostic evaluation.
3 samanaikainen tai aikaisempi solunsalpaajahoito, aikaisempi sädehoito, taustalla oleva parenkymaalinen keuhkosairaus, metastasoitunut keuhkosairaus ja keuhkoinfektiot.
Patients treated concurrently with erlotinib and gemcitabine should be monitored carefully for the possibility to develop ILD-like toxicity.
Erlotinibilla ja gemsitabiinilla samanaikaisesti hoidettavia potilaita on tarkkailtava huolellisesti mahdollisen ILD: n kaltaisen toksisuuden kehittymisen vuoksi.
If ILD is diagnosed, Tarceva should be discontinued and appropriate treatment initiated as necessary (see section 4.8).
Jos ILD diagnosoidaan, Tarceva- hoito on lopetettava ja aloitettava asianmukainen hoito tarpeen mukaan (ks. kohta 4. 8).
Diarrhoea has occurred in approximately 50% of patients on Tarceva and moderate or severe diarrhoea should be treated with e. g. loperamide.
Kohtalaista tai vaikeaa ripulia tulisi hoitaa esimerkiksi loperamidilla.
In the event of severe or persistent diarrhoea, nausea, anorexia, or vomiting associated with dehydration, Tarceva therapy should be interrupted and appropriate measures should be taken to treat the dehydration (see section 4.8).
Jos potilaalla esiintyy vaikeaa tai jatkuvaa ripulia, pahoinvointia, ruokahaluttomuutta tai oksentelua, johon liittyy kuivumista, Tarceva- hoito on keskeytettävä ja aloitettava asianmukainen hoito nestevajauksen korjaamiseksi (ks. kohta 4. 8).
Some cases were secondary to severe dehydration due to diarrhoea, vomiting and/ or anorexia, while others were confounded by concomitant chemotherapy.
Mikäli ripuli on vakavaa, jatkuvaa tai johtaa elimistön kuivumiseen, Tarceva- hoito tulisi keskeyttää ja ryhtyä tehokkaisiin toimenpiteisiin potilaan nesteyttämiseksi laskimonsisäisesti.
In more severe or persistent cases of diarrhoea, or cases leading to dehydration, particularly in groups of patients with aggravating risk factors (concomitant medications, symptoms or diseases or other predisposing conditions including advanced age), Tarceva therapy should be interrupted and appropriate measures should be taken to intensively rehydrate the patients intravenously.
Erityisesti tulisi kiinnittää huomiota potilaisiin, joilla on näitä haittavaikutuksia pahentavia riskitekijöitä (samanaikaiset lääkitykset, oireet tai sairaudet, tai muut ennalta altistavat tekijät mukaan lukien korkea ikä).
Rare cases of hepatic failure (including fatalities) have been reported during use of Tarceva.
Tarceva- hoidon aikana on raportoitu harvoin maksan vajaatoimintaa (myös kuolemaan johtaneita tapauksia).
Therefore, in such patients, periodic liver function testing should be considered.
Siksi tälläisilla potilailla on harkittava maksan toiminnan testausta säännöllisin väliajoin.
Tarceva dosing should be interrupted if changes in liver function are severe (see section 4.8).
Tarcevan anto on keskeytettävä, jos maksan toiminnassa tapahtuu vakavia muutoksia (ks. kohta 4. 8).
The tablets contain lactose and should not be administered to patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, Lapp lactase deficiency or glucose-galactose malabsorption.
Tabletit sisältävät laktoosia, joten niitä ei pidä antaa potilaille, joilla on harvinainen perinnöllinen galaktoosi- intoleranssi, saamelaisilla esiintyvä laktaasinpuutos tai glukoosi- galaktoosi- imeytymishäiriö.
Drugs that alter the pH of the upper GI tract, like proton pump inhibitors, H2 antagonists and antacids, may alter the solubility of erlotinib and hence its bioavailability.
