natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The most commonly reported ADRs (investigator assessment) are liver function abnormalities (3.5%), diarrhoea (2.7%), headache (1.8%), nausea (1.7%), rash (1.5%).
Yleisimmin ilmoitettuja hoitoon liittyviä tapahtumia (tutkijan arvion mukaan) olivat maksan toimintakokeiden poikkeavuudet (3, 5%), ripuli (2, 7%), päänsärky (1, 8%), pahoinvointi (1, 7%) ja ihottuma (1, 5%).
A numerically greater incidence of investigator-reported cardiovascular events was observed in the febuxostat total group compared to the allopurinol group in the pivotal Phase III (1.3 vs 0.3 events per 100 PYs) and long-term extension studies (1.4 vs 0.7 events per 100 PYs), although no statistically significant differences were found and no causal relationship with febuxostat was established.
Sama havainto tehtiin myös pitkäaikaisissa jatkotutkimuksissa, joissa koko febuksostaattia saaneessa potilaspopulaatiossa esiintyi 1, 4 tällaista tapahtumaa ja allopurinoliryhmässä 0, 7 tällaista tapahtumaa 100 potilasvuotta kohti.
Identified risk factors among these patients were a medical history of atherosclerotic disease and/ or myocardial infarction, or of congestive heart failure.
Tilastollisesti merkitseviä eroja ei kuitenkaan havaittu, eikä febuksostaattihoidolla vahvistettu olevan syy- yhteyttä tapahtumiin.
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100) and rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1000) adverse reactions suspected (investigator assessment) to be drug related occurring in the 80 mg/ 120 mg treatment groups and reported more than once in the total febuxostat treatment group are listed below.
Seuraavassa taulukossa on lueteltu ne hoitoryhmissä (80 mg / 120 mg) todetut yleiset (≥ 1/ 100 ja < 1/ 10), melko harvinaiset (≥ 1/ 1 000 ja < 1/ 100) ja harvinaiset (≥ 1/ 10 000 ja < 1/ 1 000) haittavaikutukset, joiden epäiltiin (tutkijan arvion mukaan) liittyvän lääkitykseen ja joita ilmoitettiin koko febuksostaattia saaneessa potilaspopulaatiossa useammin kuin kerran.
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness.
5 Haittavaikutukset on esitetty kussakin yleisyysluokassa haittavaikutuksen vakavuuden mukaan alenevassa järjestyksessä.
6 Table 1:
Taulukko 1:
Treatment related adverse reactions in phase 3 randomized controlled studies Investigations
Hoitoon liittyneet haittavaikutukset vaiheen 3 satunnaistetuissa, kontrolloiduissa tutkimuksissa Tutkimukset Sydän
Uncommon Blood amylase increase, platelet count decrease, blood creatinine increase, haemoglobin decrease, blood urea increase, LDH increase, triglycerides increase
Melko harvinaiset Veren amylaasiarvon nousu, trombosyyttiarvon lasku, veren kreatiniiniarvon nousu, hemoglobiiniarvon lasku, veren ureapitoisuuden nousu, laktaattidehydrogenaasiarvon nousu, triglyseridiarvon nousu Harvinaiset Sydämentykytys
Rare Palpitations
Hermosto
Common Headache Uncommon Dizziness, paraesthesia, somnolence, altered taste
Yleiset Päänsärky Melko harvinaiset Huimaus, parestesia, uneliaisuus, makuhäiriöt
Common Diarrhoea*, nausea* Uncommon:
Yleiset Ripuli *, pahoinvointi * Melko harvinaiset:
Abdominal pain, gastro-oesophageal reflux disease, vomiting*, dry mouth, dyspepsia, constipation, frequent stools, flatulence, gastrointestinal discomfort,
Vatsakipu, refluksitauti, oksentelu *, suun kuivuminen, ruoansulatushäiriöt, ummetus, tihentynyt ulostamistarve, ilmavaivat, epämiellyttävä tunne maha- suolikanavassa
Uncommon Nephrolithiasis, haematuria, pollakiuria Rare Renal insufficiency
Melko harvinaiset Munuaiskivitauti, verivirtsaisuus, tihentynyt virtsaamistarve Harvinaiset Munuaisten vajaatoiminta
Common Rash** Uncommon Dermatitis, urticaria, pruritus
