natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, unless the patient has renal impairment, no dosage adjustment of lamivudine is necessary (see section 4.2).
Lamivudiiniannosta ei kuitenkaan ole tarpeen muuttaa, jos potilaan munuaistoiminta ei ole heikentynyt (ks. kohta 4. 2).
When concomitant administration with co-trimoxazole is warranted, patients should be monitored clinically.
Kun trimetopriimisulfametoksatsolin samanaikainen käyttö on perusteltua, potilaita on seurattava kliinisesti.
Co-administration of Combivir with high doses of co-trimoxazole for the treatment of Pneumocystis jiroveci pneumonia (formerly known as Pneumocystis carinii pneumonia [PCP]) and toxoplasmosis should be avoided.
Combivirin antamista yhdessä Pneumocystis jiroveci pneumonian (tunnettiin aikaisemmin nimellä Pneumocystis carinii pneumonia (PCP)) ja toksoplasmoosin hoitoon käytettävien korkeiden trimetopriimisulfametoksatsoliannosten kanssa tulee välttää.
Co-administration of lamivudine with intravenous ganciclovir or foscarnet is not recommended.
Lamivudiinin antamista yhdessä suonensisäisen gansikloviirin tai foskarneetin kanssa ei suositella.
Interactions relevant to zidovudine
Tsidovudiini - merkittävät yhteisvaikutukset
Limited data suggest that co-administration of zidovudine and rifampicin decreases the AUC of zidovudine by 48% ± 34%.
Tsidovudiinin ja rifampisiinin yhteiskäytöstä saadut rajoitetut kokemukset viittaavat siihen, että tsidovudiinin AUC pienenee yhteiskäytössä 48% ± 34%.
However the clinical significance of this is unknown.
Tämän kliinistä merkitystä ei tunneta.
Dose modifications of zidovudine in this situation have not been formally evaluated.
Tsidovudiiniannosten muutoksia tässä tilanteessa ei ole tutkittu.
Limited data suggest that probenecid increases the mean half-life and area under the plasma concentration curve of zidovudine by decreasing glucuronidation.
Vajavaiset tiedot viittaavat siihen, että probenesidi pidentää tsidovudiinin puoliintumisaikaa ja suurentaa sen AUC: tä vähentämällä tsidovudiinin glukuronidaatiota.
Renal excretion of the glucuronide (and possibly zidovudine itself) is reduced in the presence of probenecid.
Glukuronidin (ja mahdollisesti itse tsidovudiinin) erittyminen munuaisista saattaa vähentyä probenesidin läsnäollessa.
Patients receiving both medicinal products should be closely monitored for haematological toxicity.
Potilaita, jotka saavat molempia lääkkeitä on tarkkailtava huolellisesti mahdollisen hematologisen toksisuuden varalta.
Phenytoin blood levels have been reported to be low in some patients receiving zidovudine, while in one patient a high level was noted.
Joillakin tsidovudiinia saavilla potilailla on raportoitu matalia fenytoiinin pitoisuuksia veressä, yhdellä potilaalla taas on mitattu korkeat pitoisuudet.
These observations suggest that phenytoin concentrations should be carefully monitored in patients receiving Combivir and phenytoin.
Näiden tietojen perusteella fenytoiinipitoisuuksia on syytä seurata tarkoin potilailla, jotka saavat Combiviria ja fenytoiinia.
In a pharmacokinetic study co-administration of zidovudine and atovaquone tablets showed a decrease in zidovudine clearance after oral dosing leading to a 35% ± 23% increase in plasma zidovudine AUC.
Farmakokineettisessä tutkimuksessa tsidovudiinin antaminen yhtaikaa atovakonitablettien kanssa pienensi tsidovudiinin puhdistumaa oraalisen annostelun jälkeen ja sai aikaan 35% ± 23%: n nousun plasman tsidovudiini- AUC: ssä.
