natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The mean distribution volume (Vss) was 0.07 L/kg and ranged from 0.02 to 0.13 L/kg.
Jakautumistilavuuden (Vss) keskiarvo oli 0,07 L/kg ja vaihteluväli 0,02–0,13 L/kg.
The mean dose administered each week was 0.12 g/kg body weight.
Keskimääräinen viikoittainen annos oli 0,12 g/kg painokiloa kohti.
The mean dose administered each week was 0.23 g/kg body weight.
Keskimääräinen viikoittainen annos oli 0,23 g/kg painokiloa kohti.
The mean dose of insulin glargine at the beginning of treatment was 10.1 IU/day rising to 31.1 IU/day for insulin glargine-treated patients.
Keskimääräinen glargiini-insuliiniannos oli tutkimuksen alussa 10,1 IU/vrk ja se nousi tasolle 31,1 IU/vrk glargiinia-insuliinia saaneilla potilailla.
The mean duration follow-up from 2 weeks post-dose 3 in the ATP cohort was 23 months (range from 0 to 34 months) for the interim analysis (IA) and 30 months (range from 0 to 44 months) for the end-of-study analysis.
Seuranta-aika ATP-ryhmässä alkoi 2 viikkoa 3. annoksesta ja oli keskimäärin 23 kuukautta (vaihteluväli 0−34 kuukautta) välianalyysissä ja 30 kuukautta (vaihteluväli 0−44 kuukautta) loppuanalyysissä.
The mean duration of exposure to bosentan treatment was 3.6  1.8 years (up to 6.1 years), with 73% of patients treated for at least 3 years and 62% for at least 4 years.
Bosentaanihoitoa annettiin keskimäärin 3,6  1,8 vuotta (pisimmillään 6,1 vuotta); 73 % potilaista hoidettiin vähintään 3 vuotta ja 62 % vähintään 4 vuotta.
The mean duration of exposure to bosentan was 1.9 years  0.7 years (min: 0.1 years; max: 3.3 years) and patients were observed for a mean of 2.0  0.6 years.
Bosentaanialtistuksen keskimääräinen kesto oli 1,9  0,7 vuotta (min 0,1 vuotta, max 3,3 vuotta) ja potilaita seurattiin keskimäärin 2,0  0,6 vuotta.
The mean duration of exposure to eltrombopag was 260 days.
Eltrombopagialtistuksen keston keskiarvo oli 260 vuorokautta.
The mean duration of follow up was 4 years and 8 months.
Keskimääräinen seuranta- aika oli 4 vuotta ja 8 kuukautta.
The mean duration of intravenous therapy was 11.9 days, with a range of 1 to 28 days.
Suonensisäisen lääkityksen kesto oli keskimäärin 11,9 vuorokautta, ja vaihteluväli 1–28 vuorokautta.
The mean EC50 for abacavir against laboratory strains of HIV-1IIIB and HIV-1HXB2 ranged from 1.4 to 5.8 M.
Abakaviirin keskimääräinen EC50 HIV-1IIIB ja HIV-1HXB2 -laboratoriokantoja vastaan oli välillä 1,4–5,8 mikroM.
The mean elimination half-life (t1/2) of bortezomib upon multiple dosing ranged from 40-193 hours.
Bortetsomibin eliminaation puoliintumisaika (t1/2) oli toistuvien annosten jälkeen keskimäärin 40193 tuntia.
The mean elimination half-life (t1/2) was 21.5 days (CV 26 %, range 264-672) in patients and 17 days in volunteers.
Keskimääräinen puoliintumisaika t1/2 oli potilailla 21,5 päivää (CV 26 %, vaihteluväli 264–672) ja 17 päivää koehenkilöillä.
The mean elimination half-life after single-dose oral administration of telaprevir 750 mg typically ranged from about 4.0 to 4.7 hours.
Eliminaation keskimääräinen puoliintumisaika oli suun kautta annetun 750 mg:n telapreviirikerta-annoksen jälkeen noin 4,0–4,7 tuntia.
