natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In some cases (e.g. if you are elderly), your doctor may prescribe half the dose i.e., one half 5 mg tablet of Ivabradine Anpharm 5 mg (corresponding to 2.5 mg ivabradine) in the morning and one half 5 mg tablet in the evening.
Joissakin tapauksissa (jos olet esimerkiksi iäkäs) lääkäri voi määrätä puolikkaan annoksen eli puolikas 5 mg:n Ivabradine Anpharm -tabletti (vastaa 2,5 mg ivabradiinia) aamulla ja puolikas 5 mg:n tabletti illalla.
In some cases (e.g. if you are elderly), your doctor may prescribe half the dose i.e., one half 5 mg tablet of Procoralan 5 mg (corresponding to 2.5 mg ivabradine) in the morning and one half 5 mg tablet in the evening.
Joissakin tapauksissa (jos olet esimerkiksi iäkäs) lääkäri voi määrätä puolikkaan annoksen eli puolikas 5 mg:n Procoralan-tabletti (vastaa 2,5 mg ivabradiinia) aamulla ja puolikas 5 mg:n tabletti illalla.
In some cases (frequency not known) permanent hair loss has been observed
Joissain tapauksissa (yleisyys tuntematon) hiusten lähtö on ollut pysyvää
In some cases (frequency not known) permanent hair loss has been observed
Joissain tapauksissa (yleisyys tuntematon) hiustenlähtö on ollut pysyvää
In some cases where Renvela should be taken at the same time as another medicine.
Joissakin tapauksissa Renvela pitäisi ottaa yhtä aikaa toisen lääkkeen kanssa.
In some cases where Sevelamer carbonate Zentiva should be taken at the same time as another medicine.
Joissakin tapauksissa Sevelamer carbonate Zentiva pitäisi ottaa yhtä aikaa toisen lääkkeen kanssa.
In some cases you may have to stop taking one of the medicines.
Joissakin tapauksissa saatat joutua lopettamaan jonkin lääkkeen käytön.Joissakin tapauksissa saatat joutua lopettamaan jonkin lääkkeen käytön.
In some cases you may need a blood transfusion
Joissakin tapauksissa verensiirto voi olla tarpeellinen.
In some cases, depending upon the individual patient´s pharmacokinetics, age, bleeding phenotype and physical activity, shorter dosage intervals or higher doses may be necessary.
Joissakin tapauksissa lyhyemmät annosvälit tai suuremmat annokset voivat olla tarpeen yksittäisen potilaan farmakokinetiikan, iän, verenvuotofenotyypin ja fyysisen aktiivisuuden mukaan.
In some cases, especially in younger patients, shorter dosage intervals or higher doses may be necessary.
Joissakin tapauksissa, etenkin nuorille potilaille, voi olla tarpeen käyttää lyhyempiä antovälejä tai suurempia annoksia.
In some cases, exposure to concomitant medicinal products associated with aplastic anemia, including carbamazepine, phenytoin, and sulfamethoxazole/trimethoprim, complicates assessment.
Joissain tapauksissa aplastiseen anemiaan liittyvien lääkkeiden kuten karbamatsepiinin, fenytoiinin ja sulfametoksatsolin/trimetopriimin samanaikainen käyttö vaikeuttaa arviointia.
In some cases, exposure to concomitant medicinal products associated with aplastic anemia, including carbamazepine, phenytoin, and sulfamethoxazole/trimethoprim, complicates assessment.
Joissain tapauksissa samanaikainen altistus aplastisen anemian ilmaantumiseen liitetyille lääkkeille kuten karbamatsepiinille, fenytoiinille ja sulfametoksatsoli/trimetopriimille vaikeuttaa arviointia.
In some cases, exposure to concomitant medicinal products associated with aplastic anemia, including carbamazepine, phenytoin, and sulfamethoxazole/trimethoprim, complicates assessment.
Joissain tapauksissa samanaikainen altistus aplastisen anemian ilmaantumiseen liitetyille lääkkeille kuten karbamatsepiinille, fenytoiinille ja sulfametoksatsoli/trimetopriimille, vaikeuttaa arviointia.
In some cases, exposure to concomitant medicinal products associated with aplastic anemia, including carbamazepine, phenytoin, and sulfamethoxazole/trimethoprim, complicates assessment.
Joissakin tapauksissa samanaikainen altistus aplastisen anemian ilmaantumiseen liitetyille lääkkeille, kuten karbamatsepiinille, fenytoiinille ja sulfametoksatsoli/trimetopriimille, vaikeuttaa arviointia.
