natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Combination antiretroviral therapy has been associated with the redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients.
Eri antiretroviruslääkkeitä samanaikaisesti saaneilla HIV- potilailla on esiintynyt kehon rasvakudosten uudelleenjakautumista (lipodystrofiaa).
A connection between visceral lipomatosis and protease inhibitors and lipoatrophy and nucleoside reverse transcriptase inhibitors has been hypothesised.
On arveltu, että viskeraalinen lipomatoosi liittyy proteaasi - inhibiittoreihin sekä vastaavasti lipoatrofia nukleosidianalogikäänteiskopioijaentsyyminestäjiin.
Consideration should be given to the measurement of fasting serum lipids and blood glucose.
Potilaan kliiniseen tutkimukseen tulee kuulua rasvakudoksen uudelleenjakautumiseen viittaavien merkkien arviointi.
Lipid disorders should be managed as clinically appropriate (see section 4.8).
On syytä harkita seerumin lipidien ja veren glukoosin
5 Haemophiliac patients
5 paastoarvojen mittaamista.
There have been reports of increased bleeding, including spontaneous skin haematomas and haemarthroses, in haemophiliac patients type A and B treated with protease inhibitors.
Tyypin A ja B hemofiliapotilailla on raportoitu lisääntynyttä verenvuotoa, myös spontaaneja mustelmia ja verenkertymiä nivelissä, kun he ovat saaneet proteaasi- inhibiittorihoitoa.
In some patients, additional factor VIII was given.
Joillekin potilaille on annettu ylimääräistä faktori VIII: aa.
In more than half of the reported cases, treatment with protease inhibitors was continued, or reintroduced if treatment had been discontinued.
Yli puolella raportoiduista tapauksista proteaasi- inhibiittorihoitoa jatkettiin tai se aloitettiin uudestaan, jos se oli keskeytetty.
A causal relationship has been evoked, although the mechanism of action has not been elucidated.
Syy- yhteyden oletetaan olevan olemassa, vaikka vaikutusmekanismia ei ole selvitetty.
Immune Reactivation Syndrome
Immuunireaktivaatio - oireyhtymä
Relevant examples are cytomegalovirus retinitis, generalised and/ or focal mycobacterium infections, and Pneumocystis carinii pneumonia.
Esimerkkejä tulehduksista ovat sytomegaloviruksen aiheuttama retiniitti, yleistynyt ja/ tai paikallinen mykobakteeri- infektio ja Pneumocystis cariniin aiheuttama keuhkokuume.
Although the etiology is considered to be multifactorial (including corticosteroid use, alcohol consumption, severe immunosuppression, higher body mass index), cases of osteonecrosis have been reported particularly in patients with advanced HIV-disease and/ or long-term exposure to combination antiretroviral therapy (CART).
Osteonekroosi: osteonekroositapauksia on esiintynyt erityisesti pitkälle edenneen HIV- infektion ja/ tai pitkäaikaisen antiretroviraalisen yhdistelmähoidon (CART) yhteydessä, vaikkakin syitä tapauksille on ollut useita (mukaan lukien kortikosteroidihoito, alkoholin käyttö, vaikea immuunisuppressio, korkea painoindeksi).
Interaction studies have been performed with amprenavir as the sole protease inhibitor.
Yhteisvaikutuksia on tutkittu siten, että amprenaviiri on ainoa proteaasi- inhibiittori.
When amprenavir and ritonavir are co-administered, the ritonavir metabolic drug interaction profile may predominate because ritonavir is a more potent CYP3A4 inhibitor.
Kun amprenaviiria ja ritonaviiria annetaan samanaikaisesti, ritonaviirin metabolinen yhteisvaikutusprofiili voi olla vallitseva, koska ritonaviiri on potentimpi CYP3A4: n estäjä.
Ritonavir also inhibits CYP2D6 and induces CYP3A4, CYP1A2, CYP2C9 and glucuronosyl transferase.
Ritonaviiri estää myös CYP2D6: tta ja indusoi CYP3A4: ää, CYP1A2: ta, CYP2C9: ää ja glukuronosyylitransferaasia.
