natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In all of the studies, the effectiveness was measured by looking at the number of patients who either had blood clots in the veins or in the lungs, or who died of any cause during the treatment period.
Kaikissa tutkimuksissa tehon mittana oli niiden potilaiden lukumäärä, joilla oli joko verihyytymiä laskimoissa tai keuhkoissa tai jotka kuolivat eri syistä hoidon aikana.
In all of the studies, the immunised pigs were compared with pigs that were castrated.
Kaikissa tutkimuksissa immunisoituja sikoja verrattiin kastroituihin sikoihin.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was based on the degree of itching and redness in the eye.
Kaikissa tutkimuksissa tehon pääasiallisena mittana oli silmien kutinan ja punoituksen aste.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was either overall survival (how long the patients lived) or progression-free survival (how long the patients lived without their disease getting worse).
Kaikissa tutkimuksissa tehon pääasiallisena mittana oli joko kokonaiselossaoloaika (kuinka pitkään potilaat elivät) tai aika ilman taudin etenemistä (kuinka pitkään potilaat elivät ilman sairauden pahenemista).
In all of the studies, the main measure of effectiveness was how long the patients lived without their cancer getting worse or how long they survived.
Kaikissa tutkimuksissa tehon pääasiallisena mittana oli sen ajanjakson pituus, jonka potilaat elivät ilman syövän pahenemista, tai potilaan elinajan pituus.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was how long the patients lived without their disease getting worse.
Kaikissa tutkimuksissa tehon pääasiallisena mittana oli sen ajan pituus, jonka potilaat elivät ilman sairauden pahenemista.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in pressure inside the eye measured in ‘millimetres of mercury’ (mmHg).
Kaikissa näissä tutkimuksissa tehon pääasiallisena mittana oli silmänsisäisen paineen muutos elohopeamillimetreinä (mmHg) laskettuna).
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in pressure inside the eye, measured in units called ‘millimetres of mercury’ (mmHg).
Kaikissa näissä tutkimuksissa tehon pääasiallinen mitta oli muutos silmänsisäisessä paineessa elohopeamillimetrin (mmHg) yksiköllä mitattuna.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in the level of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled.
Kaikissa tutkimuksissa tehokkuuden pääasiallisena mittana oli glykosyloitu hemoglobiini (HbA1c) - nimisen aineen pitoisuuden muutos veressä, josta voi päätellä, kuinka hyvin veren glukoosi on hallinnassa.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in the levels of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled.
Kaikissa tutkimuksissa tehokkuuden pääasiallisena mittana oli glykosyloitu hemoglobiini (HbA1c) - nimisen aineen pitoisuuden muutos veressä, mistä voi päätellä, kuinka hyvin veren glukoosi on hallinnassa.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in the levels of ferritin in the blood.
Kaikissa tutkimuksissa tehon pääasiallisena mittana oli veren ferritiinipitoisuuden muutos.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the level of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled, over 12 to 28 weeks, or the change in blood glucose levels seen after a meal.
Kaikissa tutkimuksissa tehokkuuden pääasiallisena mittana oli glykosyloitu hemoglobiini (HbA1c) - nimisen aineen pitoisuus veressä, josta voi päätellä, kuinka hyvin veren glukoosi on hallinnassa 12 – 28 viikon ajan, tai muutokset veren glukoosipitoisuuksissa aterioinnin jälkeen.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the level of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled.
Kaikissa tutkimuksissa tehokkuuden pääasiallisena mittana oli veren glykosyloituneen hemoglobiinin eli sokerihemoglobiinin (HbA1c:n) pitoisuus, joka ilmaisee, miten hyvin verensokerin hallinta toimii.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the level of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled.
Kaikissa tutkimuksissa tehon pääasiallisena mittana oli veren glykoituneen hemoglobiinin eli sokerihemoglobiinin (HbA1c:n) pitoisuuden muutos, joka ilmaisee, miten hyvin verensokerin hallinta toimii.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients who had undetectable levels of HIV 1 in their blood (viral loads) after 24 or 48 weeks of treatment.
Kaikissa tutkimuksessa tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, joiden veren HIV-1- määrä (viruskuorma) oli alle havaittavan tason 24 tai 48 viikon hoidon jälkeen.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients whose infection was cured after treatment.
