natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Both emtricitabine triphosphate and tenofovir diphosphate are weak inhibitors of mammalian DNA polymerases and there was no evidence of toxicity to mitochondria in vitro and in vivo.
Sekä emtrisitabiinitrifosfaatti että tenofoviiridifosfaatti ovat nisäkkäiden DNA- polymeraasien heikkoja estäjiä, eikä mitokondriotoksisuutta ole todettu in vitro eikä in vivo.
Antiviral activity in vitro: efavirenz demonstrated antiviral activity against most non-clade B isolates (subtypes A, AE, AG, C, D, F, G, J, and N) but had reduced antiviral activity against group O viruses.
Antiviraalinen teho in vitro: efavirentsilla on todettu antiviraalista tehoa useimpia B- alatyyppiin kuulumattomia isolaatteja vastaan (alatyypit A, AE, AG, C, D, F, G, J ja N), mutta sen teho O- ryhmän viruksia vastaan on heikompi.
Emtricitabine displayed antiviral activity against HIV-1 clades A, B, C, D, E, F, and G.
Emtrisitabiinilla on antiviraalista tehoa HIV- 1- alatyyppejä A, B, C, D, E, F ja G vastaan.
Tenofovir displayed antiviral activity against HIV-1 clades A, B, C, D, E, F, G, and O.
Tenofoviirilla on antiviraalista tehoa HIV- 1- alatyyppejä A, B, C, D, E, F, G ja O vastaan.
Both emtricitabine and tenofovir showed strain specific activity against HIV-2 and antiviral activity against HBV.
Sekä emtrisitabiinilla että tenofoviirilla on kantaspesifistä tehoa HIV- 2- viruksia vastaan ja antiviraalista tehoa HBV: tä vastaan.
25 Resistance: resistance to efavirenz can be selected in vitro and resulted in single or multiple amino acid substitutions in HIV-1 RT, including L100I, V108I, V179D, and Y181C.
Resistenssi: efavirentsiresistenssi voi kehittyä in vitro, jolloin seurauksena on yksi tai useampia aminohapposubstituutioita HIV- 1- käänteiskopioijaentsyymissä (mm.
K103N was the most frequently observed RT substitution in viral isolates from patients who experienced rebound in viral load during clinical studies of efavirenz.
K103N oli yleisin virusisolaattien käänteiskopioijaentsyymissä havaittu substituutio niillä potilailla, joiden viruskuormassa todettiin rebound- ilmiö (virusmäärä nousi uudelleen oltuaan aiemmin mittaamattomissa) kliinisissä efavirentsitutkimuksissa.
Substitutions at RT positions 98, 100, 101, 108, 138, 188, 190 or 225 were also observed, but at lower frequencies, and often only in combination with K103N.
Substituutioita havaittiin myös käänteiskopioijaentsyymin kohdissa 98, 100, 101, 108, 138, 188, 190 ja 225, mutta ne olivat harvinaisempia ja niitä tavattiin usein vain yhdessä K103N- substituution kanssa.
Cross-resistance profiles for efavirenz, nevirapine and delavirdine in vitro demonstrated that the K103N substitution confers loss of susceptibility to all three NNRTIs.
Efavirentsin, nevirapiinin ja delavirdiinin ristiresistenssiprofiilit in vitro osoittivat, että K103N- substituutio tekee viruksen resistentiksi kaikille näille kolmelle NNRTI- lääkkeelle.
The potential for cross-resistance between efavirenz and NRTIs is low because of the different binding sites on the target and mechanism of action.
Efavirentsin ja NRTI- lääkkeiden välisen ristiresistenssin mahdollisuus on pieni, koska nämä lääkkeet sitoutuvat kohde- entsyymissään eri kohtiin ja niiden vaikutusmekanismit ovat erilaiset.
Resistance to emtricitabine or tenofovir has been seen in vitro and in some HIV-1 infected patients due to the development of an M184V or M184I substitution in RT with emtricitabine or a K65R substitution in RT with tenofovir.
Emtrisitabiini - tai tenofoviiriresistenssiä on todettu in vitro ja joillakin HIV- 1- positiivisilla potilailla käänteiskopioijaentsyymin M184V - tai M184I- substituution seurauksena (emtrisitabiini) tai K65R - substituution yhteydessä (tenofoviiri).