The mean elimination half-life following oral dosing of cobimetinib was 43.6 hours (range: 23.1 to
Eliminaation keskimääräinen puoliintumisaika suun kautta annetun kobimetinibiannoksen jälkeen oli 43,6 tuntia (vaihteluväli: 23,1–69,6 tuntia).
The mean elimination half-life of ceftazidime ranged from 3.5 to 4 hours following intravenous bolus dosing with 2 g every 12 hours in elderly patients aged 80 years or older.
Keftatsidiimin keskimääräinen eliminaation puoliintumisaika oli 3,5–4 tuntia, kun vähintään 80-vuotiaille iäkkäille potilaille annettiin 2 g:n bolusannos laskimoon 12 tunnin välein.
The mean elimination half-life of functional C1 inhibitor after administration of Cinryze was 56 hours for a single dose and 62 hours for the double dose.
Funktionaalisen C1- inhibiittorin keskimääräinen eliminaation puoliintumisaika Cinryzen annon jälkeen oli 56 tuntia kerta- annoksella ja 62 tuntia kaksoisannoksella.
The mean elimination half-life of thalidomide in plasma following single oral doses between 50 mg and 400 mg was 5.5 to 7.3 hours.
Talidomidin keskimääräinen puoliintumisaika plasmassa oraalisen 50–400 mg kerta-annoksen jälkeen oli 5,5–7,3 tuntia.
The mean elimination half-lives of the one-ring opened metabolite B and metabolite C are 0.9-3.9 h (n=5) and 0.5-0.8 h (n=3), respectively.
Yksirenkaisen avoimen metaboliitin B ja metaboliitin C keskimääräiset eliminaation puoliintumisajat ovat 0,9–3,9 h (n=5) ja 0,5–0,8 h (n=3) vastaavassa järjestyksessä.
The mean estimated terminal elimination half-lives of the metabolites MMAV and DMAV are 32 hours and 70 hours, respectively.
Metaboliittien MMAV ja DMAV arvioitu keskimääräinen terminaalisen eliminaation puoliintumisaika on 32 tuntia (MMAV) ja 70 tuntia (DMAV).
The mean estimated vorapaxar Cmax and AUC were 35% and 33% higher, respectively, in patients with a body weight of <60 kg compared to those weighing 60-100 kg.
Vorapaksaarin arvioitu Cmax-keskiarvo oli 35 % ja AUC-keskiarvo 33 % suurempi potilailla, jotka painoivat alle 60 kg, kuin niillä, jotka painoivat 60–100 kg.
The mean exposure (AUC) during the dosing interval is predicted to be 25% to 70% higher than that observed in adults receiving 180 mcg fixed dosing.
Keskimääräinen altistus (AUC) annosten välillä ennakoitiin 25–70 % suuremmaksi kuin 180 mikrog kiinteää annosta saavilla aikuisilla.
The mean exposure (AUC0-∞) was approximately 429 and 550 μg*hr/ml after the administration of 8 and 10 mg/kg single doses, respectively, similar to the exposure seen in adults at the 4 mg/kg dose at steady state (495 μg*hr/ml).
Keskimääräinen altistus (AUC0-∞) oli kerta-annoksen 8 mg/kg jälkeen noin 429 μg*hr/ml ja kerta- annoksen 10 mg/kg jälkeen noin 550 μg*hr/ml, mikä oli samankaltainen altistus kuin aikuisilla vakaassa tilassa annoksen 4 mg/kg annon yhteydessä (495 μg*hr/ml).
The mean faecal fat content was similar at baseline (24.8%), after stabilization (27.0%) and after the second week of open-label treatment (27.3%).
Keskimääräinen ulosteen rasvapitoisuus oli samankaltainen lähtötasolla (24,8 %), vakautuksen jälkeen (27,0 %) ja toisen, avoimen hoitoviikon jälkeen (27,3 %).
