natgillin/translations-raw huggingface dataset:
10 Skin and subcutaneous tissue disorders:
Iho ja ihonalainen kudos
Pruritus Angioedema, urticaria, rash, psoriasiform rash, psoriasis (including new onset and pustular, primarily palms & soles)
Kutina Angioedeema, urtikaria, ihottuma, psoriaasin kaltainen ihottuma, psoriaasi (myös psoriaasin puhkeaminen ja pustulaarinen psoriaasi lähinnä kämmenissä ja jalkapohjissa)
Cutaneous vasculitis (including leukocytoclastic vasculitis), Stevens-Johnson syndrome, erythema multiforme
Kutaaninen vaskuliitti (mukaan lukien leukosytoklastinen vaskuliitti), Stevens- Johnsonin oireyhtymä, erythema multiforme
Musculoskeletal, connective tissue and bone disorders:
Luusto, lihakset ja sidekudos
Subacute cutaneous lupus erythematosus, discoid lupus erythematosus, lupus-like syndrome
Subakuutti kutaaninen lupus erythematosus, diskoidi lupus erythematosus, lupuksen kaltainen oireisto
Injection site reactions (including bleeding, bruising, erythema, itching, pain, swelling)* Common:
Pistoskohdan reaktiot (mukaan lukien verenvuoto, mustelma, punoitus, kutina, kipu, turvotus) *
There have been reports of worsening of congestive heart failure (see section 4.4).
Kongestiivisen sydämen vajaatoiminnan pahenemista on raportoitu (ks. kohta 4. 4).
*see Additional information, below.
* katso lisätietoa alta
Serious adverse events reported in clinical trials
Kliinisissä tutkimuksissa raportoidut vakavat haittavaikutukset
Among rheumatoid arthritis, psoriatic arthritis, ankylosing spondylitis and plaque psoriasis patients in placebo-controlled, active-controlled, and open-label trials of Enbrel, serious adverse events reported included malignancies (see below), asthma, infections (see below), heart failure, myocardial infarction, myocardial ischaemia, chest pain, syncope, cerebral ischaemia, hypertension, hypotension, cholecystitis, pancreatitis, gastrointestinal haemorrhage, bursitis, confusion, depression, dyspnoea, abnormal healing, renal insufficiency, kidney calculus, deep vein thrombosis, pulmonary embolism, membranous glomerulonephropathy, polymyositis, thrombophlebitis, liver damage, leucopenia, paresis, paresthesia, vertigo, allergic alveolitis, angioedema, scleritis, bone fracture, lymphadenopathy, ulcerative colitis, intestinal obstruction, eosinophilia, haematuria, and sarcoidosis.
Enbrelillä tehtyihin plasebokontrolloituihin, aktiivisella vertailuvalmisteella kontrolloituihin sekä avoimiin kliinisiin tutkimuksiin osallistuneilla nivelreuma -, psoriaasiartriitti -, selkärankareuma ja läiskäpsoriaasipotilailla on ilmoitettu esiintyneen vakavia haittavaikutuksia, joihin kuuluivat maligniteetit (katso alta), astma, infektiot (katso alta), sydämen vajaatoiminta, sydäninfarkti, sydänlihasiskemia, rintakipu, pyörtyily, aivoiskemia, hypertensio, hypotensio, kolekystiitti, pankreatiitti, ruoansulatuskanavaverenvuoto, bursiitti, sekavuus, depressio, dyspnea, epänormaali paraneminen, munuaisten vajaatoiminta, munuaiskivet, syvä laskimotukos, keuhkoembolia, membranoosi munuaiskerästulehdus (glomerulonefropatia), polymyosiitti, tromboflebiitti, maksavaurio, leukopenia, pareesi, parestesia, kiertohuimaus, allerginen alveoliitti, angioedeema ja skleriitti, luunmurtuma, lymfadenopatia, ulseratiivinen koliitti, suolitukos, eosinofilia, hematuria ja sarkoidoosi.