Yleiset Ihottuma ** Melko harvinaiset Dermatiitti, nokkosihottuma, kutina
Uncommon Arthralgia, arthritis, myalgia, muscle cramp, musculoskeletal pain
Melko harvinaiset Nivelkipu, niveltulehdus, lihaskipu, lihaskrampit, tuki - ja liikuntaelimistön kipu
Metabolism and nutrition disorders Vascular disorders
Melko harvinaiset Painonnousu, lisääntynyt ruokahalu
Uncommon Weight increase, increased appetite Uncommon Hypertension, flushing, hot flush,
Melko harvinaiset Verenpaineen nousu, punastelu, kuumat aallot
Uncommon Fatigue, oedema, influenza like symptoms Rare Asthenia, thirst
Melko harvinaiset Väsymys, turvotus, flunssankaltaiset oireet Harvinaiset Voimattomuus, jano
Common LFT abnormalities
Yleiset Maksan toimintakokeiden poikkeavuudet
Uncommon Libido decreased Rare Nervousness, Insomnia
Melko harvinaiset Sukupuolisen halun heikentyminen Harvinaiset Hermostuneisuus, unettomuus
7 * Diarrhoea, nausea and vomiting are more frequent in patients concomitantly treated with colchicine ** No serious rashes or severe hypersensitivity reactions were noted in the clinical studies.
Ripuli, pahoinvointi ja oksentelu ovat yleisempiä potilailla, jotka käyttävät samanaikaisesti kolkisiinia. ** Kliinisissä tutkimuksissa ei todettu vakavia ihottumia eikä vaikeita yliherkkyysreaktioita.
Long-term open label extension studies In the long-term open label extension studies, the number of patients treated with febuxostat 80 mg/ 120 mg up to 1 year was 906, up to 2 years was 322, up to 3 years was 57, and up 4 years was 53.
Pitkäkestoiset avoimet jatkotutkimukset Pitkäkestoisissa avoimissa jatkotutkimuksissa febuksostaattia (80 mg / 120 mg) annettiin 906 potilaalle enintään vuoden ajan, 322 potilaalle enintään 2 vuoden ajan, 57 potilaalle enintään 3 vuoden ajan ja 53 potilaalle enintään 4 vuoden ajan.
The treatment-related events reported during the long-term extension studies were similar to those reported in the Phase 3 studies (see Table 1).
Pitkäkestoisten jatkotutkimusten aikana ilmoitetut hoitoon liittyneet tapahtumat olivat verrattavissa vaiheen 3 tutkimuksissa todettuihin tapahtumiin (ks. taulukko 1).
The most commonly reported treatment-related events (investigator assessment) are: liver function abnormalities, diarrhoea, headache, rash, hypertension.
Yleisimpiä hoitoon liittyneitä tapahtumia (tutkijan arvion mukaan) olivat: maksan toimintakokeiden poikkeavuudet, ripuli, päänsärky, ihottuma ja verenpaineen nousu.
The following treatment-related events were reported more than once in the total febuxostat treatment group and were reported as uncommon in subjects taking febuxostat 80 mg/ 120 mg in long-term extension studies (up to 4 years, > 1,900 Patient-years of exposure).
Seuraavia hoitoon liittyneitä tapahtumia ilmoitettiin koko febuksostaattia saaneessa potilaspopulaatiossa useammin kuin kerran ja pitkäkestoisissa jatkotutkimuksissa (kesto enintään 4 vuotta, altistus > 1 900 potilasvuotta) 80 mg / 120 mg saaneissa ryhmissä melko harvoin.
Diabetes, hyperlipidaemia, insomnia, hypoaesthesia, ECG abnormal, cough, dyspnoea, skin discolouration, skin lesion, bursitis, proteinuria, renal insufficiency, erectile dysfunction, blood potassium increase, blood TSH increase, lymphocyte count decreased, WBC decrease.
Näitä hoitoon liittyneitä tapahtumia ei joko ilmoitettu vaiheen 3 avaintutkimuksissa lainkaan, tai ne olivat kyseisillä annoksilla harvinaisempia: diabetes, hyperlipidemia, unettomuus, hypestesia, EKG - poikkeavuudet, yskä, hengenahdistus, ihon pigmenttimuutokset, ihomuutokset, bursiitti, valkuaisvirtsaisuus, munuaisten vajaatoiminta, erektiohäiriöt, veren kaliumarvon nousu, veren TSH - pitoisuuden nousu, lymfosyyttiarvon lasku, valkosoluarvon lasku.
