natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Haemodialysis decreased apixaban AUC by 14% in subjects with end-stage renal disease (ESRD), when a single dose of apixaban 5 mg was administered orally.
Kun loppuvaiheen munuaissairautta (end-stage renal disease, ESRD) sairastaneille tutkittaville annettiin 5 mg apiksabaania kerta-annoksena suun kautta, hemodialyysi pienensi apiksabaanin AUC- arvoa 14 %.
Haemodialysis does not remove iron effectively but should be considered on a supportive basis for acute renal failure as this will facilitate removal of the iron- desferroxamine complex.
Hemodialyysi ei poista rautaa tehokkaasti, mutta sitä kannattaa harkita akuutin munuaisten vajaatoiminnan tukihoitona, koska se edistää rauta- desferroksamiinikompleksin poistumista.
Haemodialysis or
Hemodialyysi tai CAPD
Haemodialysis or CAPD**
Hemodialyysi tai CAPD
Haemodialysis patients
Hemodialyysipotilaat
Haemodialysis patients: 16.5 mg (0.5 scoop) tenofovir disoproxil (as fumarate) 33 mg/g granules may be administered following completion of each 4-hour haemodialysis session.
Hemodialyysipotilaat: 16,5 mg (0,5 mittalusikallista) tenofoviiridisoproksiili (fumaraattina) 33 mg/g rakeita voidaan antaa jokaisen 4-tuntisen hemodialyysihoidon jälkeen.
Haemodialysis patients: 245 mg tenofovir disoproxil (as fumarate) may be administered every 7 days following completion of a haemodialysis session*.
Hemodialyysipotilaat: 245 mg tenofoviiridisoproksiilia (fumaraattina) voidaan antaa 7 päivän välein hemodialyysihoidon jälkeen*.
Haemodialysis reduced the exposure to hydroxycarbamide by 33% (see sections 4.2 and 4.4)
Hemodialyysi pienensi hydroksikarbamidialtistusta 33 % (ks. kohdat 4.2 ja 4.4).
Haemodialysis shortly after Ablavar administration may be useful at removing Ablavar from the body.
Hemodialyysi pian Ablavar-valmisteen annon jälkeen saattaa auttaa poistamaan Ablavar-valmisteen elimistöstä..
Haemodialysis shortly after Optimark administration may be useful at removing Optimark from the body.
Hemodialyysi pian Optimark-varjoaineen annon jälkeen hemodialyysihoidossa olevilla potilailla saattaa auttaa poistamaan Optimark-varjoaineen elimistöstä.
Haemodynamic endpoints
Hemodynaamiset päätetapahtumat
Haemodynamic instability
hemodynaaminen epävakaus
Haemodynamic interactions with doxazosin and tamsulosin were studied in healthy subjects in a two- period crossover-design trial.
Hemodynaamista yhteisvaikutusta doksatsosiinin ja tamsulosiinin kanssa tutkittiin terveillä koehenkilöillä kaksi tutkimusjaksoa käsittävässä vaihtovuoroisessa koeasetelmassa.
Haemodynamic studies and exercise based controlled clinical trials in NYHA Class II-IV heart failure patients have shown that amlodipine did not lead to clinical deterioration as measured by exercise tolerance, left ventricular ejection fraction and clinical symptomatology.
NYHA II-IV luokan sydämen vajaatoimintaa sairastavilla potilailla tehdyt hemodynaamiset tutkimukset ja rasitukseen perustuvat kontrolloidut kliiniset tutkimukset ovat osoittaneet, ettei amlodipiini aiheuta rasituksen siedolla, vasemman kammion ejektiofraktiolla ja kliinisellä oireistolla mitattavissa olevaa kliinisen tilan heikkenemistä.
Haemodynamically unstable heart failure after acute myocardial infarction
Hemodynaamisesti epästabiili sydämen vajaatoiminta akuutin sydäninfarktin jälkeen.
Haemodynamically unstable heart failure after acute myocardial infarction.
