natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In patients with previous immune-mediated thrombocytopaenia from other parenteral GP IIb/IIIa inhibitors, there are no data with the use of INTEGRILIN.
INTEGRILIN käytöstä ei ole tietoa potilaille, joilla muut parenteraaliset GP IIb/IIIa -estäjät ovat aiheuttaneet immuuniväliteistä trombosytopeniaa.
In patients with previously untreated CLL receiving ofatumumab and chlorambucil, geometric mean CL and t½ values were 15.4 ml/h (range 4.1-146 ml/h) and 18.5 days (range 2.7-82.6 days) after the fourth infusion.
Ofatumumabi- ja klorambusiilihoitoa saaneilla aiemmin hoitamattomilla KLL-potilailla geometrisen puhdistuman keskiarvo neljännen infuusion jälkeen oli 15,4 ml/h (vaihteluväli 4,1–146 ml/h) ja geometrinen t½-keskiarvo 18,5 vuorokautta (vaihteluväli 2,7–82,6 vuorokautta).
In patients with previously untreated CLL, the median decreases in B cell counts after the first cycle and prior to the sixth monthly cycle were 94% and >99% respectively for ofatumumab in combination with chlorambucil and 73% and 97% respectively for chlorambucil alone.
Aiemmin hoitamatonta KLL:ää sairastavilla potilailla B-solujen määrä laski ensimmäisen hoitojakson jälkeen 94 % (mediaani) ja ennen kuudetta kuukausittaista hoitojaksoa > 99 % (mediaani), kun potilaat saivat ofatumumabia yhdessä klorambusiilin kanssa, ja ensimmäisen hoitojakson jälkeen 73 % ja ennen kuudetta kuukausittaista hoitojaksoa 97 %, kun potilaat saivat pelkkää klorambusiilia.
In patients with prior chemotherapy a benefit was indicated in those with a KPS  80.
Aiemmin kemoterapiaa saaneista potilaista hyötyivät ne, joilla KPS-pistemäärä oli vähintään 80.
In patients with prolonged elevations of serum transaminases, it is appropriate to evaluate for other possible causes, such as infection, and referral to a specialist may be required.
Jos potilaan seerumin transaminaasipitoisuudet ovat koholla pitkään, muiden syiden (kuten infektion) mahdollisuus on syytä tutkia, ja potilas saattaa olla tarpeen lähettää erikoislääkärin hoitoon.
In patients with psoriatic arthritis, anti-adalimumab antibodies were identified in 38/376 subjects (10%) treated with adalimumab.
Anti-adalimumabivasta-aineita todettiin 38:lla 376:sta adalimumabia saaneesta nivelpsoriaasipotilaasta (10
In patients with pulmonary arterial hypertension, plasma concentrations of N-desmethyl metabolite are approximately 72 % those of sildenafil after 20 mg three times a day dosing (translating into a 36 % contribution to sildenafil’s pharmacological effects).
Kun annostus on 20 mg x 3/vrk pulmonaalihypertensiossa, plasman N-desmetyylimetaboliitin pitoisuudet ovat noin 72 % sildenafiilipitoisuuksista (eli 36 % sildenafiilin farmakologisista vaikutuksista on metaboliitin ansiota).
In patients with pulmonary arterial hypertension, plasma concentrations of N-desmethyl metabolite are approximately 72 % those of sildenafil after 20 mg three times a day oral dosing (translating into a 36 % contribution to sildenafil’s pharmacological effects).
Kun annostus on 20 mg x 3/vrk suun kautta pulmonaalihypertensiossa, plasman N-desmetyylimetaboliitin pitoisuudet ovat noin 72 % sildenafiilipitoisuuksista (eli 36 % sildenafiilin farmakologisista vaikutuksista on metaboliitin ansiota).
In patients with pulmonary arterial hypertension, the average steady state concentrations were 20-50 % higher over the investigated oral dose range of 20–80 mg three times a day compared to healthy volunteers.
Vakaan tilan sildenafiilipitoisuus oli tutkitulla annosvälillä 20–80 mg x 3/vrk suun kautta keskimäärin 20–50 % suurempi pulmonaalihypertensiota sairastaneilla kuin terveillä vapaaehtoisilla tutkimushenkilöillä.
