natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the Tyverb plus capecitabine arm 8 patients (3.2%) experienced CNS as site of first progression, compared with 12 patients (4.8%) in the trastuzumab plus capecitabine arm.
Tyverb plus kapesitabiinihaarassa 8 potilaalla (3,2 %) tauti eteni ensin keskushermostoon verrattuna 12 potilaaseen (4,8 %) trastutsumabi+kapesitabiinihaarassa.
In the unlikely event of a radiation overdose being administered with LeukoScan [99mTc], the absorbed dose to the patient may be reduced by increased oral or intravenous intake of fluids to promote excretion of the radiolabel.
Siinä epätodennäköisessä tapauksessa, että LeukoScan [99mTc]:injektion yhteydessä annettaisiin yliannos säteilyä, potilaaseen absorboitunutta annosta voidaan pienentää lisäämällä nesteen ottoa suun kautta tai laskimonsisäisesti radioaktiivisen merkkiaineen poistumisen edistämiseksi.
In the unlikely event of the administration of a radiation overdose with LeukoScan, the absorbed dose to the patient may be reduced by increased oral or intravenous intake of fluids to promote excretion of the radiolabel.
Jos LeukoScania annetaan yliannos, mikä on hyvin epätodennäköistä, imeytynyttä määrää voidaan pienentää antamalla nesteitä joko suun kautta tai laskimoon.
In the urine, liver, fat and kidneys the metabolites desmethyl-difloxacin and difloxacin N-oxide can be found in small amounts in addition to the major (parent) compound.
Virtsassa, maksassa, rasvakudoksessa ja munuaisissa esiintyy muuttumattoman difloksasiinin lisäksi pieniä määriä aineenvaihduntatuotteita, desmetyyli-difloksasiinia ja difloksasiini-N- oksidia.
In the US study, a total of 49 subjects with primary immunodeficiency syndromes aged between 5 and 72 years old were treated with Hizentra for up to 15 months.
Yhdysvalloissa tehdyssä tutkimuksessa yhteensä 49:ää iältään 5–72-vuotiasta tutkimushenkilöä, joilla oli primaari immuunipuutostauti, hoidettiin Hizentralla enintään 15 kuukauden ajan.
In the vaccine group, 97.4 to 99.9% became seropositive to all vaccine serotypes by 1 month Postdose 3.
Rokoteryhmästä 97,4–99,9 % muuttui seropositiiviseksi kaikille rokotteen serotyypeille kuukauden kuluessa kolmannen rokoteannoksen jälkeen.
In the vaccine group, 99.1 to 100% became seropositive to all vaccine serotypes by 1 month Postdose 3.
Rokoteryhmästä 99,1–100 % muuttui seropositiivisiksi kaikille rokotteen serotyypeille kuukausi kolmannen rokoteannoksen jälkeen.
In the vaccine group, the risk of developing PHN after zoster was 9 % (27/315), while in the placebo group it was 13 % (80/642).
Rokoteryhmässä vyöruusun jälkeinen postherpeettisen neuralgian riski oli 9 % (27/315), kun taas lumelääkeryhmässä se oli 13 % (80/642).
In the varenicline group compared to placebo, a higher proportion of subjects reported suicidal ideation or behaviour prior to enrolment (lifetime history) and after the end of active treatment period (on Days 33 to 85 after the last dose of treatment).
Lumelääkeryhmään verrattuna varenikliiniryhmässä useammat tutkittavat ilmoittivat itsemurha- ajatuksia tai itsetuhoista käyttäytymistä ennen tutkimukseen osallistumista (elinaikainen historia) ja aktiivisen hoitojakson jälkeen (päivinä 33–85 viimeisen hoitoannoksen jälkeen).
In the varenicline group compared to placebo, a higher proportion of subjects reported suicidal ideation or behaviour prior to enrolment (lifetime history) and after the end of active treatment period (on Days 33 to 85 after the last dose of treatments ).
