natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The patients had at least one additional coronary heart disease risk factor, including: previous myocardial infarction or stroke (>6 months prior to enrollment) or documentation of other atherosclerotic cardiovascular disease (overall 51.5%), type 2 diabetes (36.1%), high density lipoprotein - cholesterol <35 mg/dl or <0.906 mmol/l (11.6%), left ventricular hypertrophy diagnosed by electrocardiogram or echocardiography (20.9%), current cigarette smoking (21.9%).
Näillä potilailla oli ainakin yksi sepelvaltimotaudin lisäriskitekijä, kuten aikaisempi sydäninfarkti tai aivohalvaus (> 6 kuukautta ennen tutkimukseen ottoa) tai jokin toinen ateroskleroottinen kardiovaskulaarisairaus (yhteensä 51,5 %), tyypin 2 diabetes (36,1 %), HDL- kolesteroli < 35 mg/dl tai < 0,906 mmol/l (11,6 %), EKG:n tai kaikukuvauksen avulla todettu vasemman kammion hypertrofia (20,9 %), tupakointi (21,9 %).
The patients had at least one additional coronary heart disease risk factor, including: previous myocardial infarction or stroke (>6 months prior to enrollment) or documentation of other atherosclerotic cardiovascular disease (overall 51.5%), type 2 diabetes (36.1%), high density lipoprotein - cholesterol <35 mg/dl or <0.906 mmol/l (11.6%), left ventricular hypertrophy diagnosed by electrocardiogram or echocardiography (20.9%), current cigarette smoking (21.9%).
Näillä potilailla oli ainakin yksi sepelvaltimotaudin lisäriskitekijä, kuten aikaisempi sydäninfarkti tai aivohalvaus (> 6 kuukautta ennen tutkimukseen ottoa) tai jokin toinen ateroskleroottinen kardiovaskulaarisairaus (yhteensä 51,5 %), tyypin 2 diabetes (36,1 %), HDL- kolesteroli < 35 mg/dl tai <0,906 mmol/l (11,6 %), EKG:n tai kaikukuvauksen avulla todettu vasemman kammion hypertrofia (20,9 %), tupakointi (21,9 %).
The patients had between one and five liver lesions that had already been detected using MRI, ultrasound, or computerised
Potilailla oli 1–5 maksaleesiota, jotka oli jo havaittu magneettikuvauksessa, ultraäänitutkimuksessa tai tietokonetomografiatutkimuksessa (CT).
The patients had previously been treated but the treatments had not worked or the disease had come back.
Potilaita oli hoidettu aiemminkin, mutta hoidot eivät olleet tehonneet tai sairaus oli uusiutunut.
The patients had previously taken other treatments for HIV for at least six months, but these had stopped working.
Potilaat olivat aiemmin käyttäneet muita HIV-lääkkeitä vähintään kuuden kuukauden ajan, mutta ne olivat lakanneet vaikuttamasta.
The patients had to present with unprovoked partial seizures or with generalized tonic-clonic seizures only.
Potilailla piti esiintyä provosoimattomia paikallisalkuisia kohtauksia tai pelkästään yleistyneitä toonis- kloonisia kohtauksia.
The patients in CT-AMT-010-01 have been followed for up to 5 years (n=6) post therapy administration, those in CT-AMT-011-01 for up to 5 years (n=13), and those in CT-AMT-011-02 for up to 1 year (n=3).
CT-AMT-010-01- tutkimuksen potilaiden seuranta on kestänyt enintään 5 vuotta (n = 6) hoidon antamisesta, CT-AMT- 011-01-tutkimuksen potilaiden seuranta enintään 5 vuotta (n = 13) ja CT-AMT-011-02-tutkimuksen potilaiden seuranta enintään 1 vuoden ajan (n = 3).
The patients in HS-I and HS-II had Hurley Stage II or III disease with at least 3 abscesses or inflammatory nodules.
HS-I- ja HS-II- tutkimuksien potilailla oli Hurley-asteen II tai III tauti, johon liittyi vähintään 3 absessia tai tulehduksellista kyhmyä.
The patients in the registration study were not previously treated with trastuzumab or an aromatase inhibitor (see sections 4.4. and 5.1).
Rekisteröintitutkimuksen potilaita ei ollut aiemmin hoidettu trastutsumabilla tai aromataasi- inhibiittorilla (ks. kohdat 4.4 ja 5.1).
The patients in this study (n=452) had locally recurrent, inoperable and/or metastatic soft tissue sarcoma of one of two subtypes – leiomyosarcoma or liposarcoma.