Akuutin sydäninfarktin jälkeinen hemodynaamisesti epävakaa sydämen vajaatoiminta
Haemoglobin
Hemoglobiinipitoisuus
Haemoglobin < 10 g/dl and either free bilirubin > 1.5 ULN and haptoglobin < 0.1 g/dl or reticulocytes < 80,000/mm3
Haemoglobiini < 10 g/dl sekä joko vapaa bilirubiini > 1,5 × viitearvojen ylärajan ja haptoglobiini <0,1g/dl tai retikulosyytit < 80,000/mm3
Haemoglobin < 10 g/dl and either free bilirubin > 1.5 ULN and haptoglobin < 0.1 g/dl or reticulocytes < 80,000/mm3
Hemoglobiini < 10 g/dl sekä joko vapaa bilirubiini > 1,5 × viitearvojen yläraja ja haptoglobiini < 0,11g/dl tai retikulosyytit < 80,000/mm3
Haemoglobin <11 g/dl at baseline to >11 g/dl post baseline
Hemoglobiini < 110 g/l lähtötilanteessa, ja nousu arvoon
Haemoglobin A1c –Reduction
Hemoglobiini A1c –pienenemä1
Haemoglobin Adults: ≥ 12 g/dl (females); ≥ 13 g/dl (males)
Hemoglobiini: Aikuiset: ≥ 12 g/dl (naiset), ≥ 13 g/dl (miehet)
Haemoglobin and haematocrit decreased
Hemoglobiiniarvojen ja hematokriitin pieneneminen
Haemoglobin and haematocrit decreased
Hemoglobiinipitoisuuden ja hematokriitin pieneneminen
Haemoglobin and haematocrit: Small decreases in haemoglobin and haematocrit (mean decreases of approximately 0.05 mmol/l and 0.16 volume percent, respectively) were observed.
Hemoglobiini ja hematokriitti: Hemoglobiini- ja hematokriittiarvoissa havaittiin vähäistä pienenemistä (hemoglobiiniarvot pienenivät keskimäärin noin 0,05 mmol/l ja hematokriittiarvot
Haemoglobin concentration and platelet counts were evaluated as changes from baseline, which was defined as the end of the patient’s treatment with imiglucerase.
Hemoglobiinipitoisuus ja verihiutalearvot laskettiin muutoksina lähtötilanteesta, joka määritettiin potilaan hoidon lopettamisena imigluseraasilla.
Haemoglobin concentration: In patients with chronic kidney disease, maintenance haemoglobin concentration should not exceed the upper limit of the target haemoglobin concentration recommended in section 4.2. In clinical trials, an increased risk of death, serious cardiovascular events including thrombosis or cerebrovascular events including stroke wasobserved when ESAs were administered to target a haemoglobin of greater than 12 g/dl (7.5 mmol/l) (see section 4.8).
Hemoglobiinipitoisuus: Kroonista munuaistautia sairastavilla potilailla hemoglopiinipitoisuus ei saa ylläpitohoidon aikana ylittää kohdassa 4.2. suositellun tavoitearvon ylärajaa Kliinisissä tutkimuksissa havaittiin suurentunut kuoleman,vakavien kardiovaskulaaristen tapahtumien riski, mukaan lukien tromboosi tai aivoverisuonitapahtumien riski, mukaan lukien aivohalvaus, annosteltaessa erytropoieesia stimuloivia aineita yli hemoglobiiniarvon tavoitetason 12 g/dl (120 g/l) (7,5 mmol/l) (ks. kohta 4.8).
Haemoglobin decrease
Hemoglobiinipitoisuuden pieneneminen
Haemoglobin decrease (rarely resulting in anaemia), haematocrit decrease
Hemoglobiinin lasku (joka harvoin johtaa anemiaan), hematokriitin pieneneminen
Haemoglobin decreased
Alentunut hemoglobiini
haemoglobin decreased
alentunut hemoglobiiniarvo
Haemoglobin decreased
Alentunut hemoglobiinitaso
Haemoglobin decreased
Hemoglobiini arvon lasku
Haemoglobin decreased
Hemoglobiini- arvon lasku
Haemoglobin decreased
Hemoglobiiniarvon pieneneminen
Haemoglobin decreased
Hemoglobiinin lasku
Haemoglobin decreased
Pienentynyt hemoglobiiniarvo
haemoglobin decreased heart rate increased
hemoglobiinin lasku sydämen lyöntitiheyden kiihtyminen.
