natgillin/translations-raw huggingface dataset:
4 by the cytochrome P450 (CYP450) system, caution should be exercised in administering Atripla to patients with mild-to-moderate liver disease.
Efavirentsi metaboloituu pääasiassa sytokromi P450- järjestelmän (CYP450- järjestelmän) välityksellä, joten varovaisuutta on noudatettava, kun Atriplaa annetaan potilaille, joilla on lievä tai keskivaikea maksasairaus.
These patients should be carefully monitored for efavirenz adverse reactions, especially nervous system symptoms.
Näitä potilaita on seurattava huolellisesti efavirentsin haittavaikutusten, etenkin hermosto- oireiden varalta.
Laboratory tests should be performed to evaluate their liver disease at periodic intervals (see section 4.2).
Maksasairautta on arvioitava laboratoriotestien avulla säännöllisin väliajoin (ks. kohta 4. 2).
Patients with pre-existing liver dysfunction including chronic active hepatitis have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy and should be monitored according to standard practice.
Heitä tulee seurata tavanomaisen käytännön mukaisesti.
If there is evidence of worsening liver disease or persistent elevations of serum transaminases to greater than 5 times the upper limit of the normal range, the benefit of continued therapy with Atripla needs to be weighed against the potential risks of significant liver toxicity.
Jos saadaan näyttöä maksasairauden pahenemisesta tai seerumin transaminaasiarvot pysyvät jatkuvasti yli 5 kertaa normaaliarvojen ylärajan suuruisina, Atripla- hoidon jatkamisen etuja on punnittava suhteessa merkitsevän maksatoksisuuden mahdollisiin riskeihin.
In such patients, interruption or discontinuation of treatment must be considered (see section 4.8).
Tällaisilla potilailla on harkittava hoidon keskeyttämistä tai lopettamista (ks. kohta 4. 8).
Patients with HIV and hepatitis B (HBV) or C virus (HCV) co-infection: patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk for severe and potentially fatal hepatic adverse reactions.
Potilaat, joilla on sekä HIV että hepatiitti B tai C - infektio (HBV tai HCV): vaikeiden ja mahdollisesti kuolemaan johtavien maksaan kohdistuvien haittavaikutusten riski on tavallista suurempi, jos potilaalla on krooninen B - tai C- hepatiitti ja hän saa retroviruslääkkeiden yhdistelmähoitoa.
Physicians should refer to current HIV treatment guidelines for the optimal management of HIV infection in patients co-infected with HBV.
Lääkärien tulee tutustua ajankohtaisiin hoitosuosituksiin, joissa käsitellään HIV- infektion optimaalista hoitoa potilailla, joilla on myös HBV- infektio.
In case of concomitant antiviral therapy for hepatitis B or C, please refer also to the relevant Summary of Product Characteristics for these medicinal products.
Jos potilas saa samanaikaisesti viruslääkitystä B - tai C- hepatiittiin, ks. myös näiden lääkevalmisteiden asiaankuuluvat valmisteyhteenvedot.
The safety and efficacy of Atripla have not been studied for the treatment of chronic HBV infection.
Atriplan turvallisuutta ja tehokkuutta kroonisen B- hepatiitin hoidossa ei ole tutkittu.
Emtricitabine and tenofovir individually and in combination have shown activity against HBV in pharmacodynamic studies (see section 5.1).
Farmakodynamiikkatutkimuksissa on todettu, että emtrisitabiini ja tenofoviiri tehoavat HBV- infektioon sekä yhdessä että erikseen käytettyinä (ks. kohta 5. 1).
Limited clinical experience suggests that emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate have an anti-HBV activity when used in antiretroviral combination therapy to control HIV infection.
Rajallinen kliininen kokemus viittaa siihen, että emtrisitabiini ja tenofoviiridisoproksiilifumaraatti tehoavat myös hepatiitti B - virukseen, kun niitä käytetään retroviruslääkkeiden yhdistelmähoidossa HIV- infektion hoitoon.
Discontinuation of Atripla therapy in patients co-infected with HIV and HBV may be associated with severe acute exacerbations of hepatitis.
Atripla- hoidon lopettamiseen HIV- positiivisilla potilailla, joilla on myös HBV- infektio, saattaa liittyä hepatiitin vakava akuutti paheneminen.
