natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As with other anti-HIV medicines, patients taking Combivir may be at risk of developing lipodystrophy (changes in the distribution of body fat), osteonecrosis (death of bone tissue) or immune reactivation syndrome (symptoms of infection caused by the recovering immune system).
Muiden HIV- lääkkeiden tapaan myös Combiviria saavilla potilailla on riski saada lipodystrofia (muutoksia kehon rasvakudoksen jakautumisessa), osteonekroosi (luukudoksen kuolio) tai immuunireaktivaatio- oireyhtymä (immuunijärjestelmän paranemisesta johtuvia infektio- oireita).
Patients who have problems with their liver (including hepatitis B or C infection) may be at an elevated risk of liver damage when taking Combivir.
Maksasairauksia (kuten B - tai C- hepatiitti) sairastavilla potilailla voi olla kohonnut maksan vaurioitumisriski otettaessa Combiviria.
As with all other NRTIs, Combivir may also cause lactic acidosis (a build-up of lactic acid in the body) and, in the babies of mothers taking Combivir during pregnancy, mitochondrial dysfunction (damage to the energy-producing components within cells that can cause problems in the blood).
Kaikkien muiden NRTI- lääkevalmisteiden tapaan Combivir voi aiheuttaa myös maitohappoasidoosia (maitohapon kertymistä elimistöön) ja Combiviria raskauden aikana saavien äitien vauvoille mitokondrioiden toimintahäiriön (solujen energiaa tuottavien osien vaurio, joka voi aiheuttaa ongelmia veressä).
The Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) decided that Combivir’ s benefits are greater than its risks in antiretroviral combination therapy for the treatment of HIV infection.
Lääkevalmistekomitea (CHMP) katsoi, että Combivirin hyöty on sen riskejä suurempi HIV - infektioiden hoidossa antiretroviraalisen yhdistelmähoidon osana.
The Committee recommended that Combivir be given marketing authorisation.
Komitea suosittelee, että Combivirille annetaan myyntilupa.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the EU for Combivir to Glaxo Group Ltd on 18 March 1998.
Muita tietoja Combivirista Euroopan komissio myönsi Glaxo Group Ltd - yhtiölle koko Euroopan unionin alueella voimassa olevan myyntiluvan Combiviria varten 18. maaliskuuta 1998.
The marketing authorisation was renewed on 18 March 2003 and on 18 March 2008.
Myyntilupa uusittiin 18. maaliskuuta 2003 ja 18. maaliskuuta 2008.
The full EPAR for Combivir is available here.
Combiviria koskeva EPAR- arviointikertomus on kokonaisuudessaan saatavilla tässä.
Combivir 150 mg/ 300 mg film-coated tablets
Combivir 150 mg/ 300 mg kalvopäällysteiset tabletit
Each film-coated tablet contains 150 mg lamivudine and 300 mg zidovudine.
Yksi kalvopäällysteinen Combivir- tabletti sisältää 150 mg lamivudiinia ja 300 mg tsidovudiinia.
White to off-white, capsule-shaped film-coated scored tablets engraved with “ GXFC3” on both sides.
Valkoinen tai melkein valkoinen kapselin muotoinen jakouurteinen kalvopäällysteinen tabletti, jossa on molemmilla sivulla kaiverrus "GXFC3".
Combivir is indicated in antiretroviral combination therapy for the treatment of Human Immunodeficiency Virus (HIV) infection (see section 4.2).
Combivir on indikoitu HIV- infektioiden hoitoon antiretroviraalisen yhdistelmähoidon osana (ks. kohta 4. 2).
For patients who are unable to swallow tablets, tablets may be crushed and added to a small amount of semi-solid food or liquid, all of which should be consumed immediately (see section 5.2).
Potilaat, jotka eivät pysty nielemään tabletteja, voivat murskata tabletin/ tabletit ja lisätä sen/ ne pieneen määrään puolikiinteää ruokaa tai nestettä, joka kaikki tulee ottaa välittömästi (ks. kohta 5. 2).
Children weighing between 21 kg and 30 kg: the recommended oral dose of COMBIVIR is one-half tablet taken in the morning and one whole tablet taken in the evening.
21 kg – 30 kg painavat lapset: suositeltu suun kautta otettava Combivir- annos on puoli tablettia aamulla ja kokonainen tabletti illalla.
Children weighing from 14 kg to 21 kg: the recommended oral dose of COMBIVIR is one-half tablet taken twice daily.