Kaikissa tutkimuksissa tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden määrä, joiden infektio oli parantunut hoidon jälkeen.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients whose infection was cured after treatment.
Tehon pääasiallinen mitta oli kaikissa tutkimuksissa niiden potilaiden määrä, joiden infektio oli parantunut hoidon jälkeen.
In all of the studies, Xolair was compared with placebo (a dummy treatment), when they were added to the patients’ existing treatment.
Kaikissa tutkimuksissa Xolairia verrattiin lumelääkkeeseen lisäämällä jompaakumpaa potilaiden jo saamaan hoitoon.
In all of the studies, Xolair was compared with placebo, when they were added to the patients’ existing treatment.
Kaikissa tutkimuksissa Xolairia verrattiin lumelääkkeeseen, ja jompaakumpaa lisättiin potilaiden varsinaiseen hoitoon.
In all of the studies, Xyrem was given at a daily dose between 3 and 9 g and was compared with placebo (a dummy treatment).
Kaikissa tutkimuksissa Xyremin päivittäisannos oli 3–9 g, ja lääkettä verrattiin lumelääkkeeseen.
In all of these studies, the main measure of effectiveness was the change in symptoms after up to 16 weeks.
Kaikissa näissä tutkimuksissa pääasiallisena tehon mittana olivat muutokset oireissa 16 viikon jälkeen.
In all packs the needles are attached to the pens ready to inject.
Kaikissa pakkauksissa neulat on kiinnitetty kyniin valmiiksi pistosta varten.
In all packs the needles are attached to the syringes ready to inject.
Kaikissa pakkauksissa neulat on kiinnitetty ruiskuihin valmiiksi pistosta varten.
In all paediatric patients, careful titration to a patient- specific daily dose is needed.
Vuorokausiannoksen potilaskohtainen säätäminen kaikille pediatrisille potilaille on välttämätöntä.
In all patients with a tumour in the vicinity of an important neurological function, either pre- or intraoperative measures should be used to localise that function relative to the tumour in order to maintain safety distances.
Turvaetäisyyden säilyttämiseksi kaikilla niillä potilailla, joiden kasvaimen sijainti on lähellä tärkeän neurologisen toiminnon aluetta, tulisi joko pre- tai intraoperatiivisesti huolehtia toimenpiteistä, joilla kyseinen toiminto paikannetaan kasvaimeen nähden.
In all patients, IVIg administration requires: adequate hydration prior to the initiation of the infusion of IVIg
IVIg-valmisteen anto edellyttää kaikkien potilaiden kohdalla että potilas on riittävästi nesteytetty ennen IVIg-infuusion aloittamista
In all patients, IVIg administration requires: adequate hydration prior to the initiation of the infusion of IVIg
IVIg-valmisteen anto edellyttää kaikkien potilaiden kohdalla että: potilas on riittävästi nesteytetty ennen IVIg-infuusion aloittamista
In all patients, IVIg administration requires: adequate hydration prior to the initiation of the infusion of IVIg
Kaikilla potilailla IVIg-hoito edellyttää riittävää nesteytystä ennen IVIg-infuusion aloittamista
In all phases of treatment, serum asparagine concentrations decreased within 4 days of the first dose of asparaginase in the treatment phase and remained low for approximately 3 weeks for both Oncaspar and native E. coli L-asparaginase arms.
Hoidon kaikissa vaiheissa seerumin asparagiinipitoisuudet pienenivät 4 päivän sisällä ensimmäisestä asparaginaasiannoksesta hoitovaiheessa ja pysyivät pieninä noin 3 viikon ajan sekä Oncaspar- valmistetta että natiivia E. coli -L-asparaginaasia saaneessa ryhmässä.
In all PNH and aHUS clinical studies the most serious adverse reaction was meningococcal septicaemia (see section 4.4).
Kaikissa kliinisissä PNH- ja aHUS-tutkimuksissa vakavin haittavaikutus oli meningokokin aiheuttama septikemia (ks. kohta 4.4).
In all populations (women 9 – 45 years, men 9 – 26 years), peak anti-HPV 6, anti-HPV 11, anti-HPV 16, and anti-HPV 18 GMTs cLIA were observed at Month 7.