Lumelääkeryhmään verrattuna varenikliiniryhmässä useammat tutkittavat ilmoittivat itsemurha- ajatuksia tai itsetuhoista käyttäytymistä ennen tutkimukseen osallistumista (elinaikainen historia) ja aktiivisen hoitojakson jälkeen (päivinä 33–85 viimeisen hoitoannoksen jälkeen).
in the veins (thrombosis)
Verisuonissa (tromboosi)
In the VIEW1 study there were mean decreases in CRT on optical coherence tomography (OCT) (-130 and -129 microns at week 52 for the Eylea 2 mg every two months and ranibizumab 0.5 mg every month study groups, respectively).
VIEW1-tutkimuksessa CRT väheni keskimäärin optisella koherenssitomografialla (OCT) mitattuna (130 mikronia 2 mg:n Eylea-ryhmässä, jossa hoitoväli oli kaksi kuukautta, ja 129 mikronia 0,5 mg:n ranibitsumabiryhmässä, jossa hoitoväli oli kuukausi, kun paksuus mitattiin viikolla 52).
In the VIEW1 study, at week 52, 95.1% of patients in the Eylea 2Q8 group maintained vision compared to 94.4% patients in the ranibizumab 0.5Q4 group.
VIEW1-tutkimuksessa viikolla 52 Eylea 2Q8 -ryhmän potilaista 95,1 %:lla säilyi näkö ja 94,4 %:lla potilaista ranibitsumabi 0.5Q4 -ryhmässä.
In the VIEW1 study, at week 52, 95.1% of patients in the Eylea 2Q8 group maintained vision compared to 94.4% patients in the ranibizumab 0.5Q4 group.
VIEW1-tutkimuksessa viikolla 52 Eylea 2Q8 -ryhmän potilaista 95,1 %:lla säilyi näkö ja 94,4 %:lla potilasta ranibitsumabi 0.5Q4 -ryhmässä.
In the VIP-PM study in pathological myopia, the average number of treatments per year were 3.5 in the first year after diagnosis and 1.8 in the second for the randomised placebo-controlled phase and
VIP-PM- tutkimuksessa keskimääräinen hoitokertojen määrä ensimmäisenä vuonna diagnoosin jälkeen oli 3,5 ja toisena vuotena 1,8 satunnaistetussa lumelääkekontrolloidussa vaiheessa.
In the ViraferonPeg combination trial, 1,530 naïve patients were treated for one year with one of the following combination regimens:
ViraferonPegin yhdistelmähoitotutkimuksessa 1 530 aiemmin hoitamatonta potilasta sai vuoden ajan jotain seuraavista yhdistelmähoidoista:
In the VISTADME study, 217 (70.7%) of Eylea patients received bilateral Eylea injections until week100; in the VIVIDDME study, 97 (35.8%) of Eylea patients received a different anti-VEGF treatment in their fellow eye.
VISTADME-tutkimuksessa 217 (70,7 %) Eylea- potilasta sai molemminpuolisia Eylea-injektioita viikolle 100 asti; VIVIDDME-tutkimuksessa 97 (35,8 %) Eylea-potilasta sai toiseen silmään erilaista anti-VEGF-hoitoa.
In the warfarin group, the median TTR (time in therapeutic range, INR 2.0 to 3.0) was 68.4%.
Varfariiniryhmässä TTR:n (time in therapeutic range, eli aika INR-alueella 2,0–3,0) mediaani oli 68,4 %.
In the Week 96 pooled analysis for patients receiving emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate (FTC/TDF) + rilpivirine hydrochloride in the Phase 3 clinical studies TMC278-C209 and TMC278-C215, HIV-1 isolates from 43 patients had an amino acid substitution associated with NNRTI (n = 39) or NRTI (n = 41) resistance.
Viikon 96 yhdistetyssä analyysissä potilaista, jotka saivat emtrisitabiinia/tenofoviiridisoproksiilifumaraattia (FTC/TDF) ja rilpiviriinihydrokloridia vaiheen 3 kliinisissä tutkimuksissa TMC278-C209 ja TMC278-C215, 43 potilaan HIV-1-isolaateissa oli NNRTI- (n = 39) tai NRTI-resistenssiin (n = 41) liittyvä aminohapposubstituutio.
