natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Emerging Genotypic Entecavir Resistance Through Year 5, Nucleoside-Naive Studies a
Kehittyvä genotyyppinen entekaviiriresistenssi vuoden 5 loppuun mennessä (tutkimukset ensimmäistä kertaa nukleosidia saaneilla potilailla) a
Year 1
Vuosi 4a
Year 2
Vuosi 5a
Year 3
Vuosi 1
Year 4a
Vuosi 2
Year 5a
Vuosi 3
Patients treated and monitored for b resistance Patients in specific year with:
Hoidetut potilaat, joiden resistenssiä b seurattiin Potilaat, joilla oli tietyn vuoden aikana:
c - emerging genotypic ETVr
c - kehittyvä genotyyppinen ETVr
c - genotypic ETVr with virologic d breakthrough Cumulative probability of:
c - genotyyppinen ETVr ja virologisen vasteen d menettäminen Kumulatiivinen todennäköisyys:
- emerging genotypic ETVr
- kehittyvä genotyyppinen ETVr
0.2%
0. 2%
1.2%
1. 2%
c - genotypic ETVr with virologic d breakthrough a
c - genotyyppinen ETVr ja virologisen vasteen d menettäminen a
0.8%
0. 8%
Results reflect use of a 1-mg dose of entecavir for 147 of 149 patients in Year 3 and all patients in Years 4 and 5 and of combination entecavir-lamivudine therapy (followed by long-term entecavir therapy) for a median of 20 weeks for 130 of 149 patients in Year 3 and for 1 week for 1 of 121 patients in Year 4 in a rollover study. b Includes patients with at least one on-therapy HBV DNA measurement by PCR at or after week 24 through week 58 (Year 1), after week 58 through week 102 (Year 2), after week 102 through week 156 (Year 3), after week 156 through week 204 (Year 4), or after week 204 through week 252 (Year 5). c Patients also have LVDr substitutions. d ≥ 1 log10 increase above nadir in HBV DNA by PCR, confirmed with successive measurements or at the end of the windowed time point.
Tulokset koskevat jatkotutkimusta, jossa 1 mg: n entekaviiriannosta käytettiin 147 potilaalla 149: stä vuonna 3 sekä kaikilla potilailla vuosina 4 ja 5 ja entekaviiri- lamiduviiniyhdistelmähoitoa (jota seurasi pitkäaikainen entekaviirihoito) käytettiin 20 viikon (mediaani) ajan 130 potilaalla 149: stä vuonna 3 ja 1 viikon ajan 1 potilaalla 121: stä vuonna 4. b Sisältää potilaat, joille tehtiin vähintään yksi hoidonaikainen HBV- DNA- määritys (PCR) viikolla 24 tai sen jälkeen viikon 58 loppuun asti (vuosi 1), viikon 58 jälkeen viikon 102 loppuun asti (vuosi 2), viikon 102 jälkeen viikon 156 loppuun asti (vuosi 3), viikon 156 jälkeen viikon 204 loppuun asti (vuosi 4), tai viikon 204 jälkeen viikon 252 loppuun asti (vuosi 5). c Potilailla esiintyy myös LVDr- substituutioita. d HBV- DNA- pitoisuuden (PCR) ≥ 1 log10: n nousu alhaisimmasta arvosta, vahvistettu myöhemmillä mittauksilla tai rajatun aikapisteen päätyttyä.
ETVr substitutions (in addition to LVDr substitutions rtM204V/ I ± rtL180M) were observed at baseline in isolates from 10/ 187 (5%) lamivudine-refractory patients treated with entecavir and monitored for resistance, indicating that prior lamivudine treatment can select these resistance substitutions and that they can exist at a low frequency before entecavir treatment.
Lähtötilanteessa ETVr- substituutioita (LVDr- substituutioiden rtM204V/ I ± rtL180M lisäksi) havaittiin isolaateissa 5 prosentilla (10/ 187) entekaviiria saaneista potilaista, joilla aikaisempi lamivudiinihoito oli epäonnistunut ja joiden resistenssiä seurattiin, mikä osoittaa, että aikaisempi lamivudiinihoito voi valikoida nämä resistenssisubstituutiot ja että niitä voi esiintyä joissakin harvoissa tapauksissa myös ennen entekaviirihoitoa.