Patients co-infected with HIV and HBV who discontinue Atripla must be closely monitored with both clinical and laboratory follow-up for at least four months after stopping treatment with Atripla.
HIV- positiivisia potilaita, joilla on myös HBV- infektio ja jotka lopettavat Atripla- hoidon, tulee seurata tarkoin sekä kliinisesti että laboratoriokokein vähintään neljän kuukauden ajan Atripla- hoidon lopettamisen jälkeen.
If appropriate, resumption of anti-hepatitis B therapy may be warranted.
Tarvittaessa hepatiitti B - hoidon jatkaminen saattaa olla tarpeen.
Psychiatric symptoms: psychiatric adverse reactions have been reported in patients treated with efavirenz.
Psyykkiset oireet: efavirentsihoitoa saaneilla potilailla on ilmoitettu psyykeen kohdistuneita haittavaikutuksia.
Patients with a prior history of psychiatric disorders appear to be at greater risk of these serious psychiatric adverse reactions.
Näiden vakavien psyykkisten haittojen riski on nähtävästi tavallista suurempi, jos potilaalla on anamneesissa psyyken häiriöitä.
Patients should be advised that if they experience symptoms such as severe depression, psychosis or suicidal ideation, they should contact their doctor immediately to assess the possibility that the symptoms may be related to the use of efavirenz, and if so, to determine whether the risk of continued therapy outweighs the benefits (see section 4.8).
5 efavirentsin käyttöön, ja selvittää tarvittaessa, ovatko hoidon jatkamiseen liittyvät riskit suuremmat kuin hoidosta saatavat hyödyt (ks. kohta 4. 8).
Nervous system symptoms: symptoms including, but not limited to, dizziness, insomnia, somnolence, impaired concentration and abnormal dreaming are frequently reported undesirable effects in patients receiving efavirenz 600 mg daily in clinical studies.
Hermosto- oireet: potilailla, jotka saivat kliinisissä tutkimuksissa efavirentsia 600 mg annoksena, ilmoitettiin usein esimerkiksi huimauksen, unettomuuden, unisuuden, keskittymisvaikeuksien ja poikkeavien unien kaltaisia haittavaikutuksia.
Headache has been reported in clinical studies with emtricitabine (see section 4.8).
Emtrisitabiinilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa ilmoitettiin päänsärkyä (ks. kohta 4. 8).
Nervous system symptoms associated with efavirenz usually begin during the first one or two days of therapy and generally resolve after the first two to four weeks.
Efavirentsiin liittyvät hermosto- oireet alkavat yleensä hoidon ensimmäisenä tai toisena päivänä ja lievittyvät yleensä 2– 4 viikon hoidon jälkeen.
Patients should be informed that if they do occur, these common symptoms are likely to improve with continued therapy and are not predictive of subsequent onset of any of the less frequent psychiatric symptoms.
Ne eivät myöskään ennakoi harvinaisempien psyykkisten oireiden kehittymistä.
5 Seizures: convulsions have been observed in patients receiving efavirenz, generally in the presence of a known medical history of seizures.
Kouristuskohtaukset: efavirentsihoitoa saavilla potilailla on ilmoitettu kouristuskohtauksia, yleensä henkilöillä, joilla on ollut anamneesissa kouristuskohtauksia.
In a drug interaction study, carbamazepine plasma concentrations were decreased when carbamazepine was co-administered with efavirenz (see section 4.5).
Eräässä lääkkeiden yhteisvaikutustutkimuksessa todettiin, että karbamatsepiinin ja efavirentsin samanaikainen käyttö pienensi plasman karbamatsepiinipitoisuuksia (ks. kohta 4. 5).
Atripla is not recommended for patients with moderate or severe renal impairment.
Atriplaa ei suositella potilaille, joilla on keskivaikea tai vaikea munuaisten vajaatoiminta.
Patients with moderate or severe renal impairment require a dose adjustment of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate that cannot be achieved with the combination tablet (see sections 4.2 and 5.2).
Jos potilaalla on keskivaikea tai vaikea munuaisten vajaatoiminta, emtrisitabiinin ja tenofoviiridisoproksiilifumaraatin annoksia on muutettava, mikä ei onnistu yhdistelmätabletteja käytettäessä (ks. kohdat 4. 2 ja 5. 2).
Use of Atripla should be avoided with concurrent or recent use of a nephrotoxic medicinal product.
