natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Comparisons between aripiprazole and placebo in the proportions of patients experiencing potentially clinically significant changes in routine laboratory parameters revealed no medically important differences.
Lumevalmisteen ja aripipratsolin välillä ei havaittu lääketieteellisesti merkittäviä eroja niiden potilaiden prosentuaalisissa osuuksissa, joilla esiintyi mahdollisesti kliinisesti merkitseviä muutoksia rutiininomaisesti määritetyissä laboratorioarvoissa.
Elevations of CPK (Creatine Phosphokinase), generally transient and asymptomatic, were observed in 3.5% of aripiprazole treated patients as compared to 2.0% of patients who received placebo.
Kreatiinikinaasiarvon (CK) nousua, joka oli yleensä ohimenevää ja oireetonta, todettiin 3, 5 prosentilla aripipratsolia saaneista potilaista ja 2, 0 prosentilla lumeryhmän potilaista.
Other findings:
Muut löydökset:
Undesirable effects known to be associated with antipsychotic therapy and also reported during treatment with aripiprazole include neuroleptic malignant syndrome, tardive dyskinesia, seizure, cerebrovascular adverse events and increased mortality in elderly demented patients, hyperglycaemia and diabetes mellitus (see section 4.4).
Haittavaikutuksia, joiden tiedetään liittyvän psykoosilääkitykseen ja joita on raportoitu myös aripipratsolihoidon aikana, ovat maligni neuroleptioireyhtymä, tardiivi dyskinesia, kouristuskohtaukset, aivoverenkierron häiriöt ja lisääntynyt kuolleisuus iäkkäillä dementiapotilailla, hyperglykemia ja diabetes (ks. kohta 4. 4).
Post-Marketing:
7 Markkinoille tulon jälkeen:
The following adverse events have been reported during post-marketing surveillance.
Seuraavia haittavaikutuksia on esiintynyt markkinoille tulon jälkeisessä seurannassa.
The frequency of these events is considered not known (cannot be estimated from the available data).
Näiden haittavaikutusten esiintymistiheyttä ei tiedetä (ei voida arvioida käytettävissä olevan aineiston pohjalta).
increased Creatine Phosphokinase, blood glucose increased, blood glucose fluctuation, glycosylated haemoglobin increased
kohonnut kreatiinikinaasi, kohonnut verensokeri, verensokerin vaihtelut, glykosyloituneen hemoglobiiniarvon nousu
Cardiac disorders:
Sydän
QT prolongation, ventricular arrhythmias, sudden unexplained death, cardiac arrest, torsades de pointes, bradycardia
QT- ajan piteneminen, kammioarytmia, äkkikuolema, sydänkohtaus, kääntyvien kärkien takykardia (torsades de pointes), bradykardia
Blood and the lymphatic system disorders:
Veri ja imukudos
leukopenia, neutropenia, thrombocytopenia
leukopenia, neutropenia, trombosytopenia
Nervous system disorders:
Hermosto
speech disorder, Neuroleptic Malignant Syndrome (NMS), grand mal convulsion
puheen häiriöt, maligni neuroleptisyndrooma (NMS), grand mal – kouristukset
oropharyngeal spasm, laryngospasm, aspiration pneumonia
orofaryngiaalinen spasmi, laryngospasmi, aspiraatiopneumonia
pancreatitis, dysphagia, abdominal discomfort, stomach discomfort, diarrhoea
pankreatiitti, dysfagia, vatsavaivat, mahavaivat, ripuli
urinary incontinence, urinary retention
inkontinenssi, virtsaamisvaikeudet
rash, photosensitivity reaction, alopecia, hyperhidrosis
ihottuma, valoherkkyysreaktiot, alopesia, runsas hikoilu
rhabdomyolysis, myalgia, stiffness
rabdomyolyysi, myalgia, jäykkyys
Endocrine disorders:
Umpieritys