Preparations inhibiting uric acid production, ATC code:
Virtsahapon muodostumista estävät valmisteet, ATC- koodi:
Mechanism of action Uric acid is the end product of purine metabolism in humans and is generated in the cascade of hypoxanthine → xanthine → uric acid.
Vaikutusmekanismi Virtsahappo on ihmiselimistössä puriinien metabolian lopputuote, jota muodostuu kun hypoksantiini muuttuu ksantiiniksi ja ksantiini virtsahapoksi.
Febuxostat is a 2-arylthiazole derivative that achieves its therapeutic effect of decreasing serum uric acid by selectively inhibiting XO.
Febuksostaatti on 2- aryylitiatsolijohdannainen, jonka terapeuttinen vaikutus perustuu ksantiinioksidaasin selektiiviseen estoon ja täten seerumin virtsahappopitoisuuden pienentämiseen.
Febuxostat is a potent, non-purine selective inhibitor of XO (NP-SIXO) with an in vitro inhibition Ki value less than one nanomolar.
Febuksostaatti on voimakas ei- puriiniselektiivinen ksantiinioksidaasin estäjä (NP- SIXO), jonka estovaikutuksen Ki- arvo on alle 1 nM in vitro.
Febuxostat has been shown to potently inhibit both the oxidized and reduced forms of XO.
Febuksostaatin on osoitettu estävän voimakkaasti sekä ksantiinioksidaasin hapettunutta että pelkistynyttä muotoa.
At therapeutic concentrations febuxostat does not inhibit other enzymes involved in purine or pyrimidine metabolism, namely, guanine deaminase, hypoxanthine guanine phosphoribosyltransferase, orotate phosphoribosyltransferase, orotidine monophosphate decarboxylase or purine nucleoside phosphorylase.
Terapeuttisina pitoisuuksina febuksostaatti ei estä muita puriini - tai pyrimidiinimetaboliaan osallistuvia entsyymejä, joita ovat guaniinideaminaasi, hypoksantiiniguaniinifosforibosyylitransferaasi, orotaattifosforibosyylitransferaasi, orotidiinimonofosfaattidekarboksylaasi ja puriininukleosidifosforylaasi.
Clinical studies results The efficacy of ADENURIC was demonstrated in two Phase 3 pivotal studies (APEX study and FACT study described below) that were conducted in 1832 patients with hyperuricemia and gout.
ADENURIC- tablettien teho osoitettiin kahdessa vaiheen 3 avaintutkimuksessa (APEX- tutkimus ja FACT- tutkimus, kuvattu jäljempänä).
In each phase 3 pivotal study, ADENURIC demonstrated superior ability to lower and maintain serum uric acid levels compared to allopurinol.
Näihin tutkimuksiin osallistui 1 832 potilasta, jotka sairastivat hyperurikemiaa ja kihtiä.
The primary efficacy endpoint
Molemmissa vaiheen 3 avaintutkimuksissa ADENURIC pienensi seerumin virtsahappopitoisuutta ja piti sen kurissa allopurinolia paremmin.
8 in each study was the proportion of patients whose last 3 monthly serum uric acid levels were < 6.0 mg/ dl (357 µmol/ l).
Molemmissa tutkimuksissa ensisijaisena päätetapahtumana oli niiden potilaiden osuus, joiden seerumin virtsahappopitoisuus oli < 6, 0 mg/ dl (357 µmol/ l) tutkimuksen kolmena viimeisenä kuukautena.
No patients with organ transplant have been included in these studies (see section 4.2).
Näihin tutkimuksiin ei otettu elinsiirtopotilaita (ks. kohta 4. 2).
APEX Study:
7 APEX- tutkimus:
The Allopurinol and Placebo-Controlled Efficacy Study of Febuxostat (APEX) was a Phase 3, randomized, double-blind, multicenter, 28-week study.
APEX- tutkimus (the Allopurinol and Placebo- Controlled Efficacy Study of Febuxostat) oli 28 viikon pituinen vaiheen 3 satunnaistettu, kaksoissokkoutettu monikeskustutkimus.
