natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients had clinically typical, visible, discrete, nonhyperkeratotic, nonhypertrophic AK lesions on the balding scalp or face within a contiguous 25 cm2 treatment area.
Potilailla oli kliinisesti tyypillisiä, näkyviä, selvästi rajattuja, ei-hyperkeratoottisia, ei-hypertrofisia aurinkokeratoosimuutoksia yhtenäisellä 25 cm2:n suuruisella hoitoalueella kaljuuntuvassa päänahassa tai kasvoilla.
Patients had disease severity stages 1 to 3 (modified Hoehn and Yahr) at ON, were treated with 3 to 8 daily doses of levodopa/DDCI and had a daily average OFF-time of at least 1.5 hours.
Potilaiden taudin vaikeusaste oli 1–3 (mukailtu Hoehnin ja Yahrin asteikko) ON-vaiheessa, potilaat saivat päivittäin 3–8 annosta levodopaa/DDCI:tä ja päivittäisen OFF-ajan pituus oli keskimäärin vähintään 1,5 tuntia.
Patients had fewer vaso-occlusive crises when treated with Siklos than before treatment, with the frequency falling by between 66% and 80% in children and adults.
Potilailla oli vähemmän verisuonten tukkeutumisen aiheuttamia kriisitilanteita Sikloshoidon jälkeen kuin ennen sitä, ja niiden esiintymistiheys laski 66–80 prosenttia lapsilla ja aikuisilla.
Patients had positive PD-L1 expression (tumour proportion score [TPS]  1% based on the PD-L1 IHC 22C3 pharmDxTM Kit).
Potilaat oli todettu PD-L1:n ilmentymisen suhteen positiivisiksi (PD-L1 IHC 22C3 pharmDxTM -testin mukaan tumour proportion score [TPS]  1 % eli PD-L1- ilmentyminen havaittiin vähintään yhdessä prosentissa kasvainsoluja).
Patients had primary pulmonary hypertension (10 patients) or pulmonary arterial hypertension related to congenital heart diseases (9 patients) and were in WHO functional class II (n = 15 patients, 79%) or class III (n = 4 patients, 21%) at baseline.
Potilailla oli primaarinen keuhkoverenpainetauti (10 potilaalla) tai synnynnäiseen sydänvikaan liittyvä keuhkovaltimoiden verenpainetauti (9 potilaalla), ja he kuuluivat lähtötilanteessa WHO:n toimintakykyluokkaan II (n = 15 potilasta, 79 %) tai luokkaan III (n = 4 potilasta, 21 %).
Patients had received 0-4 previous lines of therapy for treatment of advanced disease but had not previously received treatment with anthracyclines.
Potilaat olivat saaneet 0–4 aiempaa hoitolinjaa pitkälle edenneen taudin hoitoon mutta eivät olleet saaneet aiemmin antrasykliinihoitoa.
Patients had received a median of 14 months of prior IFN therapy at doses ≥ 25 x 106 IU/week and were all in late chronic phase, with a median time from diagnosis of 32 months.
Potilaat olivat saaneet aiemmin interferonihoitoa, jonka mediaanikesto oli 14 kuukautta annoksilla  25 x 106 IU/viikko; kaikkien sairaus oli myöhäisessä kroonisessa vaiheessa, ja taudin toteamisesta kulunut mediaaniaika oli 32 kuukautta.
Patients had received a median of 14 months of prior IFN therapy at doses  25 x 106 IU/week and were all in late chronic phase, with a median time from diagnosis of 32 months.
Potilaat olivat saaneet aiemmin interferonihoitoa, jonka mediaanikesto oli 14 kuukautta annoksilla  25 x 106 IU/viikko; kaikkien sairaus oli myöhäisessä kroonisessa vaiheessa, ja taudin toteamisesta kulunut mediaaniaika oli 32 kuukautta.
Patients had received at least six months of non-operative treatment prior to treatment with InductOs for anterior lumbar spine fusion.
Potilaat olivat saaneet vähintään kuusi kuukautta ei- operatiivista hoitoa ennen InductOs-valmisteen käyttöä anterioriseen lannenikamien luuduttamiseen.
Patients had serum samples tested for autoantibodies at multiple time points in rheumatoid arthritis Studies I−V.
Potilaiden seeruminäytteistä määritettiin nivelreumatutkimuksissa I–V autovasta-aineet useana ajankohtana.
Patients had to have a Karnofsky Performance Score (KPS) 70%.
Potilailla piti olla Karnofskyn asteikolla pisteitä 70 %.
Patients had to have been stably suppressed (HIV-1 RNA < 50 copies/mL) for at least 6 months prior to screening.
Potilailta edellytettiin, että heillä oli säilynyt vakaa vaste (HIV-1 RNA < 50 kopiota/ml) vähintään 6 kuukauden ajan.
