natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In a study performed in healthy volunteers to explore the interaction between Kaletra tablets (400/ 100 mg twice daily) and efavirenz (600 mg once daily), efavirenz has been shown to decrease the lopinavir concentrations by 30 - 40%.
Terveillä vapaaehtoisilla tehdyssä tutkimuksessa, jossa selvitettiin Kaletran (400/ 100 mg kahdesti päivässä) ja efavirentsin (600 mg kerran päivässä) välisiä yhteisvaikutuksia, efavirentsin osoitettiin pienentävän lopinaviiripitoisuuksia 30– 40%.
When Kaletra tablet dosages were increased to 500/ 125 mg twice daily during co-administration of efavirenz 600 mg once daily in healthy volunteers, lopinavir pharmacokinetic parameters were similar to those obtained with Kaletra tablets 400/ 100 mg twice daily administered alone.
Kun Kaletra- tablettien annostus suurennettiin tasolle 500/ 125 mg x 2 terveillä vapaaehtoisilla, jotka käyttivät samanaikaisesti myös efavirentsia (600 mg x 1), lopinaviirin farmakokineettiset parametrit olivat samanlaiset kuin käytettäessä ainoastaan Kaletra - tabletteja annoksella 400/ 100 mg x 2.
Therefore, the Kaletra tablets dosage should be increased to 500/ 125 mg twice daily when co-administered with efavirenz 600 mg once daily.
Näin ollen Kaletra- tablettien annostus tulee suurentaa tasolle 500/ 125 mg x 2, jos potilas käyttää samanaikaisesti efavirentsia (600 mg x 1).
48 Similar pharmacokinetic interactions are expected for the co-administration of Kaletra tablets with the NNRTI nevirapine and with the protease inhibitors nelfinavir and amprenavir.
Samankaltaisia farmakokineettisiä yhteisvaikutuksia on odotettavissa, mikäli Kaletra- tablettien kanssa käytetään samanaikaisesti NNRTI- lääke nevirapiinia tai proteaasinestäjiä nelfinaviiria ja amprenaviiria.
The same recommendations for monitoring apply in these cases of co-administration.
Samat seurantasuositukset koskevat myös näitä yhteiskäyttötapauksia.
Amprenavir: see recommendations described for Kaletra tablets co-administration with efavirenz.
Kaletra- tablettien ja efavirentsin samanaikaista käyttöä koskevat suositukset.
Nelfinavir: see recommendations described for Kaletra tablets co-administration with efavirenz.
Kaletra- tablettien ja efavirentsin samanaikaista käyttöä koskevat suositukset.
(bepridil, systemic lidocaine and quinidine): concentrations may be increased when co-administered with Kaletra.
Rytmihäiriölääkkeet (bepridiili, systeeminen lidokaiini ja kinidiini): pitoisuus voi suurentua, jos näitä lääkkeitä käytetään yhdessä Kaletran kanssa.
Digoxin: plasma concentrations of digoxin may be increased when co-administered with Kaletra.
52 Digoksiini: digoksiinin pitoisuudet plasmassa voivat suurentua, kun sitä käytetään samanaikaisesti Kaletran kanssa.
The metabolism of pravastatin and fluvastatin is not
Kaletran ja pravastatiinin yhteisvaikutuksia koskevan tutkimuksen tuloksissa ei todettu mitään kliinisesti merkitseviä yhteisvaikutuksia.
50 dependent on CYP3A4, and interactions are not expected with Kaletra.
Pravastatiinin ja fluvastatiinin metabolia ei ole riippuvainen CYP3A: sta eikä yhteisvaikutuksia Kaletran kanssa ole odotettavissa.
Buprenorphine: buprenorphine (dosed at 16 mg daily) co-administered with lopinavir/ ritonavir (dosed at 400/ 100 mg twice daily) showed no clinically significant interaction.
53 Buprenorfiini: kliinisesti merkittäviä yhteisvaikutuksia ei ilmaantunut, kun buprenorfiinia annettiin16 mg päivässä samanaikaisesti lopinaviirin/ ritonaviirin (400/ 100 mg kahdesti päivässä) kanssa.
Contraceptives: levels of ethinyl oestradiol were decreased when oestrogen-based oral contraceptives were co-administered with Kaletra.
