natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Protease inhibitors are also associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance and hyperglycaemia.
Proteaasinestäjiin on liittynyt myös aineenvaihduntahäiriöitä kuten hypertriglyseridemiaa, hyperkolesterolemiaa, insuliiniresistenssiä ja hyperglykemiaa.
In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
Vaikeaa immuunikatoa sairastaville HIV- infektoituneille potilaille voi antiretroviraalista yhdistelmähoitoa (CART) aloitettaessa puhjeta tulehdusreaktio oireettomille tai piileville opportunistisille patogeeneille (ks. kohta 4. 4).
Reactivation of herpes simplex and herpes zoster virus infections were observed in the RESIST trials.
RESIST – tutkimuksissa todettiin herpes simplex ja herpes zoster – virusinfektioiden uudelleenaktivoitumista.
There is no known antidote for APTIVUS overdose.
APTIVUS- valmisteen yliannostukselle ei tunneta vastalääkettä.
Treatment of overdose should consist of general supportive measures, including monitoring of vital signs and observation of the patient ’ s clinical status.
Yliannostuksen hoidon tulee olla oireenmukaista hoitoa, mukaan lukien vitaalitoimintojen seuranta ja potilaan kliinisen tilan tarkkailu.
Administration of activated charcoal may also be used to aid in removal of unabsorbed drug.
Myös lääkehiiltä voidaan antaa imeytymättömän lääkeaineen poistamiseksi.
Pharmacotherapeutic group: protease inhibitor, ATC code:
Farmakoterapeuttinen ryhmä: proteaasinestäjät, ATC- koodi:
The human immunodeficiency virus (HIV-1) encodes an aspartyl protease that is essential for the cleavage and maturation of viral protein precursors.
Ihmisen immuunikatovirus (HIV- 1) koodaa aspartyyliproteaasia, joka on välttämätön viruksen proteiiniesiasteiden pilkkoutumisen ja kypsymisen kannalta.
Tipranavir is a non-peptidic inhibitor of the HIV-1 protease that inhibits viral replication by preventing the maturation of viral particles.
Tipranaviiri on HIV- 1- proteaasin ei- peptidirakenteinen estäjä, joka estää viruksen replikaatiota estämällä viruspartikkelien kypsymistä.
Antiviral activity in vitro:
Antiviraalinen vaikutus in vitro:
Tipranavir inhibits the replication of laboratory strains of HIV-1 and clinical isolates in acute models of T-cell infection, with 50% and 90% effective concentrations (EC50 and EC90) ranging from 0.03 to 0.07 µM (18-42 ng/ ml) and 0.07 to 0.18 µM (42-108 ng/ ml), respectively.
Tipranaviiri estää HIV- 1- laboratoriokantojen ja kliinisten isolaattien replikaatiota akuuteissa T- soluinfektiomalleissa siten, että 50% ja 90% tehokas pitoisuus (EC50 ja EC90) on 0, 03– 0, 07 µM (18– 42 ng/ ml) ja 0, 07- 0, 18 µM (42- 108 ng/ ml), tässä järjestyksessä.
Tipranavir demonstrates antiviral activity in vitro against a broad panel of HIV-1 group M non-clade B isolates (A, C, D, F, G, H, CRF01 AE, CRF02 AG, CRF12 BF).
Tipranaviirilla on antiviraalista vaikutusta in vitro lukuisiin HIV- 1 ryhmän M ei- B- tyyppisiin isolaatteihin (A, C, D, F, G, H, CRF01 AE, CRF02 AG, CRF12 BF).
Group O and HIV-2 isolates have reduced susceptibility in vitro to tipranavir with EC50 values ranging from 0.164-1 µM and 0.233- 0.522 µM, respectively.
EC50 – arvot vaihtelevat välillä 0, 164 – 1 µM ja 0, 233 - 0, 522 µM, tässä järjestyksessä.
Protein binding studies have shown that the antiviral activity of tipranavir decreases on average 3.75-fold in conditions where human serum is present.
Proteiiniin sitoutumista koskevat tutkimukset ovat osoittaneet, että tipranaviirin antiviraalinen vaikutus vähenee keskimäärin 3, 75- kertaisesti ihmisen seerumin läsnäollessa.