Haemoglobin decreased White blood cell count decreased
Hemoglobiiniarvon lasku Valkosolumäärän lasku
Haemoglobin decreased, blood uric acid increased, hepatic enzyme increased, blood creatine phosphokinase increased
Harvinainen: Hemoglobiiniarvojen aleneminen, veren virtsahappopitoisuuden, maksaentsyymiarvojen ja kreatiniinikinaasipitoisuuden nousu
Haemoglobin decreased, blood uric acid increased, hepatic enzyme increased, blood creatine phosphokinase increased,
Harvinainen: Hemoglobiiniarvojen aleneminen, veren virtsahappopitoisuuden, maksaentsyymiarvojen ja kreatiniinikinaasipitoisuuden nousu
Haemoglobin decreased, haematocrit decreased, blood creatinine increased
Hemoglobiinin lasku, hematokriitin lasku, veren kreatiniinipitoisuuden nousu
haemoglobin decreased, haematocrit decreased, white blood cell count decreased
hemoglobiiniarvojen lasku, hematokriittiarvojen lasku, vähentynyt leukosyyttien määrä
Haemoglobin decreased, White blood cell count decreased
Alentunut hemoglobiiniarvo, alentunut leukosyyttiarvo
Haemoglobin decreaseda, haematocrit decreaseda, blood creatinine increaseda
Hemoglobiinin laskua, hematokriitin laskua, veren kreatiniinipitoisuuden nousua
Haemoglobin decreaseda, haematocrit decreaseda, blood creatinine increaseda, glycosuriah
Hemoglobiinin laskua, hematokriitin laskua, veren kreatiniinipitoisuuden nousua, glukoosivirtsaisuush
Haemoglobin drop*
Hemoglobiinipitoisuu- den lasku
Haemoglobin glutamer-200 (bovine) – 130 mg/ml
Hemoglobiiniglutameeri-200 (nautaperäinen)- 130 mg/ml
Haemoglobin glutamer-200 (bovine) – 130 mg/ml.
Hemoglobiiniglutameeri-200 (nautaperäinen)- 130 mg/ml
Haemoglobin in patients with history of stable cardiac disease
Hemoglobiiniarvo potilailla, joilla anamneesissa vakaa sydänsairaus
Haemoglobin in subjects with history of stable cardiac disease
Hemoglobiiniarvo potilailla, joilla anamneesissa vakaa sydänsairaus
Haemoglobin increase > 15 g/L (0.9 mmol/L) at Week 13/haemoglobin response-evaluable population
Hemoglobiinipitoisuuden suureneminen > 15 g/l (0,9 mmol/l) viikolla 13/potilasjoukko, jossa vaste hemoglobiinipitoisuudessa oli arvioitavissa
Haemoglobin is the protein in red blood cells that carries oxygen around the body.
Hemoglobiini on punaisten verisolujen proteiini, joka kuljettaa happea eri puolille elimistöä.
Haemoglobin Level
Hemoglobiinipitoisuus
Haemoglobin Level (g/dL)
Hemoglobiinipitoisuus (g/dl)
Haemoglobin levels dropped below 10 g/dL in up to 14 % of adult patients and 7 % of children and adolescents treated with ribavirin in combination with either peginterferon alfa-2b or interferon alfa- 2b.
Hemoglobiiniarvot putosivat alle 10 g/dl:n tasolle jopa 14 %:lla aikuisista potilaista ja 7 prosentilla lapsista ja nuorista, jotka saivat ribaviriinia yhdessä joko peginterferoni alfa-2b:n tai interferoni alfa- 2b:n kanssa.
Haemoglobin levels dropped below 10 g/dl in up to 14 % of adult patients and 7 % of children and adolescents treated with ribavirin in combination with either peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b.