The mean glipizide dose used in the comparator group was 10 mg per day with approximately 40 % of patients requiring a glipizide dose of
Vertailuryhmässä käytetty keskimääräinen glipitsidiannos oli 10 mg/vrk, ja noin 40 % potilaista tarvitsi glipitsidiannoksen
The mean haemoglobin for rHuEPO and darbepoetin alfa at baseline was 11.1 (SD 0.7) g/dl and 11.3 (SD 0.6) g/dl, respectively.
Hemoglobiiniarvojen keskiarvo oli lähtötilanteessa rHuEPO-ryhmässä 11,1 (SD 0,7) g/dl (111 [SD 7] g/l) ja darbepoetiini alfa -ryhmässä 11,3 (SD 0,6) g/dl (113 [SD 6] g/l).
The mean half life (t½) of NovoMix 30, reflecting the absorption rate of the protamine bound fraction, was about 8–9 hours.
NovoMix 30 -insuliinin keskimääräinen puoliintumisaika (t½), joka heijastaa protamiiniin sitoutuneen fraktion imeytymisnopeutta, oli noin 8-9 tuntia.
The mean half-life is about 40 hours (range 34-41 hours).
Keskimääräinen puoliintumisaika on noin 40 tuntia (vaihteluväli 3441 tuntia).
The mean half-life of cinacalcet is prolonged by 33% and 70% in patients with moderate and severe hepatic impairment, respectively.
Sinakalseetin puoliintumisa jan keskiarvo pitenee kohtalaisen maksan vajaatoiminnan yhteydessä 33 % ja vaikean vajaatoiminnan yhteydessä 70 %.
The mean half-life of OBIZUR in nine evaluable subjects in the bleeding state was (about) 10 hours (range 2.6 to 28.6 hours).
OBIZUR-valmisteen keskimääräinen puoliintumisaika oli yhdeksällä arvioitavalla, verenvuotovaiheessa olevalla tutkittavalla (noin) 10 tuntia (vaihtelualue 2,6–28,6 tuntia).
The mean half-life was 0.75 to 1.5 hours in patients.
Potilailla keskimääräinen puoliintumisaika oli 0,75–1,5 tuntia.
The mean half–life of indinavir increased to approximately 2.8 hours.
Indinaviirin keskimääräinen puoliintumisaika piteni noin 2,8 tuntiin.
The mean IC50 for 3 HIV-2 isolates was 0.18 nM (range 0.09-0.61).
Kolmessa HIV-2-isolaatissa IC50-arvojen keskiarvo oli 0,18 nM (vaihteluväli 0,09–0,61).
The mean IGF-I concentration in this cohort fell from 917 ng/ml to 299 ng/ml on pegvisomant, with 92% achieving a normal (age-adjusted) IGF-I concentration.
Tässä kohortissa keskimääräinen IGF-I-pitoisuus pieneni pegvisomanttia saaneilla arvosta 917 ng/ml arvoon 299 ng/ml ja 92 %:lla saavutettiin normaali (ikään suhteutettu) IGF-I- pitoisuus.
The mean in vivo plasma recovery was approximately 20%.
Saanto plasmassa in vivo oli noin 20 %.
The mean increase from baseline in CD4+ cell count at Week 48 was 56 cells/mm3 in the Stribild-treated patients and 58 cells/mm3 in the NNRTI+FTC/TDF-treated patients.
Keskimääräinen CD4+ -solumäärän nousu lähtötasosta 48 viikon hoidon aikana oli 56 solulla/mm3 Stribild-valmisteella hoidetuilla potilailla ja 58 solulla/mm3 NNRTI+FTC/TDF:lla hoidetuilla potilailla.
The mean increase from baseline in CD4+ cell count was 230 cells/mm3 in E/C/F/TAF-treated patients and 211 cells/mm3 in E/C/F/TDF-treated patients (p = 0.024) at Week 48.