One hundred and twenty-nine new malignancies of various types were observed in 4,114 rheumatoid arthritis patients treated in clinical trials with Enbrel for up to approximately 6 years, including 231 patients treated with Enbrel in combination with methotrexate in the 2-year active-controlled study.
Satakaksikymmentäyhdeksän (129) uutta maligniteettia todettiin 4114 nivelreumapotilaalla, joita hoidettiin kliinisissä tutkimuksissa Enbrelillä enimmillään noin 6 vuotta, mukaan lukien 231 potilasta, joita hoidettiin Enbrelin ja metotreksaatin yhdistelmällä kahden vuoden kestäneessä aktiivisella vertailuvalmisteella kontrolloidussa tutkimuksessa.
A total of 2 malignancies were reported in clinical studies of approximately 2 years duration involving 240 Enbrel-treated psoriatic arthritis patients.
Yhteensä kaksi maligniteettia raportoitiin noin kaksi vuotta kestäneissä kliinisissä tutkimuksissa, joihin osallistui 240 Enbrelillä
Twenty-three malignancies were reported in plaque psoriasis patients treated with Enbrel in double-blind and open-label studies of up to 15 months involving 1,261 Enbrel-treated patients.
Enimmillään 15 kuukautta kestäneissä avoimissa kliinisissä kaksoissokkotutkimuksissa, joissa 1261 potilasta hoidettiin Enbrelillä, todettiin Enbreliä saaneilla läiskäpsoriaasipotilailla 23 maligniteettia.
11 There were a total of 15 lymphomas reported in 5,966 patients treated with Enbrel in rheumatoid arthritis, psoriatic arthritis, ankylosing spondylitis and psoriasis clinical trials.
Kliinisissä tutkimuksissa 5 966 Enbreliä saaneilla nivelreuma -, psoriaasiartriitti -, selkärankareuma - ja psoriaasipotilaalla raportoitiin yhteensä 15 lymfoomaa.
Reports of various malignancies (including breast and lung carcinoma and lymphoma) have also been received in the postmarketing period (see section 4.4).
Markkinoille tulon jälkeen on myös raportoitu erilaisista maligniteeteista (mukaan lukien rinta - ja keuhkokarsinooma sekä lymfooma, ks. kohta 4. 4).
Compared to placebo, patients with rheumatic diseases treated with Enbrel had a significantly higher incidence of injection site reactions (36% vs.
Plaseboon verrattuna Enbrel- hoitoa saaneilla reumaa sairastavilla potilailla oli merkitsevästi enemmän pistoskohdan reaktioita (36% vs.
No treatment was given for the majority of injection site reactions in the Enbrel treatment groups, and the majority of patients who were given treatment received topical preparations such as corticosteroids, or oral antihistamines.
Suurinta osaa pistoskohdan reaktioista ei Enbrel- ryhmissä hoidettu, ja suurin osa hoidetuista potilaista sai paikallishoitoa kuten kortikosteroideja tai antihistamiinia suun kautta.
In controlled trials in patients with plaque psoriasis, approximately 14.5% of patients treated with Enbrel developed injection site reactions compared with 5.2% of placebo-treated patients during the first 12 weeks of treatment.
Läiskäpsoriaasipotilailla tehdyissä kontrolloiduissa tutkimuksissa ensimmäisten 12 hoitoviikon aikana noin 14, 5%: lle potilaista, joita hoidettiin Enbrelillä, kehittyi pistoskohdan reaktioita, vastaavan luvun ollessa 5, 2% plasebolla hoidetuilla potilailla.
Serious infections occurred in 6.3% of rheumatoid arthritis patients treated with Enbrel for up to 48 months.
Vakavia infektioita havaittiin 6, 3%: lla nivelreumapotilaista, joita hoidettiin Enbrelillä enimmillään 48 kuukautta.
There were no differences in rates of infection among patients treated with Enbrel and those treated with placebo for plaque psoriasis in placebo controlled trials of up to 24 weeks duration.