Ruoansulatuskanavan yläosan pH: ta muuttavat lääkkeet, kuten protonipumpun estäjät, H2- salpaajat ja antasidit, saattavat muuttaa erlotinibin liukoisuutta ja siten sen biologista hyötyosuutta.
Increasing the dose of Tarceva when coadministered with such agents is not likely to compensate for the loss of exposure.
Annettaessa Tarcevaa samanaikaisesti tämän tyyppisten lääkkeiden kanssa annoksen nosto ei todennäköisesti kompensoi altistuksen pienenemistä.
Combination of erlotinib with proton pump inhibitors should be avoided.
Erlotinibin ja protonipumpun estäjiien samanaikaista käyttöä on vältettävä.
The effects of concomitant administration of erlotinib with H2 antagonists and antacids are unknown; however, reduced bioavailability is likely.
Erlotinibin käyttöä yhdessä H2- salpaajien ja antasidien kanssa ei ole tutkittu.
Therefore, concomitant administration of these combinations should be avoided (see section 4.5).
Biologisen hyötyosuuden aleneminen on kuitenkin todennäköistä ja siksi tällaisten yhdistelmien käyttöä tulisi välttää (ks. kohta 4. 5).
If the use of antacids is considered necessary during treatment with Tarceva, they should be taken at least 4 hours before or 2 hours after the daily dose of Tarceva.
Jos antasidien käyttö on välttämätöntä Tarceva- hoidon aikana, kyseinen lääke tulisi ottaa vähintään 4 tuntia ennen päivittäistä Tarceva- annosta tai 2 tuntia sen jälkeen.
Interaction studies have only been performed in adults.
Yhteisvaikutustutkimuksia on tehty vain aikuispotilailla.
Erlotinib is a potent inhibitor of CYP1A1, and a moderate inhibitor of CYP3A4 and CYP2C8, as well as a strong inhibitor of glucuronidation by UGT1A1 in vitro.
Erlotinibi on voimakas CYP1A1: n estäjä, kohtalainen CYP3A4: n ja CYP2C8: n estäjä sekä voimakas UGT1A1- entsyymin katalysoiman glukuronidaation estäjä in vitro.
The physiological relevance of the strong inhibition of CYP1A1 is unknown due to the very limited expression of CYP1A1 in human tissues.
Voimakkaan CYP1A1: n eston fysiologista merkitystä ei tunneta, sillä CYP1A1- entsyymin esiintyminen ihmiskudoksissa on hyvin harvinaista.
When erlotinib was co-administered with ciprofloxacin, a moderate CYP1A2 inhibitor, the erlotinib exposure [AUC] increased significantly by 39%, while no statistically significant change in Cmax was found.
Annettaessa erlotinibia samanaikaisesti siprofloksasiinin kanssa, joka on kohtalainen CYP1A2: n inhibiittori, erlotinibialtistus (AUC) lisääntyi merkitsevästi (39%), kun taas maksimipitoisuuden (Cmax) muutos ei ollut tilastollisesti merkitsevä.
Similarly, the exposure to the active metabolite increased by about 60% and 48% for AUC and Cmax, respectively.
4 noin 60% ja Cmax 48%).
Caution should be exercised when ciprofloxacin or potent CYP1A2 inhibitors (e. g. fluvoxamine) are combined with erlotinib.
Varovaisuutta on noudatettava, kun erlotinibia annetaan yhdessä siprofloksasiinin tai potentin CYP1A2: n inhibiittorin (esim. fluvoksamiini) kanssa.
If adverse events related to erlotinib are observed, the dose of erlotinib may be reduced.
Jos potilaalla esiintyy erlotinibiin liittyviä haittatapahtumia, erlotinibiannosta voidaan alentaa.
In another clinical study, erlotinib was shown not to affect pharmacokinetics
Tarcevan anto ennen tai samanaikaisesti tyypillisten CYP3A4: n substraattien (midatsolaamin ja erytromysiinin) kanssa ei muuttanut näiden puhdistumaa, mutta näytti vähentävän suun kautta otetun midatsolaamin biologista hyötyosuutta jopa 24%.