CD4+-solumäärä oli suurentunut lähtötilanteesta keskimäärin 230 solua/mm3 E/C/F/TAF-hoidetuilla potilailla ja 211 solua/mm3 E/C/F/TDF-hoidetuilla potilailla (p = 0,024) viikolla 48.
The mean increase from baseline in CD4+ cell count was 230 cells/mm3 in patients receiving E/C/F/TAF and 211 cells/mm3 in patients receiving E/C/F/TDF (p = 0.024) at Week 48, and 280 cells/mm3 in E/C/F/TAF-treated patients and 266 cells/mm3 in E/C/F/TDF-treated patients (p = 0.14) at Week 96.
Viikolla 48 CD4+ -solumäärä oli suurentunut lähtötilanteesta keskimäärin 230 solua/mm3 E/C/F/TAF- yhdistelmää saaneilla potilailla ja 211 solua/mm3 E/C/F/TDF-yhdistelmää saaneilla potilailla (p = 0,024) ja viikolla 96 keskimäärin 280 solua/mm3 E/C/F/TAF-yhdistelmää saaneilla potilailla ja 266 solua/mm3 E/C/F/TDF-yhdistelmää saaneilla potilailla (p = 0,14).
The mean increase in CD4+ cell count from baseline in patients who failed with a change in tropism result to dual/mixed tropic or CXCR4, in the maraviroc 300 mg twice daily + OBT (+56 cells/mm3) group was greater than that seen in patients failing placebo + OBT (+13.8 cells/mm3) regardless of tropism.
Lähtötilanteeseen verrattuna CD4+-solumäärä kasvoi keskimäärin enemmän (+56 solua/mm3) potilailla, joilla yhdistelmähoito maravirokilla(300 mg x 2/vrk) ja peruslääkityksellä epäonnistui viruksen hakuisuustyypin muututtua kahtalais-/sekahakuiseksi tai CXCR4:ää käyttäväksi, kuin potilailla, joiden lume- + peruslääkitystä sisältänyt yhdistelmähoito (+13,8 solua/mm3) epäonnistui viruksen hakuisuustyypistä riippumatta.
The mean increase in olanzapine AUC was 52 % and 108 % respectively.
Käyrän alle jäävän pinta- alan keskimääräinen lisäys oli 52 % ja 108 % vastaavasti näissä potilasryhmissä.
The mean increase in olanzapine Cmax following fluvoxamine was 54 % in female non- smokers and 77 % in male smokers.
Fluvoksamiini suurensi olantsapiinin Cmax-arvoja keskimäärin 54 % tupakoimattomilla naisilla ja 77 % tupakoivilla miehillä.
The mean increase in olanzapine Cmax following fluvoxamine was 54 % in female non- smokers and 77 % in male smokers.
Fluvoksamiinin samanaikainen käyttö johti olantsapiinin maksimipitoisuuden keskimääräiseen nousuun (Cmax) 54 % ei-tupakoivilla naisilla ja 77 % tupakoivilla miehillä.
The mean increase in olanzapine Cmax following fluvoxamine was 54 % in female non- smokers and 77 % male smokers.
Fluvoksamiinin samanaikainen käyttö johti olantsapiinin maksimipitoisuuden keskimääräiseen nousuun (Cmax) 54 % ei-tupakoivilla naisilla ja 77 % tupakoivilla miehillä.
The mean increase in olanzapine Cmax following fluvoxamine was 54% in female non- smokers and 77% in male smokers.
Fluvoksamiinin samanaikainen käyttö johti olantsapiinin maksimipitoisuuden keskimääräiseen nousuun (Cmax) 54 % ei-tupakoivilla naisilla ja 77 % tupakoivilla miehillä.
The mean increases from baseline in lumbar spine BMD at one year were 5.1 % (95 % CI: 4.8, 5.4 %) in the 70 mg once-weekly group and 5.4 % (95 % CI: 5.0, 5.8 %) in the 10 mg daily group.