Infektioiden esiintyvyydessä ei havaittu eroa Enbrelillä hoidettujen ja plaseboa saaneiden läiskäpsoriaasipotilaiden välillä enimmillään 24 viikkoa kestäneissä plasebokontrolloiduissa tutkimuksissa.
Serious infections experienced by Enbrel-treated patients included cellulitis, gastroenteritis, pneumonia, cholecystitis, osteomyelitis, gastritis, appendicitis, Streptococcal fasciitis, myositis, septic shock, diverticulitis and abscess.
Enbrel- hoitoa saaneilla potilailla esiintyneitä vakavia infektioita olivat selluliitti, gastroenteriitti, pneumonia, kolekystiitti, osteomyeliitti, gastriitti, appendisiitti, streptokokkifaskiitti, myosiitti, septinen sokki, divertikuliitti ja absessi.
Some have occurred within a few weeks after initiating treatment with Enbrel in patients who have underlying conditions (e. g. diabetes, congestive heart failure, history of active or chronic infections) in addition to their rheumatoid arthritis (see section 4.4).
Osa on ilmaantunut muutaman viikon sisällä Enbrel- hoidon aloittamisesta potilaille, joilla on nivelreuman lisäksi jokin muu perussairaus (esim. diabetes, kongestiivinen sydämen vajaatoiminta, aiempi aktiivinen tai krooninen infektio) (ks. kohta 4. 4).
Enbrel treatment may increase mortality in patients with established sepsis.
Enbrel- hoito voi lisätä kuolleisuutta potilailla, joilla on varmennettu sepsis.
Opportunistic infections have been reported in association with Enbrel including invasive fungal, protozoal, bacterial (including Listeria and Legionella), and atypical mycobacterial infections.
Enbrelin käytön aikana on ilmoitettu opportunistisia infektioita, mukaan lukien invasiivisia sieni -, prototsooi -, bakteeri - (myös Listeria ja Legionella) ja atyyppisiä mykobakteeri- infektioita.
In a pooled data set of clinical trials, the overall incidence of opportunistic infections was 0.09% for the 15,402 subjects who received Enbrel.
11 kokonaisesiintyvyys oli 0, 09% 15 402 tutkimuspotilaan joukossa, jotka saivat Enbreliä.
In
Altistuksen mukaan mukautettu esiintymistiheys oli 0, 06 opportunisti- infektiota 100 potilasvuotta kohden.
12 postmarketing experience, approximately half of all of the case reports of opportunistic infections worldwide were invasive fungal infections.
Enbrelin myyntiluvallisen käytön aikana maailmanlaajuisesti ilmenneistä opportunisti- infektioista suunnilleen puolet on ollut invasiivisia sieni- infektioita.
The most commonly reported invasive fungal infections were Pneumocystis and Aspergillus.
Pneumocystis ja Aspergillus ovat olleet yleisimmin raportoitujen invasiivisten sieni- infektioiden aiheuttajia.
Invasive fungal infections accounted for more than half of the fatalities amongst patient who developed opportunistic infections.
Kuolemaan johtaneista opportunisti- infektioista yli puolet johtui invasiivisista sieni- infektioista.
The majority of the reports with a fatal outcome were in patients with Pneumocystis pneumonia, unspecified systemic fungal infections, and aspergillosis (see section 4.4).
Kuolemaan johtaneissa tapauksissa, suurimmalla osalla potilaista oli joko Pneumocystis pneumonia, epäspesifi systeeminen sieni- infektio tai aspergilloosi (ks. kohta 4. 4).
Autoantibodies
Autovasta- aineet
Adult patients had serum samples tested for autoantibodies at multiple timepoints.
Aikuispotilaiden seeruminäytteistä määritettiin autovasta- aineet useana ajankohtana.
Of the rheumatoid arthritis patients evaluated for antinuclear antibodies (ANA), the percentage of patients who developed new positive ANA ( 1:40) was higher in patients treated with Enbrel (11%) than in placebo-treated patients (5%).