14 kg – 21 kg painavat lapset: suositeltu suun kautta otettava Combivir- annos on puoli tablettia kahdesti vuorokaudessa.
The dosing regimen for paediatric patients weighing 14-30 kg is based primarily on pharmacokinetic modelling and supported by data from clinical studies using the individual components lamivudine and zidovudine.
Annostusohje 14 – 30 kg painaville lapsille perustuu pääasiassa farmakokineettiseen mallintamiseen ja sitä tukee Combivirin komponenteilla lamivudiinilla ja tsidovudiinilla tehdyistä kliinisistä tutkimuksista saatu tieto.
If gastrointestinal intolerance occurs in patients weighing 21-30 kg, an alternative dosing schedule with one-half tablet taken thrice daily can be applied in attempt to improve tolerability.
Jos 21 – 30 kg painavilla potilailla ilmenee maha- suolikanavan ärsytystä, tätä voidaan yrittää vähentää käyttämällä annostusta puoli tablettia kolme kertaa vuorokaudessa.
Combivir tablets should not be used for children weighing less than 14 kg, since doses can not be appropriately adjusted for the weight of the child.
Combivir- tabletteja ei tule antaa alle 14 kg painaville lapsille, koska annosta ei voida määrittää tarkasti lapsen painon mukaisesti.
For these patients and for patients, who are unable to swallow tablets, oral solutions of lamivudine and zidovudine are available.
Näille potilaille ja potilaille, jotka eivät pysty nielemään tabletteja, on olemassa lamivudiini - ja tsidovudiinioraaliliuokset.
2 For situations where discontinuation of therapy with one of the active substances of Combivir, or dose reduction is necessary separate preparations of lamivudine and zidovudine are available in tablets/ capsules and oral solution.
2 Tilanteissa, joissa jommankumman Combivirin vaikuttavan aineen käyttö on lopetettava tai annosta pienennettävä, lamivudiinia ja tsidovudiinia on saatavana erillisinä valmisteina tabletteina/ kapseleina ja oraaliliuoksena.
Renal impairment:
Munuaisten toiminnan häiriöt:
Lamivudine and zidovudine concentrations are increased in patients with renal impairment due to decreased clearance.
Vähentyneestä erittymisestä johtuen lamivudiinin ja tsidovudiinin pitoisuudet ovat suurentuneita potilailla, joiden munuaisten toiminta on heikentynyt.
Physicians should refer to the individual prescribing information for these medicinal products.
Koska annoksen muuttaminen voi olla tarpeen, suositellaan, että potilaille, joiden munuaisten toiminta on heikentynyt (kreatiniinipuhdistuma ≤50 ml/ min), määrätään lamivudiinia ja tsidovudiinia erillisinä valmisteina, ks. näiden lääkevalmisteiden valmisteyhteenvedot.
Limited data in patients with cirrhosis suggest that accumulation of zidovudine may occur in patients with hepatic impairment because of decreased glucuronidation.
Rajoitetut tiedot maksakirroosipotilaista viittaavat siihen, että tsidovudiini voi kumuloitua vähentyneen glukuronoitumisen vuoksi potilailla, joiden maksan toiminta on heikentynyt.
Physicians should refer to the individual prescribing information for these medicinal products.
Koska tsidovudiiniannoksen muuttaminen voi olla aiheellista, suositellaan, että vakavasta maksan toiminnanvajauksesta kärsiville potilaille määrätään lamivudiinia ja tsidovudiinia erillisinä valmisteina ks. näiden lääkevalmisteiden valmisteyhteenvedot.
Dosage adjustments in patients with haematological adverse reactions:
Annoksen muuttaminen potilailla, jotka saavat hematologisia haittavaikutuksia:
Dosage adjustment of zidovudine may be necessary if the haemoglobin level falls below 9 g/ dl or 5.59 mmol/ l or the neutrophil count falls below 1.0 x 109/ l (see sections 4.3 and 4.4).
Tsidovudiiniannoksen muuttaminen voi olla tarpeen, jos hemoglobiini laskee alle 90 g/ dl tai 5, 59 mmol/ l tai neutrofiilien määrä laskee alle 1, 0 x 109/ l (ks. kohdat 4. 3. ja 4. 4.).
As dosage adjustment of Combivir is not possible, separate preparations of zidovudine and lamivudine should be used.