Resistance:
Resistenssi:
L10F, I13V, V32I, L33F, M36I, K45I,
Eräässä in vitro - resistenssikokeessa 9 kuukauden kuluttua valittiin HIV- 1- isolaatti, joka oli 87- kertaisesti resistentti tipranaviirille, ja se sisälsi 10 proteaasimutaatiota:
17 I54V/ T, A71V, V82L, I84V as well as a mutation in the gag polyprotein CA/ P2 cleavage site.
L10F, I13V, V32I, L33F, M36I, K45I, I54V/ T, A71V, V82L, I84V, sekä mutaation gag- polyproteiini CA/ P2: n pilkkoutumiskohdassa.
Reverse genetic experiments showed that the presence of 6 mutations in the protease (I13V, V32I, L33F, K45I, V82L, I84V) was required to confer > 10-fold resistance to tipranavir while the full 10-mutation genotype conferred 69-fold resistance to tipranavir.
Käänteisgeneettiset kokeet osoittivat, että yli 10- kertaisen tipranaviiriresistenssin kehittymiseen tarvittiin 6 proteaasimutaatiota (I13V, V32I, L33F, K45I, V82L, I84V), ja että täydet 10 mutaatiota sisältävä genotyyppi sai aikaan 69- kertaisen tipranaviiriresistenssin.
In vitro, there is an inverse correlation between the degree of resistance to tipranavir and the capacity of viruses to replicate.
Kun
Recombinant viruses showing ≥ 3-fold resistance to tipranavir grow at less than 1% of the rate detected for wild type HIV-1 in the same conditions.
17 rekombinanttivirusten tipranaviiriresistenssi on > 3- kertainen, niiden monistumisnopeus on alle 1% villin HIV- 1- virustyypin monistumisnopeudesta samoissa olosuhteissa.
Tipranavir resistant viruses which emerge in vitro from wild-type HIV-1 show decreased susceptibility to the protease inhibitors amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, nelfinavir and ritonavir but remain sensitive to saquinavir.
Tipranaviiriresistentit virukset, jotka kehittyvät villistä HIV- 1- virustyypistä in vitro, ovat vähemmän herkkiä proteaasinestäjille amprenaviirille, atatsanaviirille, indinaviirille, lopinaviirille, nelfinaviirille ja ritonaviirille, mutta ne ovat kuitenkin edelleen herkkiä sakinaviirille.
Through a series of multiple stepwise regression analyses of baseline and on-treatment genotypes from all clinical studies, 16 amino acids have been associated with reduced tipranavir susceptibility and/ or reduced 48-week viral load response:
Kaikkien kliinisten tutkimusten lähtötilanne - ja hoidonaikaisista genotyypeistä tehdyissä useissa vaiheittaisissa regressioanalyysisarjoissa on 16 aminohapon todettu liittyvän tipranaviiriherkkyyden vähenemiseen ja/ tai viruskuormavasteen heikentymiseen 48 viikon kohdalla.
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D and 84V.
Kyseessä ovat 10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D ja 84V.
Clinical isolates that exhibited a ≥ 10-fold decrease in tipranavir susceptibility harboured eight or more tipranavir-associated mutations.
Kliinisissä isolaateissa, joissa havaittiin > 10- kertaista tipranaviiriherkkyyden heikentymistä, oli kahdeksan tai useampia tipranaviiriin liittyvää mutaatiota.
In Phase II and III clinical trials, 276 patients with on-treatment genotypes have demonstrated that the predominant emerging mutations with APTIVUS treatment are L33F/ I/ V, V82T/ L and I84V.
Vaiheen II ja III kliinisissä tutkimuksissa 276 potilaalla, joilla oli hoidonaikaisia genotyyppejä, havaittiin, että APTIVUS- hoidon aikana pääasiallisesti kehittyvät mutaatiot ovat L33F/ I/ V, V82T/ L ja I84V.
Mutations at position 82 occur via two pathways: one from pre-existing mutation 82A selecting to 82T, the other from wild type 82V selecting to 82L.
Kohdan 82 mutaatiot tapahtuvat kahden reitin kautta: olemassaoleva 82A - mutaatio voi valikoitua kohtaan 82T, tai villin tyypin 82V- mutaatio voi valikoitua kohtaan 82L.
