natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In an oral multiple-dose study, Cmax and AUCτ for healthy young females were 83% and 113% higher, respectively, than in healthy young males (18-45 years).
Suun kautta antoa koskevassa usean annoksen tutkimuksessa Cmax oli terveillä nuorilla naisilla 83 % suurempi ja AUC 113 % suurempi kuin terveillä nuorilla miehillä (18–45 vuotta).
In an oral pre- and postnatal development study in rats, red vaginal discharge was noted in the
Rotilla tehdyssä tutkimuksessa, jossa selvitettiin lääkkeen oraalisen annostelun vaikutuksia pre- ja postnataalikehitykseen, havaittiin punaista emätineritettä tiineyden 14.
In an oral study of bosutinib in dogs, bosutinib did not produce changes in blood pressure, abnormal atrial or ventricular arrhythmias, or prolongation of the PR, QRS, or QTc interval of the electrocardiogram (ECG) at exposures up to 2-fold (comparing Cmax and based on unbound fraction in the respective species) the clinical exposure at the 500 mg dose.
Koirilla tehdyssä tutkimuksessa suun kautta annettu bosutinibi ei aiheuttanut verenpaineen muutoksia, poikkeavia eteis- tai kammioperäisiä rytmihäiriötä, PR-, QRS- tai QTc-ajan pitenemistä sydänsähkökäyrässä (EKG:ssä), kun altistus oli enintään kaksinkertainen (Cmax-arvojen vertailun perusteella ja perustuen kyseisten lajien sitoutumattomaan fraktioon) 500 mg:n annoksen kliiniseen altistukseen nähden.
In an outcome study of patients with pre-existing major macrovascular disease, the incidence of serious heart failure was 1.6% higher with pioglitazone than with placebo, when added to therapy that included in insulin.
Hoitotulostutkimuksessa, johon osallistuneilla potilailla oli entuudestaan jokin merkittävä makrovaskulaarinen sairaus ja heidän aiempaan insuliinia sisältäneeseen hoitoonsa lisättiin joko pioglitatsonia tai lumelääkettä, vakavan sydämen vajaatoiminnan ilmaantuvuus oli pioglitatsonia saaneilla potilailla 1,6% suurempi kuin lumeryhmässä.
In an outcome study of patients with pre-existing major macrovascular disease, the incidence of serious heart failure was 1.6% higher with pioglitazone than with placebo, when added to therapy that included insulin. .
Päätetapahtumatutkimuksessa, jossa potilailla oli entuudestaan kliinisesti merkitsevä valtimonkovetustauti, vakavan sydämen vajaatoiminnan esiintyvyys oli 1,6 % suurempi pioglitatsonilla kuin lumelääkkeellä, kun pioglitatsoni lisättiin hoitoon, jossa insuliini oli mukana.
In an overdose study where 3 times (5.8 to 11.8 mg/kg body weight) and 5 times (9.7 to 19.5 mg/kg body weight) the recommended dose was administered to dogs for a period of 6 months, a dose related increase in gastrointestinal disturbances, which affected all dogs in the highest dose group, was noted.
Yliannostutkimuksessa, jossa koirille annettiin kolminkertainen (5,8–11,8 mg/elopainokg) ja viisinkertainen (9,7–19,5 mg/elopainokg) suositeltu annos 6 kuukauden jakson ajan, havaittiin annokseen liittyvä ruuansulatuselimistön häiriöiden lisääntyminen, joka vaikutti kaikkiin koiriin suurimman annoksen ryhmässä.
In an uncontrolled clinical trial (study MC-ASP.6/INF), 12 infants (median age [range] at time of first infusion: 6 months [0.5 – 12.2 months]) with de novo ALL were treated with Spectrila within the INTERFANT-06 protocol.
