natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Studies have been carried out to show that Bosulif is effective at reducing the proportion of white blood cells with the Philadelphia chromosome.
Bosulifin tehosta Philadelphia-kromosomin sisältävien valkosolujen vähentämisessä on tehty tutkimuksia.
Studies have not been conducted in patients with impaired hepatic function.
Tutkimuksia ei ole tehty potilailla, joilla on maksan vajaatoiminta.
Studies have not been conducted in patients with impaired renal function.
Tutkimuksia ei ole tehty potilailla, joilla on munuaisten vajaatoiminta.
Studies have not been conducted in patients with severe hepatic impairment (Child-Pugh Class C, score 10 to 15) but exposure is expected to be higher than in patients with moderate hepatic impairment.
Vaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastavia potilaita (Child-Pugh-luokka C, pistemäärä 10–15) ei ole tutkittu, mutta altistuksen odotetaan olevan suurempi kuin kohtalaista maksan vajaatoimintaa sairastavilla.
Studies have not been conducted in patients with severe hepatic impairment (Child-Pugh Class C, score 10 to 15), but exposure is expected to be higher than in patients with moderate hepatic impairment.
Vaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastavia potilaita (Child-Pugh-luokka C, pistemäärä 10–15) koskevia tutkimuksia ei ole tehty, mutta altistuksen odotetaan olevan suurempi kuin keskivaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastavilla potilailla.
Studies have not been conducted to assess the potential effects of Fabrazyme on impairment of fertility.
Fabrazymen mahdollisia vaikutuksia hedelmällisyyden heikkenemiseen ei ole tutkittu.
Studies have not been conducted with INCRELEX in nursing mothers.
INCRELEXiä ei ole tutkittu imettävillä äideillä.
Studies have not been done in patients with juvenile idiopathic arthritis to assess the effects of continued Enbrel therapy in patients who do not respond within 3 months of initiating Enbrel therapy.
Juveniilia idiopaattista artriittia sairastavilla potilailla ei ole tutkittu, miten edelleen jatkettu Enbrel- hoito vaikuttaa niillä potilailla, joilla vastetta ei todettu kolmen kuukauden kuluessa Enbrel-hoidon alkamisesta.
Studies have not been performed in patients with severe hepatic impairment.
Tutkimuksia ei ole tehty potilailla , joilla on vakava maksan vajaatoiminta.
Studies have not been performed to examine the effects of Fabrazyme on fertility.
Fabrazyme saattaa nimittäin kulkeutua äidinmaitoon.Fabrazymen vaikutuksista fertiliteettiin ei ole tehty tutkimuksia.
Studies have shown benefit in two forms of NSCLC, known as non-squamous and squamous.
Tutkimukset ovat osoittaneet Opdivon hyödyn kahdessa NSCLC-tyypissä, sekä levyepiteelisessä että ei-levyepiteelisessä.
Studies have shown chemical stability and sterility of diluted aldesleukin (dispensed in capped polypropylene tuberculin syringes) for up to three weeks when prepared in a controlled aseptic environment and stored under refrigeration at 2°C – 8°C.
Tutkimusten mukaan liuotettu aldesleukiini säilyy kemiallisesti stabiilina ja steriilinä jopa kolme viikkoa, kun se on saatettu käyttökuntoon (jaeltu korkitettuihin polypropyleeni-mikroruiskuihin) aseptisesti ja säilytetty jääkaapissa 2°C – 8°C lämpötilassa.
Studies have shown that breast-feeding postpartum women vaccinated with live attenuated rubella vaccine may secrete the virus in breast milk and transmit it to breast-fed infants.
Tutkimusten mukaan imettävät, synnytyksen jälkeen elävällä heikennetyllä vihurirokkorokotteella rokotetut naiset erittävät viruksia rintamaitoon, josta ne siirtyvät imetettävään lapseen.
Studies have shown that Jetrea was effective in treating VMA and it is therefore expected to be effective in preventing worsening of vision which may occur with untreated and progressive VMT.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että Jetrea on tehokas lasiaisvedon hoitamisessa ja että sen oletetaan myös ehkäisevän tehokkaasti näkökyvyn huononemista, joka voi aiheutua hoitamattomasta ja etenevästä lasiaisvedosta.