Amprenavir and ritonavir are primarily metabolised in the liver by CYP3A4.
Amprenaviiri ja ritonaviiri metaboloituvat ensisijaisesti maksassa CYP3A4: n vaikutuksesta.
Therefore, medicinal products that either share this metabolic pathway or modify CYP3A4 activity may modify the pharmacokinetics of amprenavir.
Sen vuoksi lääkkeet, jotka myös metaboloituvat tätä kautta tai jotka muuttavat CYP3A4: n aktiivisuutta, voivat muuttaa amprenaviirin farmakokinetiikkaa.
Associations contraindicated (see section 4.3)
Vasta- aiheiset yhteiskäytöt (ks. kohta 4. 3)
CYP3A4 substrates with narrow therapeutic index Agenerase must not be administered concurrently with medicinal products with narrow therapeutic windows containing active substances that are substrates of cytochrome P450 3A4 (CYP3A4).
CYP3A4 substraatit, joilla on kapea terapeuttinen indeksi Agenerasea ei saa antaa samanaikaisesti sellaisten lääkkeiden kanssa, joilla on kapea terapeuttinen ikkuna ja joissa on vaikuttavia aineita, jotka ovat sytokromi P450 3A4 (CYP3A4): n substraatteja.
Co-administration may result in competitive inhibition of the metabolism of these active substances thus increasing their plasma level and leading to serious and / or life-threatening adverse reactions such as cardiac arrhythmia (e. g. amiodarone, astemizole, bepridil, cisapride, pimozide, quinidine, terfenadine) or peripheral vasospasm or ischaemia (e. g. ergotamine, dihydroergotamine).
Yhteiskäyttö voi johtaa näiden aineiden metabolian kompetitiiviseen estymiseen, ja siten nostaa niiden pitoisuuksia plasmassa ja johtaa vakaviin ja/ tai hengenvaarallisiin haittavaikutuksiin kuten sydämen rytmihäiriöihin (esim. amiodaroni, astemitsoli, bepridiili, sisapridi, pimotsidi, kinidiini, terfenadiini) tai perifeeriseen vasospasmiin tai iskemiaan (esim. ergotamiini, dihydroergotamiini).
CYP2D6 substrates with narrow therapeutic index Agenerase with ritonavir must not be co-administered with medicinal products containing active substances that are highly dependent on CYP2D6 metabolism and for which elevated plasma concentrations are associated with serious and / or life-threatening adverse reactions.
CYP2D2 substraatit, joilla on kapea terapeuttinen indeksi Agenerasea yhdessä ritonaviirin kanssa ei saa antaa samanaikaisesti sellaisten lääkkeiden kanssa, joissa on vaikuttavia aineita, joiden metabolia riippuu suuresti CYP2D6: sta ja joiden korkeisiin pitoisuuksiin plasmassa liittyy vakavia ja/ tai hengenvaarallisia haittavaikutuksia.
Rifampicin
Tällaisia vaikuttavia aineita ovat flekainidi ja propafenoni.
6 Rifampicin is a strong CYP3A4 inducer and has been shown to cause an 82% decrease in amprenavir AUC, which can result in virological failure and resistance development.
Tämä voi johtaa hoidon virologiseen epäonnistumiseen ja resistenssin kehittymiseen.
During attempts to overcome the decreased exposure by increasing the dose of other protease inhibitors with ritonavir, a high frequency of liver reactions was seen.
Kun altistuksen pienenemistä yritettiin kompensoida lisäämällä muiden ritonaviirin kanssa käytettyjen proteaasi - inhibiittoreiden annoksia, maksareaktiot olivat yleisiä.
The combination of rifampicin and Agenerase with concomitant low-dose ritonavir is contraindicated (see section 4.3).
Rifampisiin käyttö yhdessä Agenerasen ja pienen ritonaviiriannoksen kanssa on vasta- aiheista (ks. kohta 4. 3).