Hemoglobiiniarvot putosivat alle 10 g/dl:n tasolle jopa 14 %:lla aikuisista potilaista ja 7 prosentilla lapsista ja nuorista, jotka saivat ribaviriinia yhdessä joko peginterferoni alfa-2b:n tai interferoni alfa- 2b:n kanssa.
Haemoglobin levels dropped below 10 g/dl in up to 14 % of adult patients and 7 % of children and adolescents treated with ribavirin in combination with either peginterferon alfa-2b or interferon alfa-2b.
Hemoglobiiniarvot putosivat alle 10 g/dl:n tasolle jopa 14 %:lla aikuisista potilaista ja 7 prosentilla lapsista ja nuorista, jotka saivat ribaviriinia yhdessä joko peginterferoni alfa-2b:n tai interferoni alfa-2b:n kanssa.
Haemoglobin levels dropped below 10 g/dl in up to 14% of adult patients and 7% of children and adolescents treated with ribavirin in combination with either peginterferon alfa-2b or interferon alfa- 2b.
Hemoglobiiniarvot putosivat alle tason 10 g/dl jopa 14 %:lla aikuisista potilaista ja 7 %:lla lapsista ja nuorista, jotka saivat ribaviriinia yhdessä joko peginterferoni alfa-2b:n tai interferoni alfa-2b:n kanssa.
Haemoglobin levels should be closely monitored until a stable level is achieved and periodically thereafter.
Hemoglobiiniarvot on mitattava säännöllisesti, kunnes vakaa taso on saavutettu ja määräajoin myös sen jälkeen.
Haemoglobin levels should be monitored every two weeks until they
Hemoglobiiniarvoa on seurattava kahden viikon välein, kunnes se pysyy vakaana, ja sen jälkeen kausittain.
Haemoglobin should be monitored at regular intervals prior to and during INCIVO combination treatment (see section 4.4, Laboratory tests).
Hemoglobiinipitoisuutta on seurattava säännöllisin väliajoin ennen INCIVO-yhdistelmähoitoa ja sen aikana (ks. kohta 4.4, Laboratoriokokeet).
Haemoglobin values gradually improve after completion of INCIVO dosing.
Hemoglobiinipitoisuudet korjautuvat vähitellen INCIVO-hoidon päättymisen jälkeen.
Haemoglobin values of < 10 g/dl were observed in 34% of patients who received INCIVO combination treatment and in 14% of patients who received peginterferon alfa and ribavirin.
Hemoglobiinipitoisuuksia alle 10 g/dl havaittiin 34 %:lla INCIVO- yhdistelmähoitoa saaneista potilaista ja 14 %:lla pegyloitua alfainterferonia ja ribaviriinia saaneista potilaista.
Haemoglobin variability should be addressed through dose management with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dl (6.2 mmol/l) to 12 g/dl (7.5 mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihteluun tulee puuttua annosta säätämällä, jolloin otetaan huomioon, että hemoglobiinin tavoitearvo on 10 g/dl (6,2 mmol/l) – 12 g/dl (7,5 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dl (6.2 mmol/l) to 12 g/dl (7.5 mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihteluun tulee puuttua annosta säätämällä, jolloin otetaan huomioon, että hemoglobiinin tavoitearvo on 100 g/l (6,2 mmol/l) – 120 g/l (7,5 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin concentration range of 10 g/dl (6.2 mmol/l) to 12 g/dl (7.5 mmol/l).