Tämän tutkimuksen potilailla (n = 452) oli paikallisesti uusiutunut, ei leikattavissa oleva ja/tai metastasoitunut pehmyskudossarkoomaa, jonka alatyyppi oli joko leiomyosarkooma tai liposarkooma.
The patients most likely to benefit from a treatment with Integrilin are those at high risk of myocardial infarction in the three to four days after the start of acute (sudden) angina.
Integrilin-hoidosta hyötyvät todennäköisimmin potilaat, joilla on suuri sydäninfarktin riski akuutin (äkillisen) angina pectoriksen alkamisen jälkeisten 3–4 päivän aikana.
The patients received 24 mg/m2 body surface area (BSA) of Humira up to a maximum of 20 mg every other week as a single dose via SC injection for at least 24 weeks.
Potilaat saivat 24 mg/m2 (enintään 20 mg) kerta-annoksen Humira-valmistetta joka toinen viikko injektiona ihon alle vähintään 24 viikon ajan.
The patients received Hizentra every week for 28 weeks.
Potilaat saivat Hizentraa joka viikko 28 viikon ajan.
The patients received treatment with Yervoy (3 mg per kg bodyweight), treatment with an experimental medicine called ‘gp100’, or treatment with a combination of Yervoy and gp100.
Potilaat saivat Yervoyta (3 mg kehon painokiloa kohti), gp100-nimistä kokeellista lääkettä tai Yervoyn ja gp100:n yhdistelmää.
The patients receiving the lower dose of Torisel in combination with interferon alfa survived for a similar length of time (8.4 months) as those taking interferon alfa alone.
Pienempää Torisel-annosta yhdessä alfainterferonin kanssa saaneet potilaat elivät suunnilleen yhtä kauan (8,4 kuukautta) kuin pelkästään alfainterferonia saaneet.
The patients should be included in the Registry until both following conditions are met: 5 years recruitment period and 200 patients included.
Potilaat on kerättävä rekisteriin, kunnes molemmat seuraavista ehdoista ovat täyttyneet: 5 vuoden rekrytointiaika ja 200 potilasta rekisterissä.
The patients studied had an MMSE (Mini-Mental State Examination) score of 10 – 24.
Tutkittujen potilaiden MMSE-pistemäärä (Mini-Mental State Examination) oli 10–24.
The patients studied had an MMSE (Mini-Mental State Examination) score of 10-24.
Tutkittujen potilaiden MMSE-pistemäärä (Mini-Mental State Examination) oli 10–24.
The patients studied had an MMSE (Mini-Mental State Examination) score of 10-24.
Tutkittujen potilaiden MMSE–pistemäärä (Mini-Mental State Examination) oli 10-24.
The patients studied had an MMSE (Mini-Mental State Examination) score of 10-24.
Tutkittujen potilaiden MMSE–pistemäärä (Mini-Mental State Examination) oli 10–24.
The patients studied had an MMSE (Mini-Mental State Examination) score of 10–24.
Tutkittujen potilaiden MMSE–pistemäärä (Mini-Mental State Examination) oli 10–24.
The patients taking 5 mg Volibris once a day could walk an average of 36 m more after 12 weeks of treatment, while the patients taking placebo could walk 9 m less.
Potilaat, jotka ottivat Volibrisia 5 mg kerran päivässä, pystyivät kävelemään keskimäärin 36 metriä pitemmän matkan 12 viikon hoidon jälkeen, kun taas lumelääkettä saaneet pystyivät kävelemään 9 metriä lyhyemmän matkan.
The patients taking Instanyl were allowed to take a second spray ten minutes after the first dose if there had been insufficient pain relief.
Instanyl-valmistetta ottaneet potilaat saivat ottaa toisen suihkeen kymmenen minuutin kuluttua ensimmäisestä annoksesta, jos kivunlievitys ei ollut riittävä.
The patients treated with micafungin in clinical studies represent a critically ill patient population that requires multiple medicinal products including antineoplastic chemotherapy, potent systemic immunosuppressants and broad spectrum antibiotics.
Mikafungiinihoitoa kliinisissä tutkimuksissa saaneet potilaat ovat yleensä vakavasti sairaita ja tarvitsevat samanaikaisesti monia lääkkeitä, kuten syöpähoidoissa käytettäviä solunsalpaajia, voimakasta immunosuppressiivista lääkitystä ja laajakirjoisia antibiootteja.