Tumavasta - aineiden (ANA) suhteen testatuista nivelreumapotilaista uudet positiiviset tumavasta- ainetapaukset (≥1: 40) olivat yleisempiä Enbrel- hoitoa saavilla potilailla (11%) kuin plaseboa saavilla potilailla (5%).
The percentage of patients who developed new positive anti-double-stranded DNA antibodies was also higher by radioimmunoassay (15% of patients treated with Enbrel compared to 4% of placebo-treated patients) and by Crithidia luciliae assay (3% of patients treated with Enbrel compared to none of placebo-treated patients).
Uudet positiiviset DNA- vasta- ainetapaukset olivat myös yleisempiä radioimmunoanalyysissä (15% Enbrel- ryhmässä ja 4% plaseboryhmässä) ja Crithidia luciliae- määrityksessä (3% Enbrel - ryhmässä eikä yhtään plaseboryhmässä).
The proportion of patients treated with Enbrel who developed anticardiolipin antibodies was similarly increased compared to placebo-treated patients.
Niiden Enbrel- ryhmän potilaiden osuus, joille kehittyi kardiolipiinivasta- aineita, oli niinikään suurempi kuin plaseboryhmässä.
There have been rare reports of patients, including rheumatoid factor positive patients, who have developed other autoantibodies in conjunction with a lupus-like syndrome or rashes that are compatible with subacute cutaneous lupus or discoid lupus by clinical presentation and biopsy.
Näihin potilaisiin kuului reumafaktori positiivisia potilaita.
There have been postmarketing reports of pancytopenia and aplastic anaemia, some of which had fatal outcomes (see section 4.4).
Markkinoille tulon jälkeen on raportoitu pansytopeniaa ja aplastista anemiaa, joista osa kuolemaan johtaneita( ks. kohta 4. 4).
Based on the results of clinical studies, normally no special laboratory evaluations are necessary in addition to careful medical management and supervision of patients.
Kliinisistä lääketutkimuksista saatuun tietoon perustuen, huolellisen lääkärintarkastuksen ja potilaan seurannan lisäksi ei erityisiin laboratoriotutkimuksiin ole normaalisti tarvetta.
In studies when adult patients received concurrent treatment with Enbrel plus anakinra, a higher rate of serious infections compared to Enbrel alone was observed and 2% of patients (3/ 139) developed neutropenia (absolute neutrophil count  1000 / mm3).
Tutkimuksissa, joissa aikuispotilaita hoidettiin samanaikaisesti Enbrelillä ja anakinralla, havaittiin vakavien infektioiden suurempi esiintyvyys kuin pelkällä Enbrel- hoidolla, ja 2%: lle potilaista (3/ 139) kehittyi neutropenia (absoluuttinen neutrofiilien määrä < 1000 / mm3).
While neutropenic, one patient developed cellulitis that resolved after hospitalisation (see sections 4.4 and 4.5).
Yhdelle potilaalle kehittyi neutropenian yhteydessä selluliitti, joka parantui sairaalahoidon jälkeen (ks. kohdat 4. 4 ja 4. 5).
Undesirable effects in paediatric patients with polyarticular juvenile idiopathic arthritis
Haittavaikutukset idiopaattista juveniilia polyartriittia sairastavilla lapsilla
In general, the adverse events in paediatric patients with juvenile idiopathic arthritis were similar in frequency and type to those seen in adult patients.
Yleensä haittatapahtumat olivat idiopaattista juveniilia artriittia sairastavilla lapsipotilailla sekä esiintyvyydeltään että tyypiltään samanlaisia kuin aikuisilla.
13 The types of infections seen in clinical trials in juvenile idiopathic arthritis patients aged 2 to 18 years were generally mild to moderate and consistent with those commonly seen in outpatient paediatric populations.
Kliinisissä tutkimuksissa esiintyneet infektiot idiopaattista juveniilia artriittia sairastavilla potilailla (2 - 18 – vuotiaat) olivat yleensä lieviä ja saman tyyppisiä kuin avohoidossa olevilla lapsipotilailla yleensä.