In some cases, exposure to concomitant medicinal products associated with aplastic anemia, including carbamazepine, phenytoin, and sulfamethoxazole/trimethoprim, complicates assessment.
Joissakin tapauksissa samanaikainen altistus aplastisen anemian ilmaantumiseen liitetyille lääkkeille, kuten karbamatsepiinille, fenytoiinille ja sulfametoksatsoliini/trimetopriimille, vaikeuttaa arviointia.
In some cases, exposure to concomitant medicinal products associated with aplastic anemia, including carbamazepine, phenytoin, and sulfamethoxazole/trimethoprim, complicates assessment.
Joissakin tapauksissa samanaikainen altistus aplastisen anemian ilmaantumiseen liittyville lääkkeille, kuten karbamatsepiinille, fenytoiinille ja sulfametoksatsoli/trimetopriimille, vaikeuttaa arviointia.
In some cases, if you are pregnant and need treatment for MCD, your doctor may advise that the benefit of taking SYLVANT for your health outweighs the possible risks to your unborn baby.
Jos olet raskaana ja tarvitset hoitoa MCD:hen, lääkäri saattaa joissakin tapauksissa katsoa, että SYLVANT-hoidon hyödyt terveydellesi ovat suuremmat kuin sikiölle mahdollisesti aiheutuvat riskit.
In some cases, it may be necessary to stop treatment with Temozolomide SUN.
Joissakin tapauksissa voi olla tarpeen lopettaa Temozolomide SUN -hoito.
In some cases, myelodysplastic syndromes can lead to acute myeloid leukaemia (AML, a type of cancer affecting white blood cells).
Joissakin tapauksissa myelodysplastiset oireyhtymät voivat johtaa akuuttiin myelomiseen leukemiaan (AML, syövän laji, joka vaikuttaa valkosoluihin).
In some cases, relapse rates of 35% and of 45% have been reported at 5 years and 6 years respectively.
Muutamissa tapauksissa on ilmoitettu 35–45 prosentin uusiutumislukuja viiden ja kuuden vuoden kuluttua.
In some cases, symptoms have recurred with rechallenge, suggesting a causal relationship.
Joissakin tapauksissa oireet ovat uusiutuneet, kun hoito on aloitettu uudelleen, mikä viittaa syy- yhteyteen.
In some cases, the antibodies showed inhibitory effect in vitro.
Joissain tapauksissa vasta-aineet olivat inhibitorisia in vitro.
In some cases, the patient may be unable to receive Zalmoxis because of manufacturing issues.
Joissain tapauksissa potilas ei voi ehkä saada Zalmoxis-valmistetta tuotteen valmistusongelmien takia.
In some cases, these reactions have progressed to severe anaphylaxis.
Muutamissa tapauksissa nämä reaktiot ovat johtaneet vakavaan anafylaksiaan.
In some cases, you may be unable to receive a scheduled infusion of Provenge.
Joskus sinulle ei voida antaa sovittua Provenge-infuusiota.
In some incidences these pneumonia events were fatal (see section 4.8).
Joissakin näistä tapauksista keuhkokuume on johtanut kuolemaan (ks. kohta 4.8).
In some individuals a lowering of blood counts was noted.
Joillakin potilailla on havaittu verisoluarvojen pienenemistä.
In some instances, the reaction reoccurred when TYSABRI was reintroduced.
Joissakin tapauksissa reaktio ilmaantui uudelleen, kun
In some of the cases of allergic reactions, in patients with cardiac blood vessel disease, lack of oxygen supply of the heart or cardiac arrest were reported
Joissakin yliherkkyystapauksissa sepelvaltimotautia sairastavilla potilailla raportoitiin sydänlihaksen hapenpuutetta tai sydänpysähdys.
In some of the observed cases the patients were also receiving anti- coagulation therapy.
Joissakin tapauksissa potilaat saivat myös veren hyytymistä estävää hoitoa.
In some of the observed cases the patients were also receiving anti-coagulation therapy.
Joissakin havaituissa tapauksissa potilaat saivat myös veren hyytymistä estävää hoitoa.
In some of these cases switching CellCept to an alternative immunosuppressant resulted in serum IgG levels returning to normal.
CellCept-valmisteen vaihtaminen toiseen immunosuppressiiviseen valmisteeseen, johti joissakin tällaisissa tapauksissa seerumin IgG-pitoisuuksien normalisoitumiseen.
In some of these cases switching CellCept to another immunosuppressant resulted in improvement in respiratory symptoms.