The patients underwent a chest X-ray or a CT scan as well as a SPECT scan using radiolabelled NeoSpect.
Potilaille tehtiin keuhkoröntgen- tai tietokonetomografiakuvaukset ja SPECT- kuvaus käyttämällä radioleimattua NeoSpectiä.
The patients were followed for 2 to 4.5 years after vaccination.
Potilaiden seuranta kesti 2–4,5 vuotta rokottamisen jälkeen.
The patients were given either Macugen (0.3 mg, 1 mg or 3 mg) or a ‘sham’ injection.
Potilaille annettiin joko Macugenia (0,3 mg, 1 mg tai 3 mg) tai ”valeinjektio”.
The patients were randomized to carbamazepine CR 400 – 1200 mg /day or levetiracetam 1000 - 3000 mg /day, the duration of the treatment was up to 121 weeks depending on the response.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko säädellysti karbamatsepiinia vapauttavaa lääkevalmistetta 4001 200 mg päivässä tai levetirasetaamia 1 0003 000 mg päivässä ja vasteesta riippuen hoidon kesto oli jopa 121 viikkoa.
The patients were randomized to carbamazepine CR 400 – 1200 mg/day or levetiracetam 1000 - 3000 mg/day, the duration of the treatment was up to 121 weeks depending on the response.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko säädellysti karbamatsepiinia vapauttavaa lääkevalmistetta 400– 1200 mg päivässä tai levetirasetaamia 1000–3000 mg päivässä ja vasteesta riippuen hoidon kesto oli jopa 121 viikkoa.
The patients were randomized to carbamazepine CR 400 – 1200 mg/day or levetiracetam 1000 - 3000 mg/day, the duration of the treatment was up to 121 weeks depending on the response.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko säädellysti karbamatsepiinia vapauttavaa lääkevalmistetta 4001 200 mg päivässä tai levetirasetaamia 1 0003 000 mg päivässä ja vasteesta riippuen hoidon kesto oli jopa 121 viikkoa.
The patients were randomized to carbamazepine CR 400 – 1200 mg/day or levetiracetam 1000 – 3000 mg/day, the duration of the treatment was up to 121 weeks depending on the response.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko säädellysti karbamatsepiinia vapauttavaa lääkevalmistetta 400−1 200 mg päivässä tai levetirasetaamia 1 000–3 000 mg päivässä ja vasteesta riippuen hoidon kesto oli jopa 121 viikkoa.
The patients were randomized to carbamazepine CR 400 – 1200 mg/day or levetiracetam 1000 – 3000 mg/day, the duration of the treatment was up to 121 weeks depending on the response.
Potilaat satunnaistettiin saamaan joko säädellysti karbamatsepiinia vapauttavaa lääkevalmistetta 4001 200 mg päivässä tai levetirasetaamia 1 0003 000 mg päivässä ja vasteesta riippuen hoidon kesto oli jopa 121 viikkoa.
The patients were titrated to their optimal dose of rotigotine or placebo in weekly increments of 2 mg/24 h starting at 2 mg/24 h to a maximum dose of 6 mg/24 h.
Potilaiden rotigotiini- tai lumelääkeannos säädettiin nostamalla annosta viikoittain 2 mg/24 tuntia alkaen annoksella 2 mg/24 tuntia, enimmäisannoksen ollessa 6 mg/24 tuntia.
The patients were treated for an average of three years, and the main measure of effectiveness was the number of patients who experienced an ‘event’ such as a heart attack, ischaemic stroke or death.
Potilaita hoidettiin keskimäärin kolme vuotta ja tehokkuuden pääasiallisena mittana oli niiden henkilöiden määrä, jotka olivat saaneet tapahtuman kuten sydänkohtauksen tai iskeemisen aivohalvauksen tai jotka kuolivat.
The patients were treated for an average of three years, and the main measure of effectiveness was the number of patients who experienced an ‘event’ such as a heart attack, ischaemic stroke or death.
Potilaita hoidettiin keskimäärin kolme vuotta ja tehokkuuden pääasiallisena mittana oli niiden henkilöiden määrä, jotka olivat saaneet tapahtuman kuten sydänkohtauksen tai iskeemisen aivohalvauksen tai jotka kuolivat..
The patients were treated for nine or 14 weeks.
Potilaita hoidettiin 9 tai 14 viikon ajan.
The patients were treated for one to three years and the main measure of effectiveness was based on the proportion of patients who had a stroke or a blood clot blocking blood vessels in other parts of the body each year.
