natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients were between 18 and 70 years of age and had active psoriatic arthritis ( 3 swollen joints and  3 tender joints) in at least one of the following forms: (1) distal interphalangeal (DIP) involvement; (2) polyarticular arthritis (absence of rheumatoid nodules and presence of psoriasis); (3) arthritis mutilans; (4) asymmetric psoriatic arthritis; or (5) spondylitis-like ankylosis.
Potilaat olivat iältään 18 -70 – vuotiaita ja heillä oli aktiivinen psoriaasiartriitti (≥ 3 turvonnutta niveltä ja ≥ 3 aristavaa niveltä) vähintään yhtenä seuraavista muodoista: (1) DIP-artriitti; (2) polyartriitti (ei reumakyhmyjä, psoriaasi mukana); (3) mutiloiva artriitti; (4) epäsymmetrinen psoriaasiartriitti; tai (5) spondylartropatia.
Patients were between 18 and 70 years of age and had active psoriatic arthritis ( 3 swollen joints and  3 tender joints) in at least one of the following forms: (1) distal interphalangeal (DIP) involvement; (2) polyarticular arthritis (absence of rheumatoid nodules and presence of psoriasis); (3) arthritis mutilans; (4) asymmetric psoriatic arthritis; or (5) spondylitis-like ankylosis.
Potilaat olivat iältään 18 -70–vuotiaita ja heillä oli aktiivinen psoriaasiartriitti (≥ 3 turvonnutta niveltä ja ≥ 3 aristavaa niveltä) vähintään yhtenä seuraavista muodoista: (1) DIP-artriitti; (2) polyartriitti (ei reumakyhmyjä, psoriaasi mukana); (3) mutiloiva artriitti; (4) epäsymmetrinen psoriaasiartriitti; tai (5) spondylartropatia.
Patients were between 18 and 70 years of age and had active psoriatic arthritis ( 3 swollen joints and  3 tender joints) in at least one of the following forms: (1) distal interphalangeal (DIP) involvement; (2) polyarticular arthritis (absence of rheumatoid nodules and presence of psoriasis); (3) arthritis mutilans; (4) asymmetric psoriatic arthritis; or (5) spondylitis-like ankylosis.
Potilaat olivat iältään 18-70 –vuotiaita ja heillä oli aktiivinen psoriaasiartriitti (≥ 3 turvonnutta niveltä ja ≥ 3 aristavaa niveltä) vähintään yhtenä seuraavista muodoista: (1) DIP-artriitti; (2) polyartriitti (ei reumakyhmyjä, psoriaasi mukana); (3) mutiloiva artriitti; (4) epäsymmetrinen psoriaasiartriitti; tai (5) spondylartropatia.
Patients were between 4 and 71 years old at the time of first treatment with VPRIV, and included 46 male and 48 female patients.
Potilaiden ikä vaihteli 4-vuotiaista 71- vuotiaisiin ensimmäisen VPRIV-hoidon aikana, ja tutkimuksiin osallistui 46 mies- ja 48 naispotilasta.
Patients were classified as having experienced no significant worsening of vision if the number of letters that they could see increased, stayed the same, or fell by less than 15.
Potilaita luokiteltaessa näöntarkkuuden heikentymistä ei pidetty merkitsevänä, jos nähtyjen kirjainten määrä kasvoi, pysyi samana tai väheni vähemmän kuin 15 kirjainta.
Patients were considered to have impaired bone marrow reserve if they had any of the following: prior myeloablative therapy with stem cell support; prior external beam radiation to >25% of active marrow; a platelet count <100,000 cells/mm3; or neutrophil count <1,500 cells/mm3.
Potilailla katsottiin olevan vähentynyt luuytimen määrä, jos heillä oli jokin seuraavista: aiempi myeloablatiivinen hoito, johon kuului kantasolusiirto, aiempi sädehoito yli 25 %:iin aktiivisesta luuytimestä, trombosyyttiarvo alle 100 000/mm3, tai neutrofiiliarvo alle 1 500/mm3.
Patients were considered to have responded to treatment if, on at least three out of four occasions, their walking speed was faster than their highest speed before treatment.
