natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There was insufficient data in patients with severe renal impairment (CLcr < 30 ml/min) to assess its effect on pharmacokinetics (see sections 4.2 and 4.4).
Vaikeaa munuaisten toimintahäiriötä (CLcr <30 ml/min) sairastavien potilaiden tiedot olivat riittämättömiä, jotta toimintahäiriön vaikutusta farmakokinetiikkaan olisi voitu arvioida (ks. kohdat 4.2 ja 4.4).
There was less use of morphinic analgesic (p < 0.01), non-morphinic analgesics (p < 0.01), other disease-related medications (p = 0.06) and radiotherapy (p < 0.01) in patients treated with docetaxel at 75 mg/m² compared to those with BSC.
Morfiinianalgeetin (p < 0,01), ei morfiinikipulääkkeiden (p < 0,01), muiden sairauteen liittyvien lääkkeiden (p = 0,06) ja sädehoidon (p < 0,01) käyttö oli vähäisempää 75 mg/m2-dosetakselilla verrattuna vastaaviin arvoihin parhaassa tukihoidossa.
There was more myelosuppression seen in CML patients than in GIST, which is probably due to the underlying disease.
KML- potilailla havaittiin enemmän myelosuppressiota kuin GIST-potilailla, mikä johtuu todennäköisesti perustaudista.
There was negligible urinary excretion of ivacaftor as unchanged parent (less than 0.01% following a single oral dose of 500 mg).
Merkityksetön määrä ivakaftoria erittyi virtsaan muuttumattomana kanta-aineena (vähemmän kuin 0,01 % suun kautta annetun 500 mg:n kerta-annoksen jälkeen).
There was no accumulation of bimatoprost in the blood over time and the safety profile was similar in elderly and young patients.
Bimatoprosti ei akkumuloitunut vereen pitemmässäkään käytössä ja sen turvallisuusprofiili oli samalainen sekä vanhuksilla että nuorilla.
There was no apparent correlation between the development of these antibodies and allergic reactions.
Kyseisten vasta- aineiden kehittymisen ja allergisten reaktioiden välillä ei ollut selkeää yhteyttä.
There was no apparent impact of the presence of anti-rituximab or anti-rHuPH20 antibodies on safety or efficacy (SABRINA).
Anti-rituksimabi vasta-aineilla tai rHuPH20 vasta-aineilla ei havaittu olevan vaikutusta turvallisuuteen tai tehoon [SABRINA].
There was no apparent impact of the presence of anti-rituximab or anti-rHuPH20 antibodies on safety or efficacy.
Anti- rituksimabi vasta-aineilla tai rHuPH20 vasta-aineilla ei havaittu olevan vaikutusta turvallisuuteen tai tehoon.
There was no apparent relationship with respect to occurrence of adverse events in the clinical studies for patients receiving various categories of the most common concomitant medications.
Kliinisissä tutkimuksissa ei ilmennyt mitään selvää yhtäläisyyttä suhteessa haittavaikutuksiin ja potilaiden tavallisimmin käyttämiin muihin eri kategorioiden lääkkeisiin.
There was no association of the presence of anti-alemtuzumab or inhibitory anti-alemtuzumab antibodies with a reduction in efficacy, change in pharmacodynamics, or the occurrence of adverse reactions, including infusion associated reactions.
Alemtutsumabin vasta-aineiden tai estävien alemtutsumabin vasta-aineiden esiintymisen ei katsottu liittyvän tehon laskuun, farmakodynamiikan muuttumiseen tai haittavaikutusten, kuten infuusioon liittyvien reaktioiden, esiintymiseen.
There was no attenuation of the bronchodilator effect over time in the 6- and 12-month studies.
Keuhkoputkia laajentava vaikutus ei heikentynyt ajan kuluessa kuuden ja kahdentoista kuukauden kestoisissa tutkimuksissa.
There was no change in the kinetics of imatinib on repeated dosing, and accumulation was 1.5-2.5-fold at steady state when dosed once daily.