Kaikissa ryhmissä (naiset 9 – 45 vuotta, miehet 9 – 26 vuotta) havaittiin tyyppien anti-HPV 6, anti- HPV 11, anti-HPV 16 ja anti-HPV 18 geometristen keskiarvojen huippu kompetitiivisen Luminex- pohjaisen immunogeenisuutta mittaavan menetelmän (cLIA) mukaan 7. kuukaudella.
In all pre- specified subgroups age [(< 75 years & ≥ 75 years), gender, race, ECOG performance status (0 or 1 & 2) , baseline cytogenetic risk (intermediate & poor) , geographic region, WHO classification of AML (including AML with myelodysplasia-related changes), baseline WBC count (≤ 5 x109/L &
Vidaza-valmistetta suosiva trendi eloonjäännin suhteen oli nähtävissä kaikissa ennalta määritetyissä alaryhmissä (ikä [< 75 vuotta ja ≥ 75 vuotta], sukupuoli, rotu, ECOG-toimintakykyluokka [0 tai 1 ja 2], lähtötason sytogeneettisten poikkeavuuksien ennuste (kohtalainen ja huono), maantieteellinen alue, AML:n WHO-luokitus [mukaan lukien AML, johon liittyy myelodysplastisia muutoksia], lähtötason
In all reported cases, intracranial hypertension associated signs and symptoms resolved after reduction of the NutropinAq dose or termination of therapy (see section 4.4).
Kaikissa raportoiduissa tapauksissa kallonsisäisen paineen kohoamiseen viittaavat oireet ja löydökset hävisivät NutropinAq-annoksen pienentämisen tai hoidon lopettamisen jälkeen. (ks. kohta 4.4).
In all situations described below, the benefit/risk balance of Cimzia therapy should be very carefully considered.
Kaikissa alla mainituissa tilanteissa Cimzia-hoidon hyöty‒riski-suhde on arvioitava hyvin tarkoin.
In all situations described below, the benefit/risk balance of Inflectra therapy should be very carefully considered.
Kaikissa alla kuvatuissa tilanteissa on Inflectra-valmisteen hyöty/haitta-suhdetta harkittava erittäin huolellisesti.
In all situations described below, the benefit/risk balance of Remsima therapy should be very carefully considered.
Kaikissa alla kuvatuissa tilanteissa on Remsima-valmisteen hyöty/haitta-suhdetta harkittava erittäin huolellisesti.
In all situations described below, the benefit/risk balance of Simponi therapy should be very carefully considered.
Kaikissa alla kuvatuissa tilanteissa on Simponi-hoidon hyöty/haitta -suhdetta arvioitava erittäin huolellisesti.
In all studies (I-VII), patients with raised ALT were asymptomatic and in most cases elevations were transient and resolved on continued treatment.
Kaikissa tutkimuksissa (I–VII) potilaat, joiden ALAT-arvot olivat koholla, olivat oireettomia, ja useimmissa tapauksissa ALAT-arvojen nousut olivat ohimeneviä ja korjaantuivat hoidon jatkuessa.
In all studies combined, the following covariates were statistically significantly associated with an increased risk of developing HFS: increasing capecitabine starting dose (gram), decreasing cumulative capecitabine dose (0.1*kg), increasing relative dose intensity in the first six weeks, increasing duration of study treatment (weeks), increasing age (by 10 year increments), female gender, and good ECOG performance status at baseline (0 versus ≥1).
Yhdistämällä kaikki tutkimukset seuraavat kovariaatit korreloivat tilastollisesti merkitsevästi käsi-jalkaoireyhtymän lisääntyneeseen esiintymisriskiin: kapesitabiinin aloitusannoksen nostaminen (gramma), kumulatiivisen kapesitabiiniannoksen alentaminen (0,1 kg*), lisääntynyt suhteellinen annosintensiteetti ensimmäisen 6 viikon aikana, hoitoajan pidentäminen (viikkoja), korkeampi ikä (10 vuoden lisäys), naissukupuoli ja hyvä ECOG suorituskyvyn lähtötaso (0 vs ≥1).
In all studies combined, the following covariates were statistically significantly associated with an increased risk of developing HFS: increasing capecitabine starting dose (gram), decreasing cumulative capecitabine dose (0.1*kg), increasing relative dose intensity in the first six weeks, increasing duration of study treatment (weeks), increasing age (by 10 year increments), female gender, and good ECOG performance status at baseline (0 versus ≥1).