Koska annoksen muuttaminen käyttäen Combivir- tabletteja ei ole mahdollista, on syytä käyttää erillisiä tsidovudiini - ja lamivudiinivalmisteita.
Dosage in the elderly:
Vanhukset:
No specific data are available, however special care is advised in this age group due to age associated changes such as the decrease in renal function and alteration of haematological parameters.
On kuitenkin syytä noudattaa erityistä varovaisuutta hoidettaessa vanhuksia, koska ikä aiheuttaa muutoksia mm. munuaisten toimintaan ja verenkuvaan.
Hypersensitivity to the active substances or to any of the excipients.
Yliherkkyys vaikuttaville aineille tai jollekin muulle valmisteen aineosalle.
Zidovudine is contraindicated in patients with abnormally low neutrophil counts (< 0.75 x 109/ l), or abnormally low haemoglobin levels (< 7.5 g/ dl or 4.65 mmol/ l).
Tsidovudiinia ei tule antaa potilaille, joilla neutrofiilien määrä on poikkeuksellisen alhainen (0, 75x109/ l) tai hemoglobiini on poikkeuksellisen alhaisella tasolla (< 75 g/ dl tai 4, 65 mmol/ l).
Combivir is therefore contra- indicated in these patients (see section 4.4).
Sen vuoksi Combivir on kontraindisoitu näillä potilailla (ks.. kohta 4. 4).
There are no additional precautions and warnings relevant to the combination Combivir.
Combivir - yhdistelmävalmistetta koskevia erityisvaroituksia ei ole.
It is recommended that separate preparations of lamivudine and zidovudine should be administered in cases where dosage adjustment is necessary (see section 4.2).
Suositellaan, että lamivudiinia ja tsidovudiinia annetaan erillisinä valmisteina potilaille, joilla annoksen muuttaminen on välttämätöntä (ks. kohta 4. 2).
The concomitant use of stavudine with zidovudine should be avoided (see section 4.5).
Stavudiinin käyttöä yhdessä tsidovudiinin kanssa tulee välttää (ks. kohta 4. 5).
Opportunistic infections:
Opportunistiset infektiot:
Patients receiving Combivir or any other antiretroviral therapy may continue to develop opportunistic infections and other complications of HIV infection.
Combiviria tai muita antiretroviruslääkkeitä saaville potilaille saattaa edelleen kehittyä opportunistisia infektioita ja muita HIV- infektion komplikaatioita.
Therefore patients should remain under close clinical observation by physicians experienced in the treatment of HIV infection.
Sen vuoksi heidän tulisi pysyä sellaisen lääkärin tarkassa seurannassa, jolla on kokemusta HIV- infektion hoidosta.
Transmission of HIV:
HI- viruksen tarttuminen:
Patients should be advised that current antiretroviral therapy, including Combivir, has not been proven to prevent the risk of transmission of HIV to others through sexual contact or contamination with blood.
Potilaille on syytä korostaa, että nykyisen antiretrovirushoidon, Combivir mukaanluettuna, ei ole osoitettu estävän HI- viruksen tarttumista seksuaalisen kanssakäymisen tai veren välityksellä.
Appropriate precautions should continue to be taken.
On odotettavissa, että potilaille, jotka saavat tsidovudiinia, kehittyy
3 Haematological adverse reactions:
3 anemiaa, neutropeniaa ja leukopeniaa (yleensä neutropeniaa seuraten).
These occurred more frequently at higher zidovudine dosages (1200-1500 mg/ day) and in patients with poor bone marrow reserve prior to treatment, particularly with advanced HIV disease.
Näitä esiintyi useammin käytettäessä suuria tsidovudiiniannoksia (1200 - 1500 mg/ vrk) ja potilailla, joiden luuydinreservi ennen hoidon aloittamista oli huono, erityisesti potilailla, joiden HIV- tauti oli edennyt pitkälle.
Haematological parameters should therefore be carefully monitored (see section 4.3) in patients receiving Combivir.
Sen vuoksi Combiviria saavien potilaiden verenkuvaa on tarkasti seurattava (ks. kohta 4. 3).
These haematological effects are not usually observed before four to six weeks therapy.
Näitä hematologisia vaikutuksia ei yleensä esiinny ennen kuin 4 - 6 viikon hoidon jälkeen.
For patients with advanced symptomatic HIV disease, it is generally recommended that blood tests are performed at least every two weeks for the first three months of therapy and at least monthly thereafter.