Imatinibin kinetiikka ei muuttunut toistuvassa annostelussa, ja kumuloituminen oli 1,5–2,5-kertaista vakaassa tilassa, kun annos otettiin kerran vuorokaudessa.
There was no change in the kinetics of imatinib on repeated dosing, and accumulation was 1.5–2.5-fold at steady state when dosed once daily.
Imatinibin kinetiikka ei muuttunut toistuvassa annostelussa, ja kumuloituminen oli 1,5 - 2,5-kertaista vakaassa tilassa, kun annos otettiin kerran vuorokaudessa.
There was no change in the kinetics of imatinib on repeated dosing, and accumulation was 1.5–2.5-fold at steady state when dosed once daily.
Imatinibin kinetiikka ei muuttunut toistuvassa annostelussa, ja kumuloituminen oli 1,5 – 2,5-kertaista vakaassa tilassa, kun annos otettiin kerran vuorokaudessa.
There was no change in the kinetics of imatinib on repeated dosing, and accumulation was 1.5–2.5-fold at steady state when dosed once daily.
Imatinibin kinetiikka ei muuttunut toistuvassa annostelussa, ja kumuloituminen oli 1,5–2,5-kertaista vakaassa tilassa, kun annos otettiin kerran vuorokaudessa.
There was no clear dose relationship.
gynekomastia,
There was no clear relationship between AUC and the degree of hepatic impairment based on
AUC-arvon ja Child–Pugh-pisteillä mitatun maksan vajaatoiminnan asteen välillä ei ollut selvää yhteyttä.
There was no clinically meaningful drug-drug interaction between ketoconazole and apremilast.
Ketokonatsolin ja apremilastin välillä ei havaittu kliinisesti merkittäviä lääkeyhteisvaikutuksia.
There was no clinically meaningful effect of age on raltegravir pharmacokinetics over the age range studied (19 to 71 years, with few (8) subjects over the age of 65).
Ikä ei vaikuttanut kliinisesti merkittävässä määrin raltegraviirin farmakokinetiikkaan tutkitussa ikäryhmässä (19–71-vuotiaita; hyvin vähän (8) yli 65-vuotiaita).
There was no clinically relevant difference in pharmacokinetics of Levemir between older and young subjects.
Levemir-insuliinin farmakokinetiikassa ei havaittu kliinisesti merkitsevää eroa vanhempien ja nuorten henkilöiden välillä.
There was no clinically relevant difference in pharmacokinetics of Levemir between subjects with renal or hepatic impairment and healthy subjects.
Levemir-insuliinin farmakokinetiikassa ei havaittu kliinisesti merkitsevää eroa munuaisten tai maksan vajaatoimintaa sairastavien henkilöiden ja terveiden henkilöiden välillä.
There was no clinically relevant difference to placebo in the incidence or nature of the discontinuation symptoms after either short-term (6-12 weeks) or long-term (24-64 weeks) treatment with vortioxetine.
Oireiden ilmaantuvuudessa tai laadussa lyhytaikaisen (6–12 viikon) ja pitkäaikaisen (24–64 viikon) vortioksetiinihoidon lopettamisen jälkeen ei ollut kliinisesti olennaista eroa lumelääkkeeseen verrattuna.
There was no clinically relevant effect of age (18-64 years) or gender on the pharmacokinetics of lomitapide.
Iällä (18–64 vuotta) tai sukupuolella ei ollut kliinisesti merkittävää vaikutusta lomitapidin farmakokinetiikkaan.
There was no clinically relevant effect on the overall exposure of either ethinyloestradiol or levonorgestrel.
Liraglutidilla ei ollut kliinisesti merkitsevää vaikutusta etinyyliestradiolin eikä myöskään levonorgestreelin kokonaisaltistukseen.
There was no consistent difference in mean Cmax between orodispersible tablets and film coated tablets.
Cmax -pitoisuuksissa ei ollut yhdenmukaista eroa suussa hajoavien tablettien ja kalvopäällysteisten tablettien välillä.