In patients with reduced kidney function the dose of Xarelto may need to be adjusted.
Munuaisten vajaatoiminta potevien potilaiden Xarelto-annosta saattaa olla tarpeen muuttaa.
In patients with refractory CLL, the median decrease in B cell counts was 22% after the first infusion and 92% at the eighth weekly infusion.
Potilailla, joilla oli refraktorinen KLL, B-solujen määrä laski 22 % (mediaani) ensimmäisen infuusion jälkeen ja 92 % (mediaani) kahdeksannen viikoittaisen infuusion kohdalla.
In patients with relapsing remitting MS, Betaferon was more effective than placebo in reducing the number of annual relapses: patients receiving the medicine had on average 0.84 relapses a year, when patients on placebo had 1.27.
Aaltoilevasti ilmenevää MS-tautia sairastavilla potilailla Betaferon vähensi vuotuisten pahenemisvaiheiden määrää lumelääkettä tehokkaammin: valmistetta saaneilla potilailla relapseja oli keskimäärin 0,84 ja lumelääkettä saaneilla potilailla 1,27 vuodessa.
In patients with relapsing remitting MS, Extavia was more effective than placebo in reducing the number of annual relapses: patients receiving the medicine had on average 0.84 relapses a year, when patients on placebo had 1.27 relapses.
Aaltoilevasti ilmenevää MS-tautia sairastavilla potilailla Extavia vähensi lumelääkettä tehokkaammin pahenemisvaiheiden määrää vuodessa: valmistetta saaneilla potilailla oli keskimäärin 0,84 ja lumelääkettä saaneilla potilailla 1,27 relapsia vuodessa.
In patients with renal angiomyolipoma, the kidney tumour shrank by at least half in 42% of patients (33 out of 79 patients) treated with Votubia, compared with none of the 39 patients who received placebo.
Votubiaa saaneilla munuaisten angiomyolipoomaa sairastavilla potilailla munuaiskasvaimesta tuli vähintään puolet pienempi 42 %:lla potilaista (33 potilaalla 79:stä) verrattuna lumelääkettä saaneisiin 39 potilaaseen, joilla ei havaittu pienenemistä.
In patients with renal angiomyolipoma, the recommended dose is 10 mg once a day.
Munuaisten angiomyolipoomaa sairastavilla potilailla suositusannos on 10 mg kerran päivässä.
In patients with renal disorders:
Munuaissairauksista kärsivillä potilailla:
In patients with renal failure or hepatic impairment, the pharmacokinetics of granisetron were determined following a single 40 g/kg intravenous dose of granisetron hydrochloride.
Munuaisten tai maksan vajaatoimintaa sairastavilla potilailla granisetronin farmakokinetiikka määritettiin granisetronihydrokloridin laskimoon annetun 40 g/kg:n kerta-annoksen jälkeen.
In patients with renal impairment accumulation occurs relative to the degree of impairment.
Munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla kertymistä esiintyy suhteessa vajaatoiminnan vaikeusasteeseen.
In patients with renal impairment in whom Mycophenolate mofetil Teva and ganciclovir or its prodrugs, e.g. valganciclovir, are co-administered the dose recommendations for ganciclovir should be observed and patients monitored carefully.
Kun munuaisten vajaatoimintaa sairastaville potilaille annetaan samanaikaisesti Mycophenolate mofetil Teva - valmistetta ja gansikloviiria tai sen esimuotoja, esim. valgansikloviiria, gansikloviirin annossuositukset on huomioitava ja potilaita on seurattava tarkoin.
In patients with renal impairment in whom Myfenax and ganciclovir or its prodrugs, e.g. valganciclovir, are co-administered the dose recommendations for ganciclovir should be observed and patients monitored carefully.
Kun munuaisten vajaatoimintaa sairastaville potilaille annetaan samanaikaisesti mykofenolaattimofetiilia ja gansikloviiria tai sen esimuotoja, esim. valgansikloviiria, gansikloviirin annossuositukset on huomioitava ja potilaita on seurattava tarkoin.
In patients with renal impairment, increased exposure to enoxaparin sodium is associated with an increased risk of bleeding.
Potilailla, joilla on munuaisten vajaatoiminta, suurentunut altistus enoksapariinille lisää verenvuodon vaaraa.