11 Genotypic Entecavir Resistance Through Year 5, Lamivudine-Refractory Studies
13 Kehittyvä genotyyppinen entekaviiriresistenssi vuoden 5 loppuun mennessä (tutkimukset, joissa aikaisempi lamivudiinihoito epäonnistunut)
Year 3a
Vuosi 1
Year 4 a
Vuosi 2 Vuosi 3a Vuosi 4 a
Year 5 a
Vuosi 5 a
Patients treated and monitored for b resistance Patients in specific year with:
Hoidetut potilaat, joiden b resistenssiä seurattiin Potilaat, joilla oli tietyn vuoden aikana:
e 1
e
6.2%
6. 2%
36.3%
36. 3%
46.6%
46. 6%
51.45%
51. 45%
c - genotypic ETVr with virologic d breakthrough a
e
1.1%
a
e
-
e 10.7%
1. 1%
e 27%
10. 7%
e 41.3%
27%
43.6%
41. 3%
e
43. 6%
Results reflect use of combination entecavir-lamivudine therapy (followed by long-term entecavir therapy) for a median of 13 weeks for 48 of 80 patients in Year 3, a median of 38 weeks for 10 of 52 patients in Year 4, and for 16 weeks for 1 of 33 patients in Year 5 in a rollover study. b Includes patients with at least one on-therapy HBV DNA measurement by PCR at or after week 24 through week 58 (Year 1), after week 58 through week 102 (Year 2), after week 102 through week 156 (Year 3), after week 156 through week 204 (Year 4), or after week 204 through week 252 (Year 5). c Patients also have LVDr substitutions. d ≥ 1 log10 increase above nadir in HBV DNA by PCR, confirmed with successive measurements or at the end of the windowed time point. e ETVr occurring in any year; virologic breakthrough in specified year.
Tulokset koskevat jatkotutkimusta, jossa entekaviiri- lamiduviiniyhdistelmähoitoa (jota seurasi pitkäaikainen entekaviirihoito) käytettiin 13 viikon (mediaani) ajan 48 potilaalla 80: sta vuonna 3, 38 viikon (mediaani) ajan 10 potilaalla 52 potilaasta vuonna 4 ja 16 viikon ajan yhdellä 33: sta potilaasta vuonna 5. b Sisältää potilaat, joille tehtiin vähintään yksi hoidonaikainen HBV- DNA- määritys (PCR) viikolla 24 tai sen jälkeen viikon 58 loppuun asti (vuosi 1), viikon 58 jälkeen viikon 102 loppuun asti (vuosi 2), viikon 102 jälkeen viikon 156 loppuun asti (vuosi 3), viikon 156 jälkeen viikon 204 loppuun asti (vuosi 4) tai viikon 204 jälkeen viikon 252 loppuun asti (vuosi 5). c Potilailla esiintyy myös LVDr- substituutioita. d HBV- DNA- pitoisuuden (PCR) ≥ 1 log10: n nousu alhaisimmasta arvosta, vahvistettu myöhemmillä mittauksilla tai rajatun aikapisteen päätyttyä. e ETVr esiintyi minkä tahansa vuoden aikana; virologisen vasteen menettäminen kehittynyt tietyn vuoden aikana.
Among lamivudine-refractory patients with baseline HBV DNA < 107 log10 copies/ ml, 64% (9/ 14) achieved HBV DNA < 300 copies/ ml at Week 48.
Niillä potilailla, joilla lamivudiinihoito oli epäonnistunut ja lähtötason HBV- DNA- pitoisuus oli < 107 log10 kopiota/ ml, 64% (9/ 14) saavutettiin HBV- DNA- pitoisuus < 300 kopiota/ ml viikolla 48.
These 14 patients had a lower rate of genotypic entecavir resistance (cumulative probability 18.8% through 5 years of follow-up) than the overall study population (see table).
Näillä 14 potilaalla genotyyppisen entekaviiriresistenssin määrä oli alhaisempi (kumulatiivinen todennäköisyys 18, 8%, seuranta vuoden 5 loppuun asti) kuin koko tutkimuspopulaatiossa (ks. taulukko).
Also, lamivudine-refractory patients who achieved HBV DNA < 104 log10 copies/ ml by PCR at Week 24 had a lower rate of resistance than those who did not (5-year cumulative probability 17.6% [n=50] versus 60.5% [n=135], respectively).