Potilaiden katsottiin vastanneen hoitoon, jos heidän kävelynopeutensa oli vähintään kolmella kerralla neljästä suurempi kuin heidän suurin nopeutensa ennen hoitoa.
Patients were divided into three body-weight groups and dosed with bosentan at approximately 2 mg/kg twice daily for 12 weeks.
Potilaat jaettiin painon perusteella kolmeen ryhmään ja heille annettiin bosentaania noin 2 mg/kg kahdesti vuorokaudessa 12 viikon ajan.
Patients were either naïve to Herceptin IV treatment (20.3%) or pre- exposed to Herceptin IV (79.7%).
Potilaat joko eivät olleet saaneet aiemmin laskimoon annettavaa Herceptin-hoitoa (20,3 %) tai olivat aiemmin saaneet Herceptin-hoitoa laskimoon (79,7 %).
Patients were either treatment-naïve (50%) or pre-treated with an endothelin receptor antagonist (ERA; 43%) or a prostacyclin analogue (inhaled (iloprost), oral (beraprost) or subcutaneous (treprostinil); 7%) and had been diagnosed with idiopathic or heritable PAH (63.4%), PAH associated with connective tissue disease (25.1%) and congenital heart disease (7.9%).
Potilaat eivät joko olleet aiemmin saaneet hoitoa (50 %) tai heitä oli etukäteen hoidettu endoteliinireseptoriantagonistilla (ERA; 43 %) tai prostasykliinianalogilla (inhaloitava (iloprosti), suun kautta otettava (beraprosti) tai subkutaaninen (treprostiniili); 7 %) ja heillä oli diagnosoitu idiopaattinen tai perinnöllinen PAH (63,4 %) tai sidekudossairauteen (25,1 %) tai synnynnäiseen sydänsairauteen (7,9 %) liittyvä PAH.
Patients were eligible to participate if they were aged 50 years or over, with a history of MI (1 to 3 years prior to randomisation), and had at least one of the following risk factors for atherothrombosis: age ≥65 years, diabetes mellitus requiring medication, a second prior MI, evidence of multivessel CAD, or chronic non-end-stage renal dysfunction.
Potilaat soveltuivat tutkimukseen, jos he olivat vähintään 50-vuotiaita, heillä oli ollut aiemmin sydäninfarkti (1-3 vuotta ennen satunnaistamista) ja heillä oli ainakin yksi seuraavista aterotromboosin riskitekijöistä: vähintään 65 vuoden ikä, lääkitystä vaativa diabetes mellitus, toinen aiempi sydäninfarkti, monen suonen sepelvaltimotauti tai krooninen muu kuin loppuvaiheen munuaisen toimintahäiriö.
Patients were enrolled if ≥12 years of age, with asthma and if currently using asthma medication (but not a LABA).
Tutkimukseen otettiin vähintään 12-vuotiaita astmapotilaita, jotka eivät käyttäneet pitkävaikutteisia β-agonisteja.
Patients were enrolled into 4 groups (see section 5.1).
Potilaat jaoteltiin 4 ryhmään (ks. kohta 5.1).
Patients were enrolled regardless of their baseline BRAF mutation status.
Potilaan BRAF-mutaatiostatus lähtötilanteessa ei vaikuttanut tutkimukseen mukaan ottamiseen.
Patients were excluded from participation in IMBRUVICA phase 2 and 3 studies if they required warfarin or other vitamin K antagonists.
Potilaita ei otettu mukaan IMBRUVICAn vaiheen 2 ja 3 tutkimuksiin, jos he tarvitsivat varfariinia tai muita K-vitamiinin antagonisteja.
Patients were excluded from the study if there was a presence of invasive oesophageal cancer, if they had a history of cancer other than non- melanoma skin cancer or if they had received prior PDT to the oesophagus.
Potilaita ei otettu mukaan tutkimukseen, jos heillä oli invasiivinen ruokatorven syöpä, heillä oli aikaisemmin ollut syöpä, joka oli muu kuin ihosyöpä (paitsi melanooma), tai he olivat saaneet aikaisemmin PDT-hoitoa ruokatorveen.