Kontrolloimattomassa kliinisessä tutkimuksessa (tutkimus MC-ASP.6/INF) 12 lasta (mediaani-ikä [vaihtelualue] ensimmäisen infuusion aikana: 6 kuukautta [0,5–12,2 kuukautta]), joilla oli de novo ALL, sai hoitoa Spectrila-valmisteella INTERFANT-06 -tutkimussuunnitelman mukaisesti.
In an uncontrolled, open-label extension to the booster study described above, 67 subjects were followed up for determination of JEV neutralizing antibody titres at approximately 6 years after a booster dose.
Edellä kuvatun tehosterokotteen tutkimuksen kontrolloimattomassa ja avoimessa jatkotutkimuksessa seurattiin JE-virusta neutralisoivia vasta-ainetittereitä 67 tutkimushenkilöllä noin kuusi vuotta tehosteannoksen jälkeen.
In an updated analysis of PFS, PFS2 and OS using a cut off of 3 March 2014 where the median follow up time for all surviving subjects was 45.5 months, the results of the study are presented in Table 5:
Elinaikaa ilman taudin etenemistä (PFS), PFS2:ta ja yleistä eloonjäämistä (OS) koskeva päivitetty analyysi (tiedonkeruun katkaisupiste 3. maaliskuuta 2014), jossa kaikkien eloonjääneiden tutkittavien seuranta-ajan mediaani oli 45,5 kuukautta, ja sitä koskevan tutkimuksen tulokset on esitetty taulukossa 5:
in anaemic cats, mortality rate of about 60% at 4, 6, 9 and 12 months was reduced by approximately 30% following treatment with interferon. in non-anaemic cats, mortality rate of 50 % in cats infected by FeLV was reduced by 20% following treatment with interferon.
aneemisten kissojen noin 60%:n kuolleisuus väheni 30% 4, 5, 9 ja 12 kuukautta interferonihoidon seurauksena kissojen, joilla ei ollut anemiaa, FeLV-tartunnan 50% :n kuolleisuus väheni 20% interferonin hoidon jälkeen.
In anaesthetised rabbits, hydroxocobalamin exerted haemodynamic effects (increased mean arterial blood pressure and total peripheral resistance, decreased cardiac output) related to its nitric oxide- scavenging property.
Nukutetuissa kaneissa hydroksokobalamiini vahvisti hemodynaamisia vaikutuksia (kohonnut keskimääräinen valtimoverenpaine ja kokonaisääreisvastus, laskenut sydämen minuuttitilavuus) suhteessa sen typpioksidin poistokykyyn.
In anesthetized dogs and Cynomolgus monkeys, at intravenous doses of 15-60 mg/kg, slowing of atrial and ventricular conductivity, atrioventricular block and atrioventricular dissociation were seen.
Kun koirille ja makaki-apinoille annettiin anestesian aikana laskimoon annoksia 1560 mg/kg, havaittiin eteisen ja kammion johtavuuden hidastumista, eteis-kammiokatkoksia ja eteis-kammiodissosiaatiota.
In animal fertility studies there was no effect on copulation, impregnation or fertility index
Hedelmällisyyteen kohdistuvia vaikutuksia selvittäneissä eläinkokeissa ei esiintynyt vaikutuksia paritteluun, hedelmöittymiseen eikä hedelmällisyysindeksiin.
In animal models AUC/MIC and Cmax/MIC correlate with efficacy and predicted bacterial kill in vivo at single doses equivalent to human doses of 4 mg/kg and 6 mg/kg once daily.
Eläinmalleissa AUC/MIC ja Cmax/MIC korreloivat tehokkuuden ja ennakoidun bakteerikuoleman kanssa in vivo kerta-annoksilla, jotka vastaavat ihmisen annosta 4 mg/kg ja 6 mg/kg kerran päivässä.
In animal models concomitant administration of Neulasta and 5-fluorouracil (5-FU) or other antimetabolites has been shown to potentiate myelosuppression.
Eläinkoemalleissa Neulastan ja 5- fluorourasiilin (5-FU) tai muiden antimetaboliittien samanaikaisen käytön on todettu voimistavan luuydinlamaa.