Patients had to have previously only received efavirenz/emtricitabine/tenofovir disoproxil as their first antiretroviral regimen for at least three months, and wished to switch regimens due to efavirenz intolerance.
Edellytys oli, että potilaat olivat saaneet aiemmin vain efavirentsi/emtrisitabiini/tenofoviiridisoproksiili-hoitoa ensimmäisenä antiretroviraalisena hoitona ainakin kolmen kuukauden ajan, ja he halusivat vaihtaa hoitoa efavirentsi-intoleranssin takia.
Patients had undergone treatment with two or more regimens of platinum-based chemotherapy, and they had had a durable response (the cancer had not progressed for at least 6 months) before the last regimen.
Potilaita oli hoidettu vähintään kaksi kertaa platinapohjaisella kemoterapialla, ja heille oli muodostunut kestävä vaste (syöpä ei ollut edennyt vähintään kuuteen kuukauteen) ennen viimeistä hoitokertaa.
Patients had up to one prior PDT and baseline visual acuity in the study eye between 20/40 and 20/320.
Potilaat olivat saaneet fotodynaamista hoitoa enintään kerran ennen Macugenia, ja tutkittavan silmän näöntarkkuus lähtötilanteessa oli 20/40–20/320.
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with VFEND.
Potilailla on esiintynyt VFEND-hoidon aikana hilseileviä ihoreaktioita, kuten Stevens-Johnsonin oireyhtymä.
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with voriconazole.
Potilailla on esiintynyt vorikonatsoli-hoidon aikana hilseileviä ihoreaktioita, kuten Stevens-Johnsonin oireyhtymä.
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with voriconazole.
Potilailla on esiintynyt vorikonatsolihoidon aikana hilseileviä ihoreaktioita, kuten Stevens–Johnsonin oireyhtymä.
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with VFEND.
Potilailla on esiintynyt VFEND- hoidon aikana vakavia ihoreaktioita, kuten Stevens-Johnsonin oireyhtymä (melko harvinainen), toksinen epidermaalinen nekrolyysi (harvinainen) ja erythema multiforme (harvinainen).
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with voriconazole.
Potilailla on esiintynyt vorikonatsoli- hoidon aikana vakavia ihoreaktioita, kuten Stevens-Johnsonin oireyhtymä (melko harvinainen), toksinen epidermaalinen nekrolyysi (harvinainen) ja erythema multiforme (harvinainen).
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with voriconazole.
Potilailla on esiintynyt vorikonatsolihoidon aikana vakavia ihoreaktioita, kuten Stevens–Johnsonin oireyhtymä (melko harvinainen), toksinen epidermaalinen nekrolyysi (harvinainen) ja erythema multiforme (harvinainen).
Patients have recovered after discontinuation of Raptiva, therefore Raptiva should be stopped following the diagnosis of inflammatory polyradiculoneuropathy.
Potilaat toipuivat Raptiva-hoidon keskeyttämisen jälkeen, joten Raptiva-hoito tulee lopettaa jos potilaalla diagnosoidaan inflammatorinen polyradikuloneuropatia.
Patients homozygous for the UGT1A1*28 allele were given a lower initial dose of ONIVYDE (see section 4.2).
UGT1A1*28-alleelille homotsygoottiset potilaat saivat pienemmän alkuannoksen ONIVYDE-valmistetta (ks. kohta 4.2).
Patients hoping to achieve conception should either avoid using Fortacin, or, if it is essential to achieve penetration, should wash the glans penis as thoroughly as possible prior to intercourse.
Hedelmöitystä toivovien potilaiden tulee joko välttää Fortacin käyttöä tai, jos sitä on välttämätöntä käyttää, jotta yhdyntä onnistuu, pestä terska mahdollisimman huolellisesti ennen yhdyntää.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Basal for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insulin Human Winthrop Basal --insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Basal for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insulin Human Winthrop Basal -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 15 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insulin Human Winthrop Comb 15 -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 25 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insulin Human Winthrop Comb 25 -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 30 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insulin Human Winthrop Comb 30 -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 50 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insulin Human Winthrop Comb 50 --insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 50 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insulin Human Winthrop Comb 50 -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Infusat for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insulin Human Winthrop Infusat -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Rapid for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insulin Human Winthrop Rapid -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insuman Basal for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insuman Basal -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 15 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insuman Comb 15 -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 25 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insuman Comb 25 -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 30 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insuman Comb 30 -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 50 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insuman Comb 50 -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insuman Implantable for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – if necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insuman Implantable -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insuman Infusat for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insuman Infusat -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa - allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insuman Infusat for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insuman Infusat -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients hypersensitive to Insuman Rapid for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Insuman Rapid -insuliinille yliherkkien potilaiden, joille ei ole saatavilla paremmin siedettyä valmistetta, tulee jatkaa annostelua vain tarkassa valvonnassa – ja tarvittaessa – allergialääkityksen kera.