The mode of interaction is unknown and as higher concentrations of atovaquone can be achieved with atovaquone suspension it is possible that greater changes in AUC values for zidovudine might be induced when atovaquone is administered as a suspension.
Interaktion mekanismia ei tunneta ja koska atovakonisuspensiolla saavutetaan korkeammat atovakonipitoisuudet kuin tableteilla, on mahdollista, että tsidovudiinin AUC- arvoissa voi tapahtua suurempia muutoksia, kun atovakonia otetaan suspensiona.
Given the limited data available the clinical significance of this is unknown.
Asian kliinistä merkitystä ei vielä tiedetä.
Valproic acid, fluconazole or methadone when co-administered with zidovudine have been shown to increase the AUC of zidovudine, with a corresponding decrease in its clearance.
Sekä valproaattihapon, flukonatsolin että metadonin samanaikaisen käytön tsidovudiinin kanssa on osoitettu suurentavan tsidovudiinin AUC: tä ja vastaavasti hidastavan puhdistumaa.
As only limited data are available the clinical significance is not known.
Koska asiasta on vasta vähän tietoa, sen kliinistä merkitystä ei tunneta.
If zidovudine is used concurrently with either valproic acid, fluconazole or methadone, patients should be monitored closely for potential toxicity of zidovudine.
Jos tsidovudiinia käytetään samanaikaisesti joko valproaattihapon, flukonatsolin tai metadonin kanssa, potilaita on seurattava huolellisesti mahdollisen tsidovudiinitoksisuuden varalta.
Zidovudine and stavudine in combination are antagonistic in vitro, therefore the concomitant use of stavudine with Combivir should be avoided (see section 4.4).
6 Tsidovudiini ja stavudiini estävät yhdistelmänä in vitro toistensa vaikutusta ja sen vuoksi stavudiinin samanaikaista käyttöä Combivirin kanssa on vältettävä (ks. kohta 4. 4).
Exacerbation of anaemia due to ribavirin has been reported when zidovudine is part of the regimen used to treat HIV although the exact mechanism remains to be elucidated.
Ribaviriinin aiheuttaman anemian on raportoitu pahentuneen, kun tsidovudiini on osana HIV: n hoitoon käytettävää lääkeyhdistelmää, vaikkakin tarkka mekanismi on vielä selvittämättä.
The concomitant use of ribavirin with zidovudine is not recommended due to an increased risk of anaemia (see section 4.4).
Ribaviriinin samanaikaista käyttöä tsidovudiinin kanssa ei suositella lisääntyneen anemiavaaran vuoksi (ks. kohta 4. 4).
6 Consideration should be given to replacing zidovudine in a combination ART regimen if this is already established.
On harkittava tsidovudiinin korvaamista yhdistelmä- ART- hoidossa (jos potilaalla on jo tällainen hoito) jollakin muulla lääkkeellä.
Concomitant treatment, especially acute therapy, with potentially nephrotoxic or myelosuppressive medicinal products (e. g. systemic pentamidine, dapsone, pyrimethamine, co-trimoxazole, amphotericin, flucytosine, ganciclovir, interferon, vincristine, vinblastine and doxorubicin) may also increase the risk of adverse reactions to zidovudine.
Tällaisia lääkkeitä ovat esim. pentamidiini, dapsoni, pyrimetamiini, sulfatrimetopriimi, amfoterisiini, flusytosiini, gansikloviiri, interferoni, vinkristiini, vinblastiini ja doksorubisiini.
If concomitant therapy with Combivir and any of these medicinal products is necessary then extra care should be taken in monitoring renal function and haematological parameters and, if required, the dosage of one or more agents should be reduced.
Tarvittaessa on yhden tai useamman lääkkeen annosta pienennettävä.
Since some patients receiving Combivir may continue to experience opportunistic infections, concomitant use of prophylactic antimicrobial therapy may have to be considered.