4 of the concomitantly administered CYP3A4/ 2C8 substrate paclitaxel.
Eräässä toisessa kliinisessä tutkimuksessa erlotinibi ei vaikuttanut samanaikaisesti annetun CYP3A4/ 2C8- substraatin, paklitakselin, farmakokinetiikkaan.
Significant interactions with the clearance of other CYP3A4 substrates are therefore unlikely.
Merkittävät vaikutukset muiden CYP3A4: n substraattien puhdistumaan ovat siksi epätodennäköisiä.
The inhibition of glucuronidation may cause interactions with medicinal products which are substrates of UGT1A1 and exclusively cleared by this pathway.
Potilailla, joilla UGT1A1: n pitoisuus on alhainen tai joilla on perinnöllinen glukuronidaatiohäiriö (esim.
Patients with low expression levels of UGT1A1 or genetic glucuronidation disorders (e. g.
Gilbertin tauti), saattaa esiintyä kohonneita seerumin bilirubiiniarvoja.
Gilbert’ s disease) may exhibit increased serum concentrations of bilirubin and must be treated with caution.
Näitä potilaita hoidettaessa on noudatettava varovaisuutta.
Erlotinib is metabolised in the liver by the hepatic cytochromes in humans, primarily CYP3A4 and to a lesser extent by CYP1A2.
Erlotinibi metaboloituu maksassa maksan sytokromientsyymien, pääasiassa CYP3A4: n ja vähäisemmässä määrin CYP1A2: n, välityksellä.
Extrahepatic metabolism by CYP3A4 in intestine, CYP1A1 in lung, and CYP1B1 in tumour tissue also potentially contribute to the metabolic clearance of erlotinib.
Maksan ulkopuolella tapahtuva metabolia, CYP3A4- entsyymin välityksellä suolistossa, CYP1A1: n välityksellä keuhkoissa ja CYP1B1: n välityksellä kasvainkudoksessa, vaikuttaa mahdollisesti myös erlotinibin metaboliseen puhdistumaan.
Potent inhibitors of CYP3A4 activity decrease erlotinib metabolism and increase erlotinib plasma concentrations.
CYP3A4: n voimakkaat estäjät vähentävät erlotinibin metaboliaa ja suurentavat erlotinibin pitoisuutta plasmassa.
In a clinical study, the concomitant use of erlotinib with ketoconazole (200 mg orally twice daily for 5 days), a potent CYP3A4 inhibitor, resulted in an increase of erlotinib exposure (86% of AUC and 69% of Cmax).
Kliinisessä tutkimuksessa, jossa erlotinibia annettiin yhtaikaa voimakkaan CYP3A4: n estäjän, ketokonatsolin (200 mg suun kautta kaksi kertaa vuorokaudessa 5 vuorokauden ajan) kanssa, erlotinibialtistus suureni (AUC 86% ja Cmax 69%).
Therefore, caution should be used when erlotinib is combined with a potent CYP3A4 inhibitor, e. g. azole antifungals (i. e. ketoconazole, itraconazole, voriconazole), protease inhibitors, erythromycin or clarithromycin.
Siksi on syytä noudattaa varovaisuutta, jos erlotinibi yhdistetään voimakkaaseen CYP3A4: n estäjään, kuten sienilääkkeinä käytettäviin atsolijohdoksiin (ketokonatsoliin, itrakonatsoliin, vorikonatsoliin), proteaasinestäjiin, erytromysiiniin tai klaritromysiiniin.
Potent inducers of CYP3A4 activity increase erlotinib metabolism and significantly decrease erlotinib plasma concentrations.
CYP3A4: n voimakkaat induktorit tehostavat erlotinibin metaboliaa ja pienentävät merkittävästi erlotinibin pitoisuutta plasmassa.