No other pathways of resistance to emtricitabine or tenofovir have been identified.
Muita emtrisitabiini - tai tenofoviiriresistenssin kehittymisreittejä ei ole tunnistettu.
Emtricitabine-resistant viruses with the M184V/ I mutation were cross-resistant to lamivudine, but retained sensitivity to didanosine, stavudine, tenofovir and zidovudine.
Emtrisitabiinille resistentit virukset, joissa oli M184V/ I- mutaatio, olivat ristiresistenttejä lamivudiinille mutta edelleen herkkiä didanosiinille, stavudiinille, tenofoviirille ja tsidovudiinille.
The K65R mutation can also be selected by abacavir or didanosine and results in reduced susceptibility to these agents plus lamivudine, emtricitabine and tenofovir.
Myös abakaviiri ja didanosiini voivat valikoida K65R- mutaation, ja sen seurauksena viruksen herkkyys näille lääkkeille ja myös lamivudiinille, emtrisitabiinille ja tenofoviirille vähenee.
Tenofovir disoproxil fumarate should be avoided in patients with HIV-1 harbouring the K65R mutation.
Tenofoviiridisoproksiilifumaraattia ei pidä antaa potilaille, joiden HIV- 1- viruksessa on K65R- mutaatio.
Both the K65R and M184V/ I mutation remain fully susceptible to efavirenz.
Sekä K65R- mutaatio että M184V/ I- mutaatio ovat herkkiä efavirentsille.
Patients with HIV-1 expressing three or more thymidine analogue associated mutations (TAMs) that included either an M41L or an L210W substitution in RT showed reduced susceptibility to tenofovir disoproxil fumarate.
Herkkyys tenofoviiridisoproksiilifumaraatille oli heikentynyt, jos potilaan HIV- 1 ilmensi vähintään kolmea tymidiinianalogeihin liittyvää mutaatiota (TAM), joista yksi oli joko M41L - tai L210W - substituutio käänteiskopioijaentsyymissä.
In vivo resistance (antiretroviral-naïve patients): extremely limited resistance data from patients treated with Atripla are currently available.
Resistenssi in vivo (potilaat, jotka eivät olleet aiemmin saaneet retroviruslääkitystä):
However, in a 144-week open-label randomised clinical study (GS-01-934) in antiretroviral-naïve patients, where efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate were used as individual formulations (or as efavirenz and the fixed combination of emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate (Truvada) from week 96 to 144), genotyping was performed on plasma HIV-1 isolates from all patients with confirmed HIV RNA > 400 copies/ ml at week 144 or early study drug discontinuation (see section on Clinical experience).
144 viikkoa kestäneessä avoimessa, satunnaistetussa kliinisessä tutkimuksessa (GS- 01- 934) potilailla, jotka eivät olleet aiemmin saaneet retroviruslääkitystä käytettiin efavirentsia, emtrisitabiinia ja tenofoviiridisoproksiilifumaraattia erillisinä valmisteina (tai efavirentsia ja
• The M184V/ I mutation developed in 2/ 19 (10.5%) isolates analysed from patients in the efavirenz + emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group and in 10/ 29 (34.5%) isolates analysed from the efavirenz + lamivudine/ zidovudine group (p-value < 0.05, Fisher’ s Exact test comparing the emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group to the lamivudine/ zidovudine group among all subjects). • No virus analysed contained the K65R mutation. • Genotypic resistance to efavirenz, predominantly the K103N mutation, developed in virus from 13/ 19 (68%) patients in the efavirenz + emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group and in virus from 21/ 29 (72%) patients in the efavirenz + lamivudine/ zidovudine group.
• M184V/ I- mutaatio ilmaantui 2: een 19: sta (10, 5%) isolaatista, jotka analysoitiin potilaista efavirentsi + emtrisitabiini + tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmässä, ja 10: een 29: stä (34, 5%) isolaatista, jotka analysoitiin efavirentsi + lamivudiini/ tsidovudiiniryhmästä (p < 0, 05, Fisherin eksaktilla testillä, jossa verrattiin emtrisitabiini + tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmää lamivudiini/ tsidovudiiniryhmään kaikkien potilaiden keskuudessa). • Yksikään analysoitu virus ei sisältänyt K65R- mutaatiota. • Genotyyppistä resistenssiä efavirentsille, pääasiassa K103N- mutaatiota, ilmaantui virukseen 13: lla 19: sta (68%) potilaasta efavirentsi + emtrisitabiini + tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmässä ja 21: llä 29: stä (72%) potilaasta efavirentsi + lamivudiini/ tsidovudiiniryhmässä.