Cross-resistance:
Ristiresistenssi:
Tipranavir maintains significant antiviral activity (< 4-fold resistance) against the majority of HIV-1 clinical isolates showing post-treatment decreased susceptibility to the currently approved protease inhibitors: amprenavir, atazanavir, indinavir, lopinavir, ritonavir, nelfinavir and saquinavir.
Tipranaviirilla on merkitsevä antiviraalinen vaikutus (< 4- kertainen resistenssi) useimpiin sellaisiin kliinisiin HIV- 1- isolaatteihin, joiden herkkyyden tällä hetkellä käytössä oleville proteaasinestäjille on havaittu heikentyneen hoidon jälkeen: näitä ovat amprenaviiri, atatsanaviiri, indinaviiri, lopinaviiri, ritonaviiri, nelfinaviiri ja sakinaviiri.
Greater than 10-fold resistance to tipranavir is uncommon (< 2.5% of tested isolates) in viruses obtained from highly treatment experienced patients who have received multiple peptidic protease inhibitors.
Virusten yli 10- kertainen resistenssi tipranaviirille on epätavallista (< 2, 5%: ssa testatuista isolaateista) monia hoitoja läpikäyneillä potilailla, jotka ovat saaneet useita peptidirakenteisia proteaasinestäjiä.
Clinical pharmacodynamic data:
Kliiniset farmakodynaamiset tiedot:
The following clinical data is derived from analyses of 48-week data from ongoing studies (RESIST-1 and RESIST-2) measuring effects on plasma HIV RNA levels and CD4 cell counts.
RESIST- 1 ja RESIST- 2 ovat meneillään olevia, satunnaistettuja, avoimia monikeskustutkimuksia HIV- positiivisilla, kolmoishoitoa saaneilla potilailla.
RESIST-1 and RESIST-2 are ongoing, randomised, open-label, multicentre studies in HIV-positive, triple-class experienced patients, evaluating treatment with APTIVUS co-administered with low dose ritonavir (500 mg/ 200 mg twice daily) plus an optimised background regimen (OBR) individually defined for each patient based on genotypic resistance testing and patient history.
Tutkimuksissa arvioidaan APTIVUS- valmisteen ja pieniannoksisen ritonaviirin yhdistelmää (500 mg/ 200 mg kahdesti vuorokaudessa) ja optimoitua peruslääkitystä (optimised background regimen, OBR), joka on mukautettu yksilöllisesti kullekin potilaalle genotyyppiresistenssitestien ja potilastietojen perusteella.
The ritonavir-boosted PI was chosen from among saquinavir, amprenavir, indinavir or lopinavir/ ritonavir.
Ritonaviirilla tehostettu proteaasinestäjä valittiin sakinaviirin, amprenaviirin, indinaviirin tai lopinaviirin/ ritonaviirin joukosta.
All patients had received at least two PI-based antiretroviral regimens and were failing a PI-based regimen at the time of study entry.
Lähtötilanteessa oli oltava vähintään yksi primaarinen proteaasigeenimutaatio jossakin seuraavista:
At least one primary protease gene mutation from among 30N, 46I, 46L, 48V, 50V, 82A, 82F, 82L, 82T, 84V or 90M had to be present at baseline, with not more than two mutations on codons 33, 82, 84 or 90.
Kodoneissa 33, 82, 84 ja 90 sai olla enintään kaksi mutaatiota.
After Week 8, patients in the comparator arm who met the protocol defined criteria of initial lack of virologic response had the option of discontinuing treatment and switching over to APTIVUS/ ritonavir in a separate roll-over study.
Kahdeksan viikon kuluttua vertailuryhmän potilaat, jotka täyttivät tutkimussuunnitelmassa määritellyt alkuvaiheen virusvasteen puuttumista koskevat kriteerit, saivat päättää hoidon keskeyttämisestä ja siirtymisestä APTIVUS/ ritonaviiriin erillisessä tutkimuksessa.
The 1483 patients included in the primary analysis had a median age of 43 years (range 17-80), were 86% male, 75% white, 13% black and 1% Asian.
Primaariseen analyysiin otettujen 1483 potilaan iän mediaani oli 43 vuotta (vaihteluväli 17– 80), ja heistä 86% oli miehiä, 75% valkoihoisia, 13% mustaihoisia ja 1% aasialaisia.