St John’ s wort (Hypericum perforatum) Serum levels of amprenavir can be reduced by concomitant use of the herbal preparation St John’ s wort (Hypericum perforatum).
Mäkikuisma (Hypericum perforatum) Amprenaviirin pitoisuudet seerumissa voivat laskea, jos samanaikaisesti käytetään mäkikuismarohdosvalmistetta (Hypericum perforatum).
This is due to induction of drug metabolising enzymes by St John’ s wort.
Tämä johtuu siitä, että mäkikuisma indusoi lääkettä metaboloivia entsyymejä.
Herbal preparations containing St John’ s wort should therefore not be combined with Agenerase.
Tämän vuoksi mäkikuismaa sisältäviä rohdosvalmisteita ei pidä käyttää yhdessä Agenerasen kanssa.
If a patient is already taking St John’ s wort, check amprenavir and if possible viral levels and stop St John’ s wort.
Jos potilas käyttää jo mäkikuismaa, on tarkistettava amprenaviiri - ja jos mahdollista viruspitoisuudet ja lopetettava mäkikuisman käyttö.
Amprenavir levels may increase on stopping St John’ s wort.
Amprenaviiripitoisuudet voivat nousta, kun mäkikuisma lopetetaan.
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John’ s wort.
Indusoivat vaikutukset voivat säilyä 2 viikkoa mäkikuismahoidon lopettamisen jälkeen.
• Protease inhibitors (PIs):
• Proteaasi- inhibiittorit
Indinavir: the AUC, Cmin and Cmax of indinavir were decreased by 38%, 27%, and 22%, respectively, when given with amprenavir.
Kun indinaviiria annettiin samanaikaisesti amprenaviirin kanssa, sen AUC pieneni 38%, Cmin laski 27% ja Cmax 22%.
No dose adjustment is necessary for either medicinal product when indinavir is administered in combination with amprenavir.
Amprenaviirin AUC puolestaan kasvoi 33%, Cmin nousi 25% ja Cmax 18%. Kummankaan lääkkeen annosta ei tarvitse muuttaa, kun indinaviiria annetaan samanaikaisesti amprenaviirin kanssa.
Saquinavir: the AUC, Cmin and Cmax of saquinavir were decreased by 19% and 48% and increased by 21%, respectively, when given with amprenavir.
Kun sakvinaviiria annettiin samanaikaisesti amprenaviirin kanssa, sen AUC pieneni 19%, Cmin laski 48% ja Cmax nousi 21%.
The AUC, Cmin and Cmax of amprenavir were decreased by 32%, 14%, and 37%, respectively.
Amprenaviirin AUC pieneni 32%, Cmin laski 14% ja Cmax 37%.
Nelfinavir: the AUC, Cmin and Cmax of nelfinavir were increased by 15%, 14%, and 12%, respectively, when given with amprenavir.
Kun nelfinaviiria annettiin samanaikaisesti amprenaviirin kanssa sen AUC kasvoi 15%, Cmin nousi 14% ja Cmax 12%.
The Cmax of amprenavir was decreased by 14% whilst the AUC and Cmin were increased by 9% and 189%, respectively.
Amprenaviirin Cmax laski 14%, kun taas AUC kasvoi 9% ja Cmin nousi 189%.
Ritonavir: the AUC and Cmin of amprenavir were increased by 64% and 508% respectively and the Cmax decreased by 30% when ritonavir (100 mg twice daily) was co-administered with amprenavir capsule (600 mg twice daily) compared to values achieved after 1200 mg twice daily doses of amprenavir capsules.
Ritonaviiri: amprenaviirin AUC kasvoi 64%, Cmin nousi 508% ja Cmax laski 30%, kun ritonaviiria (100 mg kahdesti vuorokaudessa) annettiin samanaikaisesti ampernaviirikapseleiden (600 mg kahdesti vuorokaudessa) kanssa verrattuna arvoihin, jotka saavutettiin amprenaviirikapseliannostuksella 1200 mg kahdesti vuorokaudessa.