Patients in a clinical trial for type 2 diabetes, who used a regimen of EXUBERA in combination with long- or intermediate-acting insulin, had similar changes in HbA1c compared with patients treated with subcutaneous insulin alone.
Tyypin 2 diabetesta koskeneessa kliinisessä tutkimuksessa niillä potilailla, jotka saivat EXUBERAA yhdessä pitkä- tai keskipitkävaikutteisen insuliinin kanssa, HbA1c:n muutokset olivat samanasteisia kuin niillä, jotka saivat pelkkää ihon alle annettavaa insuliinia.
Patients in a severely immunocompromised state
Vaikeasti immuunipuutteiset potilaat.
Patients in all treatment groups typically received between 2 and 4 antihypertensive agents (e.g., diuretics, beta blockers, alpha blockers) to reach a predefined blood pressure goal of
Kaikissa hoitoryhmissä potilaat saivat yleensä 2-4 verenpainelääkettä (esim. diureetteja, beetasalpaajia, alfasalpaajia), jotta tavoiteverenpaine
Patients in all treatment groups typically received between 2 and 4 antihypertensive agents (e.g., diuretics, beta blockers, alpha blockers) to reach a predefined blood pressure goal of ≤ 135/85 mmHg or a 10 mmHg reduction in systolic pressure if baseline was > 160 mmHg.
Kaikissa hoitoryhmissä potilaat saivat yleensä 2-4 verenpainelääkettä (esim. diureetteja, beetasalpaajia, alfasalpaajia), jotta tavoiteverenpaine ≤135/85 mmHg saavutettiin tai systolinen verenpaine laski 10 mmHg lähtöarvon ollessa > 160 mmHg.
Patients in all treatment groups typically received between 2 and 4 antihypertensive agents (e.g., diuretics, beta blockers, alpha blockers) to reach a predefined blood pressure goal of ≤ 135/85 mmHg or a 10 mmHg reduction in systolic pressure if baseline was > 160 mmHg.
Kaikissa hoitoryhmissä potilaat saivat yleensä 2–4 verenpainelääkettä (esim. diureetteja, beetasalpaajia, alfasalpaajia), jotta tavoiteverenpaine ≤ 135/85 mmHg saavutettiin tai systolinen verenpaine laski 10 mmHg lähtöarvon ollessa > 160 mmHg.
Patients in amenorrheab,c
Potilaat, joilla ei ole kuukautisvuotoab,c
Patients in an autologous blood predonation programme
Autologisessa verensiirto-ohjelmassa olevat potilaat
Patients in an autologous blood predonation programme have been reported to show a slightly higher frequency of thromboembolic events.
Potilailla, joilta on otettu talteen autologista verta, on raportoitu tromboembolisten tapahtumien lievää lisääntymistä.
Patients in both arms received 1000mg of pulse intravenous (IV) methylprednisolone (or another equivalent-dose glucocorticoid) per day for 1 to 3 days, followed by oral prednisone (1 mg/kg/day, not exceeding 80 mg/day).
Kummankin hoitoryhmän potilaat saivat pulssihoitona laskimoon (i.v.) 1000 mg metyyliprednisolonia (tai vastaavan annoksen muuta glukokortikoidia) vuorokaudessa 1–3 päivän ajan, minkä jälkeen he saivat suun kautta prednisonia (1 mg/kg/vrk, enintään 80 mg/vrk).
Patients in both study arms were fully supplemented with folic acid and vitamin B12.
Molemmissa hoitoryhmissä potilaat saivat riittävän foolihappo- ja B12- vitamiinikorvaushoidon.
Patients in both study arms were fully supplemented with folic acid and vitamin B12.
Molemmissa hoitoryhmissä potilaat saivat riittävän foolihappo- ja B12-vitamiinikorvaushoidon.
Patients in both study arms were fully supplemented with folic acid and vitamin B12.
Molempien hoitoryhmien potilaille annettiin täydet annokset foolihappoa ja B12-vitamiinia.
Patients in both study arms were fully supplemented with folic acid and vitamin B12.
Tutkimuksen aikana potilaiden hoitoon lisättiin pieniannoksinen foolihappo ja B12-vitamiinilisä toksisuuden vähentämiseksi.
Patients in both study arms were permitted to switch to oral fluconazole after at least 10 days of intravenous therapy, provided that they were able to tolerate oral medication and were afebrile for at least 24 hours, and that the most recent blood cultures were negative for Candida species.