In patients with renal impairment, plasma concentrations of pioglitazone and its metabolites are lower than those seen in subjects with normal renal function, but oral clearance of parent substance is similar.
Munuaisten vajaatoimintapotilailla pioglitatsonin ja sen metaboliittien pitoisuudet plasmassa ovat pienempiä kuin henkilöillä, joiden munuaistoiminta on normaali, mutta oraalisesti annetun kanta- aineen puhdistuma on samankaltainen.
In patients with renal impairment, the maximum daily dose should be 18 mg.
Munuaisten vajaatoimintaa sairastaville potilaille suurin sallittu vuorokausiannos on 18 mg.
In patients with renal or hepatic impairment, glucose monitoring should be intensified and the human insulin dose adjusted on an individual basis.
Verenglukoosin seurantaa on tehostettava ja ihmisinsuliinin annosta on säädettävä yksilöllisesti, jos potilaalla on munuaisten tai maksan vajaa-toiminta.
In patients with renal risk factors, the co-administration of tenofovir disoproxil fumarate with a boosted protease inhibitor should be carefully evaluated.
Potilailla, joilla on heikentyneen munuaisten toiminnan riskitekijä, on huolellisesti harkittava tenofoviiridisoproksiilifumaraatin samanaikaista antoa tehostetun proteaasin estäjän kanssa.
In patients with rheumatoid arthritis, no pharmacokinetic interaction between the leflunomide (10 to 20 mg per day) and methotrexate (10 to 25 mg per week) was demonstrated.
Nivelreumapotilailla ei esiintynyt farmakokineettisiä yhteisvaikutuksia leflunomidin (10 – 20 mg/vrk) ja metotreksaatin (10 – 25 mg/viikko) välillä.
In patients with rheumatoid arthritis, no pharmacokinetic interaction between the leflunomide (10 to 20 mg per day) and methotrexate (10 to 25 mg per week) was demonstrated.
Nivelreumapotilailla ei todettu farmakokineettisiä yhteisvaikutuksia leflunomidin (10–20 mg/vrk) ja metotreksaatin (10–25 mg/viikko) välillä.
In patients with rheumatoid arthritis, polyarticular juvenile idiopathic arthritis, psoriasis arthritis or psoriasis vulgaris, administration of folic or folinic acid may reduce methotrexate toxicity (gastrointestinal symptoms, inflammation of oral mucosa, hair loss and increase of liver enzymes) (see section 4.5).
Foolihapon tai foliinihapon antaminen voi lieventää metotreksaattitoksisuutta (maha-suolikanavan oireita, suun limakalvojen tulehdusta, hiustenlähtöä ja lisätä maksaentsyymien määrää) potilailla, joilla on nivelreuma, juveniili idiopaattinen polyartriitti, nivelpsoriaasi tai tavallinen psoriaasi (katso kohta 4.5).
In patients with rheumatoid arthritis, premedication with 100 mg intravenous methylprednisolone should be completed 30 minutes prior to MabThera infusions to decrease the incidence and severity of infusion related reactions (IRRs).
Nivelreumapotilaille pitää antaa esilääkityksenä 100 mg metyyliprednisolonia laskimoon 30 minuuttia ennen MabThera-infuusion aloittamista vähentämään infuusioon liittyvien reaktioiden määrää ja vaikeusastetta.
In patients with SCN
Potilailla, joilla on vaikea krooninen neutropenia
In patients with secondary hyperparathyroidism Renvela should be used within the context of a multiple therapeutic approach, which could include calcium as supplements, 1,25 - dihydroxy Vitamin D3 or one of its analogues to lower the intact parathyroid hormone (iPTH) levels.
Potilailla, joilla on sekundaarinen hyperparatyreoosi, Renvelan tulisi olla osa kokonaishoitoa, joka mahdollisesti sisältää kalsiumlisän, 1,25-dihydroksi-D3- vitamiinia tai sen analogeja intaktin parathormonin (iPTH) pitoisuuden pienentämiseksi.
In patients with secondary hyperparathyroidism Renvela should be used within the context of a multiple therapeutic approach, which could include calcium as supplements, 1,25 – dihydroxy Vitamin D3 or one of its analogues to lower the intact parathyroid hormone (iPTH) levels.