Lopinavir / ritonavir (Kaletra): in an open-label, non-fasting pharmacokinetic study, the AUC, Cmax and Cmin of lopinavir were decreased by 38%, 28% and 52% respectively when amprenavir (750 mg twice daily) was given in combination with Kaletra (400 mg lopinavir + 100 mg ritonavir twice daily).
Lopinaviiri/ ritonaviiri (Kaletra): avoimessa, ei- paastonneilla henkilöillä suoritetussa farmakokinetiikkatutkimuksessa lopinaviirin AUC pieneni 38%, Cmax laski 28% ja Cmin 52%, kun amprenaviiria (750 mg kahdesti vuorokaudessa) annettiin yhdistelmänä Kaletran kanssa (400 mg lopinaviiria + 100 mg ritonaviiria kahdesti vuorokaudessa).
In the same study, the AUC, Cmax, and Cmin of amprenavir were increased 72%, 12%, and 483%, respectively, when compared to values after standard doses of amprenavir (1200 mg twice daily).
Samassa tutkimuksessa amprenaviirin AUC kasvoi 72%, Cmax nousi 12% ja Cmin 483% verrattuna arvoihin, joita saadaan tavanomaisilla amprenaviiriannoksilla (1200 mg kahdesti vuorokaudessa).
The amprenavir plasma Cmin values achieved with the combination of amprenavir (600 mg twice daily) in combination with Kaletra (400 mg lopinavir + 100 mg ritonavir twice daily) are approximately 40- 50% lower than when amprenavir (600 mg twice daily) is given in combination with ritonavir 100 mg twice daily.
7 Yhdistelmällä amprenaviiri (600 mg kahdesti vuorokaudessa) ja Kaletra (400 mg lopinaviiria + 100 mg ritonaviiria kahdesti vuorokaudessa) saavutetut amprenaviirin Cmin- arvot plasmassa ovat noin 40 – 50% alemmat kuin jos amprenaviiria (600 mg kahdesti vuorokaudessa) annetaan yhdessä ritonaviirin kanssa (100 mg kahdesti vuorokaudessa).
No dose recommendation can be given for the co-
Jos amprenaviiri + Kaletra lääkeyhdistelmään lisätään lisää ritonaviiria, lopinaviirin Cmin- arvot nousevat, mutta amprenaviirin Cmin- arvot eivät.
7 administration of amprenavir and Kaletra, but close monitoring is advised because the safety and efficacy of this combination is unknown.
Amprenaviirin ja lopinaviiri+ritonaviirin yhteiskäytöstä ei voida antaa annossuosituksia, mutta suositellaan, että potilaita seurataan tarkasti, koska tämän yhdistelmän turvallisuutta ja tehoa ei tunneta.
• Nucleoside analogue reverse transcriptase inhibitors (NRTIs):
• Nukleosidianalogikäänteiskopioijaentsyyminestäjät
Zidovudine: the AUC and Cmax of zidovudine were increased by 31% and 40%, respectively, when given with amprenavir.
Kun tsidovudiinia annettiin samanaikaisesti amprenaviirin kanssa, sen AUC kasvoi 31% ja Cmax nousi 40%.
Lamivudine: the AUC and Cmax of lamivudine and amprenavir, respectively, were both unaltered when these two medicinal products were given concomitantly.
Kun lamivudiinia annettiin samanaikaisesti amprenaviirin kanssa, kummankin AUC ja Cmax pysyivät muuttumattomina.
Abacavir: the AUC, Cmin and Cmax of abacavir were unaltered when given with amprenavir.
Kun abakaviiria annettiin samanaikaisesti amprenaviirin kanssa, sen AUC, Cmin ja Cmax pysyivät muuttumattomina.
The AUC, Cmin and Cmax of amprenavir were increased by 29%, 27%, and 47%, respectively.
Amprenaviirin AUC kasvoi 29%, Cmin nousi 27% ja Cmax nousi 47%.
Didanosine: no pharmacokinetic study has been performed with Agenerase in combination with didanosine, however, due to its antacid component, it is recommended that didanosine and Agenerase should be administered at least one hour apart (see Antacids below).