Ehkäisyvalmisteet: etinyyliestradiolin pitoisuus pieneni, kun Kaletran kanssa käytettiin samanaikaisesti estrogeenipohjaisia ehkäisytabletteja.
51 St John’ s wort: serum levels of lopinavir and ritonavir can be reduced by concomitant use of the herbal preparation St John’ s wort (Hypericum perforatum).
Mäkikuisma: mäkikuismaa (Hypericum perforatum) sisältävien rohdosvalmisteiden samanaikainen käyttö saattaa pienentää lopinaviirin ja ritonaviirin pitoisuutta seerumissa.
A phenotyping cocktail study in 14 healthy volunteers showed an increase of AUC by about 13 fold with oral midazolam and an increase by about 4 fold with parenteral midazolam.
Fenotyyppi cocktail tutkimuksessa, joka tehtiin 14 terveellä vapaaehtoisella, havaittiin midatsolaamin AUC: n nousu 13- kertaiseksi suun kautta annetun midatsolaamin kanssa ja 4- kertaiseksi parenteraalisestiannetun midatsolaamin kanssa.
Fluticasone propionate (interaction with ritonavir): in a clinical study where ritonavir 100 mg capsules twice daily were co − administered with 50 μ g intranasal fluticasone propionate (4 times daily) for seven days in healthy subjects, the fluticasone propionate plasma levels increased significantly, whereas the intrinsic cortisol levels decreased by approximately 86% (90% confidence interval 82 − 89%).
Flutikasonipropionaatti (yhteisvaikutus ritonaviirin kanssa): kliinisessä tutkimuksessa, jossa terveille vapaaehtoisille annettiin 100 mg ritonaviiri kapseleita kahdesti vuorokaudessa ja 50 mikrog flutikasonipropionaattia intranasaalisesti (4 kertaa vuorokaudessa) 7 vuorokauden ajan, plasman flutikasonipropionaattipitoisuus nousi merkitsevästi kun taas kortisolitasot laskivat noin 86% (90% luottamusväli 82– 89%).
Greater effects may be expected when fluticasone propionate is inhaled.
Vaikutusten voidaan odottaa voimistuvan, jos käytetään inhaloitavaa flutikasonipropionaattia.
Systemic corticosteroid effects including Cushing's syndrome and adrenal suppression have been reported in patients receiving ritonavir and inhaled or intranasally administered fluticasone propionate; this could also occur with other corticosteroids metabolised via the P450 3A pathway eg budesonide.
Tämä voi koskea myös muita P450 3A- reitin kautta metaboloituvia kortikosteroideja kuten budesonidia.
Consequently, concomitant administration of Kaletra and these glucocorticoids is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects (see section 4.4).
Siksi Kaletran ja näiden glukokortikoidien samanaikaista käyttöä ei suositella, ellei hoidon mahdollinen hyöty ole systeemisten kortikosteroidivaikutusten riskiä suurempi (ks. kohta 4. 4).
A dose reduction of the glucocorticoid should be considered with close monitoring of local and systemic effects or a switch to a glucocorticoid, which is not a substrate for CYP3A4 (eg beclomethasone).
Glukokortikoidiannoksen pienentämistä yhdessä paikallisten ja systeemisten vaikutusten tarkan seurannan kanssa tai vaihtamista sellaiseen glukokortikoidiin, joka ei ole CYP3A4: n substraatti (esim. beklometasoni), tulee harkita.
Moreover, in case of withdrawal of glucocorticoids progressive dose reduction may have to be performed over a longer period.
Lisäksi glukokortikoidihoidon lopettamisen yhteydessä annosta on ehkä pienennettävä vähitellen pidemmän ajan kuluessa.
The effects of high fluticasone systemic exposure on ritonavir plasma levels is yet unknown.
Suuren systeemisen flutikasonialtistuksen vaikutuksia plasman ritonaviiripitoisuuksiin ei vielä tunneta.
The safety of Kaletra has been investigated in 612 patients in Phase II/ III clinical trials, of which 442 have received a dose of 400/ 100 mg twice daily.
Kaletran turvallisuutta on tutkittu 612 potilaalla faasin II/ III kliinisissä tutkimuksissa, joissa 442 potilasta sai 400/ 100 mg kahdesti päivässä.