There was no consistent difference in mean Cmax between orodispersible tablets and film coated tablets.
Cmax-pitoisuuksissa ei ollut yhdenmukaista eroa suussa hajoavien tablettien ja kalvopäällysteisten tablettien välillä.
There was no consistent difference in mean Cmax between orodispersible tablets and film-coated tablets.
Cmax-pitoisuuksissa ei ollut yhdenmukaista eroa suussa hajoavien tablettien ja kalvopäällysteisten tablettien välillä.
There was no correlation of antibody activity and either clinical efficacy or safety.
Vasta-ainetoiminta ei korreloinut hoidon tehokkuuden tai turvallisuuden kanssa.
There was no detectable plasma protein binding following administration of [14C]-migalastat hydrochloride in the concentration range between 1 and 100 M.
Sitoutumista plasman proteiineihin ei havaittu, kun [14C]- migalastaattihydrokloridia annettiin pitoisuutena 1–100 M.
There was no difference between ataluren 20-, 20-, 40 mg/kg and placebo.
Atalureeniannoksen 20 mg, 20 mg ja 40 mg painokiloa kohden sekä lumeryhmän välillä ei ollut eroa.
There was no difference between Evista and placebo treated women in the incidences of vaginal bleeding (spotting) or vaginal discharge.
Emätin- tai tipotteluvuotojen esiintyvyydessä ei ollut eroja Evista- ja plasebo- ryhmässä.
There was no difference between Optruma and placebo treated women in the incidences of vaginal bleeding (spotting) or vaginal discharge.
Emätin- tai tipotteluvuotojen esiintyvyydessä ei ollut eroja Optruma- ja plasebo- ryhmässä.
There was no difference between raloxifene and placebo treated women in the incidences of vaginal bleeding (spotting) or vaginal discharge.
Emätin- tai tipotteluvuotojen esiintyvyydessä ei ollut eroja raloksifeeni- ja plaseboryhmässä.
There was no difference between the atosiban and beta- mimetic groups with regard to this parameter.
Eroa atosibaani- ja beetamimeettiryhmän välillä ei ollut tämän parametrin osalta.
There was no difference between the combination and the individual components in severity for any observed adverse reactions.
Mahdollisten havaittujen haittavaikutusten vaikeusasteessa ei todettu eroja yhdistelmän ja yksittäisten komponenttien välillä.
There was no difference in the change from baseline in whole body BMD or BMC for rilpivirine compared with control, in the overall population or in those patients treated with a backbone regimen including tenofovir disoproxil fumarate.
Rilpiviriinin osalta eroa koko kehon BMD:n tai BMC:n lähtötason muutoksissa verrattuna kontrolliryhmään ei ollut yleisessä ryhmässä tai potilailla, joiden taustahoitoon sisältyi tenofoviiridisoproksiilifumaraatti.
There was no difference in the pharmacokinetic profile of alglucosidase alfa in these juvenile late- onset patients compared to infantile-onset patients.
Näiden nuoruusiässä ilmenevää (juveniilia) tautimuotoa sairastavien potilaiden elimistössä alglukosidaasi alfan farmakokineettinen profiili oli samanlainen kuin potilaissa, joilta sairaus havaittiin lapsuusaikana.
There was no dose- response effect for imaging efficacy (sensitivity or specificity) over antibody doses ranging from 0.1 mg to 1.0 mg.
Mitään annos-reaktio vaikutusta kuvaustehokkuuden (herkkyys tai spesifisyys) suhteen ei tullut esiin vasta-aineannoksen ollessa 0,1 mg -1,0 mg.
There was no effect of anti-ipilimumab antibodies on the CL of ipilimumab.
Ipilimumabin vasta-aineilla ei ollut vaikutusta ipilimumabin puhdistumaan.
There was no effect of mild (50 mL/min ≤ CLcr ≤80 mL/min) or moderate (30 mL/min ≤ CLcr < 50 mL/min) renal insufficiency on the clearance of total MTP-PE, when compared with that observed in healthy adult subjects with normal renal function (CLcr > 80 mL/min).