hyperglycaemia, diabetes mellitus, diabetic ketoacidosis, diabetic hyperosmolar coma
hyperglykemia, diabetes, diabetesperäinen ketoasidoosi, diabetesperäinen hyperosmolaarinen kooma
weight gain, weight decreased, anorexia, hyponatremia
painonnousu, painonlasku, anoreksia, hyponatremia
syncope, hypertension, thromboembolic events
pyörtyminen, hypertensio, tromboemboliset tapahtumat
temperature regulation disorder (e. g. hypothermia, pyrexia), chest pain, peripheral oedema
lämmönsäätelyjärjestelmän häiriöt (esim. hypotermia, kuume), rintakipu, perifeerinen edeema
allergic reaction (e. g. anaphylactic reaction, angioedema including swollen tongue, tongue oedema, face oedema, pruritus, or urticaria)
allerginen reaktio (esim. anafylaktinen reaktio, angioedeema mukaanlukien kielen turvotus, kieliedeema, kasvoedeema, kutina tai urtikaria)
jaundice, hepatitis, increased Alanine Aminotransferase (ALT), increased Aspartate Aminotransferase (AST), increased Gamma Glutamyl Transferase (GGT), increased alkaline phosphatase
keltaisuus, hepatiitti, kohonnut alaniiniaminotransferaasi (ALAT), kohonnut aspartaattiaminotransferaasi (ASAT), kohonnut glutamyylitransferaasi (GT), kohonnut alkaalinen fosfataasi
priapism
priapismi
agitation, nervousness; suicide attempt, suicidal ideation, and completed suicide (see section 4.4)
agitaatio, hermostuneisuus, itsemurhayritykset, itsemurha- ajatukset ja itsemurhan toteuttaminen (ks. kohta 4. 4)
4.9 Overdose
4. 9 Yliannostus
In clinical trials and post-marketing experience, accidental or intentional acute overdosage of aripiprazole alone was identified in adult patients with reported estimated doses up to 1,260 mg with no fatalities.
Kliinisissä tutkimuksissa ja markkinoilla olon aikana aikuispotilaat ovat ottaneet pelkkää aripipratsolia tahallaan tai vahingossa yliannoksena aina 1260 mg annokseen asti ilman kuolemantapauksia.
The potentially medically important signs and symptoms observed included lethargy, increased blood pressure, somnolence, tachycardia, nausea, vomiting and diarrhoea.
Potentiaalisesti lääketieteellisesti merkittävää letargiaa, verenpaineen nousua, uneliaisuutta,
In addition, reports of accidental overdose with aripiprazole alone (up to 195 mg) in children have been received with no fatalities.
Lisäksi tapauksia pelkästä aripipratsolin yliannostuksesta (195 mg annokseen asti) on kuvattu lapsilla ilman kuolemantapauksia.
The potentially medically serious signs and symptoms reported included somnolence, transient loss of consciousness and extrapyramidal symptoms.
Yliannostus aiheutti potentiaalisesti vakavia oireita kuten uneliaisuutta, tilapäistä tajuttomuutta ja ekstrapyramidaalioireita.
Therefore cardiovascular monitoring should be started immediately and should include continuous electrocardiographic monitoring to detect possible arrhythmias.
Sydämen ja verenkierron monitorointi on aloitettava heti, ja siihen tulee kuulua jatkuva EKG- rekisteröinti mahdollisten rytmihäiriöiden havaitsemiseksi.
Activated charcoal (50 g), administered one hour after aripiprazole, decreased aripiprazole Cmax by about 41% and AUC by about 51%, suggesting that charcoal may be effective in the treatment of overdose.
Tunnin kuluttua aripipratsoliannoksesta annettu aktiivihiili (50 g) pienensi aripipratsolin Cmax - arvoa noin 41% ja AUC- arvoa noin 51%, mikä viittaa siihen, että hiili saattaa olla tehokasta yliannostuksen hoidossa.