The most common adverse reaction associated with Kaletra therapy was diarrhoea and was generally of mild to moderate severity.
Yleisin Kaletra- hoitoon liittyvä haittavaikutus oli ripuli, joka oli yleensä lievää tai kohtalaista.
Increased CPK, myalgia, myositis, and rarely, rhabdomyolysis have been reported with protease inhibitors, particularly in combination with nucleoside reverse transcriptase inhibitors.
CK: n kohoamista, myalgiaa, myosiittia ja harvoin rabdomyolyysia on ilmoitettu proteaasinestäjien käytön yhteydessä, erityisesti jos samanaikaisesti on käytetty nukleosdirakenteisen käänteiskopioijaentsyymin estäjiä.
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Antiretrovirusyhdistelmähoitoon on HIV- potilailla liittynyt elimistön rasvan uudelleenjakautumista (lipodystrofia), johon liittyy elimistön rasvakudoksen häviäminen ääreisosista ja kasvoista ja sen kertyminen vatsaonteloon, sisäelimiin, rintoihin ja niskaan (” puhvelinkyhmy ”).
Adult patients
55 Aikuiset
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness: very common > 1/ 10, common > 1/ 100 ,< 1/10, uncommon > 1/ 1000, < 1/ 100.
Haittavaikutukset on esitetty kussakin yleisyysluokassa haittavaikutuksen vakavuuden mukaan alenevassa järjestyksessä: erittäin yleiset > 1/ 10, yleiset > 1/ 100, < 1/ 10, melko harvinaiset > 1/ 1000, < 1/ 100.
53 Undesirable effects in clinical studies in adult patients Infections and infestations
Kliinisissä tutkimuksissa aikuispotilailla ilmenneet haittavaikutukset
Otitis media, bronchitis, sinusitis, furunculosis, bacterial infection, viral infection
Välikorvatulehdus, bronkiitti, sinuiitti, furunkuloosi, bakteeri- infektio, virusinfektio
Neoplasms benign, malignant and unspecified (including cysts and polyps)
Hyvän - ja pahanlaatuiset sekä määrittelemättömät kasvaimet (mukaan lukien kystat ja polyypit)
Avitaminosis, dehydration, oedema, increased appetite, lactic acidosis, obesity, anorexia, diabetes mellitus, hyperglycaemia, hypocholesteremia
Avitaminoosi, dehydraatio, edeema, ruokahalun lisääntyminen, maitohappoasidoosi, lihavuus, ruokahaluttomuus, diabetes mellitus, hyperglykemia, hypokolesterolemia
Headache, paresthesia
Päänsärky, parestesia
Dizziness, amnesia, ataxia, encephalopathy, facial paralysis, hypertonia, neuropathy, peripheral neuritis, somnolence, tremor, taste loss, taste perversion, migraine, extrapyramidal syndrome
Huimaus, muistinmenetys, ataksia, enkefalopatia, kasvohalvaus, hypertensio, neuropatia, perifeerinen neuriitti, uneliaisuus, vapina, makuaistin menetys, makuaistin muutokset, migreeni, ekstrapyramidaalioireet
Abnormal vision, eye disorder Tinnitus Palpitation, lung oedema, myocardial infarct1 Hypertension, thrombophlebitis, vasculitis, varicose vein, deep thrombophlebitis, vascular disorder
Hypertensio, tromboflebiitti, vaskuliitti, suonikohjut, syvä tromboflebiitti, verisuonivaurio
Gastrointestinal disorders
56 Mahalaukku - ja ohutsuolihäiriöt
54 Skin and subcutaneous tissue disorders
Ihon ja ihonalaiskerrosten häiriöt
Musculoskeletal and connective tissue disorders
Tuki - ja liikuntaelimistön, sidekudosten ja luuston häiriöt
Kidney calculus, urine abnormality, albuminuria, hypercalcinuria, nephritis, hyperuricemia
Munuaiskivet, poikkeava virtsa, albuminuria, hyperkalsiuria, nefriitti, hyperurikemia
Abnormal ejaculation, amenorrhoea, breast enlargement, gynecomastia, impotence, menorrhagia
Epänormaali ejakulaatio, amenorrea, suurentuneet rinnat, gynekomastia, impotenssi, menorragia
SGOT/ AST, increased SGPT/ ALT, liver function tests abnormal
Kohonneet verensokeri -, amylaasi -, ASAT - ja ALAT- arvot, poikkeavat maksa- arvot
Decreased glucose tolerance, weight gain, 1 2
1 2
weight loss, increased bilirubin, hormone level altered, lab test abnormal
Heikentynyt glukoosinsietokyky, painonnousu, painonlasku, bilirubiinin nousu, muuttuneet hormonitasot, poikkeavat laboratorioarvot
See section 4.4: pancreatitis and lipids
Ks. kohta 4. 4: haimatulehdus ja rasva- arvot.