(50 ml/min ≤ kreatiniinipuhdistuma ≤80 ml/min) tai kohtalainen (30 ml/min ≤ kreatiniinipuhdistuma <50 ml/min) munuaisten vajaatoiminta ei vaikuttanut kokonais-MTP-PE:n puhdistumaan, kun tilannetta verrattiin terveisiin aikuisiin koehenkilöihin, joiden munuaisten toiminta oli normaalia (kreatiniinipuhdistuma >80 ml/min).
There was no effect on the clearance of safinamide in patients with PD receiving safinamide as adjunct to chronic L-dopa and/or DA-agonists and safinamide treatment did not change the pharmacokinetic profile of co-administered L-dopa.
Parkinson-potilaiden jatkuva levodopa- ja/tai dopamiiniagonistilääkitys ei vaikuttanut lisälääkkeenä käytetyn safinamidin puhdistumaan eikä safinamidihoito muuttanut samanaikaisesti annetun levodopan farmakokineettistä profiilia.
There was no effect on the clearance of safinamide in patients with PD receiving safinamide as adjunct to chronic L-dopa and/or DA-agonists and safinamide treatment did not change the pharmacokinetic profile of co-administered L-dopa.
Parkinson-potilaiden jatkuva levodopa- ja/tai dopamiiniagonistilääkitys ei vaikuttanut lisälääkkeenä käytetyn safinamidin puhdistumaan, eikä safinamidihoito muuttanut samanaikaisesti annetun levodopan farmakokineettistä profiilia.
There was no effect on the fertility of rats treated orally with amlodipine maleate (males for 64 days and females for 14 days prior to mating) at doses of up to 10 mg amlodipine/kg/day (about 10 times the maximum recommended human dose of 10 mg/day on an mg/m2 basis).
Suun kautta amlodipiinimaleaattia saaneiden rottien (urokset 64 päivää ja naaraat 14 päivää ennen parittelua) hedelmällisyyteen kohdistuvia vaikutuksia ei esiintynyt, kun käytetyt annokset olivat enintään 10 mg amlodipiinia/kg/vrk (noin 10 kertaa ihmiselle suositeltu enimmäisannos 10 mg/vrk elimistön pinta-alan [mg/m2] perusteella).
There was no effect on the fertility of rats treated with amlodipine (males for 64 days and females 14 days prior to mating) at doses up to 10 mg/kg/day (8 times* the maximum recommended human dose of 10 mg on a mg/m2 basis).
Amlodipiinia saaneiden rottien (urokset 64 vuorokautta ja naaraat 14 vuorokautta ennen parittelua) hedelmällisyyteen kohdistuvia vaikutuksia ei esiintynyt, kun käytetyt annokset olivat enintään 10 mg amlodipiinia/kg/vrk (noin 8* kertaa ihmiselle suositeltu ihon pinta-alaan perustuva [mg/m2] enimmäisannos 10 mg).
There was no effect on the R- warfarin pharmacokinetics or on coagulation.
Vaikutuksia R-varfariinin farmakokinetiikkaan tai hyytymiseen ei esiintynyt.
There was no evidence for age (12-84) to affect the pharmacokinetics of fluticasone furoate and vilanterol in subjects with asthma.
Astmapotilailla ei havaittu viitteitä iän (12–84) vaikutuksista flutikasonifuroaatin ja vilanterolin farmakokinetiikkaan.
There was no evidence for age to affect the pharmacokinetics of fluticasone furoate in subjects with COPD while there was an increase (37%) in AUC (0-24) of vilanterol over the observed age range of 41 to 84 years.
Keuhkoahtaumatautipotilailla ei havaittu viitteitä iän (12–84) vaikutuksista flutikasonifuroaatin farmakokinetiikkaan, mutta vilanterolin AUC(0-24)-arvo oli suurentunut (37 %) 41–84-vuotiaiden potilaiden ikäryhmässä.