In animal models concomitant administration of Ristempa and 5-fluorouracil (5-FU) or other antimetabolites has been shown to potentiate myelosuppression.
Eläinkoemalleissa Ristempan ja 5- fluorourasiilin (5-FU) tai muiden antimetaboliittien samanaikaisen käytön on todettu voimistavan luuydinlamaa.
In animal models ibandronic acid produced biochemical changes indicative of dose-dependent inhibition of bone resorption, including suppression of urinary biochemical markers of bone collagen degradation (such as deoxypyridinoline, and cross-linked N-telopeptides of type I collagen (NTX)).
Eläinmalleissa ibandronihappo aiheutti annoksesta riippuvaisia, luun resorption estymistä osoittavia biokemiallisia muutoksia mukaan lukien luun kollageenin hajoamista osoittavien biokemiallisten merkkiaineiden, kuten deoksipyridinoliinin ja tyypin I kollageenin ristisidoksia sisältävän N- telopeptidin (NTX), pitoisuuksien laskua virtsassa.
In animal models ibandronic acid produced biochemical changes indicative of dose-dependent inhibition of bone resorption, including suppression of urinary biochemical markers of bone collagen degradation (such as deoxypyridinoline, and cross-linked N-telopeptides of type I collagen (NTX)).
Eläinmalleissa ibandronihappo aiheutti annoksesta riippuvaisia, luun resorption estymistä osoittavia biokemiallisia muutoksia, mukaan lukien luun kollageenin hajoamista osoittavien biokemiallisten merkkiaineiden, kuten deoksipyridinoliinin ja tyypin I kollageenin ristisidoksia sisältävien N- telopeptidien (NTX), pitoisuuksien laskua virtsassa.
In animal models of disseminated and pulmonary aspergillosis, the pharmacodynamic (PD) index important in efficacy is exposure divided by minimum inhibitory concentration (MIC) (AUC/MIC).
Disseminoituneen ja keuhko aspergilloosin eläinmalleissa tehokkuudessa tärkeä farmakodynaaminen indeksi (PD) saadaan jakamalla pitoisuus–aika-käyrän alle jäävä pinta-ala pienimmällä estävällä pitoisuudella (MIC) (AUC/MIC).
In animal models of pulmonary hypertension, chronic oral administration of bosentan reduced pulmonary vascular resistance and reversed pulmonary vascular and right ventricular hypertrophy.
Keuhkoverenpainetaudin eläinmalleissa pitkäkestoinen oraalinen bosentaaniannostus vähensi keuhkojen verisuonivastusta, ja keuhkoverisuonten sekä oikean kammion hypertrofia korjaantui.
In animal models, ONIVYDE has been shown to extend plasma levels of irinotecan and prolong the exposure to the active metabolite SN-38 at the site of the tumour.
Eläinmalleissa ONIVYDE-valmisteen on osoitettu laajentavan irinotekaanin plasmatasoja ja pidentävän altistusta aktiiviselle metaboliitille SN-38:lle kasvaimen sijaintikohdassa.
In animal studies (rats) using radiolabelled dibotermin alfa on absorbable collagen sponge, the mean residence time at the site of implantation was 4-8 days.
Radioisotooppileimatulla dibotermiini alfalla käsitellyillä imukykyisillä kollageenisienillä tehdyissä eläinkokeissa (rotalla) keskiviipymä implantaatiokohdassa oli 4–8 vuorokautta.
In animal studies glucocorticosteroids have been shown to induce malformations (see section 5.3).
Glukokortikosteroidien on osoitettu aiheuttavan epämuodostumia eläinkokeissa (ks. kohta 5.3).
In animal studies no effects on male or female fertility in mice were observed.
Eläintutkimuk- sissa ei havaittu mitään vaikutusta uros- eikä naarashiirten hedelmällisyyteen.
In animal studies, brimonidine crossed the placenta and entered into the fetal circulation to a limited extent.