Hemoglobiiniarvojen vaihtelua on säädeltävä muuttamalla annosta siten, että hemoglobiinipitoisuus olisi vaihteluvälillä 10– 12 g/dl (100–120 g/l, 6,2–7,5 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of
Hemoglobiiniarvon vaihdellessa annosta tulisi muuttaa pyrkien tavoitearvoon 10–12 g/dl (100–120 g/l, 6,2–7,5 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dl (6.2 mmol/l) to 12 g/dl (7.5 mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihdellessa annosta tulisi muuttaa pyrkien tavoitearvoon 10–12 g/dl (6,2–7,5 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dl (6.2 mmol/l) to 12 g/dl (7.5 mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihtelevuuteen on puututtava annosta muuttamalla huomioiden hemoglobiiniarvon tavoitetaso 100–120 g/l (6,2 mmol/l – 7,5 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dL (6.2 mmol/l) to 12 g/dl (7.5 mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihteluun tulee puuttua annosta säätämällä, jolloin otetaan huomioon, että hemoglobiinin tavoitearvo on 10 g/dl (6,2 mmol/l) – 12 g/dl (7,5 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dL (6.2 mmol/l) to 12 g/dl (7.5 mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihteluun tulee puuttua annosta säätämällä, jolloin otetaan huomioon, että hemoglobiinin tavoitearvo on 100 g/l (6,2 mmol/l) – 120 g/l (7,5 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dL (6.2 mmol/l) to 12g/dL (7.5mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihteluun tulee puuttua annosta säätämällä, jolloin otetaan huomioon, että hemoglobiinin tavoitearvo on
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dL (6.2 mmol/l) to 12g/dL (7.5mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihteluun tulee puuttua annosta säätämällä, jolloin otetaan huomioon, että hemoglobiinin tavoitearvo on 10 g/dl (6,2 mmol/l) - 12 g/dl (7,5 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dL (6.2 mmol/l) to 12g/dL (7.5mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihteluun tulee puuttua annosta säätämällä, jolloin otetaan huomioon, että hemoglobiinin tavoitearvo on 10 g/dl (6,2 mmol/l)-12 g/dl (7,5 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dl (6.21 mmol/l) to 12 g/dl (7.45 mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihtelevuuteen on puututtava annosta muuttamalla huomioiden hemoglobiiniarvon tavoitetaso 10-12 g/dl (100 - 120 g/l) (6,21 mmol/l – 7,45 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dl (6.21 mmol/l) to 12 g/dl (7.45 mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihtelevuuteen on puututtava annosta muuttamalla huomioiden hemoglobiiniarvon tavoitetaso 10-12 g/dl (100 - 120 g/l) (6,21 mmol/l–7,45 mmol/l).
Haemoglobin variability should be addressed through dose management, with consideration for the haemoglobin target range of 10 g/dl (6.21 mmol/l) to 12 g/dl (7.45 mmol/l).
Hemoglobiiniarvon vaihtelua on pyrittävä tasaamaan annosta muuttamalla niin, että saavutetaan tavoitearvo 10–12 g/dl (100–120 g/l; 6,21–7,45 mmol/l).
Haemoglobin ≥6.2 mmol/l
Hemoglobiini ≥6,2 mmol/l
Haemoglobin  9 g/dl
Hemoglobiini ≥ 9 g/dl
Haemoglobin: Patients with History of Stable Cardiac Disease
Hemoglobiini potilailla, joilla on stabiili sydänsairaus
Haemoglobin: ≥ 12 g/dl (females); ≥ 13 g/dl (males)
hemoglobiini: ≥ 120 g/l (naisilla), ≥ 130 g/l (miehillä)
Haemoglobina
Hemoglobiini a
Haemoglobinopathies (e.g., thalassemia, sickle-cell anaemia).
Hemoglobinopatiat (esim. talassemia, sirppisoluanemia).
Haemoglobinopathies such as thalassaemia or sickle cell anaemia
Hemoglobinopatiat kuten talassemia tai sirppisoluanemia
Haemolysis
Hemolyysi:
Haemolysis and/or Methemoglobinemia
Hemolyysi ja/tai methemoglobinemia
haemolytic
hemolyyttis
Haemolytic activity during the course of the study was effectively blocked in both female and male mice.
Ekulitsumabin puhdistumaa ja puoliintumisaikaa tutkittiin myös plasmanvaihtotoimenpiteiden aikana.
Haemolytic anaemia has also been reported in case of severe overdose (20-30 mg/kg) in infants and adults with methaemoglobinaemia caused by aniline or chlorates.