Potilaita hoidettiin 1–3 vuotta, ja tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden osuus, jotka saivat aivohalvauksen tai verisuonia tukkivan veritulpan kehon muissa osissa kunakin vuotena.
The patients were treated for six months with Remicade, another medicine azathioprine, or the combination of Remicade and azathioprine.
Potilaita hoidettiin kuusi kuukautta joko Remicadella, toisella lääkkeellä atsatiopriinilla tai Remicaden ja atsatiopriinin yhdistelmällä.
The patients were treated until their disease got worse or the side effects of treatment became unmanageable.
Potilaita hoidettiin siihen saakka, kunnes heidän sairautensa paheni tai kunnes sivuvaikutuksia ei voitu enää hallita.
The patients with dementia due to Parkinson’s disease taking Exelon capsules showed an improvement in cognitive symptoms of 2.1 points, compared with a worsening of 0.7 points in those taking placebo, from a baseline of around 24 points.
Parkinsonin taudista johtuvaa dementiaa sairastavien potilaiden kognitiiviset oireet Exelon-kapseleita saaneilla paranivat 2,1 pistettä, kun lumelääkettä saaneilla ne pahenivat 0,7 pistettä noin 24 pisteen lähtöarvosta.
The patients with dementia due to Parkinson’s disease taking Prometax capsules showed an improvement in cognitive symptoms of 2.1 points, compared with a worsening of 0.7 points in those taking placebo, from a baseline of around 24 points.
Parkinsonin taudista johtuvaa dementiaa sairastavilla potilailla, jotka saivat Prometax-kapseleita, kognitiiviset oireet paranivat 2,1 pistettä, kun taas lumelääkettä saaneilla ne pahenivat 0,7 pistettä noin 24 pisteen lähtöarvosta.
The patients with dementia due to Parkinson’s disease taking Rivastigmine 1 A Pharma capsules showed an improvement in cognitive symptoms of 2.1 points, compared with a worsening of 0.7 points in those taking placebo, from a baseline of around 24 points.
Parkinsonin taudista johtuvaa dementiaa sairastavilla potilailla, jotka saivat Rivastigmine 1 A Pharmaa, kognitiiviset oireet paranivat 2,1 pistettä, kun taas lumelääkettä saaneilla ne pahenivat 0,7 pistettä noin 24 pisteen lähtöarvosta.
The patients with dementia due to Parkinson’s disease taking Rivastigmine Hexal capsules showed an improvement in cognitive symptoms of 2.1 points, compared with a worsening of 0.7 points in those taking placebo, from a baseline of around 24 points.
Parkinsonin taudista johtuvaa dementiaa sairastavilla potilailla, jotka saivat Rivastigmine Hexalia, kognitiiviset oireet paranivat 2,1 pistettä, kun taas lumelääkettä saaneilla ne pahenivat 0,7 pistettä noin 24 pisteen lähtöarvosta.
The patients with dementia due to Parkinson’s disease taking Rivastigmine Sandoz capsules showed an improvement in cognitive symptoms of 2.1 points, compared with a worsening of 0.7 points in those taking placebo, from a baseline of around 24 points.
Parkinsonin taudista johtuvaa dementiaa sairastavilla potilailla, jotka saivat Rivastigmine Sandozia, kognitiiviset oireet paranivat 2,1 pistettä, kun taas lumelääkettä saaneilla ne pahenivat 0,7 pistettä noin 24 pisteen lähtöarvosta.
The patients’ average HbA1c at baseline ranged from 7.6 to 8.5% and patients were treated for at least 52 weeks.
Lähtötilanteessa potilaiden HbA1c-arvo vaihteli välillä 7,6–8,5 prosenttia, ja potilaita hoidettiin vähintään 52 viikkoa.
The patients’ bone marrow contained up to 30% abnormal cells.
Potilaiden luuydin sisälsi korkeintaan 30 % poikkeavia soluja.
The patients’ CD4 cell counts also rose from around 280 cells/mm3 before treatment by an average of around 185 cells/mm3.
Lisäksi potilaiden CD4-solumäärä nousi hoitoa edeltäneeltä noin 280 solun/mm3 tasolta keskimäärin 185 soluun/mm3.
The patients’ condition had been stabilised by treatment with tobramycin before the study.
Potilaiden tila oli vakautettu tobramysiinihoidolla ennen tutkimuksen aloittamista.
The patients’ HbA1c levels fell from a baseline of over 7.5% by between 1.22 and 1.64%.