CellCept- hoidon vaihtaminen toiseen immunosuppressiiviseen valmisteeseen johti joissakin tällaisissa tapauksissa hengitystieoireiden lievenemiseen.
In some of these cases switching mycophenolate mofetil to an alternative immunosuppressant resulted in serum IgG levels returning to normal.
Mykofenolaattimofetiili-valmisteen vaihtaminen toiseen immunosuppressiiviseen valmisteeseen, johti joissakin tällaisissa tapauksissa seerumin IgG- pitoisuuksien normalisoitumiseen.
In some of these patients, an increase of some of the following symptoms was spontaneously reported: pain, paraesthesia and diarrhoea, as well as cardiac, central nervous system and renal manifestations.
Joillakin näistä potilaista raportoitiin spontaanisti joidenkin seuraavien oireiden lisääntymistä: kipu, parestesia ja ripuli sekä sydämeen, keskushermostoon ja munuaisiin liittyviä oireita.
In some patients the body may fail to produce enough of the blood cells that help your body fight infections or help you to stop bleeding.
Joidenkin potilaiden elimistö ei ehkä pysty tuottamaan riittävästi sellaisia verisoluja, jotka auttavat elimistöäsi torjumaan infektioita tai pysäyttämään verenvuotoa.
In some patients the body may fail to produce enough of the blood cells that help your body fight infections or help you to stop bleeding.
Joidenkin potilaiden elimistö ei ehkä pysty tuottamaan riittävästi verisoluja, jotka auttavat elimistöäsi torjumaan infektioita ja pysäyttämään verenvuodon.
In some patients the body may fail to produce enough of the blood cells that help your body fight infections or help you to stop bleeding.
Osalla potilaista elimistö ei tuota riittävästi verisoluja infektioiden vastustamiseen tai verenvuotojen tyrehtymiseen.
In some patients the body may fail to produce enough of the blood cells that help your child's body fight infections or help him/her to stop bleeding.
Joidenkin potilaiden elimistö ei ehkä pysty tuottamaan riittävästi verisoluja, jotka auttavat lapsen elimistöä torjumaan infektioita ja pysäyttämään verenvuodon.
In some patients the eye pressure may increase for a short period directly after the injection.
Silmänpaine voi nousta osalla potilaista joksikin aikaa heti injektion jälkeen.
In some patients treated with INCRELEX, an ultrasound examination of the heart (echocardiogram) showed an increased size of the heart muscle and abnormalities of heart valve function.
Joidenkin INCRELEX-hoitoa saavien potilaiden sydämen kaikukuvauksessa havaittiin sydänlihaksen paksuuntumista ja poikkeavuuksia sydänläppien toiminnassa.
In some patients with advanced HIV infection (AIDS) and a history of opportunistic infections (infections that occur in people with a weak immune system), signs and symptoms of inflammation from previous infections may occur soon after anti-HIV treatment is started.
Joillakin potilailla, joilla on pitkälle edennyt HIV- infektio (AIDS) ja joilla on aiemmin todettu opportunistisia infektioita (heikkoon immuunijärjestelmään liittyviä infektioita), aiempien infektioiden tulehdusten merkkejä ja oireita voi ilmetä pian HIV-hoidon aloittamisen jälkeen.
In some patients with advanced HIV infection and a history of opportunistic infection, signs and symptoms of inflammation from previous infections may occur soon after anti-HIV treatment is started.
Joillakin potilailla, joilla on pitkälle edennyt HIV-infektio ja taustallaan opportunistisia infektioita, voi näiden edellisten infektioiden oireita ja merkkejä ilmetä pian HIV-lääkityksen aloittamisen jälkeen.
In some patients with advanced HIV infection and a history of opportunistic infection, signs and symptoms of inflammation from previous infections may occur soon after anti-HIV treatment is started.
Joillekin potilaille, joilla on pitkälle edennyt HIV- infektio ja joilla on aiemmin esiintynyt opportunistisia infektioita, voi kehittyä aiempien infektioiden merkkejä ja oireita pian HIV-lääkityksen aloittamisen jälkeen.
In some patients with advanced liver disease or cirrhosis, stopping treatment is not recommended as this may lead to worsening of your child’s hepatitis.
Potilailla, joilla on pitkälle edennyt maksasairaus tai kirroosi, hoidon lopettamista ei suositella, sillä se voi joillakin näistä potilaista johtaa lapsesi hepatiitin pahentumiseen.