Antasidit).
• Non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NNRTIs):
• Ei- nukleosidiset käänteiskopioijaentsyymin estäjät
Efavirenz: efavirenz has been seen to decrease the Cmax, AUC and Cmin, ss of amprenavir by approximately 40% in adults.
Efavirentsin on havaittu pienentävän amprenaviirin AUC: tä noin 40% ja samaten laskevan Cmax ja Cmin, ss - arvoja noin 40%.
Treatment with efavirenz in combination with amprenavir and saquinavir is not recommended, as the exposure to both protease inhibitors would be decreased.
Efavirentsin käyttöä yhdessä amprenaviirin ja sakvinaviirin kanssa ei suositella, koska tämä alentaisi altistusta kummallekin proteaasi- inhibiittorille.
No dose recommendation can be given for the co-administration of amprenavir with another protease inhibitor and efavirenz in children.
Amprenaviirin käytöstä yhdessä jonkin toisen proteaasi- inhibiittorin ja efavirentsin kanssa lapsilla ei voida antaa annossuosituksia.
Nevirapine:
Nevirapiini:
The effect of nevirapine on other protease inhibitors and the limited evidence available suggest that nevirapine may decrease the serum concentrations of amprenavir.
Nevirapiinin vaikutus muihin proteaasi- inhibiittoreihin ja olemassa oleva rajallinen kokemus viittaavat siihen, että nevirapiini saattaa alentaa seerumin amprenaviiripitoisuuksia.
Delavirdine: the AUC, Cmax and Cmin of delavirdine were decreased by 61%, 47% and 88% respectively when given with amprenavir.
Delaviridiinin AUC pieneni 61%, Cmax aleni 47% ja Cmin laski 88%, kun sitä annettiin samanaikaisesti amprenaviirin kanssa.
The AUC, Cmax and Cmin of amprenavir were increased by 130%, 40% and 125% respectively.
Amprenaviirin AUC puolestaan kasvoi 130%, Cmax nousi 40% ja Cmin nousi 125%.
If these medicinal products are used concomitantly care is advised, and close clinical and virological monitoring should be performed since it is difficult to predict the effect of the combination of amprenavir and ritonavir on delavirdine.
Jos näitä lääkkeitä annetaan samanaikaisesti, on noudatettava varovaisuutta ja potilaan kliinistä tilaa ja virologisia arvoja on seurattava tarkoin, koska on vaikea ennakoida amprenaviiri + ritonaviiri – yhdistelmän vaikutusta delaviridiiniin.
8 Antibiotics/ antifungals
8 Antibiootit/ sienilääkkeet:
Rifabutin: co-administration of amprenavir with rifabutin resulted in a 193% increase in rifabutin AUC and an increase of rifabutin-related adverse events.
Amprenaviirin antaminen samanaikaisesti rifabutiinin kanssa lisää rifabutiinin AUC: tä 193%: lla ja lisää rifabutiiniin liittyviä haittavaikutuksia.
Clarithromycin: the AUC and Cmin of clarithromycin were unaltered and the Cmax decreased by 10% when given with amprenavir.
Klaritromysiinin AUC ja Cmin pysyivät muuttumattomina ja Cmax laski 10%, kun sitä annettiin samanaikaisesti amprenaviirin kanssa.
The AUC, Cmin and Cmax of amprenavir were increased by 18%, 39% and 15%, respectively.
Amprenaviirin AUC puolestaan kasvoi 18%, Cmin nousi 39%, ja Cmax 15%.
Erythromycin: no pharmacokinetic study has been performed with Agenerase in combination with erythromycin, however, plasma levels of both medicinal products may be increased when co-administered.
Agenerasen käytöstä yhdessä erytromysiinin kanssa ei ole farmakokineettisiä tutkimuksia, mutta molempien lääkkeiden pitoisuudet plasmassa saattavat nousta, jos lääkkeitä käytetään samanaikaisesti.
Ketoconazole / Itraconazole: the AUC and Cmax of ketoconazole were increased by 44% and 19%, respectively when given with amprenavir alone.