Koska joillakin Combiviria saavilla potilailla voi edelleen esiintyä opportunisti- infektioita, voidaan joutua harkitsemaan jonkin mikrobilääkkeen antamista profylaktisesti samanaikaisesti tsidovudiinihoidon kanssa.
Limited data from clinical trials do not indicate a significantly increased risk of adverse reactions to zidovudine with co- trimoxazole (see interaction information above relating to lamivudine and co-trimoxazole), aerosolised pentamidine, pyrimethamine and acyclovir at doses used in prophylaxis.
Kliinisistä tutkimuksista saadun rajallisen tiedon mukaan sulfatrimetopriimin (ks. yllä lamivudiinin ja sulfatrimetopriimin yhteisvaikutuksista), hengitettävän pentamidiinin, pyrimetamiinin ja asikloviirin käyttö profylaktisina annoksina yhdessä tsidovudiinin kanssa ei merkittävästi lisää haittavaikutusten vaaraa.
Clarithromycin tablets reduce the absorption of zidovudine.
Klaritromysiinitabletit heikentävät tsidovudiinin imeytymistä.
This can be avoided by separating the administration of Combivir and clarithromycin by at least two hours.
Tämä voidaan välttää ottamalla Combivir - ja klaritromysiiniannokset siten, että niiden väliin jää vähintään kaksi tuntia.
The safety of lamivudine in human pregnancy has not been established.
Lamivudiinin turvallisuutta raskauden aikana ei ole selvitetty.
No data are available for the treatment with a combination of lamivudine and zidovudine in humans or animals (see also section 5.3).
Lamivudiinin ja tsidovudiinin yhdistelmän käytöstä ihmisillä tai eläimillä ei ole tietoa (ks. myös kohta 5. 3).
The use in pregnant women of zidovudine alone, with subsequent treatment of the newborn infants, has been shown to reduce the rate of maternal-foetal transmission of HIV.
Pelkän tsidovudiinin käytön raskaana olevilla naisilla, yhdistettynä vastasyntyneen hoitoon, on osoitettu vähentävän HIV: n tarttumista äidistä lapseen.
However, no such data are available for lamivudine.
Vastaavaa tietoa ei kuitenkaan ole lamivudiinista.
In humans, consistent with passive transmission of lamivudine across the placenta, lamivudine concentrations in infant serum at birth were similar to those in maternal and cord serum at delivery.
Vastasyntyneiltä mitatut seerumin lamivudiinipitoisuudet olivat vastaavat kuin äidillä ja napanuoran veressä, mikä on sopusoinnussa sen kanssa, että lamivudiini kulkeutuu passiivisesti istukan läpi.
Zidovudine was measured in plasma and gave similar results to those observed for lamivudine (see section 5.2).
Tsidovudiinipitoisuuksia mitattiin plasmasta ja tulokset ovat samanlaisia kuin lamivudiinilla (ks. kohta 5. 2).
As the active ingredients of Combivir may inhibit cellular DNA replication, any use, especially during the first trimester of pregnancy, presents a potential risk to the foetus.
Koska Combivirin vaikuttavat aineet saattavat estää solun DNA: n replikaatiota, lääkkeen käyttö varsinkin raskauden ensimmäisen kolmanneksen aikana voi olla haitallista sikiölle.
Consequently the administration of Combivir during pregnancy should only be considered if expected benefits outweigh any possible risks.
Tästä syystä Combivirin käyttöä raskauden aikana tulee harkita vain, jos odotettavissa oleva hyöty on suurempi kuin mahdolliset haitat.
Pregnant women considering using Combivir during pregnancy should be made aware of the findings from animal carcinogenicity and mutagenicity studies (see section 5.3).
Raskaana oleville naisille, jotka harkitsevat Combivir- hoitoa raskauden aikana, on syytä kertoa eläimillä tehtyjen karsinogeenisuus - ja mutageenisuustutkimusten tuloksista (ks. kohta 5. 3).
It is recommended that mothers taking Combivir do not breast-feed their infants.