A summary of resistance mutation development is shown in Table 5.
Yhteenveto resistenssimutaation kehittymisestä esitetään taulukossa 5.
26 Table 5:
Taulukko 5.
Development of resistance in study GS-01-934 through week 144
Resistenssin kehittyminen tutkimuksessa GS- 01- 934 viikkoon 144 mennessä
emtricitabine+
Efavirentsi+
zidovudine
Efavirentsi+
tenofovir disoproxil fumarate (N=244)
emtrisitabiini+ tenofoviiri - disoproksiili - fumaraatti (N = 244)
(N=243)
lamivudiini / tsidovudiini (N = 243)
week 144 1
Resistenssianalyysi viikolla 144
19 19 (100%)
19
31 (100%)
31
Efavirenz resistance
Hoidon aikaiset genotyypit Efavirentsiresistenssi1
13 (68%)
(100%) (68%)
21
29 21
(72%)
(100%) (72%)
G190A/ S Y188C/ H V108I P225H
G190A/ S Y188C/ H
2 1 1 0
2 1
(10.5%) (5%) (5%)
(10, 5%) (5%)
4 2 1 2
4 2
(14%) (7%) (3%) (7%)
(14%) (7%)
M184V/ I K65R
108I 1 (5%) 1
2
(3%)
2 0
225H 0 2
(10.5%)
(7%)
10* 0
2 0
TAMs
TAM2
* p-value < 0.05, Fisher’ s Exact test comparing efavirenz + emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group to efavirenz + lamivudine/ zidovudine group among all patients.
* p < 0, 05; koko efavirentsi + emtrisitabiini + tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmää verrattiin koko efavirentsi + lamivudiini/ tsidovudiiniryhmään Fisherin eksaktilla testillä.
Please refer to the Summary of Product Characteristics for the individual components for additional information regarding in vivo resistance with these medicinal products.
Lisätiedot in vivo resistenssistä Atriplan vaikuttaville aineille, ks. kyseisten lääkevalmisteiden valmisteyhteenvedot.
In a 144-week open-label randomised clinical study (GS-01-934) antiretroviral treatment-naïve HIV-1 infected patients received either a once-daily regimen of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate or a fixed combination of lamivudine and zidovudine (Combivir) administered twice daily and efavirenz once daily (please refer to the Summary of Product Characteristics for Truvada).
144 viikkoa kestäneessä avoimessa, satunnaistetussa kliinisessä tutkimuksessa (GS- 01- 934) HIV- 1- positiivisille potilaille, joita ei ollut aikaisemmin hoidettu retroviruslääkkeillä, annettiin joko efavirentsia, emtrisitabiinia ja tenofoviiridisoproksiilifumaraattia kerran vuorokaudessa tai lamivudiinia ja tsidovudiinia sisältävää kiinteää yhdistelmävalmistetta (Combivir) kahdesti
Patients who completed 144 weeks of treatment with either treatment arm in study GS-01-934 were given the option to continue in an open-label extended phase of the study with Atripla on an empty stomach.
Potilaille, jotka olivat mukana 144 viikkoa kestäneen GS- 01- 934- tutkimuksen loppuun asti kummassa tahansa hoitoryhmässä, tarjottiin mahdollisuutta osallistua tutkimuksen avoimeen jatkovaiheeseen, jossa Atriplaa otettiin tyhjään mahaan.
Preliminary 24-week data are available from a total of 286 patients who changed to Atripla:
Alustavia tietoja on saatu 24 viikon ajalta yhteensä 286 potilaasta, jotka siirtyivät Atripla- hoitoon.
160 had previously received efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate, and 126 had previously received Combivir and efavirenz.