Myös niillä potilailla, joilla lamivudiinihoito oli epäonnistunut ja jotka saavuttivat HBV- DNA- pitoisuuden < 104 log10 kopiota/ ml PCR- määrityksessä viikolla 24, havaittiin vähemmän resistenssiä kuin niillä jotka eivät saavuttaneet tätä arvoa (5 vuoden kumulatiivinen todennäköisyys 17, 6% [n=50] verrattuna 60, 5% [n=135], tässä järjestyksessä).
Absorption: entecavir is rapidly absorbed with peak plasma concentrations occurring between 0.5-1.5 hours.
Imeytyminen: entekaviiri imeytyy nopeasti ja saavuttaa huippupitoisuuden plasmassa 0, 5 - 1, 5 tunnin kuluttua.
Based on urinary excretion of unchanged drug, the bioavailability has been estimated to be at least 70%.
Muuttumattomana virtsaan erittyvän lääkeainemäärän perusteella hyötyosuuden on arvioitu olevan vähintään 70%.
There is a dose- proportionate increase in Cmax and AUC values following multiple doses ranging from 0.1-1 mg.
Cmax ja AUC- arvot suurenevat suhteessa annokseen toistuvien 0, 1 - 1 mg: n annosten jälkeen.
Steady-state is achieved between 6-10 days after once daily dosing with ≈ 2 times accumulation.
Vakaa tila saavutetaan 6 - 10 vuorokaudessa, kun lääke otetaan kerran päivässä ja kumuloituminen on ≈ 2- kertainen.
Cmax and Cmin at steady-state are 4.2 and 0.3 ng/ ml, respectively, for a dose of 0.5 mg, and 8.2 and 0.5 ng/ ml, respectively, for 1 mg.
Kun annos on 0, 5 mg, vakaan tilan Cmax on 4, 2 ng/ ml ja Cmin 0, 3 ng/ ml, ja kun annos on 1 mg, Cmax on 8, 2 ng/ ml ja Cmin 0, 5 ng/ ml.
0.75 hour fasted), a decrease in Cmax of 44-46%, and a decrease in AUC of 18-20%.
Kun 0, 5 mg: n entekaviiriannos annettiin standardin rasvaisen aterian (945 kcal, 54, 6 g rasvaa) tai kevyen aterian (379 kcal, 8, 2 g rasvaa) yhteydessä, imeytyminen hidastui hiukan (1 - 1, 5 tuntia aterian jälkeen ja 0, 75 tuntia tyhjään mahaan otettaessa), Cmax pieneni 44 - 46% ja AUC pieneni 18 - 20%.
The lower Cmax and AUC when taken with food is not considered to be of clinical relevance in nucleoside-naive patients but could affect efficacy in lamivudine-refractory patients (see section 4.2).
Aterian aiheuttamalla Cmax - ja AUC- arvojen pienenemisellä ei katsota oleva kliinistä merkitystä, ellei potilas ole saanut aikaisemmin nukleosideja, mutta se saattaa vaikuttaa hoidon tehoon, jos aikaisempi lamivudiinihoito on epäonnistunut (ks. kohta 4. 2).
Distribution: the estimated volume of distribution for entecavir is in excess of total body water.
14 Jakautuminen: entekaviirin arvioitu jakautumistilavuus on suurempi kuin koko elimistön vesitila.
Protein binding to human serum protein in vitro is ≈ 13%.
Sitoutumisaste ihmisen seerumin proteiiniin in vitro on ≈ 13%.
Metabolism: entecavir is not a substrate, inhibitor or inducer of the CYP450 enzyme system.
Metabolia: entekaviiri ei ole CYP450- entsyymijärjestelmän substraatti, estäjä eikä induktori.
Following administration of 14C-entecavir, no oxidative or acetylated metabolites and minor amounts of the phase II metabolites, glucuronide and sulfate conjugates, were observed.
14C - entekaviirin antamisen jälkeen ei havaittu lainkaan oksidatiivisia eikä asetyloituneita metaboliitteja ja vain vähäisiä määriä II vaiheen metaboliitteja, glukuronidi - ja sulfaattikonjugaatteja.
12 Elimination: entecavir is predominantly eliminated by the kidney with urinary recovery of unchanged drug at steady-state of about 75% of the dose.