55 Paediatric patients
57 Lapsipotilaat
56 5.
58 5.
In a Phase II study (M97-720) through 204 weeks of treatment, genotypic analysis of viral isolates was successfully conducted in 11 of 16 patients with confirmed HIV RNA above 400 copies/ ml revealed no primary or active site mutations in protease (amino acids at positions 8, 30, 32, 46, 47, 48, 50, 82, 84 and 90) or protease inhibitor phenotypic resistance.
59 proteaasimutaatioita (aminohapot kohdissa 8, 30, 32, 46, 47, 48, 50, 82, 84 ja 90), eikä myöskään resistenssiä proteaasinestäjille fenotyypitykseen perustuvassa resistenssitutkimuksessa.
Genotypic correlates of reduced phenotypic susceptibility to lopinavir in viruses selected by other protease inhibitors.
Genotyyppikorrelaatit, joiden fenotyypin herkkyys lopinaviirille on heikentynyt, muiden proteaasinestäjien käytön kautta.
Antiviral activity of Kaletra in patients failing protease inhibitor therapy: the clinical relevance of reduced in vitro susceptibility to lopinavir has been examined by assessing the virologic response to Kaletra therapy, with respect to baseline viral genotype and phenotype, in 56 patients previous failing therapy with multiple protease inhibitors.
Kaletran antiviraalinen vaikutus potilailla aiemman epäonnistuneen proteaasiestäjähoidon jälkeen. Lopinaviiriherkkyyden heikkenemisen kliinistä merkitystä in vitro on tutkittu arvioimalla virologista vastetta Kaletra- hoidolle viruksen lähtötason genotyyppiin ja fenotyyppiin nähden 56 potilaalla, joilla aiempi monta proteaasinestäjää käsittävä hoito ei ole tuottanut tulosta.
The EC50 of lopinavir against the 56 baseline viral isolates ranged from 0.6 to 96-fold higher than the EC50 against wild type HIV.
Lopinaviirin EC50 näitä 56 virusisolaattia vastaan oli lähtötasoon nähden 0, 6 – 96 kertaa suurempi kuin villiä HIV - muotoa vastaan.
After 48 weeks of treatment with Kaletra, efavirenz and nucleoside reverse transcriptase inhibitors, plasma HIV RNA ≤ 400 copies/ ml was observed in 93% (25/ 27), 73% (11/ 15), and 25% (2/ 8) of patients with< 10-fold, 10 to 40-fold, and > 40-fold reduced susceptibility to lopinavir at baseline, respectively.
93%: lla (25/ 27), 73%: lla (11/ 15) ja 25%: lla 2/ 8) potilaista, joiden lopinaviiriherkkyyden heikkeneminen lähtötasosta oli vastaavasti < 10- kertainen, 10 - 40- kertainen ja > 40- kertainen.
Please refer to the Aptivus Summary of Product
IC50 – arvon mediaani oli lähtötilanteessa 1, 9- kertainen verrattuna villiin HIV- tyyppiin ja rebound- hetkellä 1, 8- kertainen.
58 Characteristics for additional information on the use of tipranavir, including genotypic predictors of response, in treatment of lopinavir-resistant HIV-1 infection.
Aptivuksen valmisteyhteenveto.
Study M98-863 is a randomised, double-blind trial of 653 antiretroviral treatment naïve patients investigating Kaletra (400/ 100 mg twice daily) compared to nelfinavir (750 mg three times daily) plus nucleoside reverse transcriptase inhibitors.