Severe adverse events reported included varicella with signs and symptoms of aseptic meningitis, which resolved without sequelae (see also section 4.4), appendicitis, gastroenteritis, depression/ personality disorder, cutaneous ulcer, oesophagitis/ gastritis, group A streptococcal septic shock, type I diabetes mellitus, and soft tissue and post-operative wound infection.
Vakavina haittavaikutuksina todettiin mm. vesirokkoa, johon liittyi aseptisen meningiitin oireita, jotka hävisivät ilman jälkitauteja (ks. myös kohta 4. 4), appendisiittia, gastroenteriittiä, masennusta / persoonallisuushäiriöitä, ihohaavaumia, esofagiittia/ gastriittia, A- ryhmän streptokokin aiheuttamaa
In one study in children with juvenile idiopathic arthritis aged 4 to 17 years, 43 of 69 (62%) children experienced an infection while receiving Enbrel during 3 months of the study (part 1 open-label), and the frequency and severity of infections was similar in 58 patients completing 12 months of open-label extension therapy.
Eräässä tutkimuksessa 43: lla 69: stä (62%) idiopaattista juveniilia artriittia sairastavalla lapsella (4- 17 – vuotiaat) esiintyi infektio kolmen kuukauden Enbrel- hoidon aikana (osa 1, avoin tutkimus).
The types and proportion of adverse events in juvenile idiopathic arthritis patients were similar to those seen in trials of Enbrel in adult patients with rheumatoid arthritis, and the majority were mild.
Infektioiden esiintymistiheys ja vakavuusaste oli samanlainen 58: lla potilaalla, jotka olivat mukana 12 kuukautta kestäneessä avoimessa jatkotutkimuksessa.
Several adverse events were reported more commonly in 69 juvenile idiopathic arthritis patients receiving 3 months of Enbrel compared to the 349 adult rheumatoid arthritis patients.
Useimmat niistä olivat lieviä.
These included headache (19% of patients, 1.7 events per patient year), nausea (9%, 1.0 event per patient year), abdominal pain (19%, 0.74 events per patient year), and vomiting (13%, 0.74 events per patient year).
Näitä haittavaikutuksia olivat mm. päänsärky (19% potilaista, 1, 7 tapahtumaa potilasvuotta kohti), pahoinvointi (9%, 1. 0 tapahtuma potilasvuotta kohti), mahakipu (19%, 0, 74 tapahtumaa potilasvuotta kohti) ja oksentelu (13%, 0, 74 tapahtumaa potilasvuotta kohti).
There were 4 reports of macrophage activation syndrome in juvenile idiopathic arthritis clinical trials.
Lastenreumaa koskeneissa kliinisissä tutkimuksissa raportoitiin neljä makrofagiaktivaatio - oireyhtymätapausta.
In a 48-week study in 211 children aged 4 to 17 years with paediatric plaque psoriasis, the adverse events reported were similar to those seen in previous studies in adults with plaque psoriasis.
Tämä todettiin 48 viikon tutkimuksessa, jossa oli 211 läiskäpsoriaasia sairastavaa 4- 17 vuotiaita lasta ja nuorta.
The highest dose level evaluated has been an intravenous loading dose of 32 mg/ m2 followed by subcutaneous doses of 16 mg/ m2 administered twice weekly.
Suurin arvioitu annostaso on ollut laskimoon annettu kyllästysannos 32 mg/ m2 ja sitä seuraava ihonalaisesti annettu 16 mg/ m2 kahdesti viikossa.
One rheumatoid arthritis patient mistakenly self- administered 62 mg Enbrel subcutaneously twice weekly for 3 weeks without experiencing undesirable effects.
Yksi nivelreumapotilas annosteli vahingossa itse virheellisesti 62 mg Enbreliä ihonalaisesti kahdesti viikossa 3 viikon ajan ilman, että haittavaikutuksia ilmeni.