Vuoden hoidon jälkeen lannerangan mineraalitiheys oli lisääntynyt lähtötilanteeseen verrattuna keskimäärin 5,1 % (95 prosentin luottamusväli: 4,8–5,4 %) annostuksen oltua 70 mg kerran viikossa ja 5,4 % (95 prosentin luottamusväli: 5,0–5,8 %) annostuksen oltua 10 mg/vrk.
The mean indinavir plasma AUC0-8hr at week 30-32 of gestation (n = 11) was 9,231 nMhr, which is 74 % (95 % CI: 50 %, 86 %) lower than that observed 6 weeks postpartum.
Indinaviirin keskimääräinen AUC0-8h plasmassa 30. – 32. raskausviikolla (n = 11) oli 9 231 nM*h, joka on 74 % (95 %:n luottamusväli: 50 %, 86 %) alhaisempi kuin 6 viikkoa synnytyksen jälkeen saatu arvo.
The mean intrinsic clearance was 0.016 l/h/m2 (range 0.008-0.027 l/h/m2), the mean central volume of distribution was 1.46 l/m2 (range 1.10-1.64 l/m2).
Sisäisen puhdistuman keskiarvo oli 0,016 l/h/m2 (vaihteluväli 0,008–0,027 l/h/m2) ja keskeisen jakautumistilavuuden keskiarvo oli 1,46 l/m2 (vaihteluväli 1,10–1,64 l/m2).
The mean intrinsic clearance was 0.021 l/h/m2 (range 0.009–0.041 l/h/m2), the mean central volume of distribution was 1.95 l/m2 (range 1.67–2.40 l/m2).
Sisäisen puhdistuman keskiarvo oli 0,021 l/h/m2 (vaihteluväli 0,009–0,041 l/h/m2) ja keskeisen jakautumistilavuuden keskiarvo 1,95 l/m2 (vaihteluväli 1,67–2,40 l/m2).
The mean Ishak score of 2.2 (SD 1.1) at baseline improved (p < 0.0001) to 0.9 (SD 1.0) with a mean change of -1.3 (SD 1.3).
Lähtötason keskimääräinen Ishakin fibroosi-indeksi 2,2 (SD = 1,1) parani arvoon 0,9 (SD = 1,0) (p < 0,0001) keskimääräisen muutoksen ollessa -1,3 (SD = 1,3).
The mean ivabradine doses allowing to achieve a 20% HRR were 0.13 ± 0.04 mg/kg bid, 0.10 ± 0.04 mg/kg bid and 4.1 ± 2.2 mg bid in the age subsets [1-3[ years, [3-18[ years and <40 kg and [3-18[ years and ≥ 40 kg, respectively.
Keskimääräinen ivabradiiniannos, jolla sydämen syketaajuus pieneni 20 %, oli 0,13 ± 0,04 mg/kg x 2/vrk ikäryhmässä [1–3[ vuotta, 0,10 ± 0,04 mg/kg x 2/vrk ikäryhmässä [3–18[ vuotta ja alle 40-kiloisilla ja 4,1 ± 2,2 mg x 2/vrk ikäryhmässä [3–18[ vuotta ja ≥ 40-kiloisilla.
The mean Knodell necroinflammatory score of 7.6 (SD 2.9) at baseline improved (p < 0.0001) to 1.4 (SD 0.9) with a mean change of -6.3 (SD 2.8).
Lähtötason keskimääräinen Knodellin nekroinflammatorinen indeksi 7,6 (SD = 2,9) parani arvoon 1,4 (SD = 0,9) (p < 0,0001) keskimääräisen muutoksen ollessa -6,3 (SD = 2,8).
The mean lamivudine CSF/serum concentration ratio 2-4 hours after oral administration was approximately 0.12.
Keskimääräinen aivo-selkäydinnesteen ja seerumin lamivudiinipitoisuussuhde 2 - 4 tuntia peroraalisen annon jälkeen oli noin 0,12.