Potilaiden HbA1c-pitoisuus laski yli 7,5 %:n perustasosta 1,22–1,64 %.
The patients’ target date for quitting was set at one week after starting treatment and the patients were followed up for a further 40 weeks after their treatment to see if they started smoking again.
Päivämäärä tupakoinnin lopettamiseksi asetettiin viikon päähän hoidon aloittamisesta, ja potilasta seurattiin tupakoinnin mahdollisen uudelleen aloittamisen varalta 40 viikkoa hoidon jälkeen.
The patient’s ability to concentrate and react may be impaired as a result of hypoglycaemia or hyperglycaemia from glimepiride or, for example, as a result of visual impairment.
Glimepiridin aiheuttama hypoglykemia, hyperglykemia tai esimerkiksi mahdolliset näköhäiriöt saattavat heikentää keskittymis- ja reaktiokykyä.
The patient’s ability to concentrate and react may be impaired as a result of hypoglycaemia.
Potilaan keskittymis- ja reaktiokyky saattavat heikentyä hypoglykemian seurauksena.
The patient’s ability to concentrate and react may be impaired as a result of hypoglycaemia.
Potilaan keskittymis- ja reaktiokyky saattavat heiketä hypoglykemian vuoksi.
The patient’s airway should be maintained.
Potilaan hengitystiet on pidettävä auki.
The Patient’s Alert Card should contain the following key elements for patients treated with Enbrel:
Turvallisuuskortissa tulee olla tieto:
The patient’s blood glucose (sugar) levels should be regularly tested to find the lowest effective dose.
Potilaan veren glukoosipitoisuus (sokeri) on mitattava säännöllisesti alhaisimman tehoavan annoksen löytämiseksi.
The patient’s blood glucose (sugar) levels should be tested regularly to find the lowest effective dose.
Potilaan veren glukoosipitoisuus (sokeri) on mitattava säännöllisesti alhaisimman tehoavan annoksen löytämiseksi.
The patient’s blood glucose (sugar) should be regularly tested to find the lowest effective dose.
Potilaan veren glukoosia (verensokeria) on mitattava säännöllisesti alhaisimman tehoavan annoksen löytämiseksi.
The patient’s blood glucose (sugar) should be tested regularly to find the lowest effective dose.
Potilaan veren glukoosipitoisuus (verensokeri) on mitattava säännöllisesti alhaisimman tehoavan annoksen löytämiseksi.
The patient’s blood glucose should be tested regularly to find the lowest effective dose.
Potilaan veren glukoosipitoisuus on mitattava säännöllisesti alhaisimman tehoavan annoksen löytämiseksi.
The patient’s blood glucose should be tested regularly to find the lowest effective dose.
Potilaan verensokeri on mitattava säännöllisesti alhaisimman tehoavan annoksen löytämiseksi.
The patient’s blood levels of white blood cells, platelets and haemoglobin should be checked before treatment, to
Ennen hoitoa potilailta tulee tarkistaa valkoisten verisolujen, verihiutaleiden ja hemoglobiinin arvot, joiden on oltava määritettyjä vähimmäismääriä
The patient’s blood levels of white blood cells, platelets and haemoglobin should be checked before treatment, to ensure that they are above set minimum levels.
Ennen hoitoa potilailta tulee tarkistaa valkoisten verisolujen, verihiutaleiden ja hemoglobiinin arvot, joiden on oltava määritettyjä vähimmäismääriä suuremmat.
The patient’s blood should be monitored every six months for the presence of DNA from the hepatitis B virus.
Kuuden kuukauden välein on tutkittava, onko potilaan veressä B hepatiittiviruksen DNA:ta.
The Patient’s Booklet should contain the following key messages:
Potilasoppaaseen pitää sisältyä seuraavat keskeiset viestit:
The patient’s complete blood cell count must be taken before starting treatment and monitored during treatment.
Potilaan täydellinen verenkuva on tutkittava ennen hoidon aloittamista ja sitä on seurattava hoidon aikana.
The patient’s condition should be evaluated continuously.
Potilaan tilaa tulee arvioida jatkuvasti.
The patient’s disease should be confirmed by genetic testing whenever possible.
Potilaan sairaus on varmistettava geenitestillä aina kun mahdollista.
The patient’s eye should be disinfected and numbed with an anaesthetic before the implant is injected.
Potilaan silmä on desinfioitava ja puudutettava puudutusaineella ennen implantin injektoimista.
