natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Most cases of hepatic function abnormal / liver disorder from post-marketing experience occurred in Japanese patients.
Myyntiluvan saamisen jälkeen on epänormaalia maksan toimintaa / maksan toimintahäiriötä ilmennyt useimmiten japanilaisille potilaille.
Most cases of hepatic function abnormal / liver disorder from post-marketing experience occurred in Japanese patients.
Myyntiluvan saamisen jälkeen on epänormaalia maksan toimintaa/maksan toimintahäiriötä ilmennyt useimmiten japanilaisille potilaille.
Most cases of hepatic function abnormal / liver disorder from post-marketing experience occurredin Japanese patients.
Myyntiluvan saamisen jälkeen on epänormaalia maksan toimintaa / maksan toimintahäiriötä ilmennyt useimmiten japanilaisille potilaille.
Most cases of hepatic function abnormal / liver disorder from post-marketing experience with telmisartan occurred in Japanese patients.
Myyntiluvan saamisen jälkeen on epänormaalia maksan toimintaa/maksan toimintahäiriötä ilmennyt useimmiten telmisartaania käyttäneille japanilaisille potilaille.
Most cases of hepatic function abnormal/liver disorder from post-marketing experience occurred in Japanese patients.
Myyntiluvan saamisen jälkeen on epänormaalia maksan toimintaa/maksan toimintahäiriötä ilmennyt useimmiten japanilaisille potilaille.
Most cases of hepatic function abnormal/liver disorder from post-marketing experience with telmisartan occurred in Japanese patients.
Myyntiluvan saamisen jälkeen on epänormaalia maksan toimintaa/maksan toimintahäiriötä ilmennyt useimmiten telmisartaania käyttäneille japanilaisille potilaille.
Most cases were classed as mild or moderate.
Useimmat tapaukset luokiteltiin lieviksi tai kohtalaisiksi.
Most cases were described as diffuse or generalised over the scalp (no complete hair loss reported) and occurred most often during the first 6 months and with resolution in 121 of 139 (87.1%) patients treated with teriflunomide 14 mg.
Useimmat tapaukset kuvattiin hajanaisiksi tai yleistyneiksi päänahassa (täydellistä hiustenlähtöä ei ilmoitettu) ja tapahtuivat useimmiten ensimmäisten 6 kuukauden aikana ja 121 potilaalla 139:stä (87,1 %) parantui spontaanisti ilman hoidon keskeytystä.
Most cases were mild and none were severe.
Useimmat tapaukset olivat lieviä, eikä vakavia tapauksia ollut yhtään.
Most children received DTP and OPV concomitantly with the first two doses of PROCOMVAX or Merck PRP-OMPC Vaccine or Merck Hepatitis B (Recombinant) Vaccine.
Useimmat lapset saivat DTP- rokotteen ja oraalisen poliorokotteen samaan aikaan ensimmäisten kahden PROCOMVAX-annoksen tai Merck PRP-OMPC-annoksen tai Merck B-hepatiittirokotteen (rekombinantti) kanssa.
Most common adverse reactions were local injection site reactions, upper respiratory tract signs and symptoms, and pruritus.
Yleisimpiä haittavaikutuksia olivat paikalliset pistoskohdan reaktiot, ylähengitysteiden oireet ja kutina.
Most epidemiological studies have revealed neither an increased risk of birth defects in infants born to women who used ethinylestradiol-containing COCs prior to pregnancy, nor a teratogenic effect when ethinylestradiol- containing COCs were taken inadvertently during early pregnancy.
Useimpien epidemiologisten tutkimusten mukaan synnynnäisten kehityshäiriöiden riski ei ole suurentunut ennen raskautta etinyyliestradiolia sisältäviä yhdistelmäehkäisytabletteja käyttäneiden naisten vauvoilla, eikä teratogeenisten vaikutusten riski silloin, kun etinyyliestradiolia sisältäviä yhdistelmäehkäisytabletteja on käytetty tahattomasti raskauden varhaisvaiheessa.
Most episodes were mild to moderate and occurred in a dose­dependent fashion.
Useimmat haittavaikutukset olivat lieviä tai keskivaikeita ja annoksesta riippuvaisia.
Most frequent adverse reactions Blood and lymphatic system disorders
Yleisimmät haittavaikutukset Veri ja imukudos
Most frequent reactions were increase in AP (2.7%), AST (2.3%), ALT (2.0%), blood bilirubin (1.6%) and liver function test abnormal (1.5%).
Yleisimpiä reaktiota olivat AFOS-arvon nousu (2,7 %), ASAT-arvon nousu (2,3 %), ALAT-arvon nousu (2,0 %), veren bilirubiinin lisääntyminen (1,6 %) ja maksan toimintakokeiden arvojen poikkeavuudet (1,5 %).
Most frequently (very common) observed adverse reactions of methotrexate include gastrointestinal disorders (e.g. stomatitis, dyspepsia, abdominal pain, nausea, loss of appetite) and abnormal liver function tests (e.g. increased Alanine aminotransferase (ALAT), Aspartate aminotransferase (ASAT), bilirubin, alkaline phosphatase).
Yleisimpiä (hyvin yleinen) metotreksaatin haittavaikutuksia ovat gastrointestinaaliset häiriöt (esim. stomatiitti, dyspepsia, vatsakipu, pahoinvointi, ruokahaluttomuus), maksan toimintakokeiden poikkeavat tulokset (kohonneet alaniiniaminotransferaasi- (ALAT), aspartaattiaminotransferaasi- (ASAT), bilirubiini- ja alkalinen fosfataasi-arvot).