Studies have shown that monthly treatment of dogs will prevent infections caused by Uncinaria stenocephala.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että kerran kuussa annettu lääkehoito torjuu Uncinaria stenocephala - tartunnat.
Studies have shown that salmeterol and fluticasone propionate and their metabolites, are excreted into the milk of lactating rats.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että salmeteroli ja flutikasonipropionaatti ja niiden metaboliitit erittyvät imettävien rottien maitoon.
Studies I, II, III, V, and VI required patients to have at least 12 tender and 10 swollen joints at randomization.
Tutkimuksissa I, II, III, V ja VI satunnaistettavilla potilailla oli oltava vähintään 12 aristavaa ja 10 turvonnutta niveltä.
Studies in adults and elderly
Tutkimukset aikuisille ja iäkkäille
Studies in adults and elderly:
Aikuisille ja iäkkäille henkilöille suoritetut tutkimukset
Studies in animals (rats and rabbits) have shown developmental toxicity, including teratogenicity and embryo- lethality (see section 5.3).
Eläimillä (rotilla ja kaneilla) tehdyissä tutkimuksissa on ilmennyt kehitystoksisuutta sekä teratogeenisuutta ja alkiokuolleisuutta (katso kohta 5.3).
Studies in animals do not indicate direct harmful effects with respect to pregnancy, embryonal/foetal development, parturition or postnatal development (see section 5.3).
Eläinkokeiden perusteella ei ole saatu tietoa suorista haitallisista vaikutuksista raskauteen, alkion/sikiön kehitykseen, synnytykseen tai postnataaliseen kehitykseen (ks. kohta 5.3).
Studies in animals dosed with apixaban have shown no effect on fertility (see section 5.3).
Eläinkokeissa, joissa eläimiä lääkittiin apiksabaanilla, ei todettu vaikutuksia hedelmällisyyteen (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown changes in fertility parameters (see section 5.3).
Eläinkokeissa on havaittu muutoksia hedelmällisyydessä (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown embryolethality and foetal malformations of the great vessels and skull (see section 5.3).
Eläinkokeissa on osoitettu alkiokuolleisuutta sekä suurten verisuonten ja kallon epämuodostumia sikiöillä (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown excretion of both metformin and vildagliptin in milk.
Sekä metformiinia että vildagliptiiniä on osoitettu erittyvän rintamaitoon eläinkokeissa.
Studies in animals have shown fetotoxicity only at dose levels much higher than the maximum human exposure to aclidinium and adverse effects in reproduction studies with formoterol at very high systemic exposure levels (see section 5.3).
Eläinkokeissa on havaittu sikiötoksisuutta vain annostasoilla, jotka ovat ihmisen aklidiniumin enimmäisannoksia paljon suurempia ja haittavaikutuksia lisääntymistutkimuksissa, joissa formoterolia käytettiin erittäin suurilla systeemisillä annostasoilla (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown fetotoxicity only at dose levels much higher than the maximum human exposure to aclidinium bromide (see section 5.3).
Eläinkokeissa on havaittu sikiötoksisuutta vain annostasoilla, jotka ovat ihmisen aklidiniumbromidin enimmäisaltistusmäärää paljon suurempia (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown hypercalcaemia and reproductive toxicity with high doses of vitamin D (see section 5.3).
Eläinkokeissa on havaittu hyperkalsemiaa ja lisääntymiseen liittyvää toksisuutta käytettäessä suuria D- vitamiiniannoksia (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown limited placenta passage of rilpivirine.
Eläinkokeissa on osoitettu rilpiviriinin kulkeutuvan vähäisessä määrin istukan läpi.
Studies in animals have shown minor reproductive toxicity (see section 5.3).
Eläinkokeissa on havaittu vähäistä lisääntymistoksisuutta (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown no reproductive toxicity with emtricitabine or tenofovir alafenamide (see section 5.3).