5.1 Pharmacodynamic properties
5. 1 Farmakodynamiikka
Pharmacotherapeutic group: antipsychotics, ATC code:
Farmakoterapeuttinen ryhmä: psykoosilääkkeet, ATC- koodi:
8 It has been proposed that aripiprazole’ s efficacy in schizophrenia and Bipolar I Disorder is mediated through a combination of partial agonism at dopamine D2 and serotonin 5HT1a receptors and antagonism of serotonin 5HT2a receptors.
Aripipratsolin tehon skitsofrenian ja kaksisuuntaisen tyypin I mielialahäiriön hoidossa on arveltu välittyvän yhdistetyn osittaisen dopamiini- D2- ja serotoniini- 5HT1a- reseptoriagonismin ja serotoniini - 5HT2a- reseptoriantagonismin kautta.
Aripiprazole exhibited high binding affinity in vitro for dopamine D2 and D3, serotonin 5HT1a and 5HT2a receptors and moderate affinity for dopamine D4, serotonin 5HT2c and 5HT7, alpha-1 adrenergic and histamine H1 receptors.
Aripipratsolilla oli voimakas kiinnittymistaipumus in vitro dopamiini- D2 - ja - D3 -, serotoniini- 5HT1a - ja - 5HT2a- reseptoreihin ja kohtalainen affiniteetti dopamiini- D4 -, serotoniini - 5HT2c - ja - 5HT7 -, alfa1- adrenergisiin ja histamiini- H1- reseptoreihin.
Interaction with receptors other than dopamine and serotonin subtypes may explain some of the other clinical effects of aripiprazole.
Yhteisvaikutukset muiden kuin dopamiini - ja serotoniinireseptorien alaryhmiin kuuluvien reseptorien kanssa saattavat selittää osan aripipratsolin muista kliinisistä vaikutuksista.
Aripiprazole doses ranging from 0.5 to 30 mg administered once a day to healthy subjects for 2 weeks produced a dose-dependent reduction in the binding of 11C-raclopride, a D2/ D3 receptor ligand, to the caudate and putamen detected by positron emission tomography.
Kun terveille koehenkilöille annettiin 0, 5- 30 mg aripipratsolia kerran päivässä 2 viikon ajan, positroniemissiotomografiassa havaittiin, että 11C- raklopridin, spesifisen D2/ D3- reseptorin ligandin, sitoutuminen nucleus caudatukseen ja putameniin väheni annoksesta riippuvasti.
Further information on clinical trials:
Lisätietoja kliinisistä tutkimuksista:
Schizophrenia:
Skitsofrenia:
In three short-term (4 to 6 weeks) placebo-controlled trials involving 1,228 schizophrenic patients, presenting with positive or negative symptoms, aripiprazole was associated with statistically significantly greater improvements in psychotic symptoms compared to placebo.
Kolmessa lyhytaikaisessa (4– 6 viikkoa) lumekontrolloidussa tutkimuksessa, joihin osallistuneilla 1 228 skitsofreniapotilaalla oli positiivisia tai negatiivisia oireita, aripipratsoli lievitti psykoottisia oireita tilastollisesti merkitsevästi enemmän kuin lumevalmiste.
ABILIFY is effective in maintaining the clinical improvement during continuation therapy in patients who have shown an initial treatment response.
ABILIFY ylläpitää tehokkaasti kliinistä hoitovastetta niiden potilaiden jatkohoidossa, joilla on saavutettu hoitovaste hoidon alussa.
In a haloperidol-controlled trial, the proportion of responder patients maintaining response to medicinal product at 52-weeks was similar in both groups (aripiprazole 77% and haloperidol 73%).
Haloperidoliin vertailevassa tutkimuksessa hoitovaste säilyi 52 viikon ajan molemmissa ryhmissä yhtä suurella osalla hoitovasteen saavuttaneista potilaista (aripipratsoliryhmässä 77% ja haloperidoliryhmässä 73%).
The overall completion rate was significantly higher for patients on aripiprazole (43%) than for haloperidol (30%).