The mean lamivudine CSF/serum concentration ratio 2-4 hours after oral administration was approximately 0.12.
Keskimääräinen aivo-selkäydinnesteen ja seerumin lamivudiinipitoisuussuhde 2–4 tuntia peroraalisen annon jälkeen oli noin 0,12.
The mean LS and FN T-scores at baseline were -2.4 and -1.7, respectively.
Keskimääräiset lannerangan (LS) ja reisiluun kaulan (FN) T-score - arvot lähtötilanteessa olivat -2,4 ja -1,7.
The mean maximum concentration (Cmax) is 1822 ± 165 ng/ml in plasma found 2–4 hours (Tmax) after a 2.5 mg/kg afoxolaner dose.
Keskimääräinen maksimipitoisuus (Cmax) plasmassa oli 1822 ± 165 ng/ml 2-4 tuntia (Tmax) afoksolaneeriannoksen 2,5 mg/kg annon jälkeen.
The mean maximum concentration (Cmax) was 1,655 ± 332 ng/ml in plasma at 2–4 hours (Tmax) after a 2.5 mg/kg afoxolaner dose.
Keskimääräinen maksimipitoisuus (Cmax) plasmassa oli 1 655 ± 332 ng/ml 2–4 tuntia (Tmax) afoksolaneeriannoksen 2,5 mg/kg annon jälkeen.
The mean maximum decreases in supine systolic blood pressure following 20 mg and 40 mg vardenafil were – 6.9 mmHg under 20 mg and – 4.3 mmHg under 40 mg of vardenafil, when compared to placebo.
Annosteltaessa vardenafiilia 20 mg ja 40 mg, makuuasennossa mitatun systolisen verenpaineen laskun keskiarvo oli –6,9 mmHg 20 mg:lla ja –4,3 mmHg 40 mg:lla vardenafiilia verrattaessa plaseboon.
The mean maximum decreases in supine systolic blood pressure following 20 mg and 40 mg vardenafil were – 6.9 mmHg under 20 mg and – 4.3 mmHg under 40 mg of vardenafil, when compared to placebo.
Annosteltaessa vardenafiilia 20 mg ja 40 mg, makuuasennossa mitatun systolisen verenpaineen laskun keskiarvo oli –6,9 mmHg 20 mg:lla ja –4,3 mmHg 40 mg:lla verrattaessa plaseboon.
The mean maximum decreases in supine systolic blood pressure following 20 mg and 40 mg vardenafil were – 6.9 mmHg under 20 mg and – 4.3 mmHg under 40 mg of vardenafil, when compared to placebo.
Annosteltaessa vardenafiiliä 20 mg ja 40 mg, makuuasennossa mitatun systolisen verenpaineen laskun keskiarvo oli –6,9 mmHg 20 mg:lla ja –4,3 mmHg 40 mg:lla vardenafiiliä verrattaessa plaseboon.
The mean maximum decreases in supine systolic blood pressure following 20 mg and 40 mg vardenafil were – 6.9 mmHg under 20 mg and – 4.3 mmHg under 40 mg of vardenafil, when compared to placebo.
Annosteltaessa vardenafiiliä 20 mg ja 40 mg, makuuasennossa mitatun systolisen verenpaineen laskun keskiarvo oli –6,9 mmHg 20 mg:lla ja –4,3 mmHg 40 mg:lla verrattaessa plaseboon.
The mean maximum plasma anti-IIa activity is observed approximately 3 to 4 hours following subcutaneous injection and reaches 0.13 IU/mL and 0.19 IU/mL following repeated administration of 1 mg/kg twice daily and 1.5 mg/kg once daily, respectively.
Keskimääräinen anti-IIa-huippuaktiivisuus havaitaan noin 3–4 tuntia ihonalaisen injektion jälkeen ja saavuttaa pitoisuudet 0,13 IU/ml ja 0,19 IU/ml toistettujen annosten 1 mg/kg 2 kertaa vuorokaudessa ja 1,5 mg/kg/vuorokaudessa jälkeen.