Tumor Necrosis Factor alpha (TNF- α) inhibitors.
Tuumorinekroositekijä alfan (TNF- α) estäjät.
ATC code:
ATC – koodi:
Elevated levels of TNF are also found in the synovium and psoriatic plaques of patients with psoriatic arthritis and in serum and synovial tissue of patients with ankylosing spondylitis.
Kohonneita TNF- tasoja esiintyy myös psoriaasiartriittia sairastavien potilaiden nivelkalvoilla ja psoriaasiläiskissä sekä selkärankareumapotilaiden seerumissa ja synoviaalikudoksessa.
In plaque psoriasis, infiltration by inflammatory cells including T-cells leads to increased TNF levels in psoriatic lesions compared with levels in uninvolved skin.
Läiskäpsoriaasissa, tulehdusta aiheuttavien solujen, mukaan lukien T- solut, aiheuttama infiltraatio johtaa suurentuneisiin TNF - tasoihin psoriaasialueilla.
Etanercept is a competitive inhibitor of TNF-binding to its cell surface receptors and thereby inhibits the biological activity of TNF.
Etanersepti estää kilpailevasti TNF: n sitoutumista solun pintareseptoreihin ja siten estää TNF: n biologista aktiivisuutta.
TNF and lymphotoxin are pro- inflammatory cytokines that bind to two distinct cell surface receptors: the 55-kilodalton (p55) and 75-kilodalton (p75) tumour necrosis factor receptors (TNFRs).
55 - kilodaltonin (p55) ja 75 - kilodaltonin (p75) tuumorinekroositekijäreseptoreihin (TNFR).
Both TNFRs exist naturally in membrane- bound and soluble forms.
Molemmat TNF- reseptorit esiintyvät luontaisesti solukalvoon sitoutuneina ja liukoisina muotoina.
Soluble TNFRs are thought to regulate TNF biological activity.
Liukoisten TNF- reseptorien oletetaan säätelevän TNF: n biologista aktiivisuutta.
14 TNF and lymphotoxin exist predominantly as homotrimers, with their biological activity dependent on cross-linking of cell surface TNFRs.
TNF ja lymfotoksiini esiintyvät lähinnä homotrimeereinä, ja niiden biologinen aktiivisuus riippuu solun pinta- TNFR- risteämisestä.
Dimeric soluble receptors such as etanercept possess a higher affinity for TNF than monomeric receptors and are considerably more potent competitive inhibitors of TNF binding to its cellular receptors.
Dimeeriset liukoiset reseptorit kuten etanersepti hakeutuvat voimakkaammin TNF: ään kuin monomeeriset reseptorit ja ovat huomattavasti potentimpia kilpailevia TNF: n solureseptoreihin sitoutumisen estäjiä.
In addition, use of an immunoglobulin Fc region as a fusion element in the construction of a dimeric receptor imparts a longer serum half-life.
Lisäksi immunoglobuliinin Fc- osan käyttö fuusioelementtinä dimeerisen reseptorin rakentamisessa merkitsee pitempää puoliintumisaikaa.
Much of the joint pathology in rheumatoid arthritis and ankylosing spondylitis and skin pathology in plaque psoriasis is mediated by pro-inflammatory molecules that are linked in a network controlled by TNF.
13 Nivelreumassa, selkärankareumassa ja läiskäpsoriaasin ihopatologiassa, nivelissä tapahtuvat muutokset välittyvät paljolti TNF: n säätelemän proinflammatoristen molekyylien verkoston kautta.
The mechanism of action of etanercept is thought to be its competitive inhibition of TNF binding to cell surface TNFR, preventing TNF-mediated cellular responses by rendering TNF biologically inactive.
Etanerseptin vaikutusmekanismin ajatellaan perustuvan siihen, että se estää kilpailevasti TNF: n sitoutumisen solun pinnan TNF- reseptoriin, mikä puolestaan estää TNF- välitteisiä soluvasteita tekemällä TNF: n biologisesti inaktiiviseksi.