Patients were excluded if they had severe hepatic impairment, severe renal impairment (creatinine clearance <30ml/min), low body weight (<50kg), active cancer, symptomatic PE or a recent history of DVT/PE (<6 months) or superficial-vein thrombosis (<90 days), or superficial-vein thrombosis associated with sclerotherapy or a complication of an IV line, or they were at high risk of bleeding.
Potilaita ei myöskään otettu tutkimukseen, jos heillä oli vaikea maksan toimintahäiriö, vaikea munuaisten toimintahäiriö (kreatiniinipuhdistuma < 30 ml/min), pieni kehon paino (< 50 kg), aktiivinen syöpä, symptomaattinen keuhkoembolia (PE) tai äskettäin sairastettu DVT/PE (< 6 kuukautta) tai pinnallinen laskimotromboosi (< 90 päivää) tai pinnallinen laskimotromboosi, joka liittyi skleroterapiaan tai iv- linjan komplikaatioon tai jos potilailla oli suuri riski saada verenvuoto.
Patients were exposed to study drug for a mean of 14 months.
Satunnaistettujen potilaiden keskimääräinen ikä oli 56,9 vuotta, ja 89,8 %:lla ilmeni provosoimattomia laskimotromboemboliatapahtumia.
Patients were followed for a median of 71 weeks and 87 weeks, respectively.
Potilaiden seuranta-aikojen mediaanit olivat 71 viikkoa (iPrEX) ja 87 viikkoa (Partners PrEP).
Patients were followed for up to 4 years (median 3.6 years).
Potilaita seurattiin korkeintaan neljän vuoden ajan (mediaani 3,6 vuotta).
Patients were given a 96-hour constant rate infusion of Xigris at 24 g/kg/hr (n=850) or placebo (n=840).
Potilaille annettiin 96 tuntia kestävä Xigris-infuusio tasaisella nopeudella 24 mikrog/kg/tunti (n=850) tai lumelääkettä (n=840).
Patients were given Blincyto for up to five treatment cycles.
Potilaille annettiin Blincytoa enintään viiden hoitosyklin ajan.
Patients were given either a 700 microgram or a 350 microgram implant of Ozurdex or they received a sham treatment.
Potilaille annettiin 700 tai 350 mikrogramman implantti Ozurdexia tai lumehoitoa.
Patients were immunocompromised with underlying conditions including haematological malignancy, neutropenia post-chemotherapy, GVHD, and post HSCT.
Potilailla oli immuunivajavuus ja perussairautena pahanlaatuinen verisairaus, solunsalpaajahoitoon liittyvä neutropenia tai käänteishyljintäreaktio tai heille oli tehty veren tai luuytimen kantasolusiirto.
Patients were ineligible if there was planned use of a P2Y12 receptor antagonist, dipyridamole, cilostazol, or anticoagulant therapy during the study period; if they had a bleeding disorder or a history of an ischaemic stroke or intracranial bleeding, a central nervous system tumour, or an intracranial vascular abnormality; if they had had gastrointestinal bleeding within the previous 6 months or major surgery within the previous 30 days.
Potilaat eivät soveltuneet tutkimukseen, jos heille aiottiin antaa P2Y12-reseptorin antagonistia, dipyridamolia, silostatsolia tai antikoagulaatiohoitoa tutkimusjakson aikana, jos heillä oli verenvuotosairaus tai heillä oli aiemmin ollut iskeeminen aivohalvaus tai kallonsisäinen verenvuoto, keskushermoston kasvain tai kallonsisäisten verisuonten poikkeavuus tai jos heillä oli ollut maha- suolikanavan verenvuotoa kuuden viimeksi kuluneen kuukauden aikana tai heille oli tehty suuri leikkaus viimeksi kuluneiden 30 päivän sisällä.
Patients were instructed to take 1 dose of study medication approximately 30 minutes prior to initiation of sexual activity.
Potilaita kehotettiin ottamaan yksi annos tutkimuslääkettä noin 30 minuuttia ennen seksuaalista kanssakäymistä.
Patients were maintained on study treatments until there was PSA progression (confirmed 25% increase over the patient’s baseline/nadir) together with protocol-defined radiographic progression and symptomatic or clinical progression.