The mean maximum plasma concentration of free aflibercept is approximately 50 to 500 times below the aflibercept concentration required to inhibit the biologic activity of systemic VEGF by 50% in animal models, in which blood pressure changes were observed after circulating levels of free aflibercept attained approximately 10 microgram/ml and returned to baseline when levels fell below approximately 1 microgram/ml.
Vapaan afliberseptin keskimääräinen enimmäispitoisuus plasmassa on noin 50–500 kertaa pienempi kuin pitoisuus, jota tarvitaan estämään systeemisen VEGF:n biologinen aktiivisuus 50 %:lla eläintutkimuksissa, joissa havaittiin verenpaineen muutoksia, kun vapaan kiertävän afliberseptin saavutetut pitoisuudet olivat noin 10 mikrogrammaa/ml, ja palasivat lähtötasolle, kun pitoisuudet putosivat noin 1 mikrogrammaan/ml.
The mean maximum plasma concentration of free aflibercept is approximately 50 to 500 times below the aflibercept concentration required to inhibit the biologic activity of systemic VEGF by 50% in animal models, in which blood pressure changes were observed after circulating levels of free aflibercept attained approximately 10 microgram/ml and returned to baseline when levels fell below approximately 1 microgram/ml.
Vapaan afliberseptin keskimääräinen enimmäispitoisuus plasmassa on noin 50–500 kertaa pienempi kuin pitoisuus, jota tarvitaan estämään systeemisen VEGF:n biologinen aktivisuus 50 %:lla eläintutkimuksissa, joissa havaittiin verenpaineen muutoksia, kun vapaan kiertävän afliberseptin saavutetut pitoisuudet olivat noin 10 mikrogrammaa/ml, ja palasivat lähtötasolle, kun pitoisuudet putosivat noin 1 mikrogrammaan/ml.
The mean metabolite: parent AUC ratio was less than 10% for both total topotecan and topotecan lactone.
Pääasiallisen metaboliitin/topotekaanin AUC suhde oli pienempi kuin 10 % sekä kokonaistopotekaanille että topotekaanilaktonille.
The mean metabolite: parent plasma AUC ratio was less than 10 % for both total topotecan and topotecan lactone.
Pääasiallisen metaboliitin ja alkuperäisen aineen AUC-suhde plasmassa oli alle 10 % sekä totaaliselle topotekaanille että topotekaanilaktonille.
The mean metformin dose was approximately 1900 mg in each treatment group.
Metformiinin annoskeskiarvo oli kummassakin hoitoryhmässä noin 1900 mg.
The mean number of Aks in the Picato group was 5.7 at baseline, 0.8 at week 11, and 0.9 at month 12 as opposed to 5.8, 1.0 and 1.2 in the vehicle group at these time points.
Aktiinisten keratoosileesioiden keskimäärä oli Picato-ryhmässä lähtötilanteessa 5,7 leesiota, 11 viikon kohdalla 0,8 leesiota ja 12 kuukauden kohdalla 0,9 leesiota; vehikkeliryhmässä vastaavat luvut olivat 5,8, 1,0 ja 1,2.
The mean number of days on oral corticosteroids/patient during the 12 months was slightly reduced in the budesonide/formoterol group (7-8 days/patient/year compared with 11-12 and 9- 12 days in the placebo and formoterol groups, respectively).
Keskimääräinen suun kautta otettavien kortikosteroidipäivien lukumäärä väheni hiukan potilasta kohden 12 kuukauden aikana budesonidin ja formoterolin yhdistelmää käyttävässä ryhmässä (7–8 päivää/potilas/vuosi verrattuna 11–12 ja 9–12 päivää lumelääke- ja formoteroliryhmissä, vastaavasti).
The mean number of days on oral corticosteroids/patient during the 12 months was slightly reduced in the budesonide/formoterol group (7-8 days/patient/year compared with 11-12 and 9-12 days in the placebo and formoterol groups, respectively).