Tutkimus M98- 863 on satunnaistettu kaksoissokkotutkimus, johon osallistui 653 potilasta, jotka eivät olleet saaneet antiretrovirushoitoa ja jossa verrattiin Kaletraa (400/ 100 mg kahdesti päivässä) nelfinaviiriin (750 mg kolme kertaa päivässä).
Mean baseline CD4 cell count was 259 cells/ mm3 (range:
Lähtötason CD4 - solukeskiarvo oli 259 solua/ mm3 (hajonta:
2 to 949 cells/ mm3) and mean baseline plasma HIV-1 RNA was 4.9 log10 copies/ ml (range:
2 - 949 solua/ mm3) ja lähtötason plasman HIV- 1 RNA - keskiarvo oli 4, 9 log10 kopiota/ ml (hajonta:
Through 48 weeks of therapy, a statistically significantly higher proportion of patients in the Kaletra arm had HIV RNA < 50 copies/ ml compared to the nelfinavir arm.
48 viikon hoidon jälkeen tilastollisesti merkittävästi suuremmalla osalla Kaletra- ryhmän potilaista oli HIV RNA < 50 kopiota/ ml verrattuna nelfinaviiri- ryhmään.
Median baseline CD4 cell count was 349 cells/ mm3 (range 72 to 807 cells/ mm3) and median baseline plasma HIV-1 RNA was 4.0 log10 copies/ ml (range 2.9 to 5.8 log10 copies/ ml).
CD4- solujen lähtöarvon mediaani oli 349 solua / mm3 (hajonta 72 – 807 solua / mm3), ja plasman HIV- 1 RNA lähtöarvon mediaani oli 4, 0 log10 kopiota/ ml (hajonta 2, 9 - 5, 8 log10 kopiota/ ml).
By intent to treat analysis where patients with missing values are considered virologic failures, the proportion of patients with HIV RNA < 400 (< 50) copies/ ml at 24 weeks was 75% (58%) and the mean increase from baseline in CD4 cell count was 174 cells/ mm3 for the 36 patients receiving the 400/ 100 mg dose of Kaletra.
Hoitoaikomusanalyysissä, jossa hoito katsottiin virologisesti epäonnistuneeksi silloin, kun potilaan arvot puuttuivat, 24 viikon kohdalla niiden potilaiden osuus, joilla HIV RNA oli < 400 (< 50) kopiota/ ml oli 75% (58%), ja CD4- soluarvo nousi lähtötasosta keskimäärin 174 solua/ mm3 niillä 36 potilaalla, jotka saivat 400/ 100 mg Kaletraa.
Median baseline CD4 cell count was 220 cells/ mm3 (range 13 to 1030 cells/ mm3).
CD4- solujen lähtöarvon mediaani oli 220 solua / mm3 (hajonta 13 - 1030 solua / mm3).
59 with HIV RNA < 400 copies/ ml at 48 weeks was 65% and the mean increase from baseline CD4 cell count was 94 cells/ mm3.
Molempien ryhmien yhteisessä (n=57) hoitoaikomusanalyysissä, jossa hoito katsottiin virologisesti epäonnistuneeksi silloin, kun potilaan arvot puuttuivat, 48 viikon kohdalla niiden potilaiden osuus, joilla HIV RNA < 400 kopiota/ ml oli 65% ja CD4- soluarvo suureni lähtötasosta keskimäärin 94 solua/ mm3.
M98-940 is an open-label study of a liquid formulation of Kaletra in 100 antiretroviral naïve (44%) and experienced (56%) paediatric patients.
M98- 940 on avoin Kaletran liuosmuotoa koskeva tutkimus, joka käsittää 100 aiemmin antiretroviraaleilla hoitamatonta (44%) ja antiretrovirushoitoa saanutta (56%) lapsipotilasta.
Patients had a mean age of 5 years (range 6 months to 12 years) with 14 patients less than 2 years old and 6 patients one year or less.
Potilaiden keski- ikä oli 5 vuotta (hajonta 6 kuukautta – 12 vuotta), ja 14 potilasta oli alle 2- vuotiaita ja 6 potilasta oli vuoden vanhoja tai nuorempia.