Yhdistämällä kaikki tutkimukset seuraavat kovariaatit korreloivat tilastollisesti merkitsevästi l käsi-jalkaoireyhtymän lisääntyneeseen esiintymisriskiin: kapesitabiinin aloitusannoksen nostaminen (gramma), pienenevä kumulatiivinen kapesitabiiniannos (0,1*kg), lisääntynyt suhteellinen annosintensiteetti ensimmäisen 6 viikon aikana, hoitoajan pidentäminen (viikkoja), korkeampi ikä (10 vuoden lisäys), naissukupuoli ja hyvä ECOG- suorituskyvyn lähtötaso (0 vs ≥ 1).
In all studies combined, the following covariates were statistically significantly associated with an increased risk of developing HFS: increasing capecitabine starting dose (gram), decreasing cumulative capecitabine dose (0.1*kg), increasing relative dose intensity in the first six weeks, increasing duration of study treatment (weeks), increasing age (by 10 year increments), female gender, and good ECOG performance status at baseline (0 versus ≥1).
Yhdistämällä kaikki tutkimukset seuraavat kovariaatit korreloivat tilastollisesti merkitsevästi lisääntyneeseen käsi-jalkaoireyhtymän esiintymisriskiin: kapesitabiinin aloitusannoksen nostaminen (gramma), pienenevä kumulatiivinen kapesitabiiniannos (0,1*kg), lisääntynyt suhteellinen annosintensiteetti ensimmäisen 6 viikon aikana, hoitoajan pidentäminen (viikkoja), korkeampi ikä (10 vuoden lisäys), naissukupuoli ja hyvä ECOG- suorituskyvyn lähtötaso (0 vs ≥ 1).
In all studies combined, the following covariates were statistically significantly associated with an increased risk of developing HFS: increasing capecitabine starting dose (gram), decreasing cumulative capecitabine dose (0.1*kg), increasing relative dose intensity in the first six weeks, increasing duration of study treatment (weeks), increasing age (by 10 year increments), female gender, and good ECOG performance status at baseline (0 versus ≥1).
Yhdistämällä kaikki tutkimukset seuraavat kovariantit korreloivat tilastollisesti merkitsevästi suurentuneeseen käsi-jalkaoireyhtymän esiintymisriskiin: kapesitabiinin aloitusannoksen nostaminen (gramma), kumulatiivisen kapesitabiiniannoksen alentaminen (0,1 kg*), lisääntynyt suhteellinen annosintensiteetti ensimmäisen 6 viikon aikana, hoitoajan pidentäminen (viikkoja), korkeampi ikä (10 vuoden lisäyksin), naissukupuoli ja hyvä ECOG-luokituksen mukainen toimintakyky lähtötasossa (0 vs. ≥ 1).
In all studies combined, the following covariates were statistically significantly associated with an increased risk of developing HFS: increasing capecitabine starting dose (gram), decreasing cumulative capecitabine dose (0.1*kg), increasing relative dose intensity in the first six weeks, increasing duration of study treatment (weeks), increasing age (by 10 year increments), female gender, and good ECOG performance status at baseline (0 versus 1).
Yhdistämällä kaikki tutkimukset seuraavat kovariaatit korreloivat tilastollisesti merkitsevästi käsi-jalkaoireyhtymän lisääntyneeseen esiintymisriskiin: kapesitabiinin aloitusannoksen nostaminen (gramma), kumulatiivisen kapesitabiiniannoksen alentaminen (0,1 kg*), lisääntynyt suhteellinen annosintensiteetti ensimmäisen 6 viikon aikana, hoitoajan pidentäminen (viikkoja), korkeampi ikä (10 vuoden lisäys), naissukupuoli ja hyvä ECOG suorituskyvyn lähtötaso (0 vs. ≥ 1).
In all studies the vaccinated sheep and cattle were compared with animals that were not (controls).
Kaikissa tutkimuksissa rokotettuja lampaita ja nautoja verrattiin rokottamattomiin eläimiin (verrokit).
In all studies, a dose of 10-15 mg/kg/day was administered.
Kaikissa tutkimuksissa käytetty annos oli 10–15 mg/kg päivässä.