Molempien tutkimusryhmien potilaat saivat vaihtaa suun kautta annettavaan flukonatsoliin aikaisintaan 10 päivän laskimonsisäisen hoidon jälkeen edellyttäen, että he sietivät suun kautta annettua lääkitystä, olivat olleet kuumeettomia vähintään 24 tunnin ajan ja että viimeisimmät veriviljelyt olivat negatiivisia Candida-lajien suhteen.
Patients in both treatment arms were to receive 7 weeks of CRT following induction chemotherapy with a minimum interval of 3 weeks and no later than 8 weeks after start of the last cycle (day 22 to day 56 of last cycle).
Molempiin hoitoryhmiin kuuluvat potilaat saivat 7 viikkoa kemosädehoitoa, jonka jälkeen annettiin induktiokemoterapiaa 3 - 8 viikkoa viimeisen kemoterapiasyklin alkamisen jälkeen (päivät 22–56 viimeisestä syklistä).
Patients in both treatment arms were to receive 7 weeks of CRT following induction chemotherapy with a minimum interval of 3 weeks and no later than 8 weeks after start of the last cycle (day 22 to day 56 of last cycle).
Molempiin hoitoryhmiin kuuluvat potilaat saivat 7 viikkoa kemosädehoitoa, jonka jälkeen annettiin induktiokemoterapiaa 3- 8 viikkoa viimeisen kemoterapiasyklin alkamisen jälkeen (päivät 22–56 viimeisestä syklistä).
Patients in both treatment arms were to receive 7 weeks of CRT following induction chemotherapy with a minimum interval of 3 weeks and no later than 8 weeks after start of the last cycle (day 22 to day 56 of last cycle).
Molempiin hoitoryhmiin kuuluvat potilaat saivat 7 viikkoa kemosädehoitoa, jonka jälkeen annettiin induktiokemoterapiaa 3-8 viikkoa viimeisen kemoterapiasyklin alkamisen jälkeen (päivät 22–56 viimeisestä syklistä).
Patients in both treatment arms were to receive 7 weeks of CRT following induction chemotherapy with a minimum interval of 3 weeks and no later than 8 weeks after start of the last cycle (day 22 to day 56 of last cycle).
Molempiin hoitoryhmiin kuuluvat potilaat saivat 7 viikkoa kemosädehoitoa, jonka jälkeen annettiin induktiokemoterapiaa 3–8 viikkoa viimeisen kemoterapiasyklin alkamisen jälkeen (päivät 22–56 viimeisestä syklistä).
Patients in both treatment arms were to receive 7 weeks of CRT following induction chemotherapy with a minimum interval of 3 weeks and no later than 8 weeks after start of the last cycle (day 22 to day 56 of last cycle).
Molempiin hoitoryhmiin kuuluvat potilaat saivat 7 viikkoa kemosädehoitoa, jonka jälkeenannettiin induktiokemoterapiaa 3–8 viikkoa viimeisen kemoterapiasyklin alkamisen jälkeen (päivät 22–56 viimeisestä syklistä).
Patients in both treatment groups took 40 mg of dexamethasone orally once daily on Days 1 to 4, 9 to 12, and 17 to 20 of each 28-day cycle for the first 4 cycles of therapy.
Kummankin hoitoryhmän potilaat saivat 40 mg deksametasonia suun kautta kerran vuorokaudessa kunkin 28 vuorokauden hoitosyklin vuorokausina 1–4, 9–12 ja 17–20 neljän ensimmäisen hoitosyklin aikana.
Patients in clinical remission at week 6b
Kliininen remissio viikolla 6b
Patients in clinical response at week 6a
Kliininen hoitovaste viikolla 6a
Patients in controlled clinical trials in MS had serum samples collected 1, 3, and 12 months after each treatment course for determination of anti-alemtuzumab antibodies.
MS-tautia koskeviin kontrolloituihin kliinisiin tutkimuksiin osallistuneilta potilailta otettiin seeruminäytteet 1, 3 ja 12 kuukautta kunkin hoitojakson jälkeen alemtutsumabi-vasta-aineiden määritystä varten.
Patients in each treatment group were maintained at their optimal dose for 6 months.
Kunkin ryhmän potilaat pidettiin suotuisimmalla ylläpitoannoksella 6 kuukautta.
Patients in need of the combination should be closely monitored for adverse events related to STAYVEER and for tacrolimus and sirolimus blood concentrations.
Niillä potilailla, joille tämä yhdistelmä on välttämätön, on seurattava tarkasti STAYVEERin haittavaikutuksia sekä takrolimuusin ja sirolimuusin pitoisuuksia veressä.
Patients in need of the combination should be closely monitored for adverse events related to Tracleer and for tacrolimus and sirolimus blood concentrations.
Niillä potilailla, joille tämä yhdistelmä on välttämätön, on seurattava tarkasti Tracleerin haittavaikutuksia sekä takrolimuusin ja sirolimuusin pitoisuuksia veressä.