Potilailla, joilla on sekundaarinen hyperparatyreoosi, Renvelan tulisi olla osa kokonaishoitoa, joka mahdollisesti sisältää kalsiumlisän, 1,25-dihydroksi-D3-vitamiinia tai sen analogeja intaktin parathormonin (iPTH) pitoisuuden pienentämiseksi.
In patients with secondary hyperparathyroidism Sevelamer carbonate Zentiva should be used within the context of a multiple therapeutic approach, which could include calcium as supplements, 1,25 - dihydroxy Vitamin D3 or one of its analogues to lower the intact parathyroid hormone (iPTH) levels.
Potilailla, joilla on sekundaarinen hyperparatyreoosi, Sevelamer carbonate Zentiva -valmisteen tulisi olla osa kokonaishoitoa, joka mahdollisesti sisältää kalsiumlisän, 1,25-dihydroksi-D3-vitamiinia tai sen analogeja intaktin parathormonin (iPTH) pitoisuuden pienentämiseksi.
In patients with SEGA, everolimus Cmin was approximately dose-proportional within the dose range from 1.35 mg/m2 to 14.4 mg/m2.
SEGA-potilailla, everolimuusin Cmin oli arviolta annosriippuvainen annosalueella 1,35-14,4 mg/m2.
In patients with SEGA, the geometric mean Cmin values normalised to mg/m2 dose in patients aged
SEGA-potilailla Cmin-arvojen mg/m2-annokseen suhteutettu geometrinen keskiarvo oli alle
In patients with severe chronic neutropenia (SCN)
Vakava krooninen neutropenia
In patients with severe chronic neutropenia (SCN) Congenital neutropenia
Potilailla, joilla on vaikea krooninen neutropenia (SCN) Synnynnäinen neutropenia
In patients with severe chronic neutropenia (SCN) Posology
Potilaat, joilla on vakava krooninen neutropenia Annostus
In patients with severe hepatic impairment (Child-Pugh C) or severe renal impairment (Creatinine Clearance < 30 mL/min/1.73m2), the potential risks associated with the use of this medicine should be assessed against the medical need (see section 5.2).
Vaikeaa maksan vajaatoimintaa (Child-Pugh C) tai vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa (kreatiniinipuhdistuma alle 30 ml/min/1,73m2) sairastavilla potilailla tämän lääkkeen käyttöön liittyviä mahdollisia riskejä on arvioitava lääketieteellisen hoitotarpeen kannalta (katso kohta 5.2).
In patients with severe hepatic impairment (Child-Pugh class C), fingolimod- phosphate Cmax was decreased by 22% and AUC was not substantially changed.
Vaikeaa maksan vajaatoimintaa (Child-Pugh-luokka C) sairastaneilla fingolimodifosfaatin Cmax-arvo pieneni 22 %:lla ja AUC-arvo ei olennaisesti muuttunut.
In patients with severe hepatic impairment,
Vaikea maksan vajaatoiminta,
In patients with severe hepatic impairment,
Vaikea maksan vajaatoiminta.
In patients with severe hepatic impairment, insulin requirements may be diminished due to reduced capacity for gluconeogenesis and reduced insulin metabolism.
Potilailla, joilla on vaikea maksan vajaatoiminta, insuliinintarve voi vähentyä glukoneogeneesin ja insuliiniaineenvaihdunnan vähenemisen vuoksi
In patients with severe hepatic impairment, it is recommended that the maintenance dose of Rapamune be reduced by approximately one-half.
Jos potilaalla on vaikea maksan vajaatoiminta, on suositeltavaa pienentää hänen Rapamune- ylläpitoannostaan noin puoleen.
In patients with severe hepatic impairment, reduction in maintenance dose by one half is recommended based on decreased clearance (see sections 4.2 and 5.2).
Jos potilaalla on vaikea maksan vajaatoiminta, on suositeltavaa pienentää hänen ylläpitoannostaan noin puoleen lääkkeen hidastuneen puhdistuman vuoksi (ks. kohdat 4.2 ja 5.2).
In patients with severe hepatic impairment.
Vaikea maksan vajaatoiminta.