In all studies, adding pioglitazone 30 mg to metformin led to an improvement in the control of blood glucose, with levels of HbA1c further decreasing by 0.64 to 0.89% compared with the levels on metformin alone.
Kaikissa tutkimuksissa 30 mg:n pioglitatsoniannoksen lisääminen metformiiniin paransi veren glukoosipitoisuuden hallintaa ja HbA1c-pitoisuutta , joka laski 0,64–0,89 prosenttia pelkkään metformiiniin verrattuna.
In all studies, adding pioglitazone 30 mg to metformin led to an improvement in the control of blood glucose, with levels of HbA1c which further decreasing by 0.64 to 0.89% compared with the levels on metformin alone.
Kaikissa tutkimuksissa 30 mg:n pioglitatsoniannoksen lisääminen metformiiniin paransi veren glukoosipitoisuuden hallintaa ja HbA1c-pitoisuutta, joka aleni edelleen 0,64–0,89 % pelkkään metformiinihoitoon verrattuna.
In all studies, patients received a 10-minute infusion of 3.0 mg/kg BRINAVESS (or matching placebo) followed by a 15-minute observation period.
Kaikissa tutkimuksissa potilaat saivat BRINAVESSia 3,0 mg/kg 10 minuutin infuusiona (tai vastaavaa lumevalmistetta), minkä jälkeen tilaa seurattiin 15 minuutin ajan.
In all studies, patients treated with tocilizumab 8 mg/kg had statistically significant higher ACR 20, 50, 70 response rates at 6 months compared to control (Table 2).
Kaikissa tutkimuksissa kuuden kuukauden ACR20-, ACR50- ja ACR70-vasteet olivat tilastollisesti merkitsevästi suuremmat tosilitsumabia 8 mg/kg saaneiden potilaiden ryhmissä kuin vertailuryhmissä (taulukko 2).
In all studies, the main measure of effectiveness was the change after 6 months of treatment in the level in the blood of a substance called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well blood glucose is controlled.
Kaikissa tutkimuksissa tehon tärkein mitta oli muutos glykosyloituneen hemoglobiinin (HbA1c) pitoisuudessa veressä, minkä perusteella voi päätellä, kuinka hyvin verensokeritasapaino on hallinnassa.
In all studies, the main measure of effectiveness was the overall rate of thrombotic events (problems caused by blood clots).
Kaikissa tutkimuksissa pääasiallisena tehokkuuden mittana oli tromboottisten tapahtumien (verihyytymien aiheuttamat ongelmat) määrä yleensä.
In all studies, the primary endpoint was the proportion of patients with a  75% improvement in the Psoriasis Area and Severity Index score (a PASI 75 response) relative to baseline when assessed one week after a 12-week treatment course.
Kaikissa tutkimuksissa ensisijainen lopputapahtuma oli niiden potilaiden suhteellinen osuus, joilla psoriaasin laajuus- ja vaikeusasteindeksin (Psoriasis Area and Severity Index) tulokset paranivat  75 % (PASI-vaste 75) lähtötasosta kun tilanne arvioitiin viikon kuluttua 12 viikon hoidon loppumisesta.
In all subsets of the paediatric population in type 2 diabetes mellitus (see section 4.2 for information on paediatric use).
Kaikki tyypin 2 diabetes mellitusta sairastavat pediatriset potilaat (ks. kohta 4.2 ohjeet käytöstä pediatristen potilaiden hoidossa).
In all the other trials conducted with INTELENCE in HIV-1 infected patients, the following mutations emerged most commonly: L100I, E138G, V179F, V179I, Y181C and H221Y.
Kaikissa muissa HIV-1- infektiota sairastavilla potilailla tehdyissä INTELENCE-tutkimuksissa kehittyi tavallisimmin seuraavia mutaatioita: L100I, E138G, V179F, V179I, Y181C ja H221Y.
In all the studies, Cubicin was compared with standard treatments for these infections (other antibiotics such as vancomycin or one of the penicillins, including oxacillin, cloxacillin, flucloxacillin and nafcillin).
Kaikissa tutkimuksessa Cubicinia verrattiin näiden infektioiden tavanomaisiin hoitoihin (muilla antibiooteilla, esim. vankomysiinillä tai jollakin penisilliinillä kuten oksasilliini, kloksasilliini, flukloksasilliini ja nafsilliini).