Kun ketokonatsolia annettiin samanaikaisesti pelkän amprenaviirin kanssa, sen AUC kasvoi 44% ja Cmax nousi 19%.
The AUC and Cmax of amprenavir were increased by 31% and decreased by 16%, respectively.
Amprenaviirin AUC kasvoi 31% ja Cmax laski 16%.
Co- administration of fosamprenavir 700 mg with ritonavir 100 mg twice daily and ketoconazole 200 mg once daily increased plasma ketoconazole Cmax by 25% and increased AUC(0-τ) to values 2.69-fold those observed on administration of ketoconazole 200 mg once daily without concurrent fosamprenavir with ritonavir.
Kun fosamprenaviiria (700 mg) ja ritonaviiria (100 mg) kahdesti vuorokaudessa annosteltiin yhdessä ketokonatsolin kanssa (200 mg) kerran vuorokaudessa, ketokonatsolin Cmax nousi 25% ja AUC( 0- τ) kasvoi 2, 69- kertaiseksi verrattuna vastaaviin tunnuslukuihin, joita saatiin, kun ketokonatsolia 200 mg kerran vuorokaudessa annettiin ilman samanaikaista fosamprenaviirin ja ritonaviirin yhdistelmää.
When used with Agenerase with ritonavir, high doses (> 200 mg/ day) of ketoconazole or itraconazole are not recommended.
Kun ketokonatsolia tai itrakonatsolia käytetään yhdessä Agenerasen ja ritonaviirin yhdistelmän kanssa, korkeita annoksia (> 200 mg/ vrk) ei suositella.
Other medicinal products, listed below, including examples of substrates, inhibitors or inducers of CYP3A4, may lead to interactions when administered with Agenerase.
Muilla alla luetelluilla lääkkeillä, joista osa on CYP3A4: n substraatteja, inhibiittoreita tai indusoijia, voi olla yhteisvaikutuksia Agenerasen kanssa.
Antacids: on the basis of the data for other protease inhibitors, it is advisable not to take antacids at the same time as Agenerase, since its absorption may be impaired.
Muista proteaasi- inhibiittoreista saadun tiedon perusteella suositellaan, että antasideja ei oteta samaan aikaan Agenerasen kanssa, koska se voisi heikentää imeytymistä.
It is recommended that antacids and Agenerase should be administered at least one hour apart.
Suositellaan, että Agenerase - ja antasidiannosten välissä olisi ainakin tunti aikaa.
These combinations should be used with caution and therapeutic concentration monitoring is recommended (see section 4.4).
Näitä yhdistelmiä tulee käyttää varoen ja suositellaan, että pitoisuuksien pysymistä terapeuttisella tasolla seurataan (ks. kohta 4. 4).
Calcium-channel blockers: amprenavir may lead to increased serum concentrations of calcium channel blockers such as amlodipine, diltiazem, felodipine, isradipine, nicardipine, nifedipine, nimodipine, nisoldipine and verapamil, possibly resulting in enhanced activity and toxicity of these medicinal products.
Amprenaviiri saattaa nostaa kalsiumkanavan salpaajien, kuten amlodipiinin, diltiatseemin, felodipiinin, isradipiinin, nikardipiinin, nifedipiinin, nimodipiinin, nisoldipiinin ja verapamiilin pitoisuuksia seerumissa, mikä saattaisi lisätä niiden tehoa tai toksisuutta.
Erectile dysfunction agents: based on data for other protease inhibitors caution should be used when prescribing PDE5 inhibitors (e. g. sildenafil and vardenafil) to patients receiving Agenerase.
Muista proteaasi- inhibiittoreista saadun tiedon perusteella on syytä noudattaa varovaisuutta määrättäessä PDE5- inhibiittoreita (esim. sildenafiilia ja vardenafiilia) potilaille, jotka saavat Agenerasea.
Co- administration with Agenerase may substantially increase PDE5 inhibitor plasma concentrations and associated adverse events, including hypotension, visual changes and priapism (see section 4.4).