Keskimääräinen suun kautta otettavien kortikosteroidipäivien lukumäärä väheni hiukan potilasta kohden 12 kuukauden aikana budesonidin ja formoterolin yhdistelmää käyttävässä ryhmässä (7–8 päivää/potilas/vuosi verrattuna 11–12 ja 9–12 päivää lumelääke- ja formoteroliryhmissä, vastaavasti).
The mean number of exacerbations per year (as defined above) was significantly reduced with budesonide/formoterol as compared with treatment with formoterol alone or placebo (mean rate 1.4 compared with 1.8-1.9 in the placebo/formoterol group).
Vuosittainen pahenemisvaiheiden (kuten edellä määritetty) lukumäärän keskiarvo väheni merkitsevästi budesonidin ja formoterolin yhdiselmällä verrattuna yksin formoteroli- tai lumelääkehoitoon (keskiarvo 1,4 verrattuna formoteroli- tai lumelääkeryhmän arvoihin 1,8–1,9).
The mean number of exacerbations per year (as defined above) was significantly reduced with budesonide/formoterol as compared with treatment with formoterol alone or placebo (mean rate 1.4 compared with 1.8-1.9 in the placebo/formoterol group).
Vuosittainen pahenemisvaiheiden (kuten edellä määritetty) lukumäärän keskiarvo väheni merkitsevästi budesonidin ja formoterolin yhdistelmällä verrattuna yksin formoteroli- tai lumelääkehoitoon (keskiarvo 1,4 verrattuna formoteroli- tai lumelääkeryhmän arvoihin 1,8–1,9).
The mean number of relapses within the year before study inclusion was
Relapseja oli vuoden sisällä ennen tutkimuksen sisäänottoa ollut keskimäärin 1,4.
The mean observed weight loss in patients treated for up to 52 weeks with apremilast was 1.99 kg.
Apremilastihoitoa enintään 52 viikon ajan saaneiden potilaiden paino laski keskimäärin 1,99 kg.
The mean oral clearance for adult patients with malaria was 1.34 l/h/kg.
Keskimääräinen oraalisen annoksen puhdistuma aikuisilla malariapotilailla oli 1,34 l/h/kg.
The mean pain intensity scores (73 patients) for all PecFent-treated episodes (459 episodes) compared to those treated with placebo (200 episodes) were significantly lower at 5, 10, 15, 30, 45 and
Keskimääräistä kivun voimakkuutta osoittavat pisteet (73 potilasta) kaikissa PecFentillä hoidetuissa kohtauksissa (459 kohtausta) olivat merkitsevästi alhaisempia kuin lumelääkkeellä hoidetuissa kohtauksissa (200 kohtausta) 5, 10, 15, 30, 45 ja 60 minuuttia annostelun jälkeen (ks.
The mean peak improvements in FEV1 within the first 6 hours following dosing relative to placebo were 130 ml (p<0.001*) at Week 24.
Suurin FEV1-arvon paraneminen (huippuarvon keskiarvo) kuuden ensimmäisen tunnin aikana annoksen jälkeen lumevalmisteeseen verrattuna oli 130 ml (p < 0,001*) viikolla 24.
The mean peak plasma anti-Xa activity is observed 3 to 5 hours after subcutaneous injection.
Keskimääräinen anti-Xa-huippuaktiivisuus plasmassa saavutetaan 3–5 tuntia ihonalaisen injektion jälkeen.
The mean peak plasma concentration (Cmax) of aprepitant occurred at approximately 4 hours (tmax).
Aprepitantin huippupitoisuuden keskiarvo plasmassa (Cmax) mitattiin noin neljän tunnin kuluttua (tmax).
The mean peak plasma concentration (Cmax) of aprepitant occurred at approximately 4 hours (Tmax).
Aprepitantin huippupitoisuuden keskiarvo plasmassa (Cmax) saavutettiin noin neljässä tunnissa (tmax).