In the APTIVUS and comparator arms median baseline CD4 cell counts were 158 and 166 cells/ mm3, respectively, (ranges 1-1893 and 1-1184 cells/ mm3); median baseline plasma HIV-1 RNA was 4.79 and 4.80 log10 copies/ ml, respectively (ranges 2.34-6.52 and 2.01-6.76 log10 copies/ ml).
Lähtötilanteen HIV- 1 RNA- pitoisuuksien mediaanit plasmassa olivat 4, 79 log10 kopiota/ ml ja 4, 80 log10 kopiota/ ml (vaihteluvälit 2, 34– 6, 52 log10 kopiota/ ml ja 2, 01– 6, 76 log10 kopiota/ ml) tässä järjestyksessä.
Patients had prior exposure to a median of 6 NRTIs, 1 NNRTI, and 4 PIs.
Potilaat olivat saaneet aiemmin keskimäärin kuutta NRTI- valmistetta, yhtä NNRTI- valmistetta ja neljää proteaasinestäjää.
In both studies, a total of 67% patient viruses were resistant and 22% were possibly resistant to the pre-selected comparator PIs.
Molemmissa tutkimuksissa kaikkiaan 67% potilaiden viruksista oli resistenttejä ja 22% mahdollisesti resistenttejä ennalta vertailuvalmisteeksi valitulle proteaasinestäjälle.
A total of 10% of patients had previously used enfuvirtide.
Yhteensä 10% potilaista oli käyttänyt aiemmin enfuvirtidiä.
Patients had baseline HIV-1 isolates with a median of 16 HIV-1 protease gene mutations, including a median of 3 primary protease gene mutations D30N, L33F/ I, V46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ L, I84V, and L90M.
Potilailta otettiin 18 lähtötilanteessa HIV- 1- isolaatit, joissa oli mediaanisesti 16 HIV- 1- proteaasigeenimutaatiota, ja mediaanisesti kolme primaarista proteaasigeenimutaatiota D30N, L33F/ I, V46I/ L, G48V, I50V, V82A/ F/ T/ L, I84V ja L90M.
With respect to mutations on codons 33, 82, 84 and 90 approximately 4% had no mutations, 24% had mutations at
Kodoneissa 33, 82, 84 ja 90 noin 4 prosentilla ei ollut mutaatioita, 24 prosentilla oli mutaatio kodoneissa 82 (alle 1%: lla potilaista oli V82L- mutaatio) ja 90, 18 prosentilla oli mutaatiot kodoneissa 84 ja 90 ja 53 prosentilla oli vähintään yksi avainmutaatio kodonissa 90.
One patient in the APTIVUS arm had four mutations.
Yhdellä APTIVUS- ryhmän potilaalla oli neljä mutaatiota.
In addition the majority of participants had mutations associated with both NRTI and NNRTI resistance.
Lisäksi suurimmalla osalla osallistujista oli sekä NRTI - että NNRTI- resistenssiin liittyviä mutaatioita.
There was an average decrease in susceptibility of 2-fold wild type (WT) for tipranavir, 12-fold WT for amprenavir, 55-fold WT for atazanavir, 41-fold WT for indinavir, 87-fold WT for lopinavir, 41- fold WT for nelfinavir, 195-fold WT for ritonavir, and 20-fold WT for saquinavir.
Herkkyys väheni keskimäärin kaksinkertaisesti villistä tyypistä (WT) tipranaviirin, 12- kertaisesti amprenaviirin, 55- kertaisesti atatsanaviirin, 41- kertaisesti indinaviirin, 87 - kertaisesti lopinaviirin, 41- kertaisesti nelfinaviirin, 195- kertaisesti ritonaviirin ja 20- kertaisesti sakinaviirin kohdalla.
Combined 48-week treatment response (composite endpoint defined as patients with a confirmed ≥ 1 log RNA drop from baseline and without evidence of treatment failure) for both studies was 34% in the APTIVUS/ ritonavir arm and 15% in the comparator arm.