9 merkittävästi ja tämä voi johtaa näihin liittyviin haittavaikutuksiin, mm. hypotensioon, näköhäiriöihin ja priapismiin (ks. kohta 4. 4).
9 Fluticasone propionate (interaction with ritonavir): in a clinical study where ritonavir 100 mg capsules bid were co-administered with 50 µg intranasal fluticasone propionate (4 times daily) for 7 days in healthy subjects, the fluticasone propionate plasma levels increased significantly, whereas the intrinsic cortisol levels decreased by approximately 86% (90% confidence interval 82-89%).
Flutikasonipropionaatti (yhteisvaikutus ritonaviirin kanssa): kliinisessä tutkimuksessa, jossa annettiin 100 mg: n ritonaviirikapseleita kahdesti vuorokaudessa samanaikaisesti nenän kautta annostellun 50 µg: n flutikasonipropionaattiannosten kanssa (neljästi vuorokaudessa) seitsemän päivän ajan terveille vapaaehtoisille, flutikasonipropionaatin pitoisuudet plasmassa nousivat merkittävästi, kun taas kortisolitasot alenivat noin 86%: lla (90%: n luottamusväli 82 – 89%).
Systemic corticosteroid effects including Cushing’ s syndrome and adrenal suppression have been reported in patients receiving ritonavir and inhaled or intranasally administered fluticasone propionate; this could also occur with other corticosteroids metabolised via the P450 3A pathway e. g. budesonide.
Tämä on mahdollista myös muiden P450 3A - reittiä metaboloituvien kortikosteroidien, esim. budenosidin, käytön yhteydessä.
Consequently, concomitant administration of Agenerase with ritonavir and these glucocorticoids is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects (see section 4.4).
Tästä johtuen Agenerasen ja ritonaviirin yhdistelmän ja näiden glukokortikoidien samanaikaista käyttöä ei suositella, ellei hoidosta odotettava hyöty ole suurempi kuin systeemisten kortikosteroidivaikutusten vaara (ks. kohta 4. 4).
A dose reduction of the glucocorticoid should be considered with close monitoring of local and systemic effects or a switch to a glucocorticoid, which is not a substrate for CYP3A4 (e. g. beclomethasone).
On harkittava glukokortikoidiannoksen pienentämistä ja potilaan tarkkaa seurantaa paikallisten ja systeemisten vaikutusten havaitsemiseksi tai vaihdettava glukokortikoidiin, joka ei ole CYP3A4: n substraatti (esim. beklometasoni).
HMG-CoA reductase inhibitors:
HMG- CoA- reduktaasinestäjät:
HMG-CoA reductase inhibitors which are highly dependent on CYP3A4 for metabolism, such as lovastatin and simvastatin, are expected to have markedly increased plasma concentrations when co-administered with Agenerase.
HMG- CoA- reduktaasinestäjien, joiden metabolia riippuu voimakkaasti CYP3A4: stä, esim. lovastatiinin ja simvastatiinin, pitoisuuksien plasmassa oletetaan kohoavan huomattavasti, jos niitä käytetään yhdessä Agenerasen kanssa.
Since increased concentrations of HMG-CoA reductase inhibitors may cause myopathy, including rhabdomyolysis, the combination of these medicinal products with Agenerase is not recommended.
Koska kohonneet HMG- CoA - reduktaasinestäjäpitoisuudet voivat aiheuttaa myopatiaa, myös rabdomyolyysia, näiden lääkkeiden samanaikaista antamista Agenerasen kanssa ei suositella.
Atorvastatin is less dependent on CYP3A4 for metabolism.
Atorvastatiinin metabolia on vähemmän riippuvaista CYP3A4: stä.
The metabolism of pravastatin and fluvastatin is not dependent on CYP3A4, and interactions are not expected with protease inhibitors.
Pravastatiinin ja fluvastatiinin metabolia ei ole CYP3A4- riippuvaista eikä yhteisvaikutuksia proteaasi- inhibiittoreiden kanssa odoteta esiintyvän.