In the Week 96 pooled analysis of antiretroviral -naïve patients receiving elvitegravir/cobicistat/emtricitabine/tenofovir alafenamide (E/C/F/TAF) in the Phase 3 studies GS-US-292-0104 and GS-US-292-0111, the development of one or more primary resistance-associated mutations was observed in HIV-1 isolates from 10 of 866 (1.2%) patients treated with E/C/F/TAF.
Viikon 96 yhdistetyssä analyysissä potilaista, jotka eivät olleet saaneet aiemmin antiretroviraalista hoitoa ja jotka saivat elvitegraviiria/kobisistaattia/emtrisitabiinia/tenofoviirialafenamidia (E/C/F/TAF) vaiheen 3 tutkimuksissa GS-US-292-0104 ja GS-US-292-0111, kymmenellä potilaalla 866:sta (1,2 %) E/C/F/TAF-hoitoa saaneesta potilaasta havaittiin yksi tai useampi primaariin resistenssiin liittyvä mutaatio HIV-1-isolaateissa.
In the week 96 pooled resistance analysis for patients receiving emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate + rilpivirine hydrochloride in the Phase III clinical studies C209 and C215, there were 78 virologic failure patients with genotypic resistance information available for 71 of those patients.
Viikon 96 yhdistetyssä resistenssianalyysissä potilaista, jotka saivat emtrisitabiinia/tenofoviiridisoproksiilifumaraattia ja rilpiviriinihydrokloridia faasin III kliinisissä tutkimuksissa C209 ja C215, virologinen epäonnistuminen todettiin 78 potilaalla, joista 71:stä on saatavana genotyyppistä resistenssiä koskevat tiedot.
In the wet form of AMD, abnormal blood vessels grow under the retina and macula.
Makulan rappeumassa verkkokalvon ja sen keskeisen osan (makulan) alle kasvaa epänormaaleja verisuonia (tätä nimitetään suonikalvoston uudissuonittumiseksi).
In the Yondelis+PLD arm, non-white (mainly Asian) patients had a higher incidence than white patients in grade 3 or 4 adverse reactions (96% versus 87%), and serious adverse reactions (44% versus 23% all grades).
Yondelisin ja PLD:n yhdistelmähoitoryhmässä muilla kuin valkoihoisilla potilailla (lähinnä aasia- laisilla) esiintyi valkoihoisia potilaita enemmän asteen 3 ja 4 haittavaikutuksia (96 % muilla ja 87 % valkoihoisilla) ja vakavia haittavaikutuksia (kaikki asteet: 44 % muilla ja 23 % valkoihoisilla).
In the younger age groups (2-6 years and 7-11 years), total clearance was higher compared with that in adolescents, resulting in a lower level of exposure (AUC and Cmax) and elimination half-life.
Nuoremmissa ikäryhmissä (2-6-vuotiaat ja 7-11-vuotiaat) kokonaispuhdistuma oli suurempi kuin nuorilla, minkä seurauksena altistumisen aste (AUC ja Cmax) jäi pienemmäksi ja eliminaation puoliintumisaika lyhyemmäksi kuin nuorilla.
In the zoledronic acid -treated group, statistically significant improvement in pain scores (using the Brief Pain Inventory, BPI) was seen at 4 weeks and at every subsequent time point during the study, when compared to placebo (Figure 1).
Tsoledronihappohoitoa saaneiden ryhmässä Brief Pain Inventory (BPI) -asteikolla arvioitu kipu alkoi vähentyä tilastollisesti merkitsevästi (verrattuna lumelääkkeeseen) lähtötilanteeseen nähden neljän viikon kuluttua (kuva 1).
In the zoledronic acid-treated group, statistically significant improvement in pain scores (using the Brief Pain Inventory, BPI) was seen at 4 weeks and at every subsequent time point during the study, when compared to placebo (Figure 1).