In patients with severe hepatic insufficiency the use of buprenorphine/naloxone is contraindicated.
Buprenorfiinin/naloksonin käyttö on vasta-aiheista vaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastavilla potilailla.
In patients with severe leukopenia, neutropenia, or thrombocytopenia,
Vaikea leukopenia, neutropenia tai trombosytopenia,
In patients with severe leukopenia, neutropenia, or thrombocytopenia,
Vaikea leukopenia, neutropenia tai trombosytopenia.
In patients with severe leukopenia, neutropenia, or thrombocytopenia.
Vaikea leukopenia, neutropenia tai trombosytopenia.
In patients with severe renal impairment (20 mL/min  CrCl  40 mL/min) the recommended dose is 250 mg/m² every 3 weeks (see section 5.2).
Potilaille, joilla on vakava munuaisten vajaatoiminta (20 ml/min  CrCl  40 ml/min), suositeltu annos on 250 mg/m² kolmen viikon välein (ks. kohta 5.2).
In patients with severe renal impairment (CLCR ≤30 ml/min) and in patients with endstage renal disease, a maximum maintenance dose of 250 mg/day is recommended.
Potilaille, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (CLCR ≤ 30 ml/min) tai loppuvaiheen munuaissairaus, suositellaan ylläpitoannokseksi enimmillään 250 mg vuorokaudessa.
In patients with severe renal impairment (CLCR ≤30 ml/min) and in patients with endstage renal disease, a maximum maintenance dose of 250 mg/day is recommended..
Potilaille, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (CLCR ≤ 30 ml/min) tai loppuvaiheen munuaissairaus, suositellaan ylläpitoannokseksi enimmillään 250 mg vuorokaudessa.
In patients with severe renal impairment (CLCR ≤30 ml/min) and in patients with endstage renal disease,a maximum maintenance dose of 250 mg/day is recommended.
Potilaille, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (CLCR ≤ 30 ml/min) tai loppuvaiheen munuaissairaus, suositellaan ylläpitoannokseksi enimmillään 250 mg vuorokaudessa.
In patients with severe renal impairment (CrCL <30 mL/min, calculated by the Cockroft-Gault formula), the recommended dose of bosutinib is 300 mg daily (see sections 4.4 and 5.2).
Vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla (eGFR < 30 ml/min laskettuna Cockroft- Gaultin kaavalla) bosutinibin suositeltu annostus on 300 mg vuorokaudessa (ks. kohdat 4.4 ja 5.2).
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 15-29 mL/min) the following recommendations apply (see sections 4.4 and 5.2):
Seuraavat suositukset koskevat vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa (kreatiniinipuhdistuma 15– 29 ml/min) sairastavia (ks. kohdat 4.4 ja 5.2):
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 15–30 mL/min), plasma concentrations of bosentan decreased by approximately 10%.
Vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla (kreatiniinipuhdistuma 15 – 30 ml/min) plasman bosentaanipitoisuus pieneni noin 10 %.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 5 – 29 ml/min) daily dose should be 10 mg (1 ml solution, equivalent to two pump actuations) per day.
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinin puhdistuma 5-29 ml/min), vuorokausiannoksen tulee olla 10 mg (1 ml eli kahden pumpun painalluksen verran oraaliliuosta).
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 5 – 29 ml/min) daily dose should be 10 mg per day.
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinin puhdistuma 5 - 29 ml/min), annoksen tulee olla 10 mg vuorokaudessa.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 5 – 29 ml/min) daily dose should be 10 mg per day.
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinin puhdistuma 5–29 ml/min), annoksen tulee olla 10 mg vuorokaudessa
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 5 – 29 ml/min) daily dose should be 10 mg per day.
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma 5 - 29 ml/min), annoksen tulee olla 10 mg vuorokaudessa.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 5-29 ml/min) daily dose should be 10 mg per day.
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinin puhdistuma 5 - 29 ml/min), annoksen tulee olla 10 mg vuorokaudessa.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance 5-29 ml/min) daily dose should be 10 mg per day.
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinin puhdistuma 5–29 ml/min), annoksen tulee olla 10 mg vuorokaudessa.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/min) and in patients who require haemodialysis use of tenofovir disoproxil fumarate is not recommended.