Tutkimuksessa loppuun asti mukana olleiden potilaiden osuus oli merkitsevästi suurempi aripipratsoliryhmässä (43%) kuin haloperidoliryhmässä (30%).
Actual scores in rating scales used as secondary endpoints, including PANSS and the Montgomery-Asberg Depression Rating Scale showed a significant improvement over haloperidol.
Eri arviointiasteikoilla, kuten PANSS ja MADRS (Montgomery- Åsberg Depression Rating Scale), saadut todelliset pistearvot, joita käytettiin sekundaarisina tulosmuuttujina, paranivat merkitsevästi enemmän kuin haloperidolia saaneilla potilailla.
In a 26-week, placebo-controlled trial in stabilised patients with chronic schizophrenia, aripiprazole had significantly greater reduction in relapse rate, 34% in aripiprazole group and 57% in placebo.
9 Lumekontrolloidussa 26 viikon tutkimuksessa, johon osallistuneiden kroonista skitsofreniaa sairastavien potilaiden tila oli vakaa, aripipratsoli vähensi relapseja merkitsevästi enemmän kuin lume, relapsien osuus oli aripipratsoliryhmässä 34% ja lumeryhmässä 57%.
Weight gain: in clinical trials aripiprazole has not been shown to induce clinically relevant weight gain.
Painonnousu: aripipratsolin ei ole kliinisissä tutkimuksissa havaittu aiheuttavan kliinisesti merkittävää painonnousua.
In a 26-week, olanzapine-controlled, double-blind, multi-national study of schizophrenia which included 314 patients and where the primary end-point was weight gain, significantly less patients had at least 7% weight gain over baseline (i. e. a gain of at least 5.6 kg for a mean baseline weight of ~80.5 kg) on aripiprazole (N= 18, or 13% of evaluable patients), compared to olanzapine (N= 45, or 33% of evaluable patients).
Olantsapiiniin vertailevassa 26 viikon monikansallisessa kaksoissokkotutkimuksessa, johon osallistui 314 skitsofreniapotilasta ja jossa painonnousu oli primaarinen tulosmuuttuja, vähintään 7% prosentin painonnousu lähtötasoon verrattuna (vähintään 5, 6 kg, kun lähtöpainon keskiarvo oli ~80, 5 kg) oli merkitsevästi harvinaisempaa aripipratsoliryhmässä (n= 18 tai 13% arviointikelpoisista potilaista) kuin olantsapiiniryhmässä (n= 45 tai 33% arviointikelpoisista potilaista).
Manic episodes in Bipolar I Disorder:
Tyypin I kaksisuuntaisen mielialahäiriön maniavaiheet:
In two 3-week, flexible-dose, placebo-controlled monotherapy trials involving patients with a manic or mixed episode of Bipolar I Disorder, aripiprazole demonstrated superior efficacy to placebo in reduction of manic symptoms over 3 weeks.
Kahdessa 3 viikon, vaihtuva- annos, lumekontrolloidussa monoterapiatutkimuksessa, johon osallistuneilla potilailla oli maaninen tai sekamuotoinen I tyypin kaksisuuntainen mielialahäiriö, aripipratsoli vähensi ylivoimaisesti tehokkaammin maniaoireita 3 viikon aikana kuin lumevalmiste.
In one 3-week, fixed-dose, placebo-controlled monotherapy trial involving patients with a manic or mixed episode of Bipolar I Disorder, aripiprazole failed to demonstrate superior efficacy to placebo.
Yhdessä 3 viikon kiinteä- annos, lumekontrolloidussa monoterapiatutkimuksessa, johon osallistuneilla potilailla oli maaninen tai sekamuotoinen tyypin I kaksisuuntainen mielialahäiriö, aripipratsolin ei ollut ylivoimaisesti tehokkaampi kuin lumevalmiste.
In two 12-week, placebo- and active-controlled monotherapy trials in patients with a manic or mixed episode of Bipolar I Disorder, with or without psychotic features, aripiprazole demonstrated superior efficacy to placebo at week 3 and a maintenance of effect comparable to lithium or haloperidol at week 12.