Atriplan käyttöä tulee välttää, jos potilas käyttää samanaikaisesti tai on äskettäin käyttänyt jotakin munuaistoksista lääkevalmistetta.
If concomitant use of Atripla and nephrotoxic agents (e. g. aminoglycosides, amphotericin B, foscarnet, ganciclovir, pentamidine, vancomycin, cidofovir, interleukin-2) is unavoidable, renal function must be monitored weekly (see section 4.5).
Jos Atriplan käyttö samanaikaisesti munuaistoksisten aineiden kanssa (esim. aminoglykosidit, amfoterisiini B, foskarneetti, gansikloviiri, pentamidiini, vankomysiini, sidofoviiri, interleukiini- 2) on välttämätöntä, munuaistoimintaa on seurattava viikoittain (ks. kohta 4. 5).
Renal failure, renal impairment, elevated creatinine, hypophosphataemia and proximal tubulopathy (including Fanconi syndrome) have been reported with the use of tenofovir disoproxil fumarate in clinical practice (see section 4.8).
Tenofoviiridisoproksiilifumaraatin kliinisen käytön yhteydessä on ilmoitettu munuaisten vajaatoimintaa, munuaisten toiminnan heikkenemistä, kreatiniiniarvon suurenemista, hypofosfatemiaa ja proksimaalisten munuaistubulusten vaurioita (myös Fanconin oireyhtymää) (ks. kohta 4. 8).
It is recommended that creatinine clearance is calculated in all patients prior to initiating therapy with Atripla and renal function (creatinine clearance and serum phosphate) is also monitored every four weeks during the first year and then every three months.
On suositeltavaa selvittää kaikkien potilaiden kreatiniinipuhdistuma ennen Atripla- hoitoa sekä seurata munuaistoimintaa (kreatiniinipuhdistuma ja seerumin fosfaattiarvot) neljän viikon välein ensimmäisen hoitovuoden ajan ja kolmen kuukauden välein sen jälkeen.
In patients with a history of renal dysfunction or in patients who are at risk for renal dysfunction, consideration must be given to more frequent monitoring of renal function.
Jos potilaalla on anamneesissa munuaistoiminnan häiriöitä tai hänellä on munuaisten toimintahäiriön riski, on harkittava munuaistoiminnan seuraamista tätä useammin.
If serum phosphate is < 1.5 mg/ dl (0.48 mmol/ l) or creatinine clearance is decreased to < 50 ml/ min in any patient receiving Atripla, renal function must be re-evaluated within one week, including measurements of blood glucose, blood potassium and urine glucose concentrations (see section 4.8, proximal tubulopathy).
Samalla on mitattava veren glukoosipitoisuus, veren kaliumarvot ja virtsan glukoosipitoisuus (ks. kohta 4. 8, proksimaalisten munuaistubulusten vaurio).
Since Atripla is a combination product and the dosing interval of the individual components cannot be altered, treatment with Atripla must be interrupted in patients with confirmed creatinine clearance < 50 ml/ min or decreases in serum phosphate to < 1.0 mg/ dl (0.32 mmol/ l).
Näin ollen Atripla- hoito tulee lopettaa, jos potilaan kreatiniinipuhdistuman todetaan vahvistetusti olevan < 50 ml/ min tai seerumin fosfaattipitoisuudet pienenevät tasolle < 1, 0 mg/ dl (0, 32 mmol/ l).
Skin reactions: mild-to-moderate rash has been reported with the individual components of Atripla.
Kun Atriplan vaikuttavia aineita on käytetty erikseen, niiden käytön yhteydessä on ilmoitettu lievää tai keskivaikeaa ihottumaa.
Appropriate antihistamines and/ or corticosteroids may improve tolerability and hasten the resolution of rash.
Sopivat antihistamiinit ja/ tai kortikosteroidit saattavat parantaa hoidon siedettävyyttä ja nopeuttaa ihottuman häviämistä.
Severe rash associated with blistering, moist desquamation or ulceration has been reported in less than 1% of patients treated with efavirenz (see section 4.8).
Vaikeaa ihottumaa, johon liittyy rakkulamuodostusta, ihon kosteaa kesimistä tai haavaumia, on ilmoitettu alle 1%: lla efavirentsihoitoa saaneista potilaista (ks. kohta 4. 8).
The incidence of erythema multiforme or Stevens-Johnson syndrome was approximately 0.1%.