Potilaat jatkoivat tutkimushoitoa, kunnes PSA-pitoisuuden perusteella havaittiin taudin etenevän (varmistettiin 25 %:n suureneminen potilaan lähtötilanteen pitoisuuteen/pienimpään pitoisuuteen nähden) ja samalla todetaan tutkimussuunnitelmassa määritelty taudin radiologinen eteneminen, oireiden eteneminen tai kliininen eteneminen.
Patients were not allowed to receive supplemental levodopa or catechol-O-methyl transferase (COMT) inhibitors.
Potilaat eivät saaneet ylimääräistä levodopaa tai katekoli-O- metyylitransferaasin (catechol-O-methyl transferase, COMT) estäjiä.
Patients were not genotyped to separate into ADPKD type 1 and 2 and it is not known whether Jinarc has comparable efficacy in these subgroups.
Potilaita ei eritelty ADPKD:n genotyyppien 1 ja 2 mukaan, eikä tiedetä, onko Jinarc-valmisteen teho vastaava näissä alaryhmissä.
Patients were not included if they had concomitant DVT or superficial- vein thrombosis within 3 cm of the sapheno-femoral junction.
Potilaita ei otettu tutkimukseen, jos heillä oli samanaikainen DVT tai pinnallinen laskimotromboosi, joka oli alle 3 cm:n etäisyydellä safeno-femoraalisesta liitoskohdasta.
Patients were observed off treatment for the occurrence of rebound (PASI 150% of baseline) and for the time to relapse (defined as a loss of at least half of the improvement achieved between baseline and week 24).
Potilaita seurattiin tänä aikana mahdollisen rebound- ilmiön (PASI  150 % lähtötasosta) ja relapsin (vähintään puolet lähtötason ja viikon 24 välillä saavutetusta parantumisesta menetetty) vuoksi.
Patients were observed off treatment for the occurrence of rebound (PASI 150% of baseline) and for the time to relapse (defined as a loss of at least half of the improvement achieved between baseline and week 24).
Potilaita seurattiin tänä aikana mahdollisen rebound-ilmiön (PASI  150 % lähtötasosta) ja relapsin (vähintään puolet lähtötason ja viikon 24 välillä saavutetusta parantumisesta menetetty) vuoksi.
Patients were on a stable SLE treatment regimen consisting of (alone or in combination): corticosteroids, anti-malarials, NSAIDs or other immunosuppressives.
Potilailla oli jatkuva SLE-lääkehoito, johon kuului (yksin tai yhdistelmänä): kortikosteroideja, malarialääkkeitä, NSAID-lääkkeitä tai muita immunosuppressiiveja.
Patients were pre-selected by their physician to 1 of the 3 CCR prior to randomisation.
Lääkärit olivat esivalinneet potilaat yhteen kolmesta CCR-hoidosta ennen satunnaistamista.
Patients were premedicated with a mandatory cerebrospinal fluid prophylaxis consisting of an intrathecal regimen according to institutional or national guidelines within 1 week prior to start of BLINCYTO treatment.
Potilaat saivat Blincyto-hoidon aloittamista edeltävän viikon aikana esilääkityksenä pakollisen aivo- selkäydinnesteprofylaksin, joka koostui laitoskohtaisten tai kansallisten hoitosuositusten mukaisesta intratekaalisesta hoito-ohjelmasta.
Patients were primarily males (70%) and non-white (58%) with a median age of 33 years (range 18 to 68 years).
Useimmat potilaat olivat miehiä (70 %) ja ei-valkoihoisia (58 %), ja iän mediaani oli 33 vuotta (vaihteluväli 18–68 vuotta).
Patients were primarily males (76%) and white (66%) with a median age of 34 years (range 22 to 67 years).
Useimmat potilaat olivat miehiä (76 %) ja valkoihoisia (66 %), ja iän mediaani oli 34 vuotta (vaihteluväli 22–67 vuotta).
Patients were randomised 2:1 to Jakavi versus best available therapy.
Heidät satunnaistettiin suhteessa 2:1 saamaan joko Jakavi-hoitoa tai parasta saatavilla olevaa hoitoa.