Through 48 weeks of therapy, the proportion of patients with HIV RNA < 400 copies/ ml was 84% for antiretroviral naïve patients and 75% for antiretroviral experienced patients and the mean increases from baseline in CD4 cell count were 404 cells/ mm3 and 284 cells/ mm3 respectively.
48 viikon hoidon aikana niiden potilaiden osuus, joilla HIV RNA < 400 kopiota/ ml, oli 84% antiretroviraaleilla hoitamattomilla potilailla ja 75% antiretrovirushoitoa saaneilla potilailla, ja CD4- soluarvo suureni lähtötasosta keskimäärin 404 solua/ mm3 edellisillä ja 284 solua/ mm3 jälkimmäisillä.
5.2 Pharmacokinetic properties
62 5. 2 Farmakokinetiikka
Absorption: multiple dosing with 400/ 100 mg Kaletra twice daily for 3 to 4 weeks and without meal restriction produced a mean ± SD lopinavir peak plasma concentration (Cmax) of 9.6 ± 4.4 μ g/ ml, occurring approximately 4 hours after administration.
Imeytyminen: annettaessa Kaletraa annoksella 400/ 100 mg kahdesti päivässä 3 - 4 viikon ajan ilman ruokailurajoitusta lopinaviirin ± SD plasmapitoisuuskeskiarvo (Cmax) oli 9, 6 ± 4, 4 mikrog/ ml, ja se saavutettiin noin 4 tunnin kuluttua lääkkeen antamisesta.
Administration of a single 400/ 100 mg dose of Kaletra tablets under fed conditions (high fat, 872 kcal, 56% from fat) compared to fasted state was associated with no significant changes in Cmax and AUCinf.
Kaletra- tablettien (400/ 100 mg) kerta- annoksen antamiseen aterian jälkeen (runsaasti rasvaa, 872 kcal, joista 56% rasvasta) ei liittynyt merkitseviä Cmax - ja AUC- arvon muutoksia verrattuna tilanteeseen, jossa lääke annettiin paaston jälkeen.
Therefore, Kaletra tablets may be taken with or without food.
Siksi Kaletra- tabletit voidaan ottaa aterian yhteydessä tai tyhjään mahaan.
Kaletra tablets have also shown less pharmacokinetic variability under all meal conditions compared to Kaletra soft capsules.
Kaletra- tableteilla todettu farmakokineettinen vaihtelu on kaikissa ruokailuolosuhteissa pienempää kuin Kaletra pehmeillä kapseleilla.
60 antiviral activity, but comprise only minute amounts of total plasma radioactivity.
Antiviraalisesti vaikuttavat päämetaboliitit ovat 4- okso - ja 4 - hydroksimetaboliitin muodostama epimeerinen pari, mutta ne muodostavat vain vähäisen osan plasman kokonaisradioaktiivisuudesta.
Special Populations
63 Erityisryhmät
Paediatrics:
Lapset
The pharmacokinetics of Kaletra oral solution 300/ 75 mg/ m2 twice daily and 230/ 57.5 mg/ m2 twice daily have been studied in a total of 53 paediatric patients, ranging in age from 6 months to 12 years.
Kaletra- oraaliliuoksen farmakokinetiikkaa annoksella 300/ 75 mg/ m2 kahdesti päivässä ja 230/ 57, 5 mg/ m2 kahdesti päivässä on tutkittu kaikkiaan 53 lapsipotilaalla, joiden ikä vaihteli 6 kuukaudesta 12 vuoteen.
The lopinavir mean steady- state AUC, Cmax, and Cmin were 72.6 ± 31.1 μ g• h/ ml, 8.2 ± 2.9 μ g/ ml and 3.4 ± 2.1 μ g/ ml, respectively after Kaletra oral solution 230/ 57.5 mg/ m2 twice daily without nevirapine (n=12), and were 85.8 ± 36.9 μ g• h/ ml, 10.0 ± 3.3 μ g/ ml and 3.6 ± 3.5 μ g/ ml, respectively after 300/ 75 mg/ m2 twice daily with nevirapine (n=12).