Eläinkokeissa brimonidiini läpäisi istukan ja pääsi jossakin määrin sikiön verenkiertoon.
In animal studies, male fertility was impaired (See Section 5.3).
Eläinkokeissa urosten hedelmällisyys heikkeni (kts. kohta 5.3).
In animal studies, methotrexate has shown reproductive toxicity, especially during the first trimester (see section 5.3).
Eläinkokeissa on havaittu lisääntymistoksisuutta, etenkin ensimmäisen raskauskolmanneksen aikana (ks. kohta 5.3).
In animal studies, the application of echo-contrast agents revealed biological side effects (e.g. endothelial cell injury, capillary rupture) by interaction with the ultrasound beam.
Eläinkokeissa varjoaineet ovat aiheuttaneet biologisia haittavaikutuksia (esim. endoteelisolujen vaurioita, kapillaarien repeämiä), kun niitä käytettiin yhdessä ultraäänen kanssa.
In animals at anaesthetic risk (e.g. aged animals) intravenous or subcutaneaous fluid therapy during anaesthesia should be taken into consideration.
Anestesian aikaista laskimonsisäistä tai ihonalaista nesteytystä tulee harkita eläimillä, joille anestesia on riski (esim. iäkkäät eläimet).
In animals at anaesthetic risk (e.g. aged animals) intravenous or subcutaneous fluid therapy during anaesthesia should be taken into consideration.
Anestesian aikaista laskimon sisäistä tai nahan alaista nesteytystä tulee harkita eläimillä, joille anestesia on riski (esim. iäkkäät eläimet)..
In animals at anaesthetic risk (e.g., aged animals), intravenous or subcutaneous fluid therapy during anaesthesia should be taken into consideration.
Anestesian aikaista laskimon sisäistä tai ihon alaista nesteytystä tulee harkita eläimillä, joille anestesia on riski (esim. iäkkäät eläimet).
In animals at anaesthetic risk (e.g., aged animals), intravenous or subcutaneous fluid therapy during anaesthesia should be taken into consideration.
Anestesian aikaista laskimon sisäistä tai nahan alaista nesteytystä tulee harkita eläimillä, joille anestesia on riski (esim. iäkkäät eläimet).
In animals models of candidiasis, a correlation was observed between exposure of micafungin divided by MIC (AUC/MIC) and efficacy defined as the ratio required to prevent progressive fungal growth.
Kandidiaasin eläinmalleissa havaittiin mikafungiinialtistumisen - MIC-arvolla jaettuna (AUC/MIC)- ja tehon - määritelty tasona, jolla sienen jatkuva kasvu estettiin - välinen korrelaatio.
In animals that received doses of pegaptanib up to 0.5 mg/eye to both eyes, plasma concentrations were 0.03% to 0.15% of those in the vitreous humour.
Eläimillä, joille pegaptanibia annettiin enintään 0,5 mg/silmä molempiin silmiin, plasman pegaptanibipitoisuudet olivat 0,03–0,15 % lasiaisnesteen pitoisuudesta.
In animals, sirolimus has a direct effect on T- and B-cell activation, suppressing immune-mediated reactions, such as allograft rejection.
Eläimillä sirolimuusi vaikuttaa suoraan T- ja B-solujen aktivaatioon mikä vaimentaa immuunivälitteisiä reaktioita kuten siirteen hylkimistä.
In Ankylosing Spondylitis Study 1 (AS Study 1) and Ankylosing Spondylitis Study 2 (AS Study 2) 27.0% and 38.8% of patients, respectively, were previously treated with an anti-TNFα agent and discontinued the anti-TNFα agent for either lack of efficacy or intolerance (anti-TNFα-IR patients).
Selkärankareumatutkimuksessa 1 (AS 1) 27,0 % potilaista ja selkärankareumatutkimuksessa 2 (AS 2) 38,8 % potilaista oli aiemmin saanut TNFα-salpaajahoitoa ja keskeyttänyt TNFα-salpaajahoidon joko tehon puutteen vuoksi tai koska he eivät sietäneet hoitoa (TNFα-salpaajahoidolle riittämättömän vasteen saaneet potilaat).