Tsoledronihappohoitoa saaneessa ryhmässä kipu (Brief Pain Inventory (BPI) –asteikolla arvioituna) alkoi vähentyä tilastollisesti merkitsevästi lähtötilanteeseen verrattuna neljän viikon kuluttua verrattuna lumelääkkeeseen (Kuva 1).
In the “crimped area” on either side of the ampoule tail
Ampullin varren "puristetulla" alueella, molemmilla puolilla
In the “Prevention Regimen For Effectively avoiding Second Strokes” (PRoFESS) trial in patients 50 years and older, who recently experienced stroke, an increased incidence of sepsis was noted for telmisartan compared with placebo, 0,70 % vs.
PRoFESS-tutkimuksessa "Prevention Regimen For Effectively avoiding Second Strokes" yli 50- vuotiailla tai vanhemmilla potilailla, joilla oli hiljattain ollut aivohalvaus, huomattiin sepsiksen ilmaantuvuuden lisääntymistä telmisartaaniryhmässä lumelääkeryhmään verrattuna, 0,70 % vs.
In the “Prevention Regimen For Effectively avoiding Second Strokes” (PRoFESS) trial in patients 50 years and older, who recently experienced stroke, an increased incidence of sepsis was noted for telmisartan compared with placebo, 0.70 % vs.
PRoFESS-tutkimuksessa "Prevention Regimen For Effectively avoiding Second Strokes" yli 50- vuotiailla tai vanhemmilla potilailla, joilla oli hiljattain ollut aivohalvaus, huomattiin sepsiksen ilmaantuvuuden lisääntymistä telmisartaaniryhmässä lumelääkeryhmään verrattuna, 0,70 % vs.
In the “Prevention Regimen For Effectively avoiding Second Strokes” (PRoFESS) trial in patients 50 years and older, who recently experienced stroke, an increased incidence of sepsis was noted for telmisartan compared with placebo, 0.70 % vs.
PRoFESS-tutkimuksessa "Prevention Regimen For Effectively avoiding Second Strokes" yli50- vuotiailla tai vanhemmilla potilailla, joilla oli hiljattain ollut aivohalvaus, huomattiin sepsiksen ilmaantuvuuden lisääntymistä telmisartaaniryhmässä lumelääkeryhmään verrattuna, 0,70 % vs.
In theAPC trial, there was a dose-related increase in the composite endpoint of cardiovascular death, myocardial infarction, or stroke (adjudicated) with celecoxib compared to placebo over 3 years of treatment.
APC-tutkimuksen kolmivuotinen selekoksibihoito lisäsi yhdistetyn päätetapahtuman (sydän- ja verisuoniperäinen kuolema, sydäninfarkti ja aivohalvaus) (asiantuntija-arvioitu) ilmaantuvuutta annoksen mukaan lumelääkkeeseen verrattuna.
In theory, therefore, the use of Nonafact could generate antibodies to mouse protein.
Teoriassa Nonafactin käytön yhteydessä voisi siksi muodostua vasta- aineita hiiren proteiinille.
In these 52-week duration studies, patients received treatment for 12 weeks, followed by a 40-week non-treatment phase.
Molemmat tutkimukset kestivät 52 viikkoa: hoitovaihe kesti 12 viikkoa ja hoidoton seurantavaihe 40 viikkoa.
In these atrial fibrillationpatients a dosage of 220 mg dabigatran given as 110 mg capsule twice daily should be considered and posology recommendations in section 4.2 be followed.
Näillä eteisvärinäpotilailla on harkittava 220 mg dabigatraaniannostusta eli 110 mg kapselia kahdesti vuorokaudessa ja noudatettava kohdan 4.2 annossuosituksia.
In these cases, epoetin alfa is used to replace the missing hormone or to increase red blood cell counts.
Näissä tapauksissa epoetiini alfaa käytetään korvaamaan puuttuva hormoni tai lisäämään punaisten verisolujen määrää.
In these cases, epoetin alfa is used to replace the missing hormone or to increase red blood cell counts.
Silloin epoetiini alfaa käytetään korvaamaan puuttuva hormoni tai lisäämään punaisten verisolujen määrää.