Emtrisitabiinin tai tenofoviirialafenamidin eläimillä tehdyissä tutkimuksissa ei ole havaittu lisääntymistoksisuutta (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity (embryo-fetal lethality and malformations). (see section 5.3)
Eläintutkimuksissa on havaittu lisääntymistoksisuutta (alkio- ja sikiökuolleisuutta ja epämuodostumia) (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3
Eläinkokeissa on havaittu lisääntymistoksisuutta (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
Eläimillä tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet reproduktiivista toksisuutta (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
Eläinkokeet osoittavat reproduktiivista toksisuutta (ks.
Studies in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
Eläinkokeet osoittavat reproduktiivista toksisuutta (ks.kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
Eläinkokeissa on todettu toksisia vaikutuksia lisääntymiseen (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity (teratogenicity, embryotoxicity, see section 5.3).
Eläinkokeissa on todettu lisääntymistoksisuutta (teratogeenisuus, embryotoksisuus, katso kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity following systemic administration (see section 5.3).
Eläinkokeissa on havaittu lisääntymistoksisuutta systeemisen annostelun jälkeen (ks. kohta 5.3.).
Studies in animals have shown reproductive toxicity including malformations (see section 5.3).
Eläintutkimukset ovat osoittaneet lisääntymistoksisuutta, kuten epämuodostumia (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity including serious teratogenic effects and effects on embryofoetal survival in the rat at maternal systemic exposures lower than those in humans at therapeutic doses (see section 5.3).
Eläinkokeissa on havaittu lisääntymistoksisuutta, kuten vakavia teratogeenisiä vaikutuksia sekä vaikutuksia alkion ja sikiön eloonjäämiseen rotalla maternaalisilla, systeemisillä altistuksilla, jotka ovat alhaisempia kuin altistukset ihmisillä terapeuttisilla annoksilla (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity only at doses that resulted in maternal toxicity (see section 5.3).
Eläinkokeissa on havaittu lisääntymistoksisuutta ainoastaan käytettäessä annoksia, jotka aiheuttivat toksisuutta emälle (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity, including teratogenesis (see section 5.3).
Eläinkokeissa on todettu lisääntymistoksisuutta ja epämuodostumia (katso kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity, including teratogenesis (see section 5.3).
Eläinkokeissaon todettu lisääntymistoksisuutta ja epämuodostumia (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity.
Eläinkokeet osoittavat reproduktiivista toksisuutta (ks.
Studies in animals have shown reproductive toxicity.
Eläinkokeet osoittavat reproduktiivista toksisuutta.
Studies in animals have shown reproductive toxicity.
Tutkimukset eläimillä ovat osoittaneet lisääntymistoksisuutta.
Studies in animals have shown some embryologic toxicity (see section 5.3).
Eläinkokeissa on havaittu alkiotoksisuutta (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown teratogenic effects in one species (rat) (see section 5.3).
Eläinkokeet osoittavat teratogeenista vaikutusta yhdellä eläinlajilla (rotta) (ks. kohta 5.3).
Studies in animals have shown that ioflupane binds with high affinity to the presynaptic dopamine transporter and so radiolabelled ioflupane (123I) can be used as a surrogate marker to examine the integrity of the dopaminergic nigrostriatal neurons.
Eläinkokeet ovat osoittaneet joflupaanin sitoutuvan suurella affiniteetilla presynaptisiin dopamiinikuljettajiin, joten radioaktiivista joflupaania (123I) voidaan käyttää korvikemarkkerina kun tutkitaan dopaminergisten nigrostriataalisten neuronien integriteettiä.
Studies in animals have shown that sevelamer did not impair fertility in male or female rats at exposures at a human equivalent dose 2 times the maximum clinical trial dose of 13 g/day, based on a comparison of relative body surface area.
Eläintutkimuksissa on osoitettu, että sevelameeri ei heikentänyt fertiliteettiä uros- tai naarasrotilla, kun niille annettiin kaksi kertaa ihmisille annettua enimmäisannosta vastaava kliinisen kokeen annos 13 g/vrk, mikä perustui kehon suhteellisen pinta- alan vertailuun.
Studies in animals revealed no teratogenic effect but foetotoxicity in presence of maternal toxicity (see section 5.3).
Eläinkokeet eivät paljastaneet mitään muuta teratogeenista vaikutusta kuin emolle toksisten annosten yhteydessä ilmenevää toksisuutta sikiölle (ks. kohta 5.3).