Kahdessa 12 viikon lume - ja aktiivikontrolloidussa monoterapiatutkimuksessa, johon osallistuneilla potilailla oli maaninen tai sekamuotoinen I tyypin kaksisuuntainen mielialahäiriö, ja johon liittyi tai ei liittynyt psykoottisia piirteitä, aripipratsoli oli ylivoimaisesti tehokkaampi viikolla 3 kuin lumevalmiste ja hoitovaste säilyi 12 viikon ajan samanveroisena kuin litium - tai haloperidolihoidolla.
Aripiprazole also demonstrated a comparable proportion of patients in symptomatic remission from mania as lithium or haloperidol at week 12.
Aripipratsolilla osoitettiin myös saavutettavan maniapotilaiden symptomaattinen remissio 12 viikon ajan yhtä suurella osalla hoitovasteen saavuttaneista potilaista kuin litium - tai haloperidolihoidolla.
In a 6-week, placebo-controlled trial involving patients with a manic or mixed episode of Bipolar I Disorder, with or without psychotic features, who were partially non-responsive to lithium or valproate monotherapy for 2 weeks at therapeutic serum levels, the addition of aripiprazole as adjunctive therapy resulted in superior efficacy in reduction of manic symptoms than lithium or valproate monotherapy.
Yhdessä 6 viikon lumekontrolloidussa tutkimuksessa potilaat, joilla oli maaninen tai sekamuotoinen I tyypin kaksisuuntainen mielialahäiriö, johon liittyi tai ei liittynyt psykoottisia piirteitä, ja jotka olivat osittain non- responsiivisia terapeuttisilla seerumpitoisuuksilla litium - tai valproaattimonoterapialle 2 viikon ajan, lisäämällä aripipratsoli lisähoidoksi saavutettiin ylivoimainen teho maniaoireiden vähenemisessä verrattuna litium - tai valproaattimonoterapiaan.
9 In a 26-week, placebo-controlled trial, followed by a 74-week extension, in manic patients who achieved remission on aripiprazole during a stabilization phase prior to randomization, aripiprazole demonstrated superiority over placebo in preventing bipolar recurrence, primarily in preventing recurrence into mania but failed to demonstrate superiority over placebo in preventing recurrence into depression.
Yhdessä 26 viikon lumekontrolloidussa tutkimuksessa, jota seurasi 74 viikon jatkohoito, maniapotilaat, jotka saavuttivat aripipratsolihoidolla remission vakaan vaiheen aikana ennen randomisointia, aripipratsoli osoittautui ylivoimaisesti tehokkaammaksi kuin lumevalmiste kaksisuuntaisen mielialahäiriön uusiutumisen estossa, ensisijaisesti maniavaiheen uusiutumisen estossa, muttei osoittautunut ylivoimaisesti tehokkaammaksi masennusvaiheen uusiutumisen estossa kuin lumevalmiste.
5.2 Pharmacokinetic properties
5. 2 Farmakokinetiikka
Aripiprazole is well absorbed, with peak plasma concentrations occurring within 3-5 hours after dosing.
Aripipratsoli imeytyy hyvin, ja huippupitoisuus plasmassa saavutetaan 3– 5 tunnin kuluessa annostelusta.
The absolute oral bioavailability of the tablet formulation is 87%.
Tablettimuodon absoluuttinen oraalinen hyötyosuus on 87%.
Aripiprazole is widely distributed throughout the body with an apparent volume of distribution of 4.9 l/ kg, indicating extensive extravascular distribution.
Aripipratsoli jakautuu laajalti koko elimistöön, ja sen laskettu jakautumistilavuus on 4, 9 l/ kg, mikä viittaa laajaan ekstravaskulaariseen jakautumiseen.
At therapeutic concentrations, aripiprazole and dehydro-aripiprazole are greater than 99% bound to serum proteins, binding primarily to albumin.