In these cases, if clinically appropriate, higher cut-off levels of platelet count for dose reduction (200 x 109/l) and treatment interruption (400 x 109/l) may be considered according to medical judgement.
Näissä tapauksissa voidaan harkita korkeampia trombosyyttipitoisuuden raja-arvoja annoksen pienentämiselle (200 x 109/l) ja hoidon keskeyttämiselle (400 x 109/l) lääkärin arvion mukaan, mikäli se on kliinisesti perusteltua.
In these cases, it is also recommended to check renal function before initiating treatment with metformin.
Näissä tilanteissa on myös suositeltavaa tarkistaa munuaistoiminta ennen metformiinihoidon aloittamista.
In these cases, it is recommended that you are monitored during the first infusion and for an hour afterwards.
Tarkkailuasi suositellaan näissä tapauksissa ensimmäisen infuusion aikana ja yhden tunnin ajan sen jälkeen.
In these cases, Perjeta is used together with trastuzumab and docetaxel (other cancer medicines).
Näissä tapauksissa Perjetaa käytetään yhdessä trastutsumabin ja dosetakselin (muita syöpälääkkeitä) kanssa.
In these cases, Perjeta is used with trastuzumab and chemotherapy.
Näissä tapauksissa Perjetaa käytetään yhdessä trastutsmabin ja kemoterapian kanssa.
In these cases, the dose of ciclosporin should be gradually reduced to zero over four to eight weeks, and the dose of Rapamune increased to obtain blood levels of sirolimus of about 12 to 20 ng/ml.
Näissä tapauksissa siklosporiinin annosta on vähennettävä asteittain 4–8 viikon aikana, ja Rapamunen annosta on lisättävä niin, että veren sirolimuusipitoisuus on noin 12–20 ng/ml.
In these cases, treatment should be discontinued (see section 4.3).
Tällaisissa tapauksissa hoito on lopetettava (ks. kohta 4.3).
In these categories of animals the vaccine should be used only according to the benefit-risk assessment by the responsible veterinarian and/or the national Competent Authorities, depending on the current vaccination policies against bluetongue virus.
Siitossonneilla ja - pässeillä rokotetta saa käyttää vain vastaavan eläinlääkärin ja/tai kansallisten toimivaltaisten viranomaisten tekemän hyöty-haitta-arvion perusteella, riippuen voimassa olevasta sinikielitaudin rokotuskäytännöstä.
In these children, the use of Diacomit will be done under the close supervision of the doctor.
Näille lapsille stiripentolin käyttö tapahtuu lääkärin tarkassa valvonnassa.
In these circumstances the vaccination course should be continued with diphtheria, tetanus, hepatitis B and HIB vaccines.
Tällaisessa tapauksessa rokotussarjaa jatketaan difteria-, tetanus-, hepatiitti B- ja HIB- rokotteella.
In these circumstances the vaccination course should be continued with DT and HBV vaccines.
Tällaisissa tapauksissa rokotussarjaa jatketaan DT- ja HBV- rokotteilla.
In these circumstances, it has been commonly reported that immunoglobulins increase the risk of breakdown of red blood cells (haemolysis).
Immunoglobuliinien on näissä tilanteissa yleisesti raportoitu lisänneen verenpunasolujen hajoamisen vaaraa (hemolyysi).
In these clinical studies, approximately 89% (1,616/1,817) of the patients randomised to treatment with Eylea were 65 years of age or older and approximately
Näissä kliinisissä tutkimuksissa noin 89 % (1 616/1 817) randomisoiduista Eylea-hoitoa saaneista potilaista olivat iältään 65 vuotta tai vanhempia ja noin 63 % (1 139/1 817)
In these clinical studies, approximately 89% (1,616/1,817) of the patients randomised to treatment with Eylea were 65 years of age or older, and approximately
Näissä kliinisissä tutkimuksissa noin 89 % (1 616/1 817) randomisoiduista Eylea-hoitoa saaneista potilaista olivat iältään 65 vuotta tai vanhempia ja noin 63 % (1 139/1 817)
In these clinical studies, it was demonstrated that the immune responses were unaffected and that the overall safety profiles of the administered vaccines were similar.