One thousand and seventy-two (1072) patients were randomized: placebo (n=134), ADENURIC 80 mg QD (n=267), ADENURIC 120 mg QD (n=269), ADENURIC 240 mg QD (n=134) or allopurinol (300 mg QD [n=258] for patients with a baseline serum creatinine ≤ 1.5 mg/ dl or 100 mg QD [n=10] for patients with a baseline serum creatinine > 1.5 mg/ dl and ≤ 2.0 mg/ dl).
Tässä tutkimuksessa 1 072 potilasta satunnaistettiin saamaan joko lumelääkettä (n=134), ADENURIC - annosta 80 mg kerran vuorokaudessa (n=267), ADENURIC- annosta 120 mg kerran vuorokaudessa (n=269), ADENURIC- annosta 240 mg kerran vuorokaudessa (n=134) tai allopurinolia (300 mg kerran vuorokaudessa [n=258], jos potilaan seerumin kreatiniini oli lähtötilanteessa ≤ 1, 5 mg/ dl, tai 100 mg kerran vuorokaudessa [n=10], jos potilaan seerumin kreatiniini oli lähtötilanteessa > 1, 5 mg/ dl ja ≤ 2, 0 mg/ dl).
Two hundred and forty mg febuxostat (2 times the recommended highest dose) was used as a safety evaluation dose.
Febuksostaattiannosta 240 mg (kaksi kertaa suositeltavan enimmäisannoksen kokoinen annos) käytettiin lääkkeen turvallisuuden arviointiin.
The APEX study showed statistically significant superiority of both the ADENURIC 80 mg QD and the ADENURIC 120 mg QD treatment arms versus the conventionnally used doses of allopurinol 300mg (n = 258) / 100mg (n = 10) treatment arm in reducing the sUA below 6 mg/ dl (357 µmol/ l) (see Table 2 and Figure 1).
APEX- tutkimus osoitti, että ADENURIC annoksina 80 mg kerran vuorokaudessa ja 120 mg kerran vuorokaudessa onnistui pienentämään seerumin virtsahappopitoisuuden alle arvon 6 mg/ dl (357 μmol/ l) tilastollisesti merkitsevästi paremmin kuin tavanomaiset allopurinoliannokset 300 mg (n=258) ja 100 mg (n=10) (ks. taulukko 2 ja kuva 1).
FACT Study:
FACT- tutkimus:
The Febuxostat Allopurinol Controlled Trial (FACT) Study was a Phase 3, randomized, double-blind, multicenter, 52-week study.
FACT- tutkimus (the Febuxostat Allopurinol Controlled Trial) oli 52 viikon pituinen vaiheen 3 satunnaistettu, kaksoissokkoutettu monikeskustutkimus.
ADENURIC 80 mg QD (n=256), ADENURIC 120 mg QD (n=251), or allopurinol 300 mg QD (n=253).
Tässä tutkimuksessa 760 potilasta satunnaistettiin saamaan ADENURIC- annosta 80 mg kerran vuorokaudessa (n=256), ADENURIC - annosta 120 mg kerran vuorokaudessa (n=251) tai allopurinolia 300 mg kerran vuorokaudessa (n=253).
The FACT study showed the statistically significant superiority of both ADENURIC 80 mg and ADENURIC 120 mg QD treatment arms versus the conventionally used dose of allopurinol 300 mg treatment arm in reducing and maintaining sUA below 6 mg/ dl (357 µmol/ l).
FACT- tutkimus osoitti, että ADENURIC annoksina 80 mg kerran vuorokaudessa ja 120 mg kerran vuorokaudessa onnistui pienentämään seerumin virtsahappopitoisuuden alle arvon 6 mg/ dl (357 µmol/ l) ja pitämään sen kurissa tilastollisesti merkitsevästi paremmin kuin tavanomainen allopurinoliannos 300 mg.