Hemolyyttistä anemiaa on ilmoitettu myös vakavan yliannostuksen (20–30 mg/kg) tapauksessa imeväisillä ja aikuisilla, joilla on aniliinin tai kloraattien aiheuttama methemoglobinemia.
haemolytic anaemia, haemolysis (see section 4.4)
hemolyyttine n anemia, hemolyysi (ks. kohta 4.4)
haemolytic anaemia, haemolysis (see section 4.4)
hemolyyttinen anemia, hemolyysi (ks. kohta 4.4)
Haemolytic anaemia, i.e. haemoglobin < 10 g/dl and haemolysis, i.e. free bilirubin > 1.5 ULN and haptoglobin < 0.1 g/dl,
Hemolyyttinen anemia, toisin sanoen hemoglobiini < 10 g/dl ja hemolyysi (vapaa bilirubiini > 1,5 × viitearvojen yläraja ja haptoglobiini < 0,1 g/dl),
Haemolytic anaemia: If you have an inherited condition where your red blood cells don’t produce enough of the enzyme G6PD, Avaglim may cause your red blood cells to be destroyed too quickly (haemolytic anaemia).
Hemolyyttinen anemia: Jos sinulla on perinnöllinen sairaus, jossa punasolut eivät tuota riittävästi G6PD-entsyymiä, Avaglim saattaa aiheuttaa sen, että punasolusi tuhoutuvat liian nopeasti (hemolyyttinen anemia).
haemolytic anaemiab, thrombocytopenia, eosinophilia, neutropenia
hemolyyttinen anemiab, trombosytopenia, eosinofilia, neutropenia
haemolytic uraemic syndrome, thrombotic thrombocytopenic
hemolyyttinen ureeminen oireyhtymä, tromboottinen
Haemolytic uraemic syndrome; Neutropaenia
hemolyyttis- ureeminen oireyhtymä, neutropenia
Haemophagocytic lymphohistiocytosis/macrophage activation syndrome (HLH/MAS) has been uncommonly reported in the setting of CRS.
Hemofagosyyttistä lymfohistiosytoosia / makrofagiaktivaatio-oireyhtymää (HLH/MAS) on raportoitu melko harvoin sytokiinioireyhtymän yhteydessä.
Haemophilia
Hemofilia
Haemophilia A (congenital FVIII deficiency)
A-hemofilia (synnynnäinen hyytymistekijä VIII:n puutos)
Haemophilia A and B with inhibitors
Hemofilia A ja B joihin liittyy vasta-aineita
Haemophilia A is a X-linked hereditary disorder of blood coagulation due to decreased levels of functional factor VIII and results in bleeding into joints, muscles or internal organs, either spontaneously or as a result of accidental or surgical trauma.
Hemofilia A on sukupuolisidonnainen perinnöllinen veren hyytymissairaus, joka johtuu tekijä VIII:n pienentyneistä pitoisuuksista ja johtaa verenvuotoihin nivelissä, lihaksissa tai sisäelimissä joko spontaanisti tai tapaturman tai leikkausvamman seurauksena.
Haemophilia A or B with inhibitors or expected to have a high anamnestic response
Hemofilia A tai B, johon liittyy vasta-aineita tai potilaat, joilla oletettavasti on voimakas anamnestinen vaste
Haemophilia B patients may develop antibodies (inhibitors) to factor IX.
Hemofilia B:tä sairastaville potilaille voi muodostua tekijä IX:n vasta-aineita (estäjiä).
Haemophilia or any other problem that may stop your blood from clotting properly, such as persons receiving blood thinners (anticoagulants).
Hemofilia tai jokin muu ongelma, joka saattaa estää verta hyytymästä kunnolla, kuten verenohennuslääkkeitä (antikoagulantteja) saavilla henkilöillä.
Haemophilia type A and B as Kaletra might increase the risk of bleeding.
Hemofilia (tyyppi A tai B), sillä Kaletra voi suurentaa verenvuotoriskiä.
Haemophilia type A and B as lopinavir/ritonavir might increase the risk of bleeding.