Näissä kliinisissä tutkimuksissa osoitettiin, että vaikutusta immuunivasteeseen ei ollut ja että annettujen rokotteiden turvallisuusprofiili oli yleisesti ottaen samanlainen.
In these clinical studies, the animal owners gave Zubrin to their dogs, once daily at a dose of 10 mg per kg dog’s bodyweight with or without food.
Näissä kliinisissä tutkimuksissa eläinten omistajat antoivat koirilleen Zubrinia 10 mg painokiloa kohti kerran päivässä ruoan kanssa tai ilman ruokaa.
In these clinical studies, the injectable vaccines were given at different injection sites.
Näissä kliinisissä tutkimuksissa injektiomuotoiset rokotteet annettiin eri injektiokohtiin.
In these clinical studies, the median time to onset of the first occurrence of haemorrhagic events was 94 days in both studies for the combination of trametinib and dabrafenib.
Molemmissa kliinisissä tutkimuksissa ensimmäisen verenvuototapahtuman ilmaantumiseen kulunut mediaaniaika oli 94 päivää trametinibin ja dabrafenibin yhdistelmähoidossa.
In these clinical trials, clinically significant increases (greater than 3 x Upper Limit of Normal) in serum alanine aminotransferase (ALT), along with clinically significant increases (greater than 2 x Upper Limit of Normal) in serum total bilirubin were observed in 3 patients treated with tolvaptan.
Näissä kliinisissä tutkimuksissa todettiin seerumin alaniiniaminotransferaasin (ALT) pitoisuuden kliinisesti merkittävää suurentumista (yli 3 kertaa normaalin yläraja) sekä seerumin bilirubiinin kokonaismäärän kliinisesti merkittävää suurentumista (yli 2 kertaa normaalin yläraja) tolvaptaanilla hoidetulla kolmella potilaalla.
In these extensions clinical studies, no cases of high-grade intraepithelial neoplasia and no cases of genital warts were observed in subjects who received qHPV vaccine in the base study:
Näissä kliinisissä jatkotutkimuksissa ei havaittu yhtään korkean tason intraepiteliaalinen neoplasia - tapausta tai genitaalialueiden kondylooma –tautitapausta henkilöillä, jotka rokotettiin qHPV- rokotteella perustutkimuksessa:
In these individuals, an adequate immune response may not be elicited.
Näillä henkilöillä ei ehkä saavuteta riittävää immuunivastetta.
In these infants, longer gaps than normal between breaths may occur for 2 to 3 days after vaccination.
Näillä imeväisillä voi esiintyä tavallista pidempi hengitysväli 2–3 vuorokautta rokotuksen jälkeen.
In these patients a 13% (95 CI: 5.0, 27.0) confirmed response rate was observed with a median PFS of 3.6 months (95% CI: 2, 4).
Näillä potilailla vahvistettu vasteprosentti oli 13 % (95 % lv: 5,0–27,0) ja etenemisvapaan elinajan mediaani 3,6 kuukautta (95 % lv: 2–4).
In these patients a 13% (95% CI: 5.0, 27.0) confirmed response rate was observed with a median PFS of 3.6 months (95% CI: 2, 4).
Näillä potilailla vahvistettu vasteprosentti oli 13 % (95 % lv: 5,0–27,0) ja etenemisvapaan elinajan mediaani 3,6 kuukautta (95 % lv: 2–4).
In these patients hypoglycaemia may occur under telmisartan treatment.
Telmisartaanihoidon aikana näillä potilailla saattaa esiintyä hypoglykemiaa.
In these patients one should consider doubling the timing of removal of a catheter, at least 24 hours for the lower prescribed dose of enoxaparin (30 mg once daily) and at least 48 hours for the higher dose (1 mg/kg bw/day).