Table 2 Proportion of Patients with Serum Uric Acid Levels < 6.0 mg/ dl (357µmol/ l) Last Three Monthly Visits
Taulukko 2 Potilaat, joiden seerumin virtsahappopitoisuus oli < 6, 0 mg/ dl (< 357 µmol/ l) kolmella viimeisellä kuukausikäynnillä
Study APEX
ADENURIC
ADENURIC 80 mg QD 48% *
80 mg kerran
ADENURIC 120 mg QD 65% *, #
120 mg kerran
100
100 mg kerran
(28 weeks) FACT (52 weeks) Combined Results
tulokset
(n=262) 53%* (n=255) 51%* (n=517)
(n=517)
(n=269) 62%* (n=250) 63%*, # (n=519)
(n=519)
(n=268) 21% (n=251) 22% (n=519)
(n=519)
results from subjects receiving either 100 mg QD (n=10: patients with serum creatinine > 1.5 and ≤ 2.0 mg/ dl) or 300 mg QD (n=509) were pooled for analyses. * p < 0.001 vs allopurinol, # p < 0.001 vs 80 mg
tulokset potilaista, jotka saivat allopurinolia joko 100 mg kerran vuorokaudessa (n=10: potilaat, joiden seerumin kreatiniini oli > 1, 5 ja ≤ 2, 0 mg/ dl) tai 300 mg kerran vuorokaudessa (n=509) poolattiin analyysejä varten. * p < 0, 001 vs allopurinoli, # p < 0, 001 vs 80 mg
Reduction in serum uric acid level to < 6.0 mg/ dl (357 µmol/ l) was noted by the Week 2 visit and was maintained throughout treatment.
Seerumin virtsahappopitoisuuden havaittiin pienentyneen tasolle < 6, 0 mg/ dl (357 μmol/ l) viikon 2 käynnillä, ja se pysyi tällä tasolla koko hoitojakson ajan.
The mean serum uric acid levels over time for each treatment group from the Phase 3 pivotal studies are shown in Figure 1.
Kuvassa 1 esitetään vaiheen 3 avaintutkimuksista saadut seerumin virtsahapon hoitoryhmäkohtaiset keskipitoisuudet ajan funktiona.
9 Figure 1 Mean Serum Uric Acid Levels Combined Phase 3 Studies
Seerumin virtsahapon keskipitoisuudet kaikissa vaiheen 3 tutkimuksissa
Mean (±SEM) Serum Uric Acid Level (mg/ dL) Placebo
Lume
12 16 20 24
12 16 20 24 28 32 36 40 44 48 52 Vk
28 32 36 40 44 48 52 Week
BL=lähtötilanne
SEM=standard error of the mean
SEM=keskiarvon keskivirhe
509 patients received allopurinol 300 mg QD; 10 patients with serum creatinine > 1.5 and < 2.0 mg/ dl were dosed with 100 mg QD.
509 potilasta sai allopurinolia annoksena 300 mg kerran vuorokaudessa; 10 potilasta, joiden seerumin kreatiniiniarvo oli > 1, 5 ja < 2, 0 mg/ dl, saivat 100 mg kerran vuorokaudessa.
(10 patients out of 268 in APEX study).
(APEX - tutkimuksessa 10 potilasta 268: sta).
240 mg febuxostat was used to evaluate the safety of febuxostat at twice the recommended highest dose.
Febuksostaattiannosta 240 mg (kaksi kertaa suositellun enimmäisannoksen kokoinen annos) käytettiin febuksostaatin turvallisuuden arviointiin.
Primary endpoint in the sub-group of patients with renal impairment The APEX Study evaluated efficacy in 40 patients with renal impairment (i. e., baseline serum creatinine > 1.5 mg/ dl and < =2.0 mg/ dl).
Ensisijainen päätetapahtuma munuaisten vajaatoimintaa sairastavien potilaiden alaryhmässä APEX- tutkimuksessa tehoa arvioitiin 40: llä munuaisten vajaatoimintaa sairastavalla potilaalla (seerumin kreatiniini lähtötilanteessa > 1, 5 mg/ dl ja ≤ 2, 0 mg/ dl).
For renally impaired subjects who were randomized to allopurinol, the dose was capped at 100mg QD.
Allopurinoliryhmään satunnaistetut munuaisten vajaatoimintapotilaat saivat allopurinolia enintään 100 mg kerran vuorokaudessa.
ADENURIC achieved the primary efficacy endpoint in 44% (80 mgQD), 45% (120 mg QD), and 60% (240 mg QD) of patients compared to 0% in the allopurinol 100 mg QD and placebo groups.