There was no evidence for benefit on cardiovascular mortality (hazard ratio 1.03, 95 % CI 0.85 - 1.24).
Sydän- ja verisuonikuolleisuuteen ei saatu näyttöä hyödystä (riskisuhde 1,03, 95 % luottamusväli 0,85–1,24).
There was no evidence for tachyphylaxis in the effect of ANORO over time.
Näyttöä takyfylaksiasta tai ANORO-valmisteen tehon heikkenemisestä ei havaittu ajan myötä.
There was no evidence for tachyphylaxis in the effect of Incruse over time.
Näyttöä takyfylaksiasta tai Incruse- valmisteen tehon heikkenemisestä ei havaittu ajan myötä.
There was no evidence for tachyphylaxis in the effect of LAVENTAIR over time.
Näyttöä takyfylaksiasta tai LAVENTAIR-valmisteen tehon heikkenemisestä ei havaittu ajan myötä.
There was no evidence of adverse reactions of tafamidis on fertility, reproductive performance or mating behaviour in the rat at any dose level.
Tafamidiisin haitallisista vaikutuksista rotan hedelmällisyyteen, lisääntymistoimintoihin tai paritteluun ei havaittu näyttöä minkään annostuksen yhteydessä.
There was no evidence of an altered pharmacokinetic or safety profile with anti-pembrolizumab binding antibody development.
Pembrolitsumabia sitovan vasta-aineen kehittymiseen liittyvästä muuttuneesta farmakokinetiikasta tai turvallisuusprofiilista ei ollut näyttöä.
There was no evidence of an increased risk of any particular malignancy over time with the exception of non-melanoma skin cancer (0.3 vs.
Minkään tietyn maligniteetin riskin lisääntymisestä ajan myötä ei ollut näyttöä, lukuun ottamatta ei-melanoomatyyppisiä ihosyöpiä (0,3 lyhytkestoisessa hoidossa vs.
There was no evidence of any PK interaction between pertuzumab and any of these agents.
Pertutsumabin ja näiden lääkeaineiden välillä ei todettu viitteitä farmakokineettisistä yhteisvaikutuksista.
There was no evidence of clearance change with repeated dosing based on the population pharmacokinetic analysis and estimated accumulation at steady state was 19-fold irrespective of dose.
Populaatiofarmakokinetiikan analyysissä ei saatu näyttöä puhdistuman muutoksesta toistuvassa annostelussa, ja arvioitu kertymä vakaassa tilassa oli 19- kertainen annoksesta riippumatta.
There was no evidence of impaired fertility in male or female rats at oral doses of 50, 150, or
Näyttöä heikentyneestä hedelmällisyydestä ei havaittu uros- tai naarasrotilla annettaessa retapamuliinia 50 mg/kg, 150 mg/kg tai 450 mg/kg vuorokaudessa suun kautta.
There was no evidence of QT/QTc prolongation at a dose of 320 mg of azilsartan medoxomil.
Tutkimuksessa ei todettu viitteitä QT/QTc- ajan pidentymisestä 320 mg:n atsilsartaanimedoksomiiliannoksen käytön yhteydessä.
There was no evidence of significant maternal adverse outcomes in 138 pregnant women who had a record of receiving the seasonal T/LAIV vaccine in a US-based health insurance claims database.
Merkittävistä äitiin kohdistuvista haittavaikutuksista ei ollut näyttöä 138:lla raskaana olevalla naisella, jotka yhdysvaltalaisen sairausvakuutuksen korvaustietokannan mukaan olivat saaneet trivalentin elävän heikennetyn kausi- influenssarokotteen.
There was no evidence of teratogenic effects or foetotoxicity due to enoxaparin.
Enoksapariinin ei todettu aiheuttavan teratogeenisuutta eikä sikiötoksisuutta.
There was no evidence of transplacental transfer of oritavancin in pregnant rats.
Tiineillä rotilla tehdyissä tutkimuksissa ei löydetty todisteita siitä, että oritavansiini läpäisisi istukan.