Studies in animals revealed no teratogenic effect but foetotoxicity in the presence of maternal toxicity (see section 5.3).
Eläinkokeet eivät paljastaneet mitään muuta teratogeenista vaikutusta kuin emolle toksisten annosten yhteydessä ilmenevää toksisuutta sikiölle (ks. kohta 5.3).
Studies in animals showed that neither abacavir nor lamivudine had any effect on fertility (see section 5.3).
Eläinkokeet ovat osoittaneet, että abakaviiri ja lamivudiini eivät vaikuta hedelmällisyyteen (ks. kohta 5.3).
Studies in cancer patients have excluded patients with ALT or AST >2.5 x ULN (upper limit of normal) or, if due to liver metastasis, >5.0 x ULN.
Syöpäpotilailla tehdyistä tutkimuksista poissuljettiin ne potilaat, joiden ALAT- tai ASAT-arvo oli > 2,5 x normaali yläraja-arvo tai maksan etäpesäkkeen vuoksi > 5,0 x normaali yläraja-arvo.
Studies in CCR5-tropic Treatment-Experienced Patients:
Tutkimukset hoitoa jo saaneilla potilailla, joilla oli CCR5-hakuinen virus
Studies in children 0-7 years have not been performed and no dosage regimen can presently be recommended in patients in this paediatric age group as safety and efficacy have not yet been established.
Tutkimuksia ei ole tehty 0–7 vuoden ikäisille lapsille eikä tämänikäisille lapsipotilaille voida tässä vaiheessa esittää annossuosituksia, sillä valmisteen turvallisuutta ja tehoa ei ole vielä osoitettu.
Studies in healthy volunteers and parkinsonian patients have confirmed that the maximum effect occurs with 100 – 200 mg tolcapone.
Tutkimukset terveillä vapaaehtoisilla ja Parkinsonin taudin potilailla ovat osoittaneet, että vaikutus on suurimmillaan 100–200 mg:n tolkaponiannoksella.
Studies in human liver microsomes and recombinant enzyme systems have shown that maraviroc does not inhibit any of the major P450 enzymes at clinically relevant concentrations (CYP1A2, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6 and CYP3A4).
Ihmisen maksan mikrosomeista ja rekombinantti-entsyymeistä muodostuneilla koejärjestelyillä on osoitettu, ettei maraviroki estä kliinisesti merkittävinä pitoisuuksina yhtäkään tärkeimmistä P450- entsyymeistä (CYP1A2, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6 ja CYP3A4).
Studies in human liver microsomes showed that artenimol was metabolised by the UDP-glucuronosyltransferase (UGT1A9 and UGT2B7) to α- artenimol-G with no cytochrome P450-mediated metabolism.
Ihmisen maksan mikrosomeilla tehdyt tutkimukset osoittivat artenimolin metaboloituvan UDP- glukuronosyylitransferaasin (UGT1A9 ja UGT2B7) vaikutuksesta α-artenimoli-G:ksi ilman sytokromi P450 -välitteistä metaboliaa.
Studies in juvenile animals have shown adverse effects of trametinib which had not been observed in adult animals (see section 5.3).
Eläimillä, jotka eivät ole saavuttaneet sukukypsyyttä, tehdyissä tutkimuksissa on havaittu trametinibin aiheuttamia haittavaikutuksia, joita ei havaittu täysikasvuisilla eläimillä (ks. kohta 5.3).
Studies in lactating rats have demonstrated the presence of low levels of ibandronic acid in the milk following intravenous administration.
Ibandronhappo heikensi rottien hedelmällisyyttä oraalisissa lisääntymistutkimuksissa.
Studies in lactating rats indicate that maraviroc is extensively secreted into rat milk.
Tutkimukset imettävillä rotilla ovat osoittaneet, että maraviroki kulkeutuu suuressa määrin rotan maitoon.
Studies in man suggest no induction of the main inducible cytochrome P450, 1A, 2C8/9 and 3A4.
Kliiniset tutkimukset eivät viittaa pääasiallisten indusoituvien sytokromi P450- isoentsyymien 1A:n, 2C8/9:n ja 3A4:n induktioon.