Molempien tutkimusten yhdistetty 48 viikon hoitovaste (yhdistetty päätemuuttuja määriteltynä potilaiksi, joilla oli vahvistettu > 1 log RNA- pudotus lähtötasosta ilman hoidon epäonnistumisen merkkejä) oli 34% APTIVUS/ ritonaviiriryhmässä ja 15% vertailuryhmässä.
Treatment response* at week 48 (pooled studies RESIST-1 and RESIST-2 in treatment- experienced patients)
Hoitovaste * viikon 48 kohdalla (yhdistetyt tutkimukset RESIST- 1 - ja RESIST- 2- potilailla, jotka ovat saaneet aiemmin hoitoa)
RESIST study
RESIST- tutkimus
APTIVUS/ RTV
APTIVUS/ ritonaviiri
CPI/ RTV**
p- arvo
p-value
n (%) N
Overall population
Koko materiaali < 0, 0001 FAS
n (%)
746
N n (%)
114 (15, 5)
N
PP
FAS PP - with ENF (FAS) - without ENF (FAS) Genotypically Resistant LPV/ rtv
- ENF (FAS)
255 (34.2) 171 (37.7) 85 (50.0) 170 (29.5)
85 (50, 0)
746 454 170 576
170
114 (15.5) 74 (17.1) 28 (20.7) 86 (14.3)
28 (20, 7)
737 432 135 602
135
< 0.0001 < 0.0001 < 0.0001 < 0.0001
< 0, 0001
FAS PP APV/ rtv
PP APV/ rtv
66 (28.9) 47 (32.2)
47 (32, 2)
228 146
146
23 (9.5) 13 (9.1)
13 (9, 1)
242 143
143
FAS PP SQV/ rtv
FAS
50 (33.3) 38 (39.2)
50 (33, 3)
150 97
150
22 (14.9) 17 (18.3)
22 (14, 9)
148 93
148
< 0.0001 0.0010
0, 0010 < 0, 0001
FAS PP IDV/ rtv
PP IDV/ rtv
22 (30.6) 11 (28.2)
11 (28, 2)
72 39
39
5 (7.0) 2 (5.7)
2 (5, 7)
71 35
35
< 0.0001 0.0650
0, 0650
0.0026 0.0650
0. 0026 0. 0650
LPV/ r 400/ 100 mg bid (n=358), IDV/ r 800/ 100 mg bid (n=23), SQV/ r 1000/ 100 mg bid or 800/ 200 mg bid (n=162), APV/ r 600/ 100 mg bid (n=194) ENF Enfuvirtide; FAS Full Analysis Set; PP Per Protocol; APV/ rtv Amprenavir/ ritonavir; IDV/ rtv Indinavir/ ritonavir; LPV/ rtv Lopinavir/ ritonavir; SQV/ rtv Saquinavir/ ritonavir
* Yhdistetty lopputapahtuma määriteltiin potilaiksi, joilla vahvistettiin 1 log RNA - vähenemä lähtötilanteesta ja joilla ei ollut näyttöä hoidon epäonnistumisesta ** Vertailuproteaasinestäjä/ ritonaviiri: lopinaviiri/ ritonaviiri 400/ 100 mg kahdesti vuorokaudessa (n=358), indinaviiri/ ritonaviiri 800/ 100 mg kahdesti vuorokaudessa (n=23), sakinaviiri/ ritonaviiri 1000/ 100 mg kahdesti vuorokaudessa tai 800/ 200 mg kahdesti vuorokaudessa (n=162), amprenaviiri/ ritonaviiri 600/ 100 mg kahdesti vuorokaudessa (n=194) ENF enfuvirtidi; FAS täysi analyysi; PP protokollan mukaan; APV/ rtv amprenaviiri/ ritonaviiri; IDV/ rtv indinaviiri/ ritonaviiri; LPV/ rtv lopinaviiri/ ritonaviiri; SQV/ rtv sakinaviiri/ ritonaviiri
Combined 48-week median time to treatment failure for both studies was 115 days in the APTIVUS/ ritonavir arm and 0 days in the comparator arm (no treatment response was imputed to day 0).
Yhdistetty 48 viikon mediaaniaika hoidon epäonnistumiselle oli molemmissa tutkimuksissa 115 päivää APTIVUS/ ritonaviiriryhmässä ja 0 päivää vertailuryhmässä (syynä oli hoitovasteen puuttuminen).