Heistä 160 oli saanut aiemmin efavirentsia, emtrisitabiinia ja tenofoviiridisoproksiilifumaraattia ja 126 Combiviria ja efavirentsia.
The majority of patients from both initial treatment groups maintained virologic suppression after changing to Atripla.
Virologinen vaste säilyi useimmilla Atripla- hoitoon siirtyneillä potilailla alkuperäisestä hoitoryhmästä riippumatta.
In 91% of the patients the HIV-1 RNA plasma concentrations remained < 50 copies/ ml and in 97% < 400 copies/ ml, after 24 weeks of Atripla treatment (intention to treat analysis (ITT), missing=failure).
Atripla - hoidon kestettyä 24 viikkoa plasman HIV- 1 RNA - arvo oli 91%: lla potilaista edelleen < 50 kopiota/ ml ja 97%: lla potilaista < 400 kopiota/ ml (intention to treat - analyysi (ITT), ei tietoja = hoito epäonnistui).
Study AI266073 was a 48-week open-label randomised clinical study in HIV infected patients comparing the efficacy of Atripla to antiretroviral therapy consisting of at least two nucleoside or nucleotide reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) with a protease inhibitor or non-nucleoside reverse transcriptase inhibitor; however not a regimen containing all Atripla components (efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate).
Siinä verrattiin Atripla- hoidon tehoa retroviruslääkitykseen, johon kuului vähintään kaksi nukleosidi - tai nukleotidirakenteista käänteiskopioijaentsyymin estäjää (NRTI- lääkettä) ja proteaasinestäjä tai ei- nukleosidirakenteinen käänteiskopioijaentsyymin estäjä; kuitenkaan lääkitys ei sisältänyt kaikkia Atriplan vaikuttavia aineita (efavirentsia, emtrisitabiinia ja tenofoviiridisoproksiilifumaraattia).
Atripla was administered on an empty stomach (see section 4.2).
Atripla otettiin tyhjään mahaan (ks. kohta 4. 2).
Patients had never experienced virological failure on a previous antiretroviral therapy, had no known HIV-1 mutations that confer resistance to any of the three components within Atripla, and had been virologically suppressed for at least three months at baseline.
Potilaiden hoito ei ollut koskaan virologisesti epäonnistunut minkään aiemman retroviruslääkityksen aikana eikä heillä ollut mitään HIV- 1- mutaatioita, joiden tiedetään aiheuttavan resistenssiä jollekin Atriplan kolmesta vaikuttavasta aineesta, ja heillä saavutettu virologinen vaste oli säilynyt lähtötilanteeseen mennessä vähintään kolmen kuukauden ajan.
Forty-eight
Potilaat joko siirtyivät Atripla- hoitoon (N = 203) tai jatkoivat aiemman retroviruslääkityksensä käyttöä (N = 97).
27 week data showed that high levels of virologic suppression, comparable to the original treatment regimen, were maintained in patients who were randomised to change to Atripla (see Table 6).
48 viikon tiedot osoittivat, että kun potilaat satunnaistettiin siirtymään Atripla- hoitoon, virologiset vasteprosentit pysyivät hyvinä ja olivat verrattavissa heidän aiempaan hoitoonsa (ks. taulukko 6).