Terapeuttisina pitoisuuksina aripipratsoli ja dehydroaripipratsoli sitoutuvat yli 99- prosenttisesti seerumin proteiineihin, pääasiassa albumiiniin.
Metabolism:
10 Metaboloituminen:
Aripiprazole is extensively metabolised by the liver primarily by three biotransformation pathways: dehydrogenation, hydroxylation, and N-dealkylation.
Aripipratsoli metaboloituu suureksi osaksi maksassa, pääasiassa kolmea metaboloitumisreittiä pitkin: dehydrogenaation, hydroksylaation ja N- dealkylaation kautta.
Based on in vitro studies, CYP3A4 and CYP2D6 enzymes are responsible for dehydrogenation and hydroxylation of aripiprazole, and N-dealkylation is catalysed by CYP3A4.
In vitro - tutkimusten perusteella CYP3A4 - ja CYP2D6- entsyymit vastaavat aripipratsolin dehydrogenaatiosta ja hydroksylaatiosta, ja CYP3A4 katalysoi N- dealkylaation.
At steady state, dehydro-aripiprazole, the active metabolite, represents about 40% of aripiprazole AUC in plasma.
Vakaan tilan aikana aktiivisen metaboliitin, dehydroaripipratsolin, osuus aripipratsolin AUC- arvosta plasmassa on noin 40%.
Elimination:
Eliminoituminen:
The mean elimination half-lives for aripiprazole are approximately 75 hours in extensive metabolisers of CYP2D6 and approximately 146 hours in poor metabolisers of CYP2D6.
Aripipratsolin eliminoitumisen puoliintumisajan keskiarvo on nopeilla CYP2D6- metaboloijilla noin 75 tuntia ja hitailla CYP2D6- metaboloijilla noin 146 tuntia.
The total body clearance of aripiprazole is 0.7 ml/ min/ kg, which is primarily hepatic.
Aripipratsolin kokonaispuhdistuma on 0, 7 ml/ min/ kg, ja se tapahtuu pääasiassa maksan kautta.
Following a single oral dose of [14C]-labelled aripiprazole, approximately 27% of the administered radioactivity was recovered in the urine and approximately 60% in the faeces.
[14C] - merkityn aripipratsolin oraalisen kerta- annoksen jälkeen noin 27% annetusta radioaktiivisesta annoksesta erittyi virtsaan ja noin 60% ulosteeseen.
Less than 1% of unchanged aripiprazole was excreted in the urine and approximately 18% was recovered unchanged in the faeces.
Alle 1% muuttumattomasta aripipratsolista erittyi virtsaan ja noin 18% todettiin muuttumattomana ulosteessa.
Smoking and Race:
Tupakointi ja etninen tausta:
Population pharmacokinetic evaluation has revealed no evidence of clinically significant race-related differences or effects from smoking upon the pharmacokinetics of aripiprazole.
Populaatiofarmakokineettisessä arvioinnissa ei ole havaittu viitteitä kliinisesti merkitsevistä etniseen taustaan liittyvistä eroista eikä tupakoinnin vaikutuksista aripipratsolin farmakokinetiikkaan.
Renal Disease:
Munuaissairaus:
10 Hepatic Disease:
Maksasairaus:
A single-dose study in subjects with varying degrees of liver cirrhosis (Child-Pugh Classes A, B, and C) did not reveal a significant effect of hepatic impairment on the pharmacokinetics of aripiprazole and dehydro-aripiprazole, but the study included only 3 patients with Class C liver cirrhosis, which is insufficient to draw conclusions on their metabolic capacity.
Tutkimuksessa oli kuitenkin mukana vain 3 potilasta, joilla oli C- luokan maksakirroosi, mikä on liian pieni määrä, jotta sen perusteella voitaisiin tehdä johtopäätöksiä tämän potilasryhmän metaboloimiskyvystä.
5.3 Preclinical safety data
5. 3 Prekliiniset tiedot turvallisuudesta
Non-clinical safety data revealed no special hazard for humans based on conventional studies of safety pharmacology, repeat-dose toxicity, genotoxicity, carcinogenic potential, and toxicity to reproduction.