In a clinical study, the concomitant use of erlotinib and rifampicin (600 mg orally once daily for 7 days), a potent CYP3A4 inducer, resulted in a 69% decrease in the median erlotinib AUC.
Kliinisessä tutkimuksessa, jossa erlotinibia annettiin yhtaikaa voimakkaan CYP3A4: n induktorin, rifampisiinin (600 mg suun kautta kerran vuorokaudessa 7 vuorokauden ajan) kanssa, erlotinibin AUC: n mediaani pieneni 69%.
Co-administration of rifampicin with a single 450 mg dose of Tarceva resulted in a mean erlotinib exposure (AUC) of 57.5% of that after a single 150 mg Tarceva dose in the absence of rifampicin treatment.
Rifampisiinin anto samanaikaisesti Tarcevan 450 mg: n kerta- annoksen kanssa johti erlotinibialtistuksen (AUC) keskiarvoon, joka oli 57, 5% Tarcevan 150 mg: n kerta- annoksen keskiarvosta, kun Tarceva annettiin ilman rifampisiinihoitoa.
Co-administration of Tarceva with CYP3A4 inducers should therefore be avoided.
Tarcevan käyttöä samanaikaisesti CYP3A4: n induktorien kanssa tulee siksi välttää.
For patients who require concomitant treatment with Tarceva and a potent CYP3A4 inducer such as rifampicin an increase in dose to 300 mg should be considered while their safety (including renal and liver functions and serum electrolytes) is closely monitored, and if well tolerated for more than 2 weeks, further increase to 450 mg could be considered with close safety monitoring.
Jos potilaita on tarpeen hoitaa samanaikaisesti Tarcevalla ja potentilla CYP3A4: n induktorilla, kuten rifampisiinilla, annoksen lisäämistä 300 mg: aan tulisi harkita seuraten samalla tarkasti hoidon vaikutusta potilaiden turvallisuuteen (mukaan lukien munuaisten ja maksan toiminta sekä seerumin elektrolyytit).
Reduced exposure may also occur with other inducers e. g. phenytoin, carbamazepine, barbiturates or St.
Jos potilaat sietävät hoitoa hyvin yli 2 viikon ajan, annoksen lisäämistä 450 mg: aan voidaan harkita tarkan turvallisuusseurannan jatkuessa.
Johns Wort (hypericum perforatum).
Myös muut induktorit, esimerkiksi fenytoiini, karbamatsepiini, barbituraatit tai mäkikuisma (hypericum perforatum) saattavat pienentää altistusta.
Alternate treatments lacking potent CYP3A4 inducing activity should be considered when possible.
Mikäli mahdollista, olisi harkittava muita vaihtoehtoisia hoitoja, joilla ei ole voimakasta CYP3A4- entsyymiä indusoivaa vaikutusta.
International Normalized Ratio (INR) elevations, and bleeding events including gastrointestinal bleeding have been reported in clinical studies, some associated with concomitant warfarin administration (see section 4.8) and some with concomitant NSAID administration.
Kliinisissä tutkimuksissa on raportoitu kohonneita INR- arvoja (International Normalized Ratio) ja verenvuototapahtumia, myös ruoansulatuskanavan verenvuotoja, joista jotkin ovat liittyneet samanaikaiseen varfariinihoitoon (ks. kohta 4. 8) ja jotkin samanaikaiseen tulehduskipulääkkeiden käyttöön.
Patients taking warfarin or other coumarin-derivative anticoagulants should be monitored regularly for changes in prothrombin time or INR.
Varfariinia tai muita kumariiniantikoagulantteja saavia potilaita on tarkkailtava säännöllisesti tromboplastiiniajan tai INR- arvon muutosten havaitsemiseksi.
Results of a pharmacokinetic interaction study indicated a significant 2.8-, 1.5- and 9-fold reduced AUCinf, Cmax and plasma concentration at 24 hours, respectively, after administration of Tarceva in smokers as compared to non-smokers (see section 5.2).