48-week efficacy data from study AI266073 in which Atripla was administered to virologically suppressed patients on combination antiretroviral therapy
48 viikon tehokkuustiedot AI266073- tutkimuksesta, jossa Atripla- hoitoa annettiin potilaille, jotka olivat saavuttaneet virologisen vasteen retroviruslääkkeiden yhdistelmähoitoa käytettäessä
Treatment group
Hoitoryhmä Päätetapahtuma
Endpoint
Atripla
Atripla (N=203) n/ N (%)
Jatkoi aiempaa
Stayed on original treatment regimen
Atripla- hoidon ja potilaan
Difference between Atripla and original treatment regimen
(N = 203) n/ N (%)
(N=97) n/ N (%)
hoitoaan( N = 97) n/ N (%)
(95%CI)
aiemman hoidon ero (95% CI)
patients with HIV-1 RNA < 50 copies/ ml PVR (KM)
Potilaat, joiden HIV- 1 RNA- arvot < 50 kopiota/ ml PVV (KM)
8.9% (-7.7% to 25.6%)
8, 9% (- 7, 7% – 25, 6%)
M=Excluded M=Failure
Ei tietoja = suljettu pois
179/ 181 (98.9%) 179/ 203 (88.2%)
179/ 181 (98, 9%)
85/ 87 (97.7%) 85/ 97 (87.6%)
85/ 87 (97, 7%)
1.2% (-2.3% to 6.7%) 0.5% (-7.0% to 9.3%)
179/ 203 (88, 2%)
190/ 203 (93.6%)
190/ 203 (93, 6%)
94/ 97 (96.9%)
94/ 97 (96, 9%)
-3.3% (-8.3% to 2.7%)
- 3, 3% (- 8, 3% – 2, 7%)
patients with HIV-1 RNA < 200 copies/ ml PVR (KM)
Potilaat, joiden HIV- 1 RNA- arvot < 200 kopiota/ ml PVV (KM)
-0.5% (-3.2% to 2.2%)
- 0, 5% (- 3, 2% – 2, 2%)
0% (-2.4% to 4.2%)
0% (- 2, 4% – 4, 2%)
-0.5% (-7.6% to 7.9%)
- 0, 5% (- 7, 6% – 7, 9%)
PVR (KM):
PVV (KM):
Pure virologic response assessed using the Kaplan Meier (KM) method M:
Kaplan- Meierin menetelmällä (KM) arvioitu puhdas virologinen vaste M:
Missing Modified LOCF:
Puuttuu Modifioitu LOCF:
Post-hoc analysis where patients who failed virologically or discontinued for adverse events were treated as failures; for other drop-outs, the LOCF (last observation carried forward) method was applied
Post- hoc - analyysi, jossa potilaat, joiden hoito epäonnistui virologisesti tai jotka keskeyttivät tutkimuksen haittavaikutusten vuoksi, käsiteltiin niinkuin hoito olisi epäonnistunut; muille tutkimuksen keskeyttäneille potilaille sovellettiin LOCF- menetelmää (last observation carried forward).
When the two strata were analysed separately, response rates in the stratum with prior PI-treatment were numerically lower for patients switched to Atripla [92.4% versus 94.0% for the PVR (sensitivity analysis) for Atripla and SBR patients respectively; a difference (95%CI) of -1.6% (-10.0%, 6.7%)].
29 Kun kaksi potilasryhmää analysoitiin erikseen, oli edeltävästi proteaasinestäjillä hoidettujen potilaiden ryhmässä vasteensaaneiden lukumäärä matalampi niillä, jotka olivat vaihtaneet Atriplaan [92, 4% verrattuna 94, 0% PVV (herkkyysanalyysi) vastaavasti Atripla - ja SBR- potilaille (SBR, stayed on their baseline regimen); ero (95% CI) oli - 1, 6% (- 10, 0%, 6, 7%)].
In the prior-NNRTI stratum, response rates were 98.9% vs 97.4% for Atripla and SBR patients respectively; a difference (95%CI) of 1.4% (-4.0%, 6.9%).
Edeltävästi NNRTI- hoidettujen ryhmässä Atripla - ja SBR- potilaissa vasteen saaneita oli vastaavasti 98, 9% verrattuna 97, 4%; ero (95% CI) oli 1, 4% (- 4, 0%, 6, 9%).
No data are currently available from clinical studies with Atripla in treatment-naïve patients or in heavily pretreated patients.
Atriplan käytöstä potilailla, jotka eivät ole saaneet aiempia hoitoja tai jotka ovat aiemmin saaneet lukuisia eri hoitoja, ei tällä hetkellä ole tietoja.
There is no clinical experience with Atripla in patients who are experiencing virological failure in a first-line antiretroviral treatment regimen or in combination with other antiretroviral agents.
Atripla- hoidosta ei ole saatu kliinistä kokemusta potilaista, joiden ensisijainen retroviruslääkitys on johtanut hoidon virologiseen epäonnistumiseen, eikä potilaista, jotka käyttävät samanaikaisesti muita retroviruslääkkeitä.
Patients coinfected with HIV and HBV: limited clinical experience in patients co-infected with HIV and HBV suggests that treatment with emtricitabine or tenofovir disoproxil fumarate in antiretroviral combination therapy to control HIV infection also results in a reduction in HBV DNA (3 log10 reduction or 4 to 5 log10 reduction, respectively) (see section 4.4).