Studies in new-born infants or infants and toddlers under 2 years of age have not been conducted.
Tutkimuksia ei ole suoritettu vastasyntyneillä vauvoilla eikä alle 2 vuoden ikäisillä pikkulapsilla.
Studies in Non-CCR5-tropic Treatment-Experienced Patients:
Tutkimukset hoitoa jo saaneilla potilailla, joilla muu kuin CCR5-hakuinen virus:
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
13 – 17-vuotiailla potilailla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista (ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
13–17-vuotiailla nuorilla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista (ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
13–17-vuotiailla potilailla tehdyissä tutkimuksissa havaittiin erilaisia haittavaikutuksia, mm. painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiiniarvojen suurenemista (ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
13–17-vuotiailla potilailla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista (ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
13–17-vuotiailla potilailla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista. (ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
Nuorilla 13-17-vuotiailla politailla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista(ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
Nuorilla 13–17-vuotiailla polatailla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista (ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
Nuorilla 13–17-vuotiailla politailla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista (ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
Nuorilla 13–17-vuotiailla potilailla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista (ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
Nuorilla 13–17-vuotiailla potilailla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista(ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels (see sections 4.8 and 5.1).
Nuorilla 13–17-vuotiailla potilailla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista.
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels(see sections 4.8 and 5.1).
13–17-vuotiailla nuorilla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista (ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels.
13–17-vuotiailla nuorilla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista.
Studies in patients aged 13-17 years showed various adverse reactions, including weight gain, changes in metabolic parameters and increases in prolactin levels. (see sections 4.8 and 5.1).
Nourilla 13–17-vuotiailla potilailla tehdyissä tutkimuksissa todettiin monenlaisia haittavaikutuksia, kuten painonnousua, metabolisten parametrien muutoksia ja prolaktiinipitoisuuksien suurenemista (ks. kohdat 4.8 ja 5.1).
Studies in patients with decompensated cirrhosis
Tutkimukset potilailla, joilla on dekompensoitunut kirroosi
Studies in patients with decompensated cirrhosis (CPT Class B)
Tutkimukset potilailla, joilla on dekompensoitunut kirroosi (CPT-luokka B)
Studies in patients with hepatic insufficiency have not been performed.
Maksan vajaatoimintaa sairastaville potilaille ei ole suoritettu tutkimuksia.
Studies in patients with renal impairment have not been conducted.
Munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla ei ole tehty tutkimuksia.
Studies in patients with renal impairment show lamivudine elimination is affected by renal dysfunction.
Tutkimukset potilailla, joiden munuaisten toiminta on heikentynyt osoittavat, että munuaisten toimintahäiriö vaikuttaa lamivudiinin eliminaatioon.
Studies in patients without cirrhosis and patients with compensated cirrhosis
Tutkimukset potilailla, joilla ei kirroosia tai joilla on kompensoitunut kirroosi
Studies in patients without cirrhosis and patients with compensated cirrhosis
Tutkimukset potilailla, joilla ei ollut kirroosia tai oli kompensoitunut kirroosi
Studies in previously untreated and relapsed/refractory CLL have established that in up to 25% of patients treated with R-FC neutropenia was prolonged (defined as neutrophil count remaining below 1x109/L between day 24 and 42 after the last dose) or occurred with a late onset (defined as neutrophil count below 1x109/L later than 42 days after last dose in patients with no previous prolonged neutropenia or who recovered prior to day 42) following treatment with MabThera plus FC.
Tutkimuksissa aikaisemmin hoitamattomassa ja uusiutuneessa/refraktorisessa KLL:ssa on osoitettu, että jopa 25 %:lla R-FC-hoitoa saaneilla potilailla neutropenia oli pitkäkestoinen (neutrofiilien määrä jäi alle 1 x 109/l päivinä 24–42 viimeisestä annoksesta), tai kehittyi myöhemmin MabThera-FC-hoidon jälkeen (neutrofiilien määrä alle 1 x 109/l 42. päivän jälkeen viimeisestä annoksesta potilailla, joilla ei aikaisemmin ollut pitkittynyt neutropenia tai jotka olivat toipuneet neutropeniasta ennen päivää 42).