Suositellaan, että potilailta, joilla on pitkälle edennyt oireinen HIV- infektio, tutkitaan verenkuva vähintään joka toinen viikko ensimmäisten kolmen hoitokuukauden aikana ja sen jälkeen vähintään kuukausittain.
In patients with early HIV disease haematological adverse reactions are infrequent.
Hematologiset haittavaikutukset ovat harvinaisia potilailla, joilla HIV- infektio on varhaisessa vaiheessa.
Additionally dosage adjustment of zidovudine may be required if severe anaemia or myelosuppression occurs during treatment with Combivir, or in patients with pre-existing bone marrow compromise e. g. haemoglobin < 9 g/ dl (5.59 mmol/ l) or neutrophil count < 1.0 x 109/ l (see section 4.2).
Tsidovudiiniannosta voi olla tarpeen muuttaa myös vakavan anemian tai luuytimen suppression ilmaantuessa Combivir- hoidon aikana tai jos potilailla on ennestään luuytimen toiminta estynyt, esim. hemoglobiini alle 90 g/ l (5, 59 mmol/ l) tai neutrofiilien määrä alle 1, 0 x 109/ l (ks. kohta 4. 2).
As dosage adjustment of Combivir is not possible separate preparations of zidovudine and lamivudine should be used.
Koska annoksen muuttaminen ei ole mahdollista käyttäen Combivir- tabletteja, on käytettävä erillisiä tsidovudiini - ja lamivudiinivalmisteita.
Cases of pancreatitis have occurred rarely in patients treated with lamivudine and zidovudine.
Pankreatiitti: pankreatiittia on esiintynyt joskus harvoin lamivudiinilla ja tsidovudiinilla hoidetuilla potilailla.
However it is not clear whether these cases were due to the antiretroviral treatment or to the underlying HIV disease.
Ei kuitenkaan tiedetä, liittyivätkö nämä antiretrovirushoitoon vai hoidettavaan HIV - infektioon.
Treatment with Combivir should be stopped immediately if clinical signs, symptoms or laboratory abnormalities suggestive of pancreatitis occur.
Combivir- hoito on lopetettava heti, jos potilaalla esiintyy pankreatiittiin viittaavia kliinisiä merkkejä, oireita tai laboratoriolöydöksiä.
Lactic acidosis: lactic acidosis usually associated with hepatomegaly and hepatic steatosis has been reported with the use of nucleoside analogues.
Maitohappoasidoosi: maitohappoasidoosia, yleensä liittyen vakavaan hepatomegaliaan ja rasvamaksaan on raportoitu nukleosidianalogien käytön yhteydessä.
Early symptoms (symptomatic hyperlactatemia) include benign digestive symptoms (nausea, vomiting and abdominal pain) non-specific malaise, loss of appetite, weight loss, respiratory symptoms (rapid and/ or deep breathing) or neurological symptoms (including motor weakness).
Ensioireita (symptomaattinen hyperlaktatemia) ovat tavalliset ruoansulatuskanavan oireet (pahoinvointi, oksentelu ja mahakivut), epämääräinen huonovointisuus, ruokahalun puute, painon lasku, hengitysoireet (nopea ja/ tai syvä hengittäminen) tai neurologiset oireet (mm. motorinen heikkous).
Treatment with nucleoside analogues should be discontinued if there is symptomatic hyperlactatemia and metabolic/ lactic acidosis, progressive hepatomegaly, or rapidly elevating aminotransferase levels.
Nukleosidianalogihoito on lopetettava, jos potilaalla havaitaan symptomaattinen hyperlaktatemia ja metabolinen maitohappoasidoosi, etenevä hepatomegalia tai nopeasti nousevat aminotransferaasiarvot.
Caution should be exercised when administering nucleoside analogues to any patient (particularly obese women) with hepatomegaly, hepatitis or other known risk factors for liver disease and hepatic steatosis (including certain medicinal products and alcohol).
Varovaisuutta on noudatettava, kun nukleosidianalogeja annetaan potilaalle (erityisesti ylipainoisille naisille), jolla on hepatomegalia, hepatiitti tai muu maksasairauden tai rasvamaksan tunnettu riskitekijä (myös alkoholi ja tietyt lääkkeet ovat riskitekijöitä).
Patients co-infected with hepatitis C and treated with alpha interferon and ribavirin may constitute a special risk.
Potilaita, joilla on myös C- hepatiitti ja joita hoidetaan alfainterferonilla ja ribaviriinilla voivat olla erityisen alttiita.