HBV- DNA- arvot pienenivät 3 log10 emtrisitabiinihoidon aikana ja 4– 5 log10 tenofoviiridisoproksiilifumaraattihoidon aikana (ks. kohta 4. 4).
The separate pharmaceutical forms of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate were used to determine the pharmacokinetics of efavirenz, emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate, administered separately in HIV infected patients.
Efavirentsin, emtrisitabiinin ja tenofoviiridisoproksiilifumaraatin farmakokinetiikkaa tutkittiin antamalla näitä lääkeaineita eri lääkemuotoina erikseen HIV- positiivisille potilaille.
The bioequivalence of one Atripla film-coated tablet with one efavirenz 600 mg film-coated tablet plus one emtricitabine 200 mg hard capsule plus one tenofovir disoproxil 245 mg film-coated tablet (equivalent to 300 mg tenofovir disoproxil fumarate) administered together, was established following single dose administration to fasting healthy subjects in study GS-US-177-0105 (see Table 7).
Terveet tutkimushenkilöt ottivat tutkimuksessa yhden kerta- annoksen lääkettä tyhjään mahaan (ks. taulukko 7).
28 Table 7:
Taulukko 7:
Summary of pharmacokinetic data from study GS-US-177-0105
Yhteenveto tutkimuksen GS- US- 177- 0105 farmakokineettisistä tiedoista
Tenofovir disoproxil
Tenofoviiri -
GMR (%)
Emtrisitabiini (n = 45) GMR
Emtricitabine (n=45) GMR (%)
disoproksiilifumaraatti (n = 45) GMR
fumarate (n=45) GMR (%)
(%) Test
Parameters
Testat - (%) Testat -
Test
(%)
Reference (90%CI) Test 98.79
GMR (%) tava Viite - (90%
Reference (90%CI) Test Reference (90%CI) 88.84
tava GMR (%) tava
91.46
V
Cmax (ng/ ml)
tava GMR (%) tava Viite - (90% tava
2,264.3
Viite - (90%
2,308.6
Parametrit
(92.28,
valmiste
2,130.6
Viitevalmiste (90% CI) valmiste valmiste CI) 98, 79 2 308, 6 2 130, 6 2 384, 4
2,384.4
88, 84
(84.02,
valmiste valmiste CI) 325, 1 352, 9
325.1
91, 46
352.9
(30, 3)
(84.64,
(92, 28,
(26.8)
(25, 3) (20, 4)
(30.3)
(84, 02,
105.76) 95.84
(34, 2)
(25.3)
(29, 6)
(20.4)
(84, 64,
93.94) 97.98
105, 76) 95, 84
(34.2)
93, 94) 97, 98
(29.6)
98, 83) 99, 29
98.83) 99.29
AUC0- viim.
AUC0-last
125
125,623.6 132,795.7
623, 6
(90.73,
132 795, 7
10,682.6 10,874.4
10 682, 6 10 874, 4
(94.90,
1 948, 8 1 969, 0
1,948.8
(90, 73,
1,969.0
(94, 90,
(ng·h/ ml)
(ng· h/ ml)
(25.7) (27.0)
(25, 7)
101.23) 95.87
(27, 0)
101.16) 97.96
(32, 9) (32, 8)
(32.9)
101, 23) 95, 87
(32.8)
101, 16) 97, 96
AUCinf
AUCin
146,074.9 155,518.6
146 074, 9
(89.63,
155 518, 6
10,854.9 11,054.3
10 854, 9 11 054, 3
(94.86,
(89, 63,
2,314.0
(94, 86,
2,319.4
(93, 22,
(93.22,
(33, 1)
(ng·h/ ml)
(34, 6)
102.55)
(29, 2) (30, 3)
(17.9) (14.9)
(ng· h/ ml)
101.16)
101, 16)
Reference: single dose of a 600 mg efavirenz tablet, 200 mg emtricitabine capsule and 300 mg tenofovir disoproxil fumarate tablet taken under fasted conditions.