Tenofoviiridisoproksiilifumaraatin käyttöä ei suositella potilailla, joilla on vaikeasti heikentynyt munuaisten toiminta (kreatiniinin poistuma <30 ml/min) eikä hemodialyysia tarvitsevilla potilailla.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/min) rivaroxaban plasma levels may be significantly increased (1.6 fold on average) which may lead to an increased bleeding risk.
Vakavaa munuaisten vajaatoimintaa (kreatiniinipuhdistuma < 30 ml/min) sairastavilla potilailla plasman rivaroksabaanipitoisuus saattaa suurentua merkitsevästi (keskimäärin 1,6-kertaiseksi) ja johtaa verenvuotoriskin lisääntymiseen.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/min) rivaroxaban plasma levels may be significantly increased (1.6-fold on average) which may lead to an increased bleeding risk.
Vakavaa munuaisten vajaatoimintaa (kreatiniinipuhdistuma < 30 ml/min) sairastavilla potilailla plasman rivaroksabaanipitoisuus saattaa nousta merkittävästi (keskimäärin 1,6-kertaiseksi) ja johtaa verenvuotoriskin lisääntymiseen.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance < 30 mL/min), the AUC at steady state is significantly increased by an average of 65% after repeated, once daily subcutaneous doses of 40 mg (see sections 4.4 and 4.2).
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma <30 ml/min) vakaan tilan AUC-arvo suurenee merkittävästi, keskimäärin 65 %:lla, toistettujen ihonalaisten 40 mg/vrk annosten jälkeen (ks. kohdat 4.4 ja 4.2).
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/min.) or patients who may be predisposed to fluid retention parecoxib should be initiated at the lowest recommended dose (20 mg) and the patient's kidney function should be closely monitored (see sections 4.4 and 5.2).
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma <30 ml/min) tai potilailla, joilla saattaa olla taipumus nesteretentioon, parekoksibihoito on aloitettava pienimmällä suositetulla annoksella (20 mg) ja potilaan munuaisten toimintaa on seurattava tarkoin (ks. kohdat 4.4 ja 5.2).
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/min.) or patients who may be predisposed to fluid retention parecoxib should be initiated at the lowest recommended dose (20 mg) and the patient's kidney function should be closely monitored (see sections 4.4 and 5.2).
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma <30 ml/min) tai potilailla, joilla saattaa olla taipumus nesteretentioon, parekoksibihoito on aloitettava pienimmällä suositetulla annoksella ja potilaan munuaisten toimintaa on seurattava tarkoin (ks. kohdat 4.4 ja 5.2).
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance below 30 ml/min),
Vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma alle 30 ml/min),
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance below 30 ml/min),
Vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma alle 30 ml/min).
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance below 30 ml/min).
Vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma alle 30 ml/min).
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance less than 30 ml/min) the recommended starting dose based on platelet count for MF patients should be reduced by approximately 50% to be administered twice daily.
Jos potilaalla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma alle 30 ml/min), MF- potilaiden trombosyyttiarvoon perustuvaa suositeltavaa aloitusannosta pienennetään noin 50 % ja lääke annetaan kahtena osa-annoksena vuorokaudessa.
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance less than 30 mL/min), the dose of methylnaltrexone bromide should be reduced from 12 mg to 8 mg (0.4 mL of solution) for those weighing 62 to 114 kg.
Potilailla, joilla on vakava munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma alle 30 ml/min), metyylinaltreksonin annostusta tulee pienentää 12 mg:sta 8 mg:aan (0,4 ml liuosta), mikäli potilaan paino on 62–114 kg.
In patients with severe renal impairment (eGFR <30 ml/min/1.73 m2), including those with end-stage renal disease requiring dialysis, Enurev Breezhaler should only be used in the expected benefit outweighs the potential risk (see section 4.4).
Jos potilaalla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (eGFR < 30 ml/min/1,73 m2), mukaan lukien potilaat, joilla on dialyysihoitoa vaativa loppuvaiheen munuaissairaus, Enurev Breezhaler -valmistetta tulee käyttää vain, jos odotettavissa oleva hyöty arvioidaan suuremmaksi kuin hoidosta mahdollisesti aiheutuva riski (ks. kohta 4.4).