Patients were randomised in a 1:1 ratio to either olaratumab (15 mg/kg) on Day 1 and Day 8 plus doxorubicin (75 mg/m²) on Day 1 of each 21-day cycle for up to 8 cycles or doxorubicin (75 mg/m2) alone on Day 1 of each 21-day cycle, also for up to 8 cycles.
Potilaat satunnaistettiin suhteessa 1:1 saamaan joko olaratumabia (15 mg/kg) 21 päivän hoitojaksojen päivinä 1 ja 8 ja doksorubisiinia (75 mg/m²) päivänä 1 enintään 8 hoitojakson ajan tai pelkkää dokso- rubisiinia (75 mg/m2) 21 päivän hoitojaksojen päivänä 1 enintään 8 hoitojakson ajan.
Patients were randomised in a 1:1 ratio to either switch to Descovy (n = 333), or stay on their baseline emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate containing regimen (n = 330).
Potilaat satunnaistettiin suhteessa 1:1 joko vaihtamaan Descovy-hoitoon (n = 333) tai jatkamaan lähtötilanteen emtrisitabiini-tenofoviiridisoproksiilifumaraattiyhdistelmän sisältävää hoito- ohjelmaansa (n = 330).
Patients were randomised in a 1:1 ratio to receive either oral cyclophosphamide daily (2mg/kg/day) for 3-6 months or MabThera (375 mg/m2) once weekly for 4 weeks.
Potilaat satunnaistettiin suhteessa 1:1 saamaan joko suun kautta päivittäin syklofosfamidia (2 mg/kg/vrk) 3–6 kuukauden ajan tai MabThera-valmistetta (375 mg/m2) kerran viikossa 4 viikon ajan.
Patients were randomised in a 2:1 ratio to either switch to FTC/RPV/TDF at baseline (n = 317), or SBR for 24 weeks (n = 159) before switching to FTC/RPV/TDF for an additional 24 weeks (Delayed Switch arm, n = 152).
Potilaat satunnaistettiin suhteessa 2:1 joko vaihtamaan FTC/RPV/TDF-hoitoon lähtötilanteessa (n = 317) tai jatkamaan lähtötilanteen hoito-ohjelmassaan (SBR-haara) 24 viikkoa (n = 159) ennen vaihtamista FTC/RPV/TDF-hoitoon vielä 24 viikoksi (viivästyneen vaihdon haara, n = 152).
Patients were randomised in a 2:1 ratio to receive either Imlygic or GM-CSF (N = 436; 295 Imlygic, 141 GM-CSF).
Potilaat satunnaistettiin suhteessa 2:1 joko Imlygic-hoitoon tai GM-CSF-hoitoon (N = 436; Imlygic- hoito 295, GM-CSF-hoito 141).
Patients were randomised in a 2:2:1 ratio to maraviroc 300 mg (dose equivalence) once daily, twice daily or placebo in combination with an optimized background consisting of 3 to 6 antiretroviral medicinal products (excluding low-dose ritonavir).
Potilaat satunnaistettiin suhteessa 2:2:1 saamaan joko maravirokia 300 mg (annosekvivalenssi) kerran tai kahdesti vuorokaudessa tai lumelääkettä yhdessä 3–6 antiretroviraalisesta lääkevalmisteesta (pois lukien pieniannoksinen ritonaviiri) koostuvan optimaalisen peruslääkityksen kanssa.
Patients were randomised to 1 of 4 treatment groups:
Tutkimuspotilaat satunnaistettiin yhteen neljästä tutkimusryhmästä:
Patients were randomised to clopidogrel (300 mg loading dose followed by 75 mg/day, N = 6,259) or placebo (N = 6,303), both given in combination with ASA (75-325 mg once daily) and other standard therapies.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko klopidogreelia (300 mg:n kyllästysannos, jonka jälkeen 75 mg/vrk, N = 6 259) tai lumelääkettä (N = 6 303), joita kumpaakin annettiin samanaikaisesti ASAn (75 – 325 mg kerran vuorokaudessa) ja muiden asiaankuuluvien hoitojen kanssa.