Eliminoituminen: entekaviiri eliminoituu pääasiassa munuaisten kautta, ja vakaan tilan aikana noin 75% annoksesta erittyy virtsaan muuttumattomana lääkeaineena.
Renal clearance is independent of dose and ranges between 360-471 ml/ min suggesting that entecavir undergoes both glomerular filtration and net tubular secretion.
Munuaispuhdistuma on annoksesta riippumaton, ja se on 360 - 471 ml/ min, mikä viittaa siihen, että entekaviiri sekä suodattuu glomeruluksissa että erittyy aktiivisesti tubuluksissa.
After reaching peak levels, entecavir plasma concentrations decreased in a bi-exponential manner with a terminal elimination half-life of ≈ 128-149 hours.
Huippupitoisuuden saavuttamisen jälkeen entekaviirin pitoisuus plasmassa pienenee bieksponentiaalisesti, ja loppuvaiheen eliminoitumisen puoliintumisaika on ≈ 128 - 149 tuntia.
The observed drug accumulation index is ≈ 2 times with once daily dosing, suggesting an effective accumulation half-life of about 24 hours.
Havaittu lääkeaineen kumuloitumisindeksi on ≈ 2- kertainen, kun lääke annetaan kerran vuorokaudessa, mikä viittaa noin 24 tunnin kumuloitumisen puoliintumisaikaan.
A 4 hour period of haemodialysis removed ≈ 13% of the dose, and 0.3% was removed by CAPD.
Neljän tunnin hemodialyysissä poistui ≈ 13% annoksesta, ja CAPD: ssä 0, 3% annoksesta.
The pharmacokinetics of entecavir following a single 1 mg dose in patients (without chronic hepatitis B infection) are shown in the table below:
Seuraavassa taulukossa on esitetty entekaviirin farmakokineettiset arvot 1 mg: n kerta- annoksen jälkeen potilailla (joilla ei ollut kroonista hepatiitti B - infektiota).
Baseline Creatinine Clearance (ml/ min)
Kreatiniinipuhdistuman lähtöarvo (ml/ min)
Mild
Kohta -
Severe Severe
Vaikea
> 50;
lainen 30- 50
< 30
20 - < 30
Haemodialysis
Hemodialyysi - hoito
with CAPD
CAPD - hoito
(n = 6)
(n = 6) (n = 6) (n = 6) (n = 6)
(n = 6)
(n = 4)
(n = 6)
Cmax (ng/ ml)
(n = 6)
8, 1 10, 4 10, 5 15, 3
(n = 4)
15, 4
8.1 (30.7)
16, 6
10.5 (22.7)
(CV%)
15.3 (33.8)
(30, 7) (37, 2) (22, 7)
15.4 (56.4)
(33, 8) (56, 4)
16.6 (29.7)
(29, 7)
145.7
27, 9 51, 5 69, 5
233.9
145, 7 233, 9
(31.5)
(25, 6) (22, 8) (22, 7)
(28.4)
(31, 5) (28, 4)
135.6
383, 2 197, 9 135, 6
NA
40, 3 NA
(101.8)
(101, 8) (78, 1) (31, 6)
Post-Liver transplant: entecavir exposure in HBV-infected liver transplant recipients on a stable dose of cyclosporine A or tacrolimus (n = 9) was ≈ 2 times the exposure in healthy subjects with normal renal function.
Maksansiirron jälkeen: maksansiirtopotilailla, joilla oli HBV- infektio ja jotka saivat siklosporiini A: ta tai takrolimuusia ylläpitoannoksina (n = 9), entekaviiripitoisuus oli ≈ 2 kertaa niin suuri kuin terveillä tutkimushenkilöillä, joiden munuaisten toiminta oli normaali.
Altered renal function contributed to the increase in entecavir exposure in these patients (see section 4.4).
Munuaistoiminnan muutokset vaikuttivat entekaviiripitoisuuden suurenemiseen näillä potilailla (ks. kohta 4. 4).
AUC was 14% higher in women than in men, due to differences in renal function and weight.
AUC oli 14% suurempi naisilla kuin miehillä, mikä johtuu munuaistoiminnan ja painon eroista.
After adjusting for differences in creatinine clearance and body weight there was no difference in exposure between male and female subjects.