Erythema multiformen ja Stevens– Johnsonin oireyhtymän ilmaantuvuus oli yhteensä noin 0, 1%.
Atripla must be discontinued in patients developing severe rash associated with blistering, desquamation, mucosal involvement or fever.
Atripla- hoito tulee lopettaa, jos potilaalle kehittyy vaikea ihottuma, johon liittyy rakkulamuodostusta,
Patients who discontinued treatment with other non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors due to rash may be at higher risk of developing rash during treatment with Atripla.
Ihottuman kehittymisen riski Atripla- hoidon aikana voi olla tavallista suurempi, jos potilas on aiemmin lopettanut jonkin muun ei- nukleosidirakenteisen käänteiskopioijaentsyymin estäjän (NNRTI- lääkkeen) käytön ihottuman vuoksi.
Lipodystrophy and metabolic abnormalities: combination antiretroviral therapy has been associated with the redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients.
Lipodystrofia ja aineenvaihduntahäiriöt: retroviruslääkkeiden yhdistelmähoitoon on HIV- potilailla liittynyt elimistön rasvan uudelleenjakautumista (lipodystrofia).
Knowledge about the mechanism is incomplete.
Ilmiön pitkäaikaisvaikutuksia ei tällä hetkellä tunneta, eikä sen mekanismia ei ole vielä täysin selvitetty.
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors (PI) and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) has been hypothesised.
Viskeraalisen lipomatoosin ja proteaasinestäjien, sekä lipoatrofian ja nukleosidirakenteisten käänteiskopioijaentsyymin estäjien (NRTI- lääkkeiden) välillä on arveltu olevan jonkinlainen yhteys.
A higher risk of lipodystrophy has been associated with individual factors such as older age, and with drug-related factors such as longer duration of antiretroviral treatment and associated metabolic disturbances.
Lipodystrofiariskin suurenemiseen vaikuttavat sekä yksilölliset tekijät (mm. korkea ikä) että lääkkeeseen liittyvät tekijät (mm. pitkäkestoinen retroviruslääkitys ja siihen liittyvät aineenvaihduntahäiriöt).
Clinical examination should include evaluation for physical signs of fat redistribution.
Kliinisessä tutkimuksessa tulee tarkkailla rasvan uudelleenjakautumiseen viittaavia fyysisiä merkkejä.
6 Effect of food: the administration of Atripla with food may increase efavirenz exposure (see section 5.2) and may lead to an increase in frequency of adverse reactions (see section 4.8).
Atriplan ottaminen ruoan kanssa voi suurentaa efavirentsialtistusta (ks. kohta 5. 2) ja suurentaa haittavaikutusten esiintyvyyttä (ks. kohta 4. 8).
Mitochondrial dysfunction: nucleoside and nucleotide analogues have been demonstrated in vitro and in vivo to cause a variable degree of mitochondrial damage.
Mitokondriotoiminnan häiriö: nukleosidi - ja nukleotidianalogien on osoitettu aiheuttavan vaihtelevassa määrin mitokondriovaurioita in vitro ja in vivo.
There have been reports of mitochondrial dysfunction in HIV negative infants exposed in utero and/ or postnatally to nucleoside analogues.
Mitokondriotoiminnan häiriöitä on ilmoitettu HIV- negatiivisilla pikkulapsilla, jotka ovat altistuneet kohdussa ja/ tai syntymän jälkeen nukleosidianalogeille.
The main adverse events reported are haematological disorders (anaemia, neutropenia), metabolic disorders (hyperlactataemia, hyperlipasaemia).
Tärkeimpiä ilmoitettuja haittavaikutuksia ovat hematologiset häiriöt (anemia, neutropenia) ja aineenvaihduntahäiriöt (hyperlaktatemia, hyperlipasemia).
These events are often transitory.
Nämä ilmiöt ovat usein ohimeneviä.
Some late-onset neurological disorders have been reported (hypertonia, convulsion, abnormal behaviour).
Joitakin viiveellä alkaneita neurologisia häiriöitä on ilmoitettu (lisääntynyt lihastonus, kouristukset, poikkeava käyttäytyminen).
Any child exposed in utero to nucleoside and nucleotide analogues, even HIV negative children, should have clinical and laboratory follow-up and should be fully investigated for possible mitochondrial dysfunction in case of relevant signs or symptoms.