In some patients with advanced liver disease or cirrhosis, stopping treatment is not recommended as this may lead to worsening of your hepatitis, which may be life-threatening.
Hoidon lopettamista ei suositella joillakin potilailla, joiden maksasairaus on pitkälle edennyt tai joilla on kirroosi, sillä se voi johtaa hepatiitin pahenemiseen, mikä voi olla henkeä uhkaavaa.
In some patients with normal/abnormal liver enzymes prior treatment with eribulin, increased levels of liver enzymes have been reported with initiation of eribulin treatment.
Maksaentsyymien kohoamista eribuliinihoidon aloittamisen jälkeen on raportoitu joillakin potilailla riippumatta siitä olivatko hoitoa edeltävät arvot normaaleja vai ei.
In some patients, after the first injection under the skin, 90 mg Stelara may be given every 8 weeks.
Joillekin potilaille saatetaan antaa ensimmäisen ihon alle annetun injektion jälkeen 90 mg Stelaraa 8 viikon välein.
In some patients, the dose can be further increased to 1.8 mg one week later to achieve better control of blood glucose.
Viikon kuluttua joidenkin potilaiden annos voidaan suurentaa 1,8 mg:aan veren glukoosipitoisuuden saamiseksi paremmin hallintaan.
In some patients, the skin lesions on elbows regressed after immediate-release cysteamine dose reduction (see section 4.4).
Joillakin potilailla kyynärpäiden iholeesiot hävisivät välittömästi vapautuvan kysteamiinin annoksen pienentämisen jälkeen (katso kohta 4.4).
In some patients, this treatment time may be prolonged.
Joillakin potilailla hoitoaika voi olla pidempi.
In some rare cases, especially if you are taking other medicines that suppress the immune system, reactivation of HBV can be life-threatening.
Joskus harvoissa tapauksissa, etenkin jos käytät muita immuunijärjestelmän toimintaa hillitseviä lääkkeitä, HBV-infektion uudelleenaktivoituminen voi olla hengenvaarallista.
In some rare cases, especially if your child is taking other medicines that suppress the immune system, reactivation of HBV can be life-threatening.
HBV-infektion uudelleenaktivoituminen voi joskus harvoin olla hengenvaarallista, etenkin jos lapsi käyttää muita immuunijärjestelmän toimintaa hillitseviä lääkkeitä.
In some studies, co-administration of ISENTRESS with darunavir resulted in a modest decrease in darunavir plasma concentrations; the mechanism for this effect is unknown.
Joissakin tutkimuksissa ISENTRESS-valmisteen antaminen samanaikaisesti darunaviirin kanssa sai aikaan lievän vähenemisen darunaviirin pitoisuuksissa plasmassa; tämän vaikutuksen mekanismia ei tunneta.
In some studies, the double-blind phase was followed by an open- label phase during which all patients received epoetin alfa and a maintenance of effect was observed.
Joissakin tutkimuksissa kaksoissokkoutettua vaihetta seurasi avoin vaihe, jonka aikana kaikki potilaat saivat epoetiini alfaa ja vaikutuksen pysyvyyttä havainnoitiin.
In some the patients, the skin lesions on elbows regressed after CYSTAGON dose reduction.
Joillakin potilailla iholeesiot kyynärpäissä hävisivät CYSTAGON annoksen pienentämisen jälkeen.
In some women, progesterone may promote the growth of fibroids, which may cause symptoms such as heavy uterine bleeding (bleeding from the womb during or outside the menstrual period), anaemia (low red blood cell counts, due to bleeding) and abdominal pain (such as period pain or pain in the belly area).
Progesteroni voi joillakin naisilla edistää sileälihaskasvaimien kasvua, mikä puolestaan voi aiheuttaa runsasta verenvuotoa kohdusta (kuukautisvuodon aikana tai muulloin), anemiaa (punasolujen vähyyttä verenvuodon seurauksena), vatsakipuja (esimerkiksi kuukautiskipuja tai kipuja vatsan alueella) tai muita oireita.
In some women, uterine fibroids may cause heavy menstrual bleeding (your ‘period’), pelvic pain (discomfort in the belly) and create pressure on other organs.
Joillekin naisille kohdun myoomat voivat aiheuttaa runsaat kuukautisvuodot, lantiokipua (epämukavuuden tunnetta vatsassa) ja painetta muissa elimissä.
In special situations, such as widespread flu, or for patients with a weak immune system, treatment will continue for up to 6 or 12 weeks.