Patients at increased risk should be followed closely.
Potilaita, joilla on lisääntynyt riski, on seurattava huolella.
Mitochondrial dysfunction:
Mitokondriovauriot:
Nucleoside and nucleotide analogues have been demonstrated in vitro and in vivo to cause a variable degree of mitochondrial damage.
Nukleosidi - ja nukleotidianalogien on osoitettu in vitro ja in vivo aiheuttavan eriasteisia mitokondriovaurioita.
There have been reports of mitochondrial dysfunction in HIV-negative infants exposed in utero and/ or post-natally to nucleoside analogues.
HIV- negatiivisilla vastasyntyneillä, jotka ovat altistuneet nukleosidianalogeille in utero ja/ tai synnytyksen jälkeen on raportoitu mitokondrioiden toimintahäiriöitä.
The main adverse events reported are haematological disorders (anaemia, neutropenia), metabolic disorders (hyperlactatemia, hyperlipasemia).
Tärkeimpiä raportoituja haittavaikutuksia ovat hematologiset häiriöt (anemia, neutropenia), metaboliset häiriöt (hyperlaktatemia, lipaasi arvon nousu).
Whether the neurological disorders are transient or permanent is currently unknown.
Toistaiseksi ei tiedetä ovatko nämä neurologiset häiriöt ohimeneviä vai pysyviä.
Any child exposed in utero to nucleoside and nucleotide analogues, even HIV-negative children, should have clinical and laboratory follow-up and should be fully investigated for possible mitochondrial dysfunction in case of relevant signs or symptoms.
Kaikkia lapsia, jotka altistuvat in utero nukleosidi - tai nukleotidianalogeille, myös HIV - negatiivisia lapsia, on seurattava kliinisesti ja laboratoriotutkimuksin ja heidät on tutkittava mahdollisen mitokondrioiden toimintahäiriön havaitsemiseksi, jos havaitaan tähän viittaavia löydöksiä tai oireita.
These findings do not affect current national recommendations to use antiretroviral therapy in pregnant women to prevent vertical transmission of HIV.
Näillä havainnoilla ei ole vaikutusta nykyisiin kansallisiin suosituksiin käyttää antiretroviraalista lääkitystä raskaana oleville naisille äidistä lapseen tapahtuvan HIV: n tarttumisen estämiseksi.
4 Lipodystrophy:
4 Lipodystrofia:
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors (PIs) and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) has been hypothesised.
On arveltu, että viskeraalinen lipomatoosi liittyy proteaasi- inhibiittoreihin sekä vastaavasti lipoatrofia nukleosidianalogikäänteiskopioijaentsyyminestäjiin.
Immune Reactivation Syndrome:
Immuunireaktivaatio – oireyhtymä:
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterium infections, and Pneumocystis jiroveci pneumonia (formerly known as Pneumocystis carinii pneumonia).
Esimerkkejä tulehduksista ovat sytomegaloviruksen aiheuttama retiniitti, yleistynyt ja/ tai paikallinen mykobakteeri- infektio ja Pneumocystis jirovecin (tunnettiin aikaisemmin nimellä Pneumocystis carinii) aiheuttama keuhkokuume.
Liver disease:
Maksasairaudet:
If lamivudine is being used concomitantly for the treatment of HIV and HBV, additional information relating to the use of lamivudine in the treatment of hepatitis B infection is available in the Zeffix SPC.
Zeffxin valmisteyhteenveto, jossa on lisää tietoa lamivudiinin käytöstä hepatiitti B – infektion hoidossa.
Patients with chronic hepatitis B or C and treated with combination antiretroviral therapy are at an increased risk of severe and potentially fatal hepatic adverse events.
Potilailla, joilla on krooninen hepatiitti B tai C – infektio ja jotka saavat antiretroviraalisia yhdistelmähoitoja, on lisääntynyt riski saada vakavia ja hengenvaarallisia maksahaittavaikutuksia.
In case of concomitant antiviral therapy for hepatitis B or C, please refer also to the relevant product information for these medicinal products.
Jos potilas saa samanaikaisesti antiviraalista hoitoa hepatiitti B tai C – infektion hoitoon, ks. myös näiden tuotteiden valmisteyhteenvetoja.
If Combivir is discontinued in patients co-infected with hepatitis B virus, periodic monitoring of both liver function tests and markers of HBV replication for 4 months is recommended, as withdrawal of lamivudine may result in an acute exacerbation of hepatitis.