In another clinical study (D-Pan-H5N1-015), 39 subjects aged 18-60 years received a dose of AS03- adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Indonesia/5/2005 fourteen months after they had received two doses of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Vietnam/1194/2004 administered on day 0 and day 21.
Toisessa kliinisessä tutkimuksessa (D-Pan-H5N1-015) 39 koehenkilöä, jotka olivat 18-60-vuotiaita, sai annoksen rokotetta, joka sisälsi AS03-adjuvanttia ja 3,75 mikrog A/Indonesia/5/2005-kannasta peräisin olevaa HA:ta.
In another clinical study (D-Pan-H5N1-015), 39 subjects aged 18-60 years received a dose of AS03- adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Indonesia/5/2005 fourteen months after they had received two doses of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Vietnam/1194/2004 administered on day 0 and day 21.
Toisessa kliinisessä tutkimuksessa (D-Pan-H5N1-015) 39 koehenkilöä, jotka olivat 18–60-vuotiaita, sai annoksen rokotetta, joka sisälsi AS03-adjuvanttia ja 3,75 mikrog A/Indonesia/5/2005-kannasta peräisin olevaa HA:ta.
In another clinical study (D-Pan-H5N1-038), 387 subjects aged 18-60 years received 1 dose of AS03- adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Indonesia/5/2005 36 months after they had received two doses of A/Vietnam/1194/2004.
Toisessa kliinisessä tutkimuksessa (D-Pan-H5N1-038) 387 koehenkilöä, jotka olivat 18–60-vuotiaita, sai yhden annoksen rokotetta, joka sisälsi AS03-adjuvanttia ja 3,75 mikrog A/Indonesia/5/2005- kannasta peräisin olevaa HA:ta.
In another clinical study (Q-Pan-H5N1-001), anti-HA responses against A/Vietnam/1194/2004 following administration of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg derived from A/Indonesia/5/2005 were as follows:
Toisessa kliinisessä tutkimuksessa (Q-Pan-H5N1-001) anti-HA vasteet A/Vietnam/1194/2004- kannalle olivat seuraavat AS03-adjuvanttia ja 3,75 mikrog A/Indonesia/5/2005-kannasta peräisin olevaa HA:ta sisältävän rokotteen annon jälkeen:
In another clinical study (Q-Pan-H5N1-001), the anti-haemagglutinin (anti-HA) antibody responses in subjects aged 18-64 years were as follows:
Toisessa kliinisessä tutkimuksessa (Q-Pan-H5N1-001) anti-hemaglutiniinivasta-aineet (anti-HA) olivat 18−60-vuotiailla seuraavat:
In another clinical study, 39 subjects aged 18-60 years received a dose of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Indonesia/5/2005 fourteen months after they had received two doses of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Vietnam/1194/2004 administered on day 0 and day 21.
Toisessa kliinisessä tutkimuksessa 39 iältään 18−60-vuotiasta henkilöä sai yhden annoksen AS03- adjuvanttia ja 3,75 mikrog A/Indonesia/5/2005-kannasta peräisin olevaa HA:ta sisältävää rokotetta 14 kuukautta sen jälkeen, kun heille oli annettu kaksi annosta rokotetta, joka sisälsi AS03-adjuvanttia ja 3,75 mikrog A/Vietnam/1194/2004-kannasta peräisin olevaa HA:ta, annettuna päivinä 0 ja 21.
In another clinical trial (study 014) performed in women aged 15 to 55 years, all subjects seroconverted to both HPV types 16 and 18 after the third dose (at month 7).
Toisessa kliinisessä tutkimuksessa (tutkimus 014), joka suoritettiin 15 – 55-vuotiailla naisilla, kaikilla rokotetuilla saavutettiin seropositiivisuus HPV-tyyppejä 16 ja 18 vastaan kolmannen annoksen jälkeen (7. kuukaudella).