Kun tulos korjattiin kreatiniinipuhdistumassa ja painossa esiintyneiden erojen suhteen, altistuksessa ei havaittu eroa mies - ja naispuolisten tutkimushenkilöiden välillä.
Elderly: the effect of age on the pharmacokinetics of entecavir was evaluated comparing elderly subjects in the age range 65-83 years (mean age females 69 years, males 74 years) with young subjects in the age range 20-40 years (mean age females 29 years, males 25 years).
Iäkkäät potilaat: iän vaikutusta entekaviirin farmakokinetiikkaan tutkittiin vertaamalla 65 - 83 - vuotiaita iäkkäitä (naisten keski- ikä 69 ja miesten 74 vuotta) ja 20 - 40- vuotiaita nuorempia (naisten 15 keski- ikä 29 ja miesten 25 vuotta) tutkimushenkilöitä.
AUC was 29% higher in elderly than in young subjects, mainly due to differences in renal function and weight.
AUC oli 29% suurempi iäkkäillä kuin nuoremmilla tutkimushenkilöillä, mikä johtui pääasiassa munuaistoiminnan ja painon eroista.
After adjusting for differences in creatinine clearance and body weight, elderly subjects had a 12.5% higher AUC than young subjects. The population pharmacokinetic analysis covering patients in the age range 16-75 years did not identify age as significantly influencing entecavir pharmacokinetics.
Populaatiofarmakokineettisessä analyysissä, joka kattoi 16 - 75- vuotiaat potilaat, iän ei havaittu vaikuttavan merkittävästi entekaviirin farmakokinetiikkaan.
In repeat-dose toxicology studies in dogs, reversible perivascular inflammation was observed in the central nervous system, for which no-effect doses corresponded to exposures 19 and 10 times those in humans (at 0.5 and 1 mg respectively).
Koirille annetuilla toistuvilla annoksilla tehdyissä toksikologisissa tutkimuksissa havaittiin palautuvia perivaskulaarisia tulehduksia keskushermostossa, ja näiden osalta määritettiin annokset, joilla ei ollut tätä vaikutusta, jolloin altistus oli 19 - ja 10- kertainen verrattuna ihmisen altistukseen (0, 5 mg: n ja 1 mg: n annoksia käytettäessä).
This finding was not observed in repeat-dose studies in other species, including monkeys administered entecavir daily for 1 year at exposures ≥ 100 times those in humans.
Vastaavaa vaikutusta ei havaittu muilla lajeilla toistuvilla annoksilla tehdyissä tutkimuksissa, ei myöskään apinoilla, joille annettiin entekaviiria päivittäin 1 vuoden ajan annoksina, joiden aiheuttama altistus oli ≥ 100- kertainen ihmisten altistukseen verrattuna.
In reproductive toxicology studies in which animals were administered entecavir for up to 4 weeks, no evidence of impaired fertility was seen in male or female rats at high exposures.
Lisääntymistoksisuustutkimuksissa, joissa entekaviiria annettiin eläimille enintään 4 viikon ajan, ei havaittu fertiliteetin heikkenemiseen viittaavia vaikutuksia uros - eikä naarasrotilla korkeillakaan altistusannoksilla.
Testicular changes (seminiferous tubular degeneration) were evident in repeat-dose toxicology studies in rodents and dogs at exposures ≥ 26 times those in humans.
Toistuvilla annoksilla tehdyissä toksisuustutkimuksissa todettiin kivesmuutoksia (siementiehyeiden degeneraatiota) jyrsijöillä ja koirilla kun altistus oli ≥ 26- kertainen ihmisen altistukseen verrattuna.
In pregnant rats and rabbits administered entecavir, no effect levels for embryotoxicity and maternal toxicity corresponded to exposures ≥ 21 times those in humans.
Tiineille rotille ja kaniineille annetulla entekaviirilla ei havaittu olevan alkioon eikä emoon kohdistuvia toksisia vaikutuksia, kun altistus oli ≥ 21- kertainen ihmisen altistukseen verrattuna.
In rats, maternal toxicity, embryo- foetal toxicity (resorptions), lower foetal body weights, tail and vertebral malformations, reduced ossification (vertebrae, sternebrae, and phalanges), and extra lumbar vertebrae and ribs were observed at high exposures.