Ensisijainen tehon päätetapahtuma saavutettiin 44%: lla ADENURIC- lääkettä 80 mg kerran vuorokaudessa saaneista potilaista, 45%: lla ADENURIC- lääkettä 120 mg kerran vuorokaudessa saaneista potilaista ja 60%: lla ADENURIC- lääkettä 240 mg kerran vuorokaudessa saaneista potilaista, mutta 0%: lla potilaista, jotka saivat allopurinolia 100 mg kerran vuorokaudessa tai lumelääkettä.
There were no clinically significant differences in the percent decrease in serum uric acid concentration in healthy subjects irrespective of their renal function (58% in the normal renal function group and 55% in the severe renal dysfunction group).
Terveiden vapaaehtoisten seerumin virtsahappopitoisuuden prosentuaalisessa laskussa ei todettu munuaistoiminnasta riippuvia kliinisesti merkitseviä eroja (58% potilailla, joiden munuaiset toimivat normaalisti, ja 55% potilailla, joilla oli vaikeita munuaisten toimintahäiriöitä).
Primary endpoint in the sub group of patients with sUA ≥ 10 mg/ dl Approximately 40% of patients (combined APEX and FACT) had a baseline sUA of ≥ 10 mg/ dl.
Ensisijainen päätetapahtuma alaryhmässä, jossa potilaiden seerumin virtsahappopitoisuus oli ≥ 10 mg/ dl Noin 40%: lla potilaista (sekä APEX - että FACT- tutkimuksissa) seerumin virtsahappopitoisuus oli lähtötilanteessa ≥ 10 mg/ dl.
In this subgroup ADENURIC achieved the primary efficacy endpoint in 41% (80 mg QD), 48% (120 mg QD), and 66% (240 mg QD) of patients compared to 9% in the allopurinol 300 mg/ 100 mg QD and 0% in the placebo groups.
Tässä alaryhmässä ensisijainen tehon päätetapahtuma saavutettiin 41%: lla ADENURIC- lääkettä 80 mg kerran vuorokaudessa saaneista potilaista, 48%: lla ADENURIC- lääkettä 120 mg kerran vuorokaudessa saaneista potilaista ja 66%: lla ADENURIC- lääkettä 240 mg kerran vuorokaudessa saaneista potilaista, mutta 9%: lla potilaista, jotka saivat allopurinolia 300 mg/ 100 mg kerran vuorokaudessa, ja 0%: lla potilaista, jotka saivat lumelääkettä.
Clinical Outcomes: proportion of patients requiring treatment for a gout flare and tophi size change The proportion of subjects requiring treatment for a gout flare (APEX and FACT Study) was numerically lower in the groups that achieved an average post-baseline serum urate level < 6.0 mg/ dl, < 5.0 mg/ dl, or < 4.0 mg/ dl compared to the group that achieved an average post- baseline serum urate level ≥ 6.0 mg/ dl during the last 32 weeks of the treatment period (Week 20-Week 24 to Week 48 - 52 intervals).
9 pienempi niissä ryhmissä, joissa seerumin keskimääräinen uraattipitoisuus oli lähtötilanteen jälkeen < 6, 0 mg/ dl, < 5, 0 mg/ dl tai < 4, 0 mg/ dl verrattuna ryhmiin, joissa se oli ≥ 6, 0 mg/ dl.
10 Two years of data from the Phase 3 Open Label Extension study showed that the maintenance of serum urate levels < 6 mg/ dl (< 357 µmol/ l) resulted in a decrease in the incidence of gout flares with less than 3% of subjects requiring treatment for a flare (i. e. more than 97% of patients did not require treatment for a flare) at Month 16-24.
Kahden vuoden tiedot vaiheen 3 avoimesta jatkotutkimuksesta osoittivat, että seerumin uraattipitoisuuden pysyminen tasolla < 6 mg/ dl (< 357 μmol/ l) pienensi akuuttien kihtikohtausten ilmaantuvuutta niin, että vain alle 3% potilaista tarvitsi hoitoa akuutin kihtikohtauksen vuoksi (ts. yli 97% potilaista ei tarvinnut hoitoa akuutin kihtikohtauksen vuoksi) kuukausien 16– 24 aikana.
This was associated with a reduction of tophus size leading to complete resolution in 54% of subjects at Month 24.
Myös kihtikyhmyjen koko pieneni, ja ne hävisivät täysin 54%: lta potilaista kuukauteen 24 mennessä.