In another clinical trial (Study V87P13) 2693 adult subjects were enrolled and received two doses of vaccine containing H5N1 (A/Vietnam/1194/2004; 7.5 µg HA/dose adjuvanted) administered three weeks apart.
Toiseen kliiniseen tutkimukseen (tutkimus V87P13) osallistui 2 693 aikuista, jotka saivat kaksi rokoteannosta H5N1-rokotetta (A/Vietnam/1194/2004; 7,5 µg HA/annos adjuvantoitu) kolmen viikon välein.
In another clinical trial, the efficacy and safety of Rasilez HCT were also assessed in 489 obese hypertensive patients who did not respond to hydrochlorothiazide 25 mg (baseline systolic/diastolic blood pressure 149.4/96.8 mmHg).
Eräässä toisessa kliinisessä tutkimuksessa arvioitiin Rasilez HCT -hoidon tehoa ja turvallisuutta 489 lihavalla hypertensiopotilaalla, joilla hydroklooritiatsidihoito 25 mg annoksilla ei tuottanut hoitovastetta (lähtötilanteen systolinen/diastolinen verenpaine 149,4/96,8 mmHg).
In another ITP clinical trial, no accumulation in serum concentrations was observed after 6 weekly doses of romiplostim (3 μg/kg).
Toisessa kliinisessä ITP-tutkimuksessa seerumin lääkeainepitoisuuksissa ei havaittu kumuloitumista kuuden viikoittaisen romiplostiimiannoksen (3 µg/kg) jälkeen.
In another long-term 26-week controlled trial, the incidence of EPS was 14.8% for aripiprazole-treated patients and 15.1% for olanzapine- treated patients.
Toisessa 26 viikon kontrolloidussa pitkäaikaistutkimuksessa ekstrapyramidaalioireita esiintyi aripipratsolia saaneista potilaista 14,8 prosentilla ja olantsapiinia saaneista 15,1 prosentilla.
In another main study in 376 patients with lung cancer, treatment with Lonquex was superior to placebo (a dummy treatment) in reducing the time it took to recover from neutropenia as well as the occurrence and duration of severe neutropenia.
Toisessa päätutkimuksessa oli 376 keuhkosyöpäpotilasta, joilla Lonquex-hoito oli lumelääkettä tehokkaampi, kun tarkasteltiin neutropeniasta toipumisen nopeutta sekä vakavan neutropenian esiintymistä ja kestoa.
In another main study Stivarga was compared with placebo in 199 patients with GIST that had spread or was inoperable and who were also given best supportive care.
Paras oireenmukainen hoito sisälsi kivunlievitystä, antibiootteja ja verensiirtoja.
In another main study, 128 patients were given increasing doses of Instanyl until the adequate dose for pain relief was reached.
Toisessa päätutkimuksessa 128 potilaalle annettiin Instanyl- valmistetta, jonka annostusta nostettiin, kunnes potilas sai riittävän kivunlievityksen.
In another monotherapy study in mild to moderate Alzheimer's disease a total of 470 patients (MMSE total scores at baseline of 11-23) were randomised.
Kolmanteen monoterapiatutkimukseen satunnaistettiin kaikkiaan 470 lievää tai kohtalaista Alzheimerin tautia sairastavaa potilasta (MMSE- kokonaispistemäärä alkuvaiheessa 11–23).
In another monotherapy study in mild to moderate Alzheimer’s disease a total of 470 patients (MMSE total scores at baseline of 11 - 23) were randomised.
Kolmanteen monoterapiatutkimukseen satunnaistettiin kaikkiaan 470 lievää tai kohtalaista Alzheimerin tautia sairastavaa potilasta (MMSE- kokonaispistemäärä alkuvaiheessa 11–23).
In another monotherapy study in mild to moderate Alzheimer’s disease a total of 470 patients (MMSE total scores at baseline of 11 − 23) were randomised.