Through 48 weeks of treatment, the proportion of patients in the APTIVUS/ ritonavir arm compared to the comparator PI/ ritonavir arm with HIV-1 RNA < 400 copies/ ml was 30% and 14% respectively, and with HIV-1 RNA < 50 copies/ ml was 23% and 10% respectively.
Vastaavat luvut HIV- 1 RNA < 50 kopiota/ ml kohdalla olivat 23% ja 10%.
Among all randomised and treated patients, the median change from baseline in HIV-1 RNA at the last measurement up to Week 48 was -0.64 log10 copies/ ml in patients receiving APTIVUS/ ritonavir versus -0.22 log10 copies/ ml in the comparator PI/ ritonavir arm.
Kaikista satunnaistetuista ja hoidetuista potilaista mediaaninen muutos HIV- 1 RNA – lähtötasosta viimeisessä määrityksessä viikolla 48 oli – 0, 64 log10 kopiota/ ml APTIVUS/ ritonaviiriryhmässä ja – 0, 22 log10 kopiota/ ml proteaasinestäjä/ ritonaviiri - vertailuryhmässä.
19 Among all randomised and treated patients, the median change from baseline in CD4+ cell count at the last measurement up to Week 48 was +23 cells/ mm3 in patients receiving APTIVUS/ ritonavir (N=740) versus +4 cells/ mm3 in the comparator PI/ ritonavir (N=727) arm.
Kaikista satunnaistetuista ja hoidetuista potilaista mediaaninen muutos lähtötason CD4+- arvossa viimeisessä määrityksessä viikolla 48 oli +23 solua/ mm3 APTIVUS/ ritonaviiriryhmässä (N=740) ja proteaasinestäjä/ ritonaviirivertailuryhmässä +4 solua/ mm3 (N=727).
It has not been shown that APTIVUS is superior to these boosted comparator protease inhibitors in patients harbouring strains susceptible to these protease inhibitors.
APTIVUS- valmisteen ja pieniannoksisen ritonaviirin yhdistelmän ylivoimaisuus verrattuna vertailuproteaasinestäjä/ ritonaviiriryhmään todettiin kaikkien tehokkuusparametrien osalta viikolla 48.
RESIST data also demonstrate that APTIVUS co- administered with low dose ritonavir exhibits a better treatment response at 48 weeks when the OBR contains genotypically available antiretroviral agents (eg enfuvirtide).
RESIST- tutkimustieto osoittaa myös, että APTIVUS- valmisteen ja pieniannoksisen ritonaviirin yhdistelmä antaa paremman hoitovasteen viikon 48 kohdalla, kun optimoitu peruslääkitys sisältää genotyyppisesti aktiivisia antiretroviruslääkkeitä (esim. enfuvirtidi).
At present there are no results from controlled trials evaluating the effect of APTIVUS on clinical progression of HIV.
Tällä hetkellä saatavilla ei ole tuloksia kontrolloiduista tutkimuksista, joissa arvioidaan APTIVUS - valmisteen vaikutusta HIV: n kliiniseen etenemiseen.
Analyses of tipranavir resistance in treatment experienced patients:
Tipranaviiriresistenssin analyysit potilailla, jotka olivat saaneet aiemmin hoitoa:
APTIVUS/ ritonavir response rates in the RESIST studies were assessed by baseline tipranavir genotype and phenotype.
APTIVUS/ ritonaviiri - hoidolle vastanneiden osuutta RESIST- tutkimuksissa arvioitiin tipranaviirin lähtötilanteen genotyypin ja fenotyypin mukaan.
Relationships between baseline phenotypic susceptibility to tipranavir, primary PI mutations, protease mutations at codons 33, 82, 84 and 90, tipranavir resistance-associated mutations, and response to APTIVUS/ ritonavir therapy were assessed.
Lähtötason fenotyyppisen tipranaviiriherkkyyden, proteaasinestäjien primaarimutaatioiden, proteaasimutaatioiden kodoneissa 33, 82, 84 ja 90, tipranaviiriresistenssiin liittyvien mutaatioiden ja APTIVUS/ ritonaviiri- hoidon vasteen suhdetta arvioitiin.