5 Farmakokineettisessä yhteisvaikutustutkimuksessa, jossa tupakoivia potilaita verrattiin tupakoimattomiin, havaittiin tupakoivilla potilailla merkittävä 2, 8- kertainen alenema AUCinf, - arvossa 24 tuntia Tarcevan annon jälkeen.
Therefore, patients who are still smoking should be encouraged to stop smoking as early as possible before initiation of treatment with Tarceva, as plasma erlotinib concentrations are reduced otherwise.
Tämän vuoksi tupakointia jatkavia potilaita tulisi kannustaa lopettamaan tupakointi mahdollisimman aikaisessa vaiheessa ennen Tarceva- hoidon aloittamista, koska muutoin plasman erlotinibipitoisuudet saattavat pienentyä.
Erlotinib is a substrate for the P-glycoprotein active substance transporter.
Erlotinibi on lääkeaineita kuljettavan P- glykoproteiinin substraatti.
Concomitant administration of inhibitors of Pgp, e. g. cyclosporine and verapamil, may lead to altered distribution and/ or altered elimination of erlotinib.
P- glykoproteiinin estäjien, kuten siklosporiinin ja verapamiilin, käyttö samanaikaisesti erlotinibin kanssa saattaa johtaa erlotinibin muuttuneeseen jakautumiseen ja/ tai eliminaatioon.
CNS toxicity has not been established.
Tämän yhteisvaikutuksen merkitystä esimerkiksi keskushermoston toksisuuden kannalta ei ole selvitetty.
Co-administration of
Ylemmän ruoansulatuskanavan pH: ta muuttavat lääkkeet saattavat vaikuttaa erlotinibin liukoisuuteen ja siten sen biologiseen hyötyosuuteen.
5 erlotinib with omeprazole, a proton pump inhibitor (PPI), decreased the erlotinib exposure [AUC] and maximum concentration [Cmax] by 46% and 61%, respectively.
Erlotinibin anto samanaikaisesti omepratsolin kanssa, joka on protonipumpun estäjä, vähensi erlotinibialtistusta (AUC) 46% ja maksimipitoisuutta (Cmax) 61%.
There was no change to Tmax or half-life.
Tmax- arvo tai puoliintumisaika eivät muuttuneet.
Concomitant administration of Tarceva with 300 mg ranitidine, an H2-receptor antagonist, decreased erlotinib exposure [AUC] and maximum concentrations [Cmax] by 33% and 54%, respectively.
Tarcevan ja ranitidiini 300 mg: n (H2- reseptorin antagonisti) samanaikainen annostelu alensi erlotinibialtistusta (AUC) 33%: lla ja maksimipitoisuutta (Cmax) 54%: lla.
Increasing the dose of Tarceva when co-administered with such agents is not likely to compensate for this loss of exposure.
Annoksen nostaminen ei todennäköisesti kompensoi altistuksen pienenemistä, jos Tarcevaa annostellaan samanaikaisesti tämän tyyppisten lääkkeiden kanssa.
However, when Tarceva was dosed in a staggered manner 2 hours before or 10 hours after ranitidine 150 mg b. i. d., erlotinib exposure [AUC] and maximum concentrations [Cmax] decreased only by 15% and 17%, respectively.
Kun Tarceva annosteltiin 2 tuntia ennen ranitidiini 150 mg: n annosta tai 10 tuntia sen jälkeen (kahdesti päivässä), erlotinibialtistus (AUC) aleni vain 15%: lla ja maksimipitoisuus (Cmax) vain 17%: lla.
The effect of antacids on the absorption of erlotinib have not been investigated but absorption may be impaired, leading to lower plasma levels.
Antasidien vaikutusta erlotinibin imeytymiseen ei ole tutkittu, mutta imeytyminen saattaa huonontua ja siten johtaa plasmapitoisuuksien alenemiseen.