Suositellaan, että Combiviria saavat äidit eivät imetä lastaan.
It is recommended that HIV infected women do not breast-feed their infants under any circumstances in order to avoid transmission of HIV.
Suositellaan myös, että välttääkseen HIV: n siirtymisen lapseen HIV- infektoituneet naiset eivät missään olosuhteissa imettäisi lapsiaan.
4.7 Effects on ability to drive and use machines
7 4. 7 Vaikutus ajokykyyn ja koneiden käyttökykyyn
Adverse reactions have been reported during therapy for HIV disease with lamivudine and zidovudine separately or in combination.
Haittavaikutuksia on raportoitu hoidettaessa HIV- sairautta lamivudiinilla ja tsidovudiinilla erikseen tai yhdessä.
7 lamivudine, zidovudine, the wide range of medicinal products used in the management of HIV disease, or as a result of the underlying disease process.
Monissa tapauksissa on epäselvää, ovatko ne lamivudiinin, tsidovudiinin tai muiden HIV: n hoitoon käytettyjen lääkkeiden aiheuttamia, vai johtuvatko ne potilaan sairaudesta.
Cases of lactic acidosis, sometimes fatal, usually associated with severe hepatomegaly and hepatic steatosis, have been reported with the use of nucleoside analogues (see section 4.4).
Joitakin maitohappoasidoositapauksia, yleensä liittyen vaikeaan hepatomegaliaan ja rasvamaksaan, on raportoitu nukleosidianalogien käytön yhteydessä ja jotkut näistä ovat johtaneet kuolemaan (ks. kohta 4. 4).
The adverse reactions considered at least possibly related to the treatment are listed below by body system, organ class and absolute frequency.
Haittavaikutukset, joiden katsotaan ainakin mahdollisesti liittyvän hoitoon, on lueteltu alla kohde - elimittäin ja yleisyyden mukaan.
Frequencies are defined as very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1000), very rare (< 1/ 10,000).
Yleisyydessä käytetään luokitusta: erittäin yleinen (≥1/ 10), yleinen (≥1/ 100 - < 1/ 10) melko harvinainen (≥1/ 1000 - < 1/ 100), harvinainen ≥1/ 10000 - < 1/ 1000) ja erittäin harvinainen (< 1/ 10000).
Pure red cell aplasia
Veri ja imukudos Melko harvinainen: neutropeniaa ja anemiaa (molemmat toisinaan vaikeita), trombosytopenia Erittäin harvinainen: puhdas punasoluaplasia
Peripheral neuropathy (or paraesthesiae)
Hermosto Yleinen: päänsärky, unettomuus Erittäin harvinainen: perifeerinen neuropatia (tai parestesia)
Cough, nasal symptoms
Hengityselimet, rintakehä ja välikarsina Yleinen: yskä, nenäoireet
Pancreatitis, rises in serum amylase
Ruoansulatuselimistö Yleinen: pahoinvointi, oksentelu, mahakivut tai krampit, ripuli Harvinainen: pankreatiitti, kohonneet seerumin amylaasiarvot
8 Common:
8 Maksa ja sappi Melko harvinainen: ohimenevästi kohonneita maksaentsyymiarvoja (ASAT, ALAT) Harvinainen: hepatiitti
Rhabdomyolysis
Iho ja ihonalainen kudos Yleinen: ihottuma, hiusten lähtö
General disorders and administration site conditions Common:
Luusto, lihakset ja sidekudos Yleinen: artralgia, lihasoireet Harvinainen: rabdomyolyysi
Fatigue, malaise, fever
Yleisoireet ja annospaikassa todettavat haitat Yleinen: väsymys, huonovointisuus, kuume
These occurred more frequently at higher dosages (1200-1500 mg/ day) and in patients with advanced HIV disease (especially when there is poor bone marrow reserve prior to treatment), and particularly in patients with CD4 cell counts less than 100/ mm3 (see section 4.4).