Erityistapauksissa (laajalle levinnyt influenssa tai potilaalla on heikko immuunijärjestelmä) hoitoa voidaan jatkaa 6 tai 12 viikkoa.
In specifically-designed non-clinical fertility studies, in non-human primates including mating studies, no impairment of male or female fertility was observed following repeated dosing with omalizumab at dose levels up to 75 mg/kg.
Erityisissä prekliinisissä kädellisillä tehdyissä fertiliteettitutkimuksissa, parittelututkimukset mukaanlukien, ei naarailla tai uroksilla todettu fertiliteettiä heikentäviä vaikutuksia kun annettiin toistuvia annoksia omalitsumabia 75 mg/kg annoksiin asti.
In spite of the absence of significant new information reported in this PSUR regarding ONJ, it is suggested that the MAH implements the SmPC, Annex II and PL updates and the patient reminder card with relation to ONJ in order to optimize risk minimisation, as it is considered class information.
Tässä määräajoin julkaistavassa turvallisuusraportissa ei raportoitu merkittäviä uusia tietoja leukaluun osteonekroosista, mutta siitä huolimatta riskien minimoinnin optimoimiseksi ehdotetaan, että myyntiluvan haltija päivittää valmisteyhteenvetoon, liitteeseen II ja pakkausselosteeseen leukaluun osteonekroosia koskevat tiedot ja ottaa potilaskortin käyttöön, sillä näiden tietojen katsotaan koskevan koko lääkeryhmää.
In SPS and ZEST, the number of subjects who reported herpes zoster/herpes zoster-like rashes was less than 0.2% for ZOSTAVAX and placebo groups, with no significant difference observed between the two groups.
SPS- ja ZEST-tutkimuksissa herpes zoster -ihottumia/niiden kaltaisia ihottumia raportoineiden tutkittavien määrä oli alle 0,2 % Zostavax- ja lumerokoteryhmissä, eikä näiden kahden ryhmän välillä havaittu merkitsevää eroa.
In SPS, the overall incidence of vaccine-related injection-site adverse reactions were 48% for ZOSTAVAX and 17% for placebo in subjects 60 years of age and older.
SPS-tutkimuksessa rokotteeseen liittyvien pistoskohdan haittavaikutusten kokonaisesiintyvyys oli 48 % Zostavax-ryhmässä ja 17 % lumerokoteryhmässä vähintään 60-vuotiailla tutkittavilla.
In ST segment elevation myocardial infarction, fewer patients on Clopidogrel BMS had events than patients on placebo (262 against 377 in the CLARITY study, and 2,121 against 2,310 in the COMMIT study).
ST-segmentin nousua osoittavan sydäninfarktin osalta harvemmilla Clopidogrel BMS-potilailla oli tapahtumia lumelääkkeeseen verrattuna (262 tapausta verrattuna 377 tapaukseen
In ST segment elevation myocardial infarction, fewer patients on Clopidogrel Zentiva had events than patients on placebo (262 against 377 in the CLARITY study, and 2,121 against 2,310 in the COMMIT study).
ST-segmentin nousua osoittavan sydäninfarktin osalta harvemmilla Clopidogrel Zentiva- potilailla oli tapahtumia lumelääkkeeseen verrattuna (262 tapausta verrattuna CLARITY -tutkimuksen 377 tapaukseen sekä 2 121 tapausta verrattuna COMMIT- tutkimuksen 2 310 tapaukseen).
In stable patients converted from tacrolimus immediate-release products (twice daily) to Envarsus (once daily) on a 1:0.7 (mg:mg) total daily dose basis, the mean systemic exposure to tacrolimus (AUC0-24) was similar to that of immediate-release tacrolimus.
Potilaiden, joiden tila on stabiili ja jotka siirtyivät lääkeaineen välittömästi vapauttavasta takrolimuusivalmisteesta (kahdesti vuorokaudessa) Envarsus-valmisteeseen (kerran vuorokaudessa) ja joiden kokonaisvuorokausiannos oli suhteessa 1:0,7 (mg:mg), keskimääräinen systeeminen altistus takrolimuusille (AUC0–24) oli samankaltainen kuin lääkeaineen välittömästi vapauttavaa takrolimuusia käytettäessä.
In Still’s disease (AOSD or SJIA), you should not inject Ilaris earlier than 4 weeks after the last dose.
Jos sairastat Stillin tautia (aikuisiän Stillin tauti tai yleisoireinen lastenreuma), et saa pistää Ilaris-valmistetta aiemmin kuin 4 viikon kuluttua edellisestä annoksesta.