Etanercept may also modulate biologic responses controlled by additional downstream molecules (e. g., cytokines, adhesion molecules, or proteinases) that are induced or regulated by TNF.
Etanersepti voi myös moduloida TNF: n indusoimien tai säätelemien muiden “ downstream ” - molekyylien (esim. sytokiinit, adheesiomolekyylit tai proteinaasit) säätelemiä biologisia vasteita.
This section presents data from four randomised controlled trials in adults with rheumatoid arthritis, one study in polyarticular juvenile idiopathic arthritis, one study in adults with psoriatic arthritis, one study in adults with ankylosing spondylitis, one study in paediatric patients with plaque psoriasis, and four studies in adults with plaque psoriasis.
Tämä osa esittää tuloksia neljästä satunnaistetusta kontrolloidusta aikuispotilailla tehdystä nivelreumatutkimuksesta, yhdestä idiopaattinen juveniili polyartriittitutkimuksesta, yhdestä aikuispotilailla tehdystä psoriaasiartriittitutkimuksesta, yhdestä aikuispotilailla tehdystä selkärankareumatutkimuksesta, yhdestä lapsipotilailla tehdystä läiskäpsoriaasitutkimuksesta ja neljästä aikuispotilailla tehdystä läiskäpsoriaasitutkimuksesta.
The efficacy of Enbrel was assessed in a randomised, double-blind, placebo-controlled study.
Enbrelin tehokkuutta arvioitiin satunnaistetussa plasebo- kontrolloidussa kaksoissokkotutkimuksessa.
Doses of 10 mg or 25 mg Enbrel or placebo were administered subcutaneously twice a week for 6 consecutive months.
Potilaat saivat 10 mg tai 25 mg Enbreliä tai plaseboa ihonalaisesti kahdesti viikossa 6 kuukauden ajan.
The results of this controlled trial were expressed in percentage improvement in rheumatoid arthritis using American College of Rheumatology (ACR) response criteria.
Tämän kontrolloidun tutkimuksen tulokset ilmaistiin prosentuaalisena nivelreuman lievittymisenä käyttäen ACR - vastekriteerejä (American College of Rheumatology).
ACR 20 and 50 responses were higher in patients treated with Enbrel at 3 and 6 months than in patients treated with placebo (ACR 20:
ACR 20 ja 50 - vasteet olivat suuremmat Enbrel- hoitoa saaneilla potilailla kuin plaseboa saaneilla 3 ja 6 kuukauden kohdalla (ACR 20:
Enbrel 62% and 59%, placebo 23% and 11% at 3 and 6 months respectively:
Enbrel 62% ja 59%, plasebo 23% ja 11% 3 ja 6 kuukauden kohdalla; ACR 50:
Enbrel 41% and 40%, placebo 8% and 5% at months 3 and 6 respectively; p < 0.01 Enbrel vs placebo at all time points for both ACR 20 and ACR 50 responses).
Enbrel 41% ja 40%, plasebo 8% ja 5% 3 ja 6 kuukauden kohdalla; p ≤ 0, 01 Enbrel vs plasebo kaikissa ajankohdissa sekä ACR 20 että ACR 50 – vasteiden osalta).
Approximately 15% of subjects who received Enbrel achieved an ACR 70 response at month 3 and month 6 compared to fewer than 5% of subjects in the placebo arm.
Noin 15% Enbreliä saavista koehenkilöistä saavutti ACR 70 - vasteen 3 ja 6 kuukauden kohdalla kun vastaava luku plaseboryhmässä oli alle 5%.
Among patients receiving Enbrel, the clinical responses generally appeared within 1 to 2 weeks after initiation of therapy and nearly always occurred by 3 months.
Enbrel- hoitoa saavista potilaista kliininen vaste ilmaantui yleensä 1- 2 viikon kuluttua hoidon aloittamisesta ja se tapahtui lähes aina kolmen kuukauden sisällä.