Näitä esiintyy useammin käytettäessä korkeita annoksia (1200- 1500 mg/ vrk) ja potilailla, joilla HIV- sairaus on edennyt pitkälle (erityisesti potilailla, joiden luuydinreservi on huono ennen hoidon aloittamista) ja joiden CD4+ - solujen lukumäärä on alle 100/ mm3 (0, 1 x 109/ l).
The incidence of neutropenia was also increased in those patients whose neutrophil counts, haemoglobin levels and serum vitamin B12 levels were low at the start of zidovudine therapy.
Taipumusta saada neutropeniaa on havaittu erityisesti potilailla, joilla jo hoidon alkaessa esiintyi neutropeniaa tai anemiaa, niillä joiden B12- vitamiinitaso oli matala, kun tsidovudiinihoito aloitettiin.
Frequencies are defined as very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1000), very rare (< 1/ 10,000).
Yleisyydessä käytetään luokitusta: erittäin yleinen (≥1/ 10), yleinen (≥1/ 100 - < 1/ 10), melko harvinainen (≥1/ 1000 - < 1/ 100), harvinainen (≥1/ 10000 - < 1/ 1000) ja erittäin harvinainen (< 1/ 10000).
Aplastic anaemia
Veri ja imukudos Yleinen: anemia, neutropenia ja leukopenia Melko harvinainen: trombosytopenia ja pansytopenia (ja siihen liittyvä luuytimen hypoplasia) Harvinainen: puhdas punasoluaplasia Erittäin harvinainen: aplastinen anemia
Psychiatric disorders Rare:
Aineenvaihdunta - ja ravitsemus Harvinainen:
Anxiety and depression
(ilman hypoksemiaa), anoreksia
Dizziness Rare:
Psyykkiset häiriöt Harvinainen: ahdistuneisuus, depressio
Cardiac disorders Rare: Cardiomyopathy
Hermosto Erittäin yleinen: päänsärky Yleinen: huimaus Harvinainen: unettomuus, parestesiat, uneliaisuus, henkisen valppauden heikentyminen, kouristukset
Cough
Sydän Harvinainen: kardiomyopatia
Flatulence Rare:
Hengityselimet, rintakehä ja välikarsina Melko harvinainen: hengenahdistus Harvinainen: yskä
Raised blood levels of liver enzymes and bilirubin Rare:
Ruoansulatuselimistö Erittäin yleinen: pahoinvointi
9 Skin and subcutaneous tissue disorders Uncommon:
9 Yleinen: oksentelu, mahakivut ja ripuli Melko harvinainen: ilmavaivat Harvinainen: suun limakalvon pigmentaatio, makuhäiriöt ja happovaivat.
Rash and pruritus Rare:
Pankreatiitti.
Myopathy
Maksa ja sappi Yleinen: kohonneet veren maksaentsyymi - ja bilirubiiniarvot Harvinainen: maksan toimintahäiriöt kuten vakava maksan laajentuma ja siihen liittyvä rasvamaksa
Urinary frequency
Iho ja ihonalainen kudos Melko harvinainen: ihottuma ja kutina Harvinainen: kynsien ja ihon pigmentoituminen, urtikaria ja hikoilu
Gynaecomastia
Luusto, lihakset ja sidekudos Yleinen: myalgia Melko harvinainen: myopatia
General disorders and administration site conditions Common:
Munuaiset ja virtsatiet Harvinainen: tihentynyt virtsaamistarve
Malaise Uncommon:
Sukupuolielimet ja rinnat Harvinainen: gynekomastia
Fever, generalised pain and asthenia Rare: Chills, chest pain and influenza-like syndrome
Yleisoireet ja antopaikassa todettavat haitat Yleinen: huonovointisuus Melko harvinainen: kuume, yleistynyt kipu ja voimattomuus Harvinainen: vilunväristykset, rintakipu ja influenssamainen syndrooma
No specific symptoms or signs have been identified following acute overdose with zidovudine or lamivudine apart from those listed as undesirable effects.