Patients were randomised to clopidogrel (300 mg loading dose followed by 75 mg/day, N=6,259) or placebo (N=6,303), both given in combination with ASA (75-325 mg once daily) and other standard therapies.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko klopidogreelia (300 mg:n kyllästysannos, jonka jälkeen 75 mg/vrk, N=6 259) tai lumelääkettä (N=6 303), joita kumpaakin annettiin samanaikaisesti ASAn (75 – 325 mg kerran vuorokaudessa) ja muiden asiaankuuluvien hoitojen kanssa.
Patients were randomised to clopidogrel (300 mg loading dose followed by 75 mg/day, N=6,259) or placebo (N=6,303), both given in combination with ASA (75-325 mg once daily) and other standard therapies.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko klopidogreelia (300 mg:n kyllästysannos, jonka jälkeen 75 mg/vrk, N=6259) tai lumelääkettä (N=6303), joita kumpaakin annettiin samanaikaisesti ASAn (75–325 mg kerran vuorokaudessa) ja muiden asiaankuuluvien hoitojen kanssa.
Patients were randomised to clopidogrel (300 mg loading dose followed by 75 mg/day, N=6,259) or placebo (N=6,303), both given in combination with ASA (75-325 mg once daily) and other standard therapies.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko klopidogreelia (300 mg:n kyllästysannos, jonka jälkeen 75 mg/vrk, N=6259) tai lumelääkettä (N=6303), joita kumpaakin annettiin samanaikaisesti ASAn (75325 mg kerran vuorokaudessa) ja muiden asiaankuuluvien hoitojen kanssa.
Patients were randomised to clopidogrel (300 mg loading dose followed by 75 mg/day, N=6,259) plus ASA (75-325 mg once daily) or ASA alone (N=6,303), (75-325 mg once daily) and other standard therapies.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko klopidogreelia (300 mg:n kyllästysannos, jonka jälkeen 75 mg/vrk, N = 6 259) yhdessä ASAn kanssa (75–325 mg kerran vuorokaudessa) tai pelkkää ASAa (N = 6 303), (75–325 mg kerran vuorokaudessa) muiden asiaankuuluvien hoitojen kanssa.
Patients were randomised to clopidogrel 75 mg/day or ASA 325 mg/day, and were followed for 1 to 3 years.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko 75 mg klopidogreelia vuorokaudessa tai 325 mg asetyylisalisyylihappoa vuorokaudessa ja seuranta- aika oli 1 - 3 vuotta.
Patients were randomised to clopidogrel 75 mg/day or ASA 325 mg/day, and were followed for 1 to 3 years.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko 75 mg klopidogreelia vuorokaudessa tai 325 mg asetyylisalisyylihappoa vuorokaudessa ja seuranta-aika oli 1–3 vuotta.
Patients were randomised to either 230 mg lopinavir/57.5 mg ritonavir per m2 or 300 mg lopinavir/75 mg ritonavir per m2.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko 230 mg lopinaviiria/57,5 mg ritonaviiria/m2 tai 300 mg lopinaviiria/75 mg ritonaviiria/m2.
Patients were randomised to either Tyverb 1250 mg once daily (continuously) plus capecitabine (2000 mg/m2/day on days 1-14 every 21 days), or trastuzumab (loading dose of 8mg/kg followed by 6mg/kg q3 weekly infusions) plus capecitabine (2500mg/m2/day, days 1-14, every 21 days).
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko Tyverbiä (1250 mg kerran päivässä jatkuvasti) plus kapesitabiinia (2000 mg/m2 jokaisen 21 päivän jakson 1.–14. päivänä) tai trastutsumabia (aloitusannos 8 mg/kg, ylläpitoannokset 6 mg/kg 3 viikon välein) plus kapesitabiinia (2500 mg/m2 jokaisen 21 päivän jakson 1.–14. päivänä).
Patients were randomised to paclitaxel alone (90 mg/m2 IV over 1 hour once weekly for three out of four weeks) or in combination with Avastin (10 mg/kg IV infusion every two weeks).
Potilaat satunnaistettiin saamaan pelkkää paklitakselia (90 mg/m2 yhden tunnin laskimoinfuusiona kerran viikossa 3 viikon ajan; yksi hoitosykli oli 4 viikkoa) tai yhdessä Avastinin kanssa (10 mg/kg i.v.- infuusiona joka toinen viikko).