Keskimäärin lopinaviirin vakaan tilan AUC oli 72, 6 ± 31, 1 mikrog• h/ ml, Cmax 8, 2 ± 2, 9 mikrog/ ml ja Cmin 3, 4 ± 2, 1 mikrog/ ml sen jälkeen, kun potilaat olivat saaneet Kaletra- oraaliliuosta 230/ 57, 5 mg/ m2 kahdesti päivässä ilman nevirapiinia (n=12); vastaavat tulokset olivat 85, 8 ± 36, 9 mikrog• h/ ml, 10, 0 ± 3, 3 mikrog/ ml ja 3, 6 ± 3, 5 sen jälkeen, kun potilaat olivat saaneet 300/ 75 mg/ m2 kahdesti päivässä nevirapiinin kera (n=12).
While exposure eliciting these changes were comparable to or below human clinical exposure, dosages in animals were over 6-fold the recommended clinical dose.
Näitä muutoksia aiheuttavat pitoisuudet olivat verrattavissa kliiniseen pitoisuuteen ihmisellä tai sitä vähäisempiä, mutta eläimillä käytetyt annokset olivat yli 6- kertaisia kliiniseen annossuositukseen nähden.
Mild renal tubular degeneration was confined to mice exposed with at least twice the recommended human exposure; the kidney was unaffected in rats and dogs.
Lievää munuaistubulusten degeneraatiota todettiin hiirillä, joilla lopinaviiri/ ritonaviiripitoisuus oli vähintään kaksinkertainen ihmisen pitoisuussuositukseen nähden; rotalla ja koiralla ei munuaisvaikutusta ilmennyt.
Enlarged spleens with
Coombs- negatiivista anisosytoosia ja poikilosytoosia esiintyi rotalla mutta ei hiirellä eikä koiralla.
61 histiocytosis were seen in rats but not other species.
Pernan laajentumaa ja histiosytoosia tavattiin rotalla mutta ei muilla lajeilla.
During in vitro studies, cloned human cardiac potassium channels (HERG) were inhibited by 30% at the highest concentrations of lopinavir/ ritonavir tested, corresponding to a lopinavir exposure 7-fold total and 15-fold free peak plasma levels achieved in humans at the maximum recommended therapeutic dose.
Tämä lopinaviiripitoisuus on 7- kertainen verrattuna tyypilliseen kokonaispitoisuuteen plasmassa ja 15- kertainen verrattuna vapaan lopinaviirin huippupitoisuuteen plasmassa ihmisellä suurinta suositeltavaa hoitoannosta käytettäessä.
Lower concentrations of lopinavir/ ritonavir did not produce significant potassium (HERG) current blockade.
Pienemmät lopinaviiri/ ritonaviiripitoisuudet eivät salvanneet kaliumkanavia (HERG)
Copovidone Sorbitan laurate Colloidal anhydrous silica Sodium stearyl fumarate
Kopovidoni Sorbitaanilauraatti Vedetön kolloidinen piidioksidi Natriumstearyylifumaraatti
Hypromellose Titanium dioxide Macrogols type 400 (Polyethylene glycol 400) Hydroxypropyl cellulose Talc Colloidal anhydrous silica Macrogols type 3350 (Polyethylene glycol 3350) Yellow ferric oxide E172 Polysorbate 80
Hypromelloosi Titaanidioksidi Makrogoli, tyyppi 400 (polyetyleeniglykoli 400) Hydroksipropyyliselluloosa Talkki Vedetön kolloidinen piidioksidi Makrogoli, tyyppi 3350 (polyetyleeniglykoli 3350) Keltainen rautaoksidi E 172 Polysorbaatti 80
62 6.2 Incompatibilities
6. 2 Yhteensopimattomuudet
6.4 Special precautions for storage
65 6. 4 Säilytys
High density polyethylene (HDPE) bottles closed with propylene caps.
HDPE- tablettipurkit, joissa on propyleenisulkimet.
Each pack contains 1 bottle (120 tablets).
Yhdessä pakkauksessa on 1 tablettipurkki (120 tablettia).
Each carton contains 5 foil blisters each containing 8 film-coated tablets (40 tablets).
Yhdessä laatikossa on 5 läpipainoliuskaa, joissa kussakin on 8 kalvopäällysteistä tablettia (40 tablettia).
Each pack contains 3 cartons (120 tablets).
Yhdessä pakkauksessa on 3 laatikkoa (120 tablettia).