Rotilla todettiin suurilla altistustasoilla emoon kohdistuvaa toksisuutta, alkio - ja sikiötoksisuutta (resorptioita), sikiön painon laskua, hännän ja nikamien epämuodostumia, luutumishäiriöitä (nikamissa, sternebrassa ja falangeissa) sekä ylimääräisiä lannenikamia ja kylkiluita.
In rabbits, embryo-foetal toxicity (resorptions), reduced ossification (hyoid), and an increased incidence of 13th rib were observed at high exposures.
Kaniineilla todettiin suurilla altistustasoilla alkio - ja sikiötoksisuutta (resorptioita), luutumishäiriöitä (kieliluussa) ja 13. kylkiluun lisääntynyttä esiintymistä.
In a peri-postnatal study in rats, no adverse effects on offspring were observed.
Rotilla tehdyssä peri - ja postnataalisessa tutkimuksessa ei havaittu jälkeläisiin kohdistuneita haittavaikutuksia.
In a separate study wherein entecavir was administered to pregnant lactating rats at 10 mg/ kg, both foetal exposure to entecavir and secretion of entecavir into milk were demonstrated.
Erillisessä tutkimuksessa, jossa entekaviiria annettiin tiineille imettäville rotille 10 mg/ kg, havaittiin sekä sikiöiden altistumista entekaviirille että entekaviirin erittymistä maitoon.
A micronucleus study and a DNA repair study in rats were also negative.
Mikrotumatestin ja DNA: n korjautumistutkimuksen tulokset olivat myös negatiiviset.
Two-year carcinogenicity studies: in male mice, increases in the incidences of lung tumours were observed at exposures ≥ 4 and ≥ 2 times that in humans at 0.5 mg and 1 mg respectively.
Uroshiirten keuhkokasvaimet lisääntyivät, kun altistus oli ≥ 4 - ja ≥ 2- kertainen verrattuna ihmisen altistukseen 0, 5 mg: n ja 1 mg: n annoksia käytettäessä.
Tumour development was preceded by pneumocyte proliferation in the lung which was not observed in rats, dogs, or monkeys, indicating that a key event in lung tumour development observed in mice likely was species-specific.
Tämä viittaa siihen, että hiirten keuhkokasvainten kehittymiseen vaikuttanut ratkaiseva tekijä oli todennäköisesti lajispesifinen.
Increased incidences of other tumours including brain gliomas in male and female rats, liver carcinomas in male mice, benign vascular tumours in female mice, and liver adenomas and carcinomas in female rats were seen only at high lifetime exposures.
Muiden kasvainten lisääntymistä havaittiin vain suuren elinikäisen altistuksen yhteydessä, ja niitä olivat aivojen glioomat uros - ja naarasrotilla, maksan karsinoomat uroshiirillä, hyvänlaatuiset verisuonikasvaimet naarashiirillä ja maksan adenoomat ja karsinoomat naarasrotilla.
Crospovidone Lactose monohydrate Magnesium stearate Cellulose, Microcrystalline Povidone
Krospovidoni Laktoosimonohydraatti Magnesiumstearaatti Mikrokiteinen selluloosa Povidoni
Titanium dioxide Hypromellose Macrogol 400 Polysorbate 80 (E433)
Titaanidioksidi Hypromelloosi Makrogoli 400 polysorbaatti 80 (E433)
14 6.2 Incompatibilities
6. 2 Yhteensopimattomuudet
30 x 1 film-coated tablets; 3 blister cards of 10 x 1 film-coated tablets each in Alu/ Alu perforated unit dose blisters, or 90 x 1 film-coated tablets; 9 blister cards of 10 x 1 film-coated tablets each in Alu/ Alu perforated unit dose blisters.
Yksi pakkaus sisältää joko 30 x 1 kalvopäällysteistä tablettia 3 läpipainolevyssä, joissa jokaisessa on 10 x 1 kalvopäällysteistä tablettia yksittäispakattuina alumiinisissa (Alu/ Alu) läpipainolevyissä, joissa on repäisykohta tai 90 x 1 kalvopäällysteistä tablettia 9 läpipainolevyssä, joissa jokaisessa on 10 x 1 kalvopäällysteistä tablettia yksittäispakattuina alumiinisissa (Alu/ Alu) läpipainolevyissä, joissa on repäisykohta.