Viitevalmiste: yksi 600 mg efavirentsitabletti, yksi 200 mg emtrisitabiinikapseli ja yksi 300 mg tenofoviiridisoproksiilifumaraattitabletti kerta- annoksena tyhjään mahaan otettuna.
Values for Test and Reference are mean (% coefficient of variation).
Testattavasta valmisteesta ja viitevalmisteesta saadut arvot ovat keskiarvoja (vaihtelukerroin%).
Absorption: in HIV infected patients, peak efavirenz plasma concentrations were attained by 5 hours and steady-state concentrations reached in 6 to 7 days.
HIV- positiivisilla potilailla efavirentsin huippupitoisuudet plasmassa saavutettiin 5 tunnissa ja vakaan tilan pitoisuudet 6– 7 päivässä.
In 35 patients receiving efavirenz 600 mg once daily, steady-state peak concentration (Cmax) was 12.9 ± 3.7 µM (29%) [mean ± standard deviation (S. D.) (coefficient of variation (%CV))], steady-state Cmin was 5.6 ± 3.2 µM (57%), and AUC was 184 ± 73 µM• h (40%).
30 saaneilla 35 potilaalla vakaan tilan huippupitoisuus (Cmax) oli 12, 9 ± 3, 7 µM (29%) [keskiarvo ± keskihajonta (SD) (vaihtelukerroin (% CV))], vakaan tilan Cmin- arvo 5, 6 ± 3, 2 µM (57%) ja AUC- arvo 184 ± 73 µM• h (40%).
Emtricitabine is rapidly absorbed with peak plasma concentrations occurring at 1 to 2 hours post-dose.
Emtrisitabiini imeytyy nopeasti, ja plasman huippupitoisuudet saavutetaan 1– 2 tunnin kuluttua annostelusta.
Following multiple dose oral administration of emtricitabine to 20 HIV infected patients, steady-state Cmax was 1.8 ± 0.7 µg/ ml (mean ± S. D.) (39%CV), steady-state Cmin was 0.09 ± 0.07 µg/ ml (80%) and the AUC was 10.0 ± 3.1 µg• h/ ml (31%) over a 24 hour dosing interval.
Kahdellakymmenellä HIV- positiivisella potilaalla, jotka saivat toistuvia emtrisitabiiniannoksia suun kautta, Cmax oli 1, 8 ± 0, 7 µg/ ml (keskiarvo ± SD) (39% CV), vakaan tilan Cmin 0, 09 ± 0, 07 µg/ ml (80%) ja AUC 10, 0 ± 3, 1 µg• h/ ml (31%), kun annosväli oli 24 tuntia.
Following oral administration of a single 300 mg dose of tenofovir disoproxil fumarate to HIV-1 infected patients in the fasted state, maximum tenofovir concentrations were achieved within one hour and the Cmax and AUC (mean ± S. D.) (%CV) values were 296 ± 90 ng/ ml (30%) and 2,287 ± 685 ng• h/ ml (30%), respectively.
Cmax- arvo ja AUC- arvo (keskiarvo ± SD) (% CV) olivat 296 ± 90 ng/ ml (30%) ja 2287 ± 685 ng• h/ ml (30%).
The oral bioavailability of tenofovir from tenofovir disoproxil fumarate in fasted patients was approximately 25%.
Tenofoviiridisoproksiilifumaraatista saatavan tenofoviirin oraalinen hyötyosuus oli noin 25%, kun lääke otettiin tyhjään mahaan.
Atripla has not been evaluated in the presence of food.
Ruoan vaikutusta Atriplan farmakokinetiikkaan ei ole tutkittu.
Administration of efavirenz capsules with a high fat meal increased the mean AUC and Cmax of efavirenz by 28% and 79%, respectively, compared to administration in a fasted state.
Kun efavirentsikapselit otettiin runsasrasvaisen aterian yhteydessä, efavirentsin keskimääräinen AUC suureni 28% ja Cmax 79% verrattuna tilanteeseen, jossa kapselit otettiin tyhjään mahaan.
Compared to fasted administration, dosing of tenofovir disoproxil fumarate and emtricitabine in combination with either a high fat meal or a light meal increased the mean AUC and Cmax of tenofovir by 35% and 15%, respectively without affecting emtricitabine exposures.
Emtrisitabiinialtistus ei muuttunut mitenkään.