Kolmanteen monoterapiatutkimukseen satunnaistettiin kaikkiaan 470 lievää tai kohtalaista Alzheimerin tautia sairastavaa potilasta (MMSE- kokonaispistemäärä alkuvaiheessa 11 - 23).
In another monotherapy study in mild to moderate Alzheimer’s disease a total of 470 patients (MMSE total scores at baseline of 11-23) were randomised.
Kolmanteen monoterapiatutkimukseen satunnaistettiin kaikkiaan 470 lievää tai kohtalaista Alzheimerin tautia sairastavaa potilasta (MMSE
In another monotherapy study in mild to moderate Alzheimer’s disease a total of 470 patients (MMSE total scores at baseline of 11-23) were randomised.
Kolmanteen monoterapiatutkimukseen satunnaistettiin kaikkiaan 470 lievää tai kohtalaista Alzheimerin tautia sairastavaa potilasta (MMSE- kokonaispistemäärä alkuvaiheessa 11-23).
In another monotherapy study in mild to moderate Alzheimer’s disease a total of 470 patients (MMSE total scores at baseline of 11-23) were randomised.
Kolmanteen monoterapiatutkimukseen satunnaistettiin kaikkiaan 470 lievää tai kohtalaista Alzheimerin tautia sairastavaa potilasta (MMSE- kokonaispistemäärä alkuvaiheessa 11–23).
In another monotherapy study in mild to moderate Alzheimer’s disease a total of 470 patients (MMSE total scores at baseline of 11-23) were randomised.
Kolmanteen monoterapiatutkimukseen satunnaistettiin kaikkiaan 470 lievää tai kohtalaista Alzheimerin tautia sairastavaa potilasta (MMSE-kokonaispistemäärä alkuvaiheessa 11–23).
In another open-label single-arm study, 60 patients with extended oligoarthrits (15 patients aged 2 to 4, 23 patients aged 5 to 11 and 22 patients aged 12 to 17 years old) , 38 patients with enthesitis-related arthritis (12 to 17 years old), and 29 patients with psoriatic arthritis (12 to 17 years old) were treated with Enbrel at a dose of 0.8 mg/kg (up to a maximum of 50 mg per dose) administered weekly for 12 weeks.
Toisessa avoimessa, yksihaaraisessa tutkimuksessa potilaat, joilla oli joko laajeneva oligoartriitti (yhteensä 60 potilasta: 15 potilasta iältään 2– 4 -vuotiaita, 23 potilasta 5 –11 -vuotiaita ja 22 potilasta 12 – 17-vuotiaita), entesiittiin liittyvä artriitti (38 potilasta, iältään 12–17-vuotiaita) tai psoriaasiartriitti (29 potilasta, iältään 12–17-vuotiaita), saivat 0,8 mg/kg Enbrel-valmistetta (enintään 50 mg/annos) kerran viikossa 12 viikon ajan.
In another open-label single-arm study, 60 patients with extended oligoarthrits (15 patients aged 2 to 4, 23 patients aged 5 to 11 and 22 patients aged 12 to 17 years old), 38 patients with enthesitis-related arthritis (12 to 17 years old), and 29 patients with psoriatic arthritis (12 to 17 years old) were treated with Enbrel at a dose of 0.8 mg/kg (up to a maximum of 50 mg per dose) administered weekly for 12 weeks.
Toisessa avoimessa, yksihaaraisessa tutkimuksessa potilaat, joilla oli joko laajeneva oligoartriitti (yhteensä 60 potilasta: 15 potilasta iältään 2 – 4 -vuotiaita, 23 potilasta 5 – 11 -vuotiaita ja 22 potilasta 12 – 17-vuotiaita), entesiittiin liittyvä artriitti (38 potilasta, iältään 12–17-vuotiaita) tai psoriaasiartriitti (29 potilasta, iältään 12–17-vuotiaita), saivat 0,8 mg/kg Enbrel-valmistetta (enintään 50 mg/annos) kerran viikossa 12 viikon ajan.