BRISTOL-MYERS SQUIBB PHARMA EEIG Uxbridge Business Park Sanderson Road Uxbridge UB8 1DH United Kingdom
BRISTOL- MYERS SQUIBB PHARMA EEIG Uxbridge Business Park Sanderson Road Uxbridge UB8 1DH Iso- Britannia
EU/ 1/ 06/ 343/ 003 EU/ 1/ 06/ 343/ 006
EU/ 1/ 06/ 343/ 003 Läpipainopakkaukset:
EU/ 1/ 06/ 343/ 001
EU/ 1/ 06/ 343/ 006 EU/ 1/ 06/ 343/ 001 Lääkepurkit:
26 June 2006
26. kesäkuuta 2006
Baraclude 1 mg film-coated tablets
Baraclude 1 mg kalvopäällysteiset tabletit
Excipients: each tablet contains 241 mg lactose.
Apuaineet: yksi tabletti sisältää 241 mg laktoosia.
Pink and triangular-shaped tablet with “ BMS ” debossed on one side and “ 1612” on the other.
Tabletti on vaaleanpunainen ja kolmikulmainen, ja siinä on toisella puolella merkintä “ BMS ” ja toisella puolella “ 1612 ”.
17 Children and adolescents:
19 Lapset ja nuoret:
Patients with cirrhosis may be at a higher risk for hepatic decompensation following hepatitis exacerbation, and therefore should be monitored closely during therapy.
20 dekompensaation vaara saattaa suurentua hepatiitin pahenemisvaiheen jälkeen, ja heidän tilaansa on seurattava tarkoin hoidon aikana.
18 Acute exacerbation of hepatitis has also been reported in patients who have discontinued hepatitis B therapy.
Hepatiitin akuuttia pahenemista on todettu myös B- hepatiittilääkityksen lopettamisen jälkeen.
Liver transplant recipients: there are limited data on efficacy and safety of entecavir in liver transplant recipients.
21 Maksansiirtopotilaat: tiedot entekaviirin tehosta ja turvallisuudesta maksansiirtopotilaiden hoidossa ovat vähäisiä.
Lactose: this medicinal product contains 241 mg of lactose in each 1 mg daily dose.
Laktoosi: tämä valmiste sisältää 241 mg laktoosia yhtä 1 mg: n vuorokausiannosta kohti.
There are no data on the effect of entecavir on transmission of HBV from mother to newborn infant.
22 Entekaviirin mahdollista vaikutusta HBV: n tarttumiseen äidistä vastasyntyneeseen ei ole tutkittu.
20 4.8 Undesirable effects
4. 8 Haittavaikutukset
very common: headache common: dizziness, somnolence
23 erittäin yleiset: päänsärky Hermoston häiriöt: yleiset: huimaus, uneliaisuus
21 Treatment beyond 48 weeks: continued treatment with entecavir for a median duration of 96 weeks did not reveal any new safety signals.
Yli 48 viikkoa jatkunut hoito: uusia turvallisuuteen liittyviä seikkoja ei tullut esiin, kun entekaviirihoitoa jatkettiin keskimäärin 96 viikon (mediaani) ajan.
Decompensated cirrhosis: a higher rate of serious hepatic adverse events has been observed in patients with decompensated cirrhosis compared with rates in patients with compensated liver function.
24 Dekompensoitunut maksakirroosi: vakavia maksaan kohdistuneita haittatapahtumia on esiintynyt enemmän potilailla, joilla on dekompensoitunut maksakirroosi, kuin potilailla, joilla on kompensoitunut maksan toiminta.
Resistance in cell culture: relative to wild-type HBV, LVDr viruses containing rtM204V and rtL180M substitutions within the reverse transcriptase exhibit 8-fold decreased susceptibility to entecavir.
25 Resistenssi soluviljelmässä: niiden LVDr- virusten, joiden käänteiskopioijaentsyymissä on rtM204V - ja rtL180M- substituutioita, herkkyys entekaviirille on 8 kertaa heikompi kuin villin tyypin HB - virusten.
Nucleoside Naive
26 Ei aikaisempaa nukleosidihoitoa
Lamivudine-refractory HBeAg positive (study 026) ETV 1.0 mg once daily LVD 100 mg once daily n
27 Aikaisempi lamivudiinihoito epäonnistunut HBeAg- positiivisia (tutkimus 026)