During the phase 3 clinical studies, mild liver function test abnormalities were observed in patients treated with febuxostat (3.5%).
Vaiheen 3 kliinisissä tutkimuksissa febuksostaattihoitoa saaneilla potilailla todettiin lieviä maksa - toiminnan poikkeavuuksia (3, 5%).
These rates were similar to the rates reported on allopurinol (3.6%) (see section 4.4).
Nämä prosenttiosuudet olivat samaa luokkaa kuin allopurinoli - hoidon aikana ilmoitetut prosenttiosuudet (3, 6%) (ks. kohta 4. 4).
Increased TSH values (> 5.5 µIU/ ml) were observed in patients on long-term treatment with febuxostat (5.0%) and patients with allopurinol (5.8%) in the long term open label extension studies (see section 4.4).
Pitkäaikaisten avointen jatkotutkimusten yhteydessä todettiin TSH- arvojen kohoamista (> 5, 5 µky/ ml) 5, 0%: lla pitkäaikaista febuksostaattihoitoa saavista potilaista ja 5, 8%: lla pitkäaikaista allopurinolihoitoa saavista potilaista (ks. kohta 4. 4).
The total exposure to ADENURIC in phase 3 pivotal studies and long-term extension studies is greater than 2700 patient-years.
Vaiheen 3 avaintutkimuksissa ja pitkäkestoisissa jatkotutkimuksissa ADENURIC- altistus oli yhteensä yli 2 700 potilasvuotta.
In healthy subjects, maximum plasma concentrations (Cmax) and area under the plasma concentration time curve (AUC) of febuxostat increased in a dose proportional manner following single and multiple doses of 10 mg to 120 mg.
Terveillä vapaaehtoisilla febuksostaatin AUC- arvo ja huippupitoisuudet plasmassa (Cmax) nousivat annosriippuvaisesti 10– 120 mg: n suuruisten kerta- annosten jälkeen ja jatkuvassa annostelussa.
For doses between 120 mg and 300 mg, a greater than dose proportional increase in AUC is observed for febuxostat.
Febuksostaatin AUC- arvo nousi vielä tätäkin enemmän, kun annokset olivat suuruudeltaan 120 – 300 mg.
There is no appreciable accumulation when doses of 10 mg to 240 mg are administered every 24 hours.
Febuksostaatti ei juuri kerry elimistöön, kun 10– 240 mg: n suuruisia annoksia annetaan 24 tunnin välein.
Febuxostat has an apparent mean terminal elimination half-life (t1/ 2) of approximately 5 to 8 hours.
5– 8 tuntia.
Population pharmacokinetic/ pharmacodynamic analyses were conducted in 211 patients with hyperuricemia and gout, treated with ADENURIC 40-240 mg QD.
Populaatiofarmakokineettiset/ farmakodynaamiset analyysit tehtiin 211: llä hyperurikemiaa ja kihtiä sairastavalla potilaalla, jotka saivat ADENURIC- hoitoa annoksena 40– 240 mg kerran vuorokaudessa.
In general, febuxostat pharmacokinetic parameters estimated by these analyses are consistent with those obtained from healthy subjects, indicating that healthy subjects are representative for pharmacokinetic/ pharmacodynamic assessment in the patient population with gout.
Näistä analyyseistä saadut arviot febuksostaatin farmakokineettisistä parametreista ovat yleisesti ottaen verrattavissa terveillä vapaaehtoisilla todettuihin parametreihin, mikä viittaa siihen, että terveistä vapaaehtoisista saadut tiedot sopivat farmakokineettisten/ farmakodynaamisten arviointien tekemiseen kihtiä sairastavassa populaatiossa.
Absorption Febuxostat is rapidly (tmax of 1.0-1.5 h) and well absorbed (at least 84%).
Imeytyminen Febuksostaatti imeytyy nopeasti (tmax 1, 0– 1, 5 h) ja hyvin (vähintään 84%).
After single or multiple oral 80 and 120 mg once daily doses, Cmax is approximately 2.8-3.2 µg/ ml, and 5.0- 5.3 µg/ ml, respectively.
Kun potilaat saivat 80 mg febuksostaattia kerta- annoksena tai jatkuvasti annosteltuna, Cmax oli noin 2, 8– 3, 2 µg/ ml.