Jos Combivir- hoito lopetetaan potilailla, joilla on myös hepatiitti B - virus, suositellaan, että sekä maksan toimintaa mittaavia arvoja että HBV: n replikaatiota kuvaavia muuttujia seurataan neljän kuukauden ajan, koska lamivudiinin lopettaminen voi saada aikaan akuutin hepatiitin aktivoitumisen.
Patients with pre-existing liver dysfunction, including chronic active hepatitis, have an increased frequency of liver function abnormalities during combination antiretroviral therapy, and should be monitored according to standard practice.
Potilailla, joilla on hoitoa aloitettaessa maksan toimintahäiriö, mukaanlukien krooninen aktiivinen hepatiitti, on enemmän häiriöitä maksan toiminnassa antiretroviraalisen yhdistelmähoidon aikana ja heitä tulisi seurata normaalin hoitokäytännön mukaisesti.
Patients co-infected with hepatitis C virus:
Potilaat, joilla on samanaikainen C- hepatiitti- infektio:
The concomitant use of ribavirin with zidovudine is not recommended due to an increased risk of anaemia (see section 4.5).
Ribaviriinin käyttöä yhdessä tsidovudiinin kanssa ei suositella, koska tähän liittyy anemian vaaran lisääntyminen (ks. kohta 4. 5).
As Combivir contains lamivudine and zidovudine, any interactions that have been identified with these agents individually may occur with Combivir.
Koska Combivir sisältää lamivudiinia ja tsidovudiinia, kaikki näiden aineiden kohdalla havaitut interaktiot ovat mahdollisia myös Combivirilla.
The likelihood of metabolic interactions with lamivudine is low due to limited metabolism and plasma protein binding, and almost complete renal clearance.
Lamivudiinin osalta metabolisten interaktioiden todennäköisyys on pieni johtuen vähäisestä metaboliasta ja sitoutumisesta plasman proteiineihin sekä lähes täydellisestä erittymisestä munuaisten kautta.
Zidovudine is primarily eliminated by hepatic conjugation to an inactive glucuronidated metabolite.
Tsidovudiini eliminoituu pääasiassa
5 Lamivudine and zidovudine metabolism do not involve CYP3A, making interactions with medicinal products metabolised by this system (e. g.
Muut lääkkeet, jotka eliminoituvat metaboloitumalla maksassa, erityisesti glukuronidoitumalla, voivat estää tsidovudiinin metaboloitumista.
PIs) unlikely.
CYP3A: lla ei ole osuutta lamivudiinin ja tsidovudiinin metaboliassa, minkä vuoksi yhteisvaikutukset tätä kautta metaboloituvien lääkeaineiden (esim. proteaasi- inhibiittorit) kanssa ovat epätodennäköisiä.
Interactions relevant to lamivudine
Lamivudiini - merkittävät yhteisvaikutukset
The possibility of interactions with other medicinal products administered concurrently with Combivir should be considered, particularly when the main route of elimination is active renal secretion, especially via the cationic transport system e. g. trimethoprim.
Interaktioiden mahdollisuus muiden Combivirin kanssa samanaikaisesti annettavien lääkkeiden kanssa tulisi ottaa huomioon varsinkin, kun lääkkeen pääasiallinen eliminaatiotie on aktiivinen erittyminen virtsaan, erityisesti kationien kuljetusjärjestelmien kautta (esim. trimetopriimi).
Nucleoside analogues (e. g. zidovudine, didanosine and zalcitabine) and other medicinal products (e. g. ranitidine, cimetidine) are eliminated only in part by this mechanism and were shown not to interact with lamivudine.
Nukleosidianalogit (esim. tsidovudiini, didanosiini ja tsalsitabiini) sekä jotkut muut lääkkeet (esim. ranitidiini, simetidiini) erittyvät vain osittain tämän mekanismin kautta eikä niillä ole interaktioita lamivudiinin kanssa.
Administration of trimethoprim/ sulfamethoxazole 160 mg/ 800 mg results in a 40% increase in lamivudine exposure, because of the trimethoprim component; the sulfamethoxazole component does not interact.
Trimetopriimisulfametoksatsolin 160 mg/ 800 mg antaminen potilaalle lisää lamivudiinialtistusta 40%, trimetopriimikomponentin vuoksi; sulfametoksatsolikomponentilla ei ole vaikutusta.