Näille potilaille on harkittava aikavälin kaksinkertaistamista ennen katetrin poistoa, vähintään 24 tuntia pienemmällä enoksapariiniannoksella (30 mg kerran vuorokaudessa) ja vähintään 48 tuntia suuremmalla enoksapariiniannoksella (1 mg/painokilo/vrk).
In these patients requiring cautious dosing, oral formulation should be preferred (see section 5.2).
Näiden potilaiden kohdalla, joiden annostus on sovitettava varovaisuutta noudattaen, on ensisijaisesti käytettävä suun kautta otettavaa lääkemuotoa (ks. kohta 5.2).
In these patients Revolade should only be used if clinically indicated and patients should then be closely monitored.
Näillä potilailla Revoladea pitäisi käyttää vain, jos se on kliinisesti aiheellista, ja potilaiden tilaa on sitten seurattava tarkoin.
In these patients the SVR12 rates were 96%, 94%, 100% and 68%, respectively.
Näillä potilailla SVR12- määrät olivat 96 %, 94 %, 100 % ja 68 %.
In these patients, ACR 20/50/70 responses at Week 52 were of 57%, 25%, and 11% respectively.
Näiden potilaiden ACR 20/50/70 -vasteet viikolla 52 olivat 57 % (ACR 20 -vaste), 25 % (ACR 50 -vaste) ja 11 % (ACR 70 -vaste).
In these patients, an incremental blood pressure lowering effect was observed for both systolic blood pressure (SBP) and diastolic blood pressure (DBP) (13.3 and 8.3 mm Hg, respectively).
Näillä potilaillainkrementaalinen verenpainetta laskeva vaikutus havaittiin 13,3 mm Hg systolisen verenpaineen laskuna ja 8,3 mm Hg diastolisen verenpaineen laskuna.
In these patients, blood clots do not form properly, resulting in longer bleeding time and poor wound healing.
Näillä potilailla veri ei hyydy kunnolla, vaan verenvuoto kestää tavallista pidempään ja haavat paranevat heikosti.
In these patients, Cimzia is given in combination with methotrexate.
Näille potilaille Cimziaa annetaan yhdessä metotreksaatin kanssa.
In these patients, clinical remission was achieved in 23% of patients at Week 28 and 32% of patients at Week 52.
Näistä potilaista 23 % saavutti kliinisen remission viikolla 28 ja 32 % viikolla 52.
In these patients, clinical remission was achieved in 25% of patients at Week 28 and Week 52.
Näistä potilaista 25 % saavutti kliinisen remission viikolla 28 ja viikolla 52.
In these patients, closer monitoring of LIC and serum ferritin is essential to avoid overchelation: in addition to monthly serum ferritin assessments, LIC should be monitored every three months when serum ferritin is ≤800 µg/l.
Näillä potilailla maksan rautapitoisuuden ja seerumin ferritiinin tarkempi seuranta on välttämätöntä liiallisen kelaation välttämiseksi: kuukausittaisen seerumin ferritiinin seurannan lisäksi maksan rautapitoisuus tulee mitata kolmen kuukauden välein, kun seerumin ferritiini on ≤ 800 mikrog/l.
In these patients, enoxaparin sodium should be prescribed for at least 2 days and the treatment should be continued to achieve its objective.
Näille potilaille enoksapariininatriumia tulee määrätä ainakin kahdeksi vuorokaudeksi ja hoitoa pitää jatkaa, kunnes sen tavoite on saavutettu.
In these patients, increases in laboratory values of CK to grade 2 and higher severity had a median time to onset of 12.9 weeks (range 2 to 39 weeks) after initiating Odomzo therapy and a median time to resolution (to normalisation or grade 1) of 12 days (95% CI 8 to 14 days).
Näillä potilailla vähintään vaikeusasteeseen 2 kohonneiden CK-laboratoriokoearvojen ilmaantumisen mediaani oli 12,9 viikkoa (vaihteluväli 2–39 viikkoa) Odomzo-hoidon aloittamisen jälkeen ja lievittymiseen (normalisoituminen tai aste 1) kuluneen ajan mediaani 12 päivää (95 % lv 8–14 päivää).