Hemofilia (tyyppi A tai B), sillä lopinaviiri/ritonaviiri voi suurentaa verenvuotoriskiä.
Haemophilia, as there have been reports of increased bleeding in patients with haemophilia who are taking this type of medicine (protease inhibitors).
Hemofilia, sillä hemofiliapotilailla on ilmoitettu verenvuotojen lisääntymistä proteaasinestäjähoidon yhteydessä.
Haemophiliac patients should, therefore, be made aware of the possibility of increased bleeding.
Siksi hemofiliapotilaille tulee kertoa mahdollisesta verenvuodon lisääntymisestä.
Haemophiliac patients: There have been reports of increased spontaneous bleeding in haemophiliac patients receiving antiretroviral protease inhibitors (see section 4.4).
Hemofiliapotilaat: hemofiliaa sairastavilla potilailla, jotka saavat antiretroviraalisia proteaasi- inhibiittoreita, on raportoitu lisääntynyttä spontaania verenvuotoa (ks. kohta 4.4).
Haemophiliacs may bleed more
Hemofiliapotilailla voi olla lisääntynyttä verenvuotoa
Haemophilus b Conjugate (Meningococcal Protein Conjugate) and Hepatitis B (Recombinant) Vaccine
Haemophilus b -konjugaatti- (meningokokkiproteiinikonjugaatti) ja Hepatiitti B (rekombinantti) rokote
Haemophilus b Conjugate (Meningococcal Protein Conjugate) and Hepatitis B (Recombinant) Vaccine.
Haemophilus b -konjugaatti- (meningokokkiproteiinikonjugaatti) ja Hepatiitti B (rekombinantti) - rokote
Haemophilus influenzae polysaccharide type b 12 µg conjugated to tetanus protein (PRP-T) 24 µg
Haemophilus influenzae tyyppi b:n polysakkaridi 12 µg konjugoitu tetanustoksoidi (PRP-T) 24 µg
Haemophilus influenzae type b (Hib): can cause brain swelling (inflammation).
Haemophilus influenzae tyyppi b (Hib): Hib-infektio aiheuttaa useimmiten aivojen turvotusta (inflammaatiota).
Haemophilus influenzae type b (HIB): HIB infection most frequently causes brain inflammation (swelling).
Haemophilus influenzae tyyppi b (HIB): HIB-infektio aiheuttaa useimmiten aivotulehdusta (turvotusta).
Haemophilus influenzae type b conjugate vaccine, adjuvanted.
Haemophilus influenzae tyyppi b:n konjugoitu rokote, adjuvantti.
Haemophilus influenzae type b conjugated to tetanus toxoid.................12 µg
Haemophilus influenzae tyyppi b konjugoituna tetanustoksoidiin ...........................12 µg
Haemophilus influenzae type b infections (often just called Hib infections ): serious bacterial infections causing meningitis (inflammation of the outer covering of the brain), which can lead to brain damage, deafness, epilepsy, or partial blindness.
Haemophilus influenzae tyyppi b (Hib) -infektiot ovat vakavia bakteeri-infektioita ja ne voivat aiheuttaa aivokalvotulehduksen, josta voi olla seurauksena aivovaurio, kuurous, epilepsia tai osittainen sokeus.
Haemophilus influenzae type b infections (often just called Hib) are serious bacterial infections and can cause meningitis (inflammation of the outer covering of the brain), which can lead to brain damage, deafness, epilepsy, or partial blindness.
Haemophilus influenzae tyyppi b (Hib) -infektiot ovat vakavia bakteeri-infektioita ja ne voivat aiheuttaa aivokalvotulehduksen, josta voi olla seurauksena aivovaurio, kuurous, epilepsia tai osittainen sokeus.
Haemophilus influenzae type b polysaccharide (polyribosylribitol phosphate) 12 micrograms conjugated to tetanus toxoid (24 micrograms)
Haemophilus influenzae tyyppi b:n polysakkaridi (polyribosyyliribitolifosfaatti) 12 mikrog on konjugoitu tetanustoksoidiin (24 mikrog)