In Still’s disease, patients with a body weight of 7.5 kg or above are given 4 mg per kilogram body weight (up to a maximum dose of 300 mg) as an injection under the skin every four weeks.
Stillin taudin hoidossa potilaille, joiden paino on vähintään 7,5 kg, valmistetta annetaan 4 mg painokiloa kohti (enimmäisannos on 300 mg) injektiona ihon alle joka neljäs viikko.
In studies 1 and 2, patients had a mean weekly itch severity score of between 13.7 and 14.5 at baseline and a mean UAS7 score of 29.5 and 31.7 respectively.
Tutkimuksissa 1 ja 2 kutinan viikoittaisten vaikeusastepisteiden keskiarvo oli lähtötilanteessa 13,7– 14,5 ja UAS7-pistekeskiarvo 29,5 tutkimuksessa 1 ja 31,7 tutkimuksessa 2.
In Studies 204, 207 and 209, the relative change in FEV1 percent predicted from baseline to the end of treatment in Cycle 1 was of similar magnitude in the 51 adolescents with CF (≥ 12 to < 18 years old and weighing ≥ 30 kg) receiving Quinsair 240 mg twice daily to that in adults.
Tutkimuksissa 204, 207 ja 209 FEV1:n prosenttina viitearvosta suhteellinen muutos lähtötilanteesta hoidon päättymiseen jaksossa 1 oli aikuisiin verrattuna suuruudeltaan samankaltainen kystistä fibroosia sairastavilla 51 murrosikäisellä (≥ 12 – < 18-vuotiaat, paino ≥ 30 kg), jotka saivat Quinsair 240 mg - valmistetta kahdesti vuorokaudessa.
In studies 312-0116/0117 and 312-0119, rash (reported as dermatitis exfoliative, rash, rash erythematous, rash generalised, rash macular, rash maculo-papular, rash papular, rash pruritic, and skin disorder) occurred in 28.3% of subjects who received idelalisib + an anti-CD20 monoclonal antibody (rituximab or ofatumumab) and 7.7% who received an anti-CD20 monoclonal antibody only (rituximab or ofatumumab).
Tutkimuksissa 312-0116/0117 ja 312-0119 ihottumaa (ilmoitettu termein kesivä ihottuma, ihottuma, punoittava ihottuma, yleistynyt ihottuma, täpläinen ihottuma, täpläinen ja näppyläinen ihottuma, näppyläinen ihottuma, kutiseva ihottuma sekä ihosairaus) esiintyi 28,3 %:lla idelalisibia + CD20:n monoklonaalista vasta-ainetta (rituksimabia tai ofatumumabia) saaneista koehenkilöistä ja 7,7 %:lla pelkkää CD20:n monoklonaalista vasta-ainetta (rituksimabia tai ofatumumabia) saaneista koehenkilöistä.
In studies 312-0116/0117 and 312-0119, rash (reported as dermatitis exfoliative, rash, rash erythematous, rash generalised, rash macular, rash maculo-papular, rash papular, rash pruritic, and skin disorder) occurred in 28.3% of subjects who received idelalisib + an anti-CD20 monoclonal antibody (rituximab or ofatumumab) and 7.7% who received an anti-CD20 monoclonal antibody only (rituximab or ofatumumab).
Tutkimuksissa 312-0116/0117 ja 312-0119 ihottumaa (ilmoitettu termein kesivä ihottuma, ihottuma, punoittava ihottuma, yleistynyt ihottuma, täpläinen ihottuma, täpläinen ja näppyläinen ihottuma, näppyläinen ihottuma, kutiseva ihottuma sekä ihosairaus) esiintyi 28,3 %:lla idelalisibia + CD20:n monoklonaalista vasta-ainetta (rituksimabin tai ofatumumabin) saaneista koehenkilöistä ja 7,7 %:lla pelkkää CD20:n monoklonaalista vasta-ainetta (rituksimabin tai ofatumumabin) saaneista koehenkilöistä.
In Studies A and B, brain metastases were seen in 60.1% and 71.4% of patients, respectively.
Aivometastaaseja havaittiin A-tutkimuksessa 60,1 %:lla potilaista ja B-tutkimuksessa 71,4 %:lla.
In studies across the clinical development programme for lapatinib, cardiac events including LVEF decreases were reported in approximately 1% of patients.
Lapatinibin kliinisen tutkimusohjelman aikana suoritetuissa tutkimuksissa raportoitiin sydäntapahtumia, mukaan lukien LVEF:n pienenemistä, noin 1 %:lla potilaista.