Tsidovudiini - tai lamivudiiniyliannostukseen ei ole havaittu liittyvän mitään erityisiä oireita tai merkkejä haittavaikutuksissa lueteltujen oireiden lisäksi.
If overdosage occurs the patient should be monitored for evidence of toxicity (see section 4.8), and standard supportive treatment applied as necessary.
Jos potilas ottaa yliannoksen, häntä on seurattava toksisten oireiden varalta (ks. kohta 4. 8) ja oireenmukaista hoitoa on annettava tarpeen mukaan.
Antivirals for treatment of HIV infections, combinations, ATC Code:
HIV- infektion hoitoon tarkoitetut viruslääkkeiden yhdistelmävalmisteet, ATC- koodi:
J05AR01
J05AR01.
Lamivudine and zidovudine are nucleoside analogues which have activity against HIV.
Lamivudiini ja tsidovudiini ovat nukleosidianalogeja ja ne estävät HI- virusta.
Both medicinal products are metabolised intracellularly to their active moieties, lamivudine 5’ -triphosphate (TP) and zidovudine 5’ -TP respectively.
Molemmat metaboloituvat solunsisäisesti aktiiveiksi muodoikseen, lamivudiini 5’ trifosaatiksi ja tsidovudiini 5 ’ trifosfaatiksi (TP).
Lamivudine-TP and zidovudine-TP have selective inhibitory activity against HIV-1 and HIV-2 replication in vitro; lamivudine is also active against zidovudine-resistant clinical isolates of HIV.
Lamivudiini- TP ja tsidovudiini- TP vaikuttavat selektiivisen estävästi HIV- 1: n ja HIV 2: n replikoitumiseen in vitro; Lamivudiini tehoaa
Lamivudine in combination with zidovudine exhibits synergistic anti-HIV activity against clinical isolates in cell culture.
Soluviljelmässä lamivudiinin ja tsidovudiinin yhdistelmällä on synergistinen anti- HIV- vaikutus kliinisiä kantoja vastaan.
HIV-1 resistance to lamivudine involves the development of a M184V amino acid change close to the active site of the viral reverse transcriptase (RT).
HIV- 1 - lamivudiiniresistenssissä kehittyy M184V- aminohappomuutos lähellä viruksen käänteiskopioijaentsyymin (RT) aktiivia kohtaa.
This variant arises both in vitro and in HIV-1 infected patients treated with lamivudine-containing antiretroviral therapy.
Tätä varianttia kehittyy sekä in vitro että HIV- 1 - infektoituneilla potilailla, jotka ovat saaneet lamivudiinia sisältävää antiretrovirushoitoa.
In
M184V - mutanttien virusten herkkyys lamivudiinille on huomattavasti heikentynyt ja niiden kyky replikoitua in vitro on alentunut.
10 vitro studies indicate that zidovudine-resistant virus isolates can become zidovudine sensitive when they simultaneously acquire resistance to lamivudine.
In vitro tutkimukset osoittavat, että tsidovudiinille resistentit virukset voivat tulla herkiksi tsidovudiinille, kun ne samanaikaisesti muuttuvat resistenteiksi lamivudiinille.
In vitro data tend to suggest that the continuation of lamivudine in anti-retroviral regimen despite the development of M184V might provide residual anti-retroviral activity (likely through impaired viral fitness).
In vitro tieto tuntuisi viittaavan siihen, että lamivudiinia sisältävän lääkeyhdistelmän jatkamisella huolimatta M184V: n kehittymisestä voi olla edelleen antiretroviraalista vaikutusta (todennäköisesti virusten heikentyneen toimintakyvyn vuoksi).
In any case, initiation of susceptible NRTI’ s should always be preferred to maintenance of lamivudine therapy.
Sellaisen NRTI: n aloittaminen, jolle virukset ovat herkkiä, on joka tapauksessa suositeltavampaa kuin lamivudiinihoidon jatkaminen.