Toistuvan altistuksen aiheuttamaa toksisuutta, genotoksisuutta, karsinogeenisuusriskiä sekä reproduktiotoksisuutta koskevien tavanomaisten prekliinisten tutkimusten tulokset eivät viittaa erityiseen vaaraan ihmisille.
Toxicologically significant effects were observed only at doses or exposures that were sufficiently in excess of the maximum human dose or exposure, indicating that these effects were limited or of no relevance to clinical use.
Toksikologisesti merkitseviä vaikutuksia havaittiin vain annos - tai altistustasoilla, jotka ylittivät riittävästi ihmisen enimmäisannostuksen tai altistuksen, viitaten siihen, että vaikutukset olivat vähäisiä tai niillä ei ollut kliinistä merkitystä.
These included: dose-dependent adrenocortical toxicity (lipofuscin pigment accumulation and/ or parenchymal cell loss) in rats after 104 weeks at 20 to 60 mg/ kg/ day (3 to 10 times the mean steady-state AUC at the maximum recommended human dose) and increased adrenocortical carcinomas and combined adrenocortical adenomas/ carcinomas in female rats at 60 mg/ kg/ day (10 times the mean steady-state AUC at the maximum recommended human dose).
Näitä olivat: annoksesta riippuva lisämunuaiskuoreen kohdistuva toksisuus (lipofuskiinipigmentin kumuloituminen ja/ tai parenkyymisolukato) rotilla 104 viikon kuluttua annostasolla 20- 60 mg/ kg/ vrk (3– 10- kertainen verrattuna vakaan tilan AUC: n keskiarvoon ihmisen suositellun enimmäisannoksen aikana) ja lisämunuaiskuoren karsinoomien ja yhdessä esiintyneiden lisämunuaiskuoren adenoomien ja karsinoomien lisääntyminen naarasrotilla annostasolla 60 mg/ kg/ vrk (10- kertainen verrattuna vakaan tilan AUC: n keskiarvoon ihmisen suositellun
The highest nontumorigenic exposure in female rats was 7 times the human exposure at the recommended dose.
Suurin altistustaso, joka ei aiheuttanut kasvaimia naarasrotille, oli 7 - kertainen verrattuna ihmisten altistukseen suositeltua annostusta käytettäessä.
An additional finding was cholelithiasis as a consequence of precipitation of sulphate conjugates of hydroxy metabolites of aripiprazole in the bile of monkeys after repeated oral dosing at 25 to 125 mg/ kg/ day (1 to 3 times the mean steady-state AUC at the maximum recommended clinical dose or 16 to 81 times the maximum recommended human dose based on mg/ m2).
Lisäksi apinoilla todettiin aripipratsolin hydroksimetaboliittien sulfaattikonjugaateista johtuvaa sappikivitautia toistuvien oraalisten annosten jälkeen annostasolla 25- 125 mg/ kg/ vrk (1– 3- kertainen verrattuna vakaan tilan AUC: n keskiarvoon ihmisten suositellun hoitoannoksen aikana tai 16- 81 - kertainen verrattuna ihmisen suositeltuun enimmäisannokseen ilmaistuna yksikköinä mg/ m2).
However, the concentrations of the sulphate conjugates of hydroxy aripiprazole in human bile at the highest dose proposed, 30 mg per day, were no more than 6% of the bile concentrations found in the monkeys in the 39-week study and are well below (6%) their limits of in vitro solubility.
Aripipratsolin hydroksimetaboliittien sulfaattikonjugaattien pitoisuus ihmisen sapessa oli kuitenkin suurimmalla ehdotetulla annostasolla, 30 mg/ vrk, enintään 6% apinoiden sapessa tavatusta pitoisuudesta 39 viikkoa kestäneen tutkimuksen aikana ja jää selvästi 6% niiden in vitro - liukoisuusrajan alapuolelle.