The patient’s haemostatic functions should be screened prior to surgery.
Potilaan hemostaasitoiminnot on seulottava ennen leikkausta.
The patient’s initiation dose of Bronchitol (400 mg) must be used under the supervision and monitoring of an experienced physician or another health care professional appropriately trained and equipped to perform spirometry, monitor oxygen saturation (SpO2), and manage acute bronchospasm (see sections 4.4 and 4.8) including appropriate use of resuscitation equipment.
Potilaan Bronchitol-hoidon aloitusannos (400 mg) tulee ottaa sellaisen kokeneen lääkärin tai muun terveydenhoidon ammattilaisen valvonnassa ja seurannassa, jolla on asianmukainen koulutus ja varusteet spirometrian tekemiseen, happisaturaation (SpO2) seuraamiseen ja akuutin bronkospasmin hoitoon (katso kohdat 4.4 ja 4.8), mukaan luettuna elvytysvarusteiden asianmukainen käyttö.
The patient’s kidney function will be monitored regularly during treatment with Zurampic and the doctor will advise the patient to take sufficient fluid during the day and always take Zurampic with either allopurinol or febuxostat, which helps to prevent kidney damage from Zurampic.
Potilaan munuaisten toimintaa seurataan säännöllisesti Zurampic-hoidon aikana, ja lääkäri neuvoo potilasta nauttimaan riittävästi nestettä päivän aikana ja ottamaan Zurampic-tabletin aina yhdessä joko allopurinolin tai febuksostaatin kanssa, sillä se auttaa ehkäisemään Zurampicin aiheuttamia munuaisvaurioita.
The patient’s liver and bone marrow should be monitored during treatment using blood tests.
Hoidon aikana on tarkkailtava potilaan maksaa ja luuydintä verikokein.
The patient’s liver function should be checked with blood tests before starting treatment and when the dose is increased, followed by further tests around three, six, 12 and 24 weeks later.
Potilaan maksan toiminta on tutkittava verikokein ennen hoidon alkua ja kun annostusta lisätään; lisäkokeita tehdään noin 6, 12 ja 24 hoitoviikon jälkeen.
The patient’s liver should be monitored before and during the treatment.
Potilaan maksan toimintaa on seurattava ennen hoitoa ja sen aikana.
The patient’s medical history for hypersensitivity reactions should be carefully evaluated prior to performing the intravitreal procedure (see section 4.4).
Potilaan aiemmat yliherkkyysreaktiot on selvitettävä tarkoin ennen intravitreaalista toimenpidettä (ks. kohta 4.4).
The patient’s medical history for hypersensitivity reactions should be carefully evaluated prior to performing the intravitreal procedure (see section 4.4).
Potilaan anamneesissa mahdollisesti olevat yliherkkyystiedot on arvioitava tarkoin ennen silmän lasiaiseen kohdistuvaa toimenpidettä (ks. kohta 4.4).
The patient’s medical history for hypersensitivity reactions should be carefully evaluated prior to performing the intravitreal procedure.
Potilaan aiemmat yliherkkyysreaktiot on selvitettävä tarkoin ennen intravitreaalista toimenpidettä.
The patient’s neutrophil count should be monitored every week.
Potilaan neutrofiilien määrää on tarkkailtava viikoittain.
The patient’s QTc interval (a measure of the electrical activity of the heart) and certain blood values should be assessed in advance and monitored during treatment.
Potilaan QTc-aika (yksi sydämen sähköistä aktiivisuutta mittaavista suureista) ja tietyt veriarvot on määritettävä ennen hoidon aloittamista ja niitä on seurattava hoidon kuluessa.
The patient’s response and the need for further treatment should be evaluated after three months.
Potilaan hoitovastetta ja hoidon jatkamisen tarvetta on arvioitava uudelleen kolmen kuukauden jälkeen.
The patient’s response and the need for further treatment should be evaluated after three months.
Potilaan vaste ja hoidon jatkamisen tarve tulee arvioida kolmen kuukauden kuluttua hoidon aloittamisesta.
The patient’s response must be monitored and a dose increase should be considered if sufficient efficacy is not obtained (see section 5.1).
Potilaan vastetta on seurattava ja annoksen suurentamista on harkittava, jos riittävää tehoa ei saavuteta (ks. kohta 5.1).
The patient’s response to treatment and need for continued therapy should be re-evaluated on a regular basis.
Potilaan hoitovastetta ja tarvetta hoidon jatkamiseen on arvioitava säännöllisesti uudelleen.