In all the studies, the main measure of effectiveness was how long the patients lived without their disease getting worse, which was assessed in scans.
Molemmissa tutkimuksissa tehon pääasiallisena mittana oli ajanjakso, jonka potilaat elivät ilman sairauden pahenemista, mitä arvioitiin kuvauksin.
In all the studies, the main measure of effectiveness was the proportion of patients who responded and whose vision improved by 15 or more letters on an eye test after 24 weeks of treatment.
Kaikissa tutkimuksissa tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden osuus, jotka vastasivat hoitoon ja joilla näkökyky parantui vähintään 15 kirjaimen verran 24 viikkoa hoidon aloittamisen jälkeen tehdyssä näkötestissä.
In all these cases, return the entire pack to the pharmacy.
Palauta kaikissa näissä tapauksissa koko pakkaus apteekkiin.
In all three adult studies, doses of Invega between 3 and 15 mg a day were compared with placebo (a dummy treatment) and with olanzapine (another antipsychotic medicine).
Kaikissa kolmessa aikuisilla tehdyssä tutkimuksessa Invegaa verrattiin annettuna 3– 15 mg vuorokaudessa lumelääkkeeseen ja olantsapiiniin (toinen psykoosilääke).
In all three main studies, Kaletra reduced viral load (the amount of virus found in the blood).
Kaikissa kolmessa päätutkimuksessa Kaletra alensi viruskuormaa (virusten määrää veressä).
In all three phase III studies (see table 3), rivaroxaban significantly reduced the rate of total VTE (any venographically detected or symptomatic DVT, non-fatal PE and death) and major VTE (proximal DVT, non-fatal PE and VTE-related death), the pre-specified primary and major secondary efficacy endpoints.
Kaikissa kolmessa vaiheen III tutkimuksessa (ks. taulukko 3) rivaroksabaani vähensi merkittävästi ennalta määritetyn tehokkuuden ensisijaisen päätetapahtuman, kokonais-VTE-tapahtumien (venografialla todettu tai oireinen DVT, ei-fataali PE ja kuolema) ja tärkeimmän toissijaisen päätetapahtuman, vakavien VTE-tapahtumien (proksimaalinen DVT, ei-fataali PE ja VTE:hen liittyvä kuolema) esiintyvyyttä.
In all three studies, INVEGA was superior to placebo on PSP and CGI-S.
Kaikissa kolmessa tutkimuksessa INVEGA-valmisteen pisteet olivat PSP- ja CGI-S-asteikoilla paremmat lumelääkkeeseen verrattuna.
In all three studies, INVEGA was superior to placebo on PSP and CGI-S.
Skitsoaffektiiviseen häiriöön liittyneissä tutkimuksissa ekstrapyramidaalioireiden ilmaantuvuus oli kaikissa annosryhmissä suurempi kuin lumelääkkeellä ilman selkeää suhdetta annokseen.
In all three studies, Kaletra and the comparator medicines were combined with other antiviral medicines.
Kaikissa kolmessa tutkimuksessa Kaletraan ja vertailulääkkeisiin yhdistettiin muita viruslääkkeitä.
In all three studies, the co-primary endpoints were the proportion of patients who achieved a PASI 75 response and an sPGA of 0 (“clear”) or 1 (“minimal”) response at Week 12 versus placebo.
Kaikkien kolmen tutkimuksen rinnakkaisina ensisijaisina päätetapahtumina olivat PASI 75 -vasteen ja sPGA-vasteen 0 (”ei ihomuutoksia”) tai 1 (”minimaaliset ihomuutokset”) saavuttaneiden potilaiden osuudet viikolla 12 lumelääkkeeseen verrattuna.
In all three studies, the main measure of effectiveness was the number of patients who did not have a ‘disease flare’ (relapse of symptoms) after a 24-week treatment period.
Kaikissa kolmessa tutkimuksessa tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden lukumäärä, joilla sairauden oireet eivät uusiutuneet 24 viikon hoitojakson jälkeen.
In all three studies, the main measure of effectiveness was the number of patients who had responded to treatment after six weeks.
Kaikissa kolmessa tutkimuksessa tehon päämittana oli niiden potilaiden määrä, joissa todettiin hoitovaste kuuden viikon jälkeen.