Lapsi tulee myös tutkia huolellisesti mahdollisten mitokondriotoiminnan häiriöiden varalta, jos niihin viittaavia oireita tai merkkejä ilmenee.
These findings do not affect current national recommendations to use antiretroviral therapy in pregnant women to prevent vertical transmission of HIV.
Nämä löydökset eivät vaikuta nykyisiin kansallisiin hoitosuosituksiin, jotka koskevat retroviruslääkityksen käyttöä raskauden aikana äidistä lapseen tapahtuvan HIV- tartunnan estämiseksi.
Immune Reactivation Syndrome: in HIV infected patients with severe immune deficiency at the time of institution of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic pathogens may arise and cause serious clinical conditions, or aggravation of symptoms.
Immuunireaktivaatio- oireyhtymä: vaikeasti immuunipuutteisille HIV- positiivisille potilaille voi retroviruslääkkeiden yhdistelmähoitoa aloitettaessa kehittyä oireettomien tai residuaalisten opportunististen mikrobien aiheuttama tulehdusreaktio, joka voi aiheuttaa vakavia kliinisiä oireita tai johtaa oireiden pahenemiseen.
Typically, such reactions have been observed within the first few weeks or months of initiation of CART.
Nämä reaktiot kehittyvät tyypillisesti yhdistelmähoidon ensimmäisten viikkojen tai kuukausien aikana.
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterial infections, and pneumonia caused by Pneumocystis jiroveci (formerly known as Pneumocystis carinii).
Esimerkkejä ovat esimerkiksi sytomegaloviruksen aiheuttama retiniitti, yleistynyt ja/ tai paikallinen mykobakteeri- infektio ja Pneumocystis jiroveci - mikrobin (aiemmalta nimeltään Pneumocystis carinii) aiheuttama keuhkokuume.
Osteonecrosis: although the etiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported particularly in patients with advanced HIV disease and/ or long term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Osteonekroosin katsotaan kuitenkin olevan etiologialtaan monitekijäinen, ja sen kehittymiseen vaikuttavia tekijöitä ovat esimerkiksi kortikosteroidien käyttö, alkoholin käyttö, vaikea immunosuppressio ja suuri painoindeksi.
Patients should be advised to seek medical advice if they experience joint aches and pain, joint stiffness or difficulty in movement.
Potilaita tulee kehottaa hakeutumaan lääkärin hoitoon, jos heillä nivelsärkyä tai - kipua, niveljäykkyyttä tai liikkumisvaikeuksia.
Bone: in a 144-week controlled clinical study that compared tenofovir disoproxil fumarate with stavudine in combination with lamivudine and efavirenz in antiretroviral-naïve patients, small decreases in bone mineral density of the hip and spine were observed in both treatment groups.
Luu: tenofoviiridisoproksiilifumaraattia verrattiin stavudiiniin 144 viikkoa kestäneessä tutkimuksessa, jossa kumpaakin lääkettä käytettiin yhdessä lamivudiinin ja efavirentsin kanssa potilailla, jotka eivät olleet aiemmin saaneet retroviruslääkitystä.
Decreases in bone mineral density of spine and changes in bone biomarkers from baseline were significantly greater in the tenofovir disoproxil fumarate treatment group at 144 weeks.
Tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmässä todettiin 144 viikon aikana merkitsevästi voimakkaampaa selkärangan luuntiheyden pienenemistä ja suurempia luun merkkiainearvojen muutoksia lähtötasoon nähden kuin vertailuryhmässä.
However, there was no increased risk of fractures or evidence for clinically relevant bone abnormalities over 144 weeks.
7 144 viikon hoitojaksolla ei kuitenkaan havaittu murtumariskin suurenemista eikä saatu näyttöä kliinisesti merkitsevistä luun poikkeavuuksista.
Bone abnormalities (infrequently contributing to fractures) may be associated with proximal renal tubulopathy (see section 4.8).
Luun poikkeavuudet (myötävaikuttavat harvoin murtumiin) liittyvät mahdollisesti proksimaalisten munuaistubulusten vaurioon (ks. kohta 4. 8).
Other antiretroviral agents: no data are available on the safety and efficacy of Atripla in combination with other antiretroviral agents.
Atriplan ja muiden retroviruslääkitysten yhdistelmähoidon turvallisuudesta ja tehosta ei ole tietoja.