There was no evidence that the antibodies detected represented a specific immune response to drotrecogin alfa (activated) therapy.
Ei ollut näyttöä, että havaitut vasta- aineet edustaisivat spesifistä immuunivastetta drotrekogiini alfa (aktivoitu) -hoidolle.
There was no evidence that this finding was enhanced in the aliskiren/hydrochlorothiazide combination as it was only apparent at a minimal severity in all animals.
Havaittu muutos oli hyvin lievä kaikilla eläimillä, eikä sen lisääntymisestä aliskireeni/hydroklooritiatsidiyhdistelmähoidon yhteydessä todettu viitteitä.
There was no excess in major bleeds with clopidogrel + ASA within 7 days after coronary bypass graft surgery in patients who stopped therapy more than five days prior to surgery (4.4% clopidogrel+ASA vs.
Vakavat vuodot eivät lisääntyneet klopidogreeli + ASA-yhdistelmän käytön yhteydessä sepelvaltimo- ohitusleikkauksen jälkeisenä 7 päivänä potilailla, jotka olivat lopettaneet lääkityksen yli viisi päivää ennen leikkausta (klopidogreeli + ASA 4,4 % vs. lumelääke + ASA 5,3 %).
There was no excess in major bleeds with clopidogrel + ASA within 7 days after coronary bypass graft surgery in patients who stopped therapy more than five days prior to surgery (4.4% clopidogrel+ASA vs.
Vakavat vuodot eivät lisääntyneet klopidogreeli + ASA-yhdistelmän käytön yhteydessä sepelvaltimo-ohitusleikkauksen jälkeisenä 7 päivänä potilailla, jotka olivat lopettaneet lääkityksen yli viisi päivää ennen leikkausta (klopidogreeli + ASA 4,4 % vs. lumelääke + ASA 5,3 %).
There was no excess in major bleeds with Clopidogrel + ASA within 7 days after coronary bypass graft surgery in patients who stopped therapy more than five days prior to surgery (4.4% Clopidogrel+ASA vs.
Vakavat vuodot eivät lisääntyneet klopidogreeli + ASA-yhdistelmän käytön yhteydessä sepelvaltimoohitusleikkauksen jälkeisenä 7 päivänä potilailla, jotka olivat lopettaneet lääkityksen yli viisi päivää ennen leikkausta (klopidogreeli + ASA 4,4 % vs. lumelääke + ASA 5,3 %).
There was no formation of anti-ofatumumab antibodies in patients with CLL after treatment with Arzerra.
Ofatumumabihoitoa saaneilla KLL-potilailla ei muodostunut anti-ofatumumabivasta-aineita.
There was no formation of anti-ofatumumab antibodies in patients with CLL after treatment with ofatumumab.
Ofatumumabihoitoa saaneilla KLL-potilailla ei muodostunut anti-ofatumumabivasta-aineita.
There was no gender difference in severity or treatment discontinuation due to rash.
Ihottuman vaikeudessa tai siitä johtuvissa hoidon keskeyttämisissä ei ollut eroja sukupuolten välillä.
There was no impact of body weight on rilpivirine pharmacokinetics in paediatric subjects in trial C213 (33 to 93 kg), similar to what was observed in adults.
Pediatristen tutkittavien painolla (33–93 kg) ei ollut tutkimuksessa C213 vaikutusta rilpiviriinin farmakokinetiikkaan, kuten aikuisillakin oli havaittu.
There was no impact of co-administration on the other nine pneumococcal serotypes.
Samanaikaisen anto ei vaikuttanut yhdeksään muuhun pneumokokkiserotyypiin.
There was no impairment of fertility in male and female rats.
Uros- ja naaraspuolisilla rotilla ei esiintynyt hedelmällisyyden heikkenemistä.
There was no improvement in OS for the RET M918T negative and unknown subgroups.
Kokonaiseloonjääminen ei parantunut muissa RET M918T –mutaation negativiisissa ja tuntemattomaissa alaryhmissä.