Therefore, maintaining lamivudine therapy despite emergence of M184V mutation should only be considered in cases where no other active NRTIs are available
Sen vuoksi lamivudiinihoidon jatkamista M184V- mutaation ilmaantumisesta huolimatta tulee harkita vain tapauksissa, joissa ei ole käytettävissä muita aktiiveja NRTI- lääkkeitä.
Cross-resistance conferred by the M184V RT is limited within the nucleoside inhibitor class of antiretroviral agents.
Nukleosidisten käänteiskopioijaentsyyminestäjien kesken on vain rajoitetusti M184V RT - ristiresistenssiä.
Zidovudine and stavudine maintain their antiretroviral activities against lamivudine-resistant HIV-1.
Tsidovudiini ja stavudiini säilyttävät antiretroviraalisen aktiivisuutensa lamivudiinille resistenttiä HIV- 1: tä kohtaan.
Abacavir maintains its antiretroviral activities against lamivudine- resistant HIV-1 harbouring only the M184V mutation.
Abakaviiri säilyttää antiretroviraalisen aktiivisuutensa lamivudiini resistenttejä HIV- 1- viruksia kohtaan, joissa on vain M184 mutaatio.
The M184V RT mutant shows a < 4-fold decrease in susceptibility to didanosine and zalcitabine; the clinical significance of these findings is unknown.
M184 V RT- mutantin herkkyys didanosiinille ja tsalsitabiinille on yli 4- kertaisesti alentunut; tämän havainnon kliinistä merkitystä ei tiedetä.
Lamivudine demonstrates low cytotoxicity to peripheral blood lymphocytes, to established lymphocyte and monocyte-macrophage cell lines, and to a variety of bone marrow progenitor cells in vitro.
Lamivudiinin in vitro sytotoksisuus perifeerisiä veren lymfosyyttejä, olemassa olevia lymfosyytti - ja monosyytti- makrofaagisolukantoja, sekä monia eri luuytimen kantasoluja vastaan on alhainen.
Resistance to thymidine analogues (of which zidovudine is one) is well characterised and is conferred by the stepwise accumulation of up to six specific mutations in the HIV reverse transcriptase at codons 41, 67, 70, 210, 215 and 219.
Se kehittyy jopa kuuden eri mutaation asteittaisella kumuloitumisella HIV: n käänteiskopioijaentsyymissä kodonien 41, 67, 70, 210, 215 ja 219 kohdalla.
Two patterns of multi-drug resistance mutations, the first characterised by mutations in the HIV reverse transcriptase at codons 62, 75, 77, 116 and 151 and the second involving a T69S mutation plus a 6-base pair insert at the same position, result in phenotypic resistance to AZT as well as to the other approved NRTIs.
Ensimmäiselle on tyypillistä mutaatiot HIV: n käänteiskopioijaentsyymin kodoneissa 62, 75, 77, 116 ja 151.
In clinical trials, lamivudine in combination with zidovudine has been shown to reduce HIV-1 viral load and increase CD4 cell count.
Kliininen kokemus Kliinisissä tutkimuksissa lamivudiinin yhdessä tsidovudiinin kanssa on osoitettu vähentävän HIV- 1 - kuormitusta ja lisäävän CD4- solujen määrää.
Lamivudine and zidovudine have been widely used as components of antiretroviral combination therapy with other antiretroviral agents of the same class (NRTIs) or different classes (PIs, non- nucleoside reverse transcriptase inhibitors).
Lamivudiinia ja tsidovudiinia on käytetty paljon osana antiretroviraalista yhdistelmähoitoa yhdessä muiden samaan antiretroviraaliryhmään kuuluvien lääkkeiden kanssa (nukleosidiset käänteiskopioijaentsyyminestäjät) tai toisten ryhmien lääkkeiden kanssa (proteaasi- inhibiittorit, ei - nukleosidiset käänteiskopioijaentsyyminestäjät).