Didanosine: co-administration of Atripla and didanosine is not recommended since exposure to didanosine is significantly increased following co-administration with tenofovir disoproxil fumarate (see section 4.5).
Atriplan ja didanosiinin samanaikainen käyttö ei ole suositeltavaa, sillä didanosiinin ja tenofoviiridisoproksiilifumaraatin samanaikainen käyttö johtaa didanosiinialtistuksen merkitsevään suurenemiseen (ks. kohta 4. 5).
Patients with HIV-1 harbouring mutations:
Potilaat, joilla on tiettyjä HIV- 1- viruksen mutaatioita:
Atripla should be avoided in patients with HIV-1 harbouring the K65R, M184V/ I or K103N mutation (see sections 4.1 and 5.1).
Atriplan käyttöä tulee välttää, jos potilaalla on HIV- 1- virus, jossa on K65R -, M184V/ I - tai K103N- mutaatio (ks. kohdat 4. 1 ja 5. 1).
Excipients: this medicinal product contains 1 mmol (23.6 mg) of sodium per dose which should be taken into consideration by patients on a controlled sodium diet.
Potilaiden, joilla on ruokavalion natriumrajoitus, tulee ottaa tämä huomioon.
7 4.5 Interaction with other medicinal products and other forms of interaction
4. 5 Yhteisvaikutukset muiden lääkevalmisteiden kanssa sekä muut yhteisvaikutukset
No drug interaction studies have been conducted using Atripla.
Atriplalla ei ole tehty yhteisvaikutustutkimuksia.
As Atripla contains efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate, any interactions that have been identified with these agents individually may occur with Atripla.
Atripla sisältää efavirentsia, emtrisitabiinia ja tenofoviiridisoproksiilifumaraattia, joten mitä tahansa näitä lääkkeitä erikseen käytettäessä havaittuja yhteisvaikutuksia voi esiintyä myös Atriplan käytön yhteydessä.
Interaction studies with these agents have only been performed in adults.
Näitä lääkkeitä koskeviin yhteisvaikutustutkimuksiin on osallistunut vain aikuisia.
As a fixed combination, Atripla should not be administered concomitantly with other medicinal products containing any of the components, efavirenz, emtricitabine or tenofovir disoproxil as fumarate.
Atripla on kiinteä yhdistelmävalmiste, joten sitä ei pidä käyttää samanaikaisesti muiden samoja aineita (efavirentsia, emtrisitabiinia tai tenofoviiridisoproksiilia [fumaraattina]) sisältävien lääkevalmisteiden kanssa.
Due to similarities with emtricitabine, Atripla should not be administered concomitantly with other cytidine analogues, such as lamivudine.
Emtrisitabiini muistuttaa muita sytidiinijohdoksia kuten lamivudiinia, joten Atriplaa ei pidä käyttää samanaikaisesti myöskään näiden lääkkeiden kanssa.
Efavirenz is an inducer of CYP3A4 and an inhibitor of some CYP450 isoenzymes including CYP3A4 (see section 5.2).
Efavirentsi on CYP3A4- induktori ja estää joidenkin CYP450- isoentsyymien kuten CYP3A4: n toimintaa (ks. kohta 5. 2).
Other compounds that are substrates of CYP3A4 may have decreased plasma concentrations when co-administered with efavirenz.
Jos muita CYP3A4- substraatteja käytetään samanaikaisesti efavirentsin kanssa, niiden pitoisuudet plasmassa voivat pienentyä.
Efavirenz exposure may also be altered when given with medicinal products or food (for example, grapefruit juice) which affect CYP3A4 activity.
Myös efavirentsialtistus voi muuttua, jos lääkkeen kanssa käytetään muita CYP3A4: n toimintaan vaikuttavia lääkevalmisteita tai elintarvikkeita (esim. greippimehua).
In vitro and clinical pharmacokinetic interaction studies have shown the potential for CYP450- mediated interactions involving emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate with other medicinal products is low.
In vitro tutkimuksissa ja kliinisissä farmakokineettisissä yhteisvaikutustutkimuksissa on osoitettu, että emtrisitabiinin ja tenofoviiridisoproksiilifumaraatin potentiaali aiheuttaa CYP450- välitteisiä yhteisvaikutuksia muiden lääkevalmisteiden kanssa on vähäinen.