There was no increase in peripheral neuropathy observed with long term use of lenalidomide for the treatment of newly diagnosed multiple myeloma.
Lenalidomidin käytössä äskettäin diagnosoidun multippelin myelooman pitkäaikaishoitoon ei havaittu perifeerisen neuropatian ilmaantuvuuden lisääntymistä
There was no increase in tumour incidence in rats or mice at exposures 2- or 30-fold, respectively, those at the maximum recommended human dose, based on AUC.
Kasvainten ilmaantuvuus ei lisääntynyt rotilla eikä hiirillä, kun altistus oli hiirillä kaksinkertainen ja rotilla 30-kertainen verrattuna ihmisille suositellun enimmäisannoksen aikaansaamaan altistukseen AUC- arvon perusteella.
There was no increased incidence of serious infections observed in patients with lymphocyte counts
Vakavien infektioiden esiintyvyyden lisääntymistä ei havaittu potilailla, joiden lymfosyyttimäärä oli alle 0,8 x 109/l tai alle 0,5 x 109/l.
There was no increased rate in overall infections or serious infections in patients with low IgA, IgG or IgM.
Potilailla, joiden IgA-, IgG- tai IgM-pitoisuus oli pieni, infektioiden yleensä tai vakavien infektioiden esiintyvyys ei ollut suurentunut.
There was no interference with the immune response to Japanese encephalitis virus (JEV) or to hepatitis A or rabies virus vaccines (see section 5.1).
Immuunivasteissa Japanin aivotulehdusvirus- (JEV) sekä hepatiitti A -virus- (HAV) ja rabiesvirus-rokotteille ei havaittu häiriöitä (ks. kohta 5.1)
There was no pharmacokinetic drug-drug interaction between apremilast and methotrexate in psoriatic arthritis patients.
Psoriaasiartriittia sairastavilla potilailla ei havaittu apremilastin ja metotreksaatin välillä farmakokineettisiä lääkeyhteisvaikutuksia.
There was no pharmacokinetic drug-drug interaction between apremilast and oral contraceptives containing ethinyl estradiol and norgestimate.
Apremilastin ja etinyyliestradiolia ja norgestimaattia sisältävien suun kautta otettavien ehkäisyvalmisteiden välillä ei havaittu farmakokineettisiä lääkeyhteisvaikutuksia.
There was no progressive reduction of bone turnover markers with repeated annual dosing.
Kerran vuodessa toistettu lääkkeen anto ei johtanut luun metabolian merkkiaineiden progressiiviseen vähenemiseen.
There was no protein binding displacement between enzalutamide and other highly bound drugs (warfarin, ibuprofen and salicylic acid) in vitro.
Entsalutamidin ja muiden runsaasti sitoutuvien lääkkeiden (varfariini, ibuprofeeni ja salisyylihappo) välillä ei havaittu proteiiniin sitoutumisen syrjäyttämistä in vitro.
There was no relevant accumulation of rivastigmine or the metabolite NAP226-90 in plasma in patients with Alzheimer’s disease, except that plasma levels were higher on the second day of transdermal patch therapy than on the first.
Alzheimerin tautia sairastavilla potilailla ei todettu merkittävää rivastigmiinin tai NAP226-90- metaboliitin kertymistä plasmaan, mutta depotlaastarihoidon toisena päivänä mitatut lääkepitoisuudet olivat ensimmäisen hoitopäivän pitoisuuksia suuremmat.
There was no relevant difference in adverse event frequencies between patients above and below the age of 2 years, however this is based on only 21 children less than 2 years including 6 patients between 3 months to 1 year of age.
Haittatapahtumien esiintymistiheyksissä ei ollut merkittäviä eroja yli 2- vuotiailla ja alle 2-vuotiailla potilailla, mutta tämä perustui kuitenkin vain 21:een alle 2-vuotiaaseen lapseen, joista 6 potilasta oli iältään 3 kk – 1 v.