Of note, patients in the RESIST studies had a specific mutational pattern at baseline of at least one primary protease gene mutation among codons 30N, 46I, 46L, 48V, 50V, 82A, 82F, 82L, 82T, 84V or 90M, and no more than two mutations on codons 33, 82, 84 or 90.
Merkittävää on, että RESIST- tutkimusten potilailla oli erityinen mutaatiokaava lähtötilanteessa ainakin yhdessä primaarisessa proteaasinestäjämutaatiossa kodoneissa 30N, 46I, 46L, 48V, 50V, 82A, 82F, 82L, 82T, 84V tai 90M ja korkeintaan 2 mutaatioita kodoneissa 33, 82, 84 tai 90.
− Primary PI mutations:
- Proteaasinestäjien primaarimutaatiot:
Response rates were higher in APTIVUS/ ritonavir patients than comparator PI boosted with ritonavir in new enfuvirtide patients, or patients without new enfuvirtide.
Vasteprosentit olivat suuremmat APTIVUS/ ritonaviiripotilailla kuin vertailuryhmässä potilailla, jotka saivat ritonaviirilla tehostettua proteaasinestäjää ja uutena enfuvirtidia tai potilailla, jotka eivät saaneet uutena enfuvirtidia.
− Mutations at protease codons 33, 82, 84 and 90:
- Mutaatiot proteaasikodoneissa 33, 82, 84 ja 90:
A reduced virological response was observed in patients with viral strains harbouring two or more mutations at HIV protease codons 33, 82, 84 or 90, and not receiving new enfuvirtide.
Potilailla, joiden viruskannoissa oli kaksi tai useampia mutaatioita HIV: n proteaasikodoneissa 33, 82, 84 ja 90 ja jotka eivät saaneet uutena enfuvirtidia, havaittiin virologisen vasteen heikentymistä.
− Tipranavir resistance-associated mutations:
- Tipranaviiriresistenssiin liittyvät mutaatiot:
Virological response to APTIVUS/ ritonavir therapy has been evaluated using a tipranavir-associated mutation score based on baseline genotype in RESIST-1 and RESIST-2 patients.
Virologista vastetta APTIVUS/ ritonaviirihoidolle on arvioitu käyttämällä tipranaviiriin liittyvien mutaatioiden pisteytystä lähtötilanteen genotyypin perusteella RESIST- 1 - ja RESIST- 2- tutkimuksiin osallistuneilla potilailla.
This score (counting the 16 amino acids that have been associated with reduced tipranavir susceptibility and/ or reduced viral load response:
Tätä pisteytystä (johon laskettiin mukaan tipranaviiriherkkyyden vähenemiseen ja/ tai viruskuormavasteen heikentymiseen liittyvät 16 aminohappoa:
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D and 84V) was applied to baseline viral protease sequences.
10V, 13V, 20M/ R/ V, 33F, 35G, 36I, 43T, 46L, 47V, 54A/ M/ V, 58E, 69K, 74P, 82L/ T, 83D ja 84V) sovellettiin lähtötilanteen virusproteaasisekvensseihin.
A correlation between the tipranavir mutation score and response to APTIVUS/ ritonavir therapy at week 48 has been established.
Tipranaviirin mutaatiopisteytyksen ja APTIVUS/ ritonaviirihoitovasteen välillä 48 viikon kohdalla on vahvistettu korrelaatio.
This score has been determined from the selected RESIST patient population having specific mutation inclusion criteria and therefore extrapolation to a wider population mandates caution.
20 Tämä pisteytys on määritelty tietyssä RESIST- potilasjoukossa, jossa erityinen mutaatio oli tutkimuksen sisäänottokriteerinä, joten sen ekstrapolointi laajempaan väestöön vaatii varovaisuutta.
At 48-weeks, a higher proportion of patients receiving APTIVUS/ ritonavir achieved a treatment response in comparison to the comparator protease inhibitor/ ritonavir for nearly all of the possible combinations of genotypic resistance mutations (see table below).
APTIVUS- hoidolla todettiin viikolla 48 parempi hoitovaste kuin vertailuvalmisteena olleella proteaasinestäjän ja ritonaviirin yhdistelmällä lähes kaikkien genotyyppisesti resistenssien mutaatioyhdistelmien osalta (ks. alla oleva taulukko).