Patients were randomised to platinum-based chemotherapy (paclitaxel 200 mg/m2) and carboplatin AUC = 6.0, both by IV infusion (PC) on day 1 of every 3-week cycle for up to 6 cycles or PC in combination with Avastin at a dose of 15 mg/kg IV infusion day 1 of every 3-week cycle.
Potilaat satunnaistettiin saamaan platinapohjaista solunsalpaajahoitoa (PC); paklitakseli 200 mg/m2 i.v. ja karboplatiini AUC = 6,0 i.v.) jokaisen 3 viikon syklin ensimmäisenä päivänä aina 6. syklin ajan tai PC-hoitoa yhdessä Avastinin kanssa (15 mg/kg i.v.-infuusiona jokaisen 3 viikon syklin ensimmäisenä päivänä).
Patients were randomised to receive a single dose of Humira 40 mg/0.8 ml or Humira 40 mg/0.4 ml, followed by a single injection of the opposite treatment at their next dose.
Potilaat satunnaistettiin saamaan ensin kerta-annos joko Humira 40 mg/0,8 ml tai Humira 40mg/0,4 ml –valmistetta.
Patients were randomised to receive Aranesp at 500 μg once every three weeks or 2.25 μg/kg once weekly.
Potilaat saivat satunnaistetusti Aranesp-hoitoa joko 500 μg kolmen viikon välein tai 2,25 μg/kg kerran viikossa.
Patients were randomised to receive either 24 mg/m2 body surface area (BSA) of Humira up to a maximum of 40 mg, or placebo every other week for 12 weeks.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko Humiraa 24 mg/m2 (korkeintaan 40 mg) tai lumelääkettä joka toinen viikko 12 viikon ajan.
Patients were randomised to receive either oral lapatinib 1,000 mg once daily plus trastuzumab 4 mg/kg administered as an intravenous (IV) loading dose, followed by 2 mg/kg IV weekly (N = 148), or oral lapatinib 1,500 mg once daily (N = 148).
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko suun kautta lapatinibia 1000 mg kerran päivässä + trastutsumabia 4 mg/kg laskimoon iv- aloitusannoksena, jota seurasi kerran viikossa annettava 2 mg/kg iv-annos (N=148) tai suun kautta lapatinibia 1500 mg kerran päivässä (N=148).
Patients were randomised to receive either Tyverb 1250 mg once daily (continuously) plus capecitabine (2000 mg/m2/day on days 1-14 every 21 days), or to receive capecitabine alone (2500 mg/m2/day on days 1-14 every 21 days).
Potilaat satunnaistettiin kahteen ryhmään, joista toinen sai Tyverbiä 1250 mg kerran vuorokaudessa (jatkuvasti) ja kapesitabiinia (2000 mg/m2/vrk jokaisen 21 päivän jakson 1.–14. päivänä) ja toinen sai pelkkää kapesitabiinia (2500 mg/m2/vrk jokaisen 21 päivän jakson 1.–14. päivänä).
Patients were randomised to receive first-line Portrazza at 800 mg plus chemotherapy consisting of gemcitabine at 1,250 mg/m2 and cisplatin at 75 mg/m2 (Portrazza+GC Arm), or gemcitabine-cisplatin chemotherapy alone (GC Arm).
Potilaat satunnaistettiin saamaan ensilinjan hoitona 800 mg Portrazza- valmistetta sekä solunsalpaajahoitoa (1 250 mg/m2 gemsitabiinia ja 75 mg/m2 sisplatiinia, Portrazza+GC -ryhmä) tai pelkkää gemsitabiini-sisplatiinisolunsalpaajahoitoa (GC-ryhmä).
Patients were randomised to receive placebo + MTX, Simponi 50 mg + MTX, Simponi 100 mg + MTX or Simponi 100 mg + placebo.
Potilaat saivat satunnaistetusti plaseboa + metotreksaattia, Simponia 50 mg + metotreksaattia, Simponia 100 mg + metotreksaattia tai Simponia 100 mg + plaseboa.
Patients were randomised to receive placebo, Simponi 50 mg, or Simponi 100 mg.
Potilaat saivat satunnaistetusti plaseboa, Simponia 50 mg tai Simponia 100 mg.