Most frequently (very common) observed side effects of Spectrila include hypersensitivity reactions, hyperglycaemia, hypoalbuminaemia, nausea, vomiting, diarrhoea, abdominal pain, oedema, fatigue, and change in laboratory parameters (e.g. transaminases, bilirubin, blood lipids, coagulation parameters).
Spectrila-valmisteen yleisimmin havaitut haittavaikutukset (hyvin yleinen) ovat yliherkkyysreaktiot, hyperglykemia, hypoalbuminemia, pahoinvointi, oksentelu, ripuli, vatsakipu, edeema, väsymys ja muutokset laboratorioparametreissa (esim. transaminaasit, bilirubiini, veren lipidit, koagulaatioparametrit).
Most frequently reported (≥5%) symptoms associated with an IRR were nausea, fatigue, chills, hypotension, pyrexia, vomiting, dyspnea, flushing, hypertension, headache, tachycardia, dizziness and diarrhoea.
Yleisimmin raportoituja (≥ 5 %) infuusioon liittyvien reaktioiden yhteydessä esiintyneitä oireita olivat pahoinvointi, uupumus, vilunväristykset, hypotensio, kuume, oksentelu, hengenahdistus, punastelu, hypertensio, päänsärky, takykardia, heitehuimaus ja ripuli.
Most frequently reported:
Yleisimmin raportoituja haittavaikutuksia:
Most haematological adverse reactions were managed by routine monitoring of complete blood counts and delaying azacitidine administration in the next cycle, prophylactic antibiotics and/or growth factor support (e.g.
Useimpia hematologisia haittavaikutuksia hoidettiin täydellisen verenkuvan rutiininomaisella seurannalla ja viivästyttämällä atsasitidiinin antoa seuraavassa jaksossa, antibioottiprofylaksilla ja/tai kasvutekijätuella (esim.
Most hypersensitivity reactions to asparaginase are observed during subsequent treatment phases (re- induction treatment, delayed intensification).
Useimmat asparaginaasin aiheuttamat yliherkkyysreaktiot havaitaan myöhemmissä hoitovaiheissa (reinduktiohoito, myöhästynyt vahvistuminen).
Most increases resolved within 10 to 15 minutes, but in some cases, increases were observed at 45 minutes following administration.
Useimmissa tapauksissa kohonneet verenpaineet palautuivat normaaleiksi 10 – 15 minuutin sisällä, mutta joissakin tapauksissa kohoamista havaittiin vielä 45 minuutin kuluttua annon jälkeen.
Most individual nodules were asymptomatic, did not interfere with study participation and resolved over 4 to 8 weeks.
Useimmat yksittäiset nystyrät olivat oireettomia, eivät vaikuttaneet tutkimukseen osallistumiseen ja hävisivät 4–8 viikon kuluessa.
Most infections in patients treated with Stivarga were mild to moderate in severity (Grades 1 and 2: 22.9%), and included urinary tract infections (6.8%), nasopharyngitis (4.2%) as well as mucocutaneous and systemic fungal infections (2.4%).
Useimmat Stivarga-valmisteella hoidetuilla potilailla todetut infektiot olivat vaikeudeltaan lieviä tai kohtalaisia (1. ja 2. aste: 22,9 %), ja niitä olivat mm. virtsatietulehdukset (6,8 %), nasofaryngiitti (4,2 %) sekä mukokutaaniset ja systeemiset sienitulehdukset (2,4 %).
Most infusion-related reactions have been observed after loss of therapeutic response due to the development of anti-pegloticase antibodies, i.e. when serum uric acid values were above 6 mg/dl (360 µmol/L).
Suurin osa infuusioon liittyvistä reaktioista on havaittu sen jälkeen, kun anti-peglotikaasin vasta- aineiden muodostuminen on estänyt terapeuttisen vasteen eli kun seerumin virtsahappopitoisuudet olivat yli 6 mg/dl (360 µmol/l).
Most laboratory values return to levels observed with peginterferon alfa and ribavirin by week 24, except platelet counts, which remain at levels lower than observed with peginterferon alfa and ribavirin until week 48 (see section 4.4).
Useimmat laboratorioarvot palautuivat sille tasolle, joka havaittiin viikon 24 kohdalla pegyloidun alfainterferonin ja ribaviriinin käytön yhteydessä trombosyyttimäärää lukuun ottamatta, joka pysyi viikkoon 48 saakka pienempänä kuin pegyloidun alfainterferonin ja ribaviriinin käytön yhteydessä havaittiin (ks. kohta 4.4).
Most minor reactions to insulins usually resolve in a few days to a few weeks.
Useimmat lievat insuliinin aiheuttamat reaktiot korjaantuvat yleensä muutamassa päivässä tai muutamassa viikossa.
Most minor reactions to insulins usually resolve in a few days to a few weeks.
Useimmat lievät insuliinin aiheuttamat reaktiot korjaantuvat yleensä muutamassa päivässä tai muutamassa viikossa.
Most of it traverses the pulmonary capillary bed where it combines with haemoglobin that is 60 % to 100 % oxygen-saturated.
Suurin osa siitä kulkee keuhkohiussuoniston läpi yhtyen hemoglobiiniin, jonka happikylläisteisyys on 60100 %.
Most of side effects listed above disappeared without treatment within 1 to 3 days after onset.
Useimmat edellä mainituista haittavaikutuksista hävisivät ilman hoitoa 1–3 päivän kuluessa oireiden alkamisesta.
Most of the [14C] nateglinide is excreted in the urine (83%), with an additional 10% eliminated in the faeces.
Suurin osa [14C]-nateglinidista erittyy virtsaan (83 %), ja lisäksi 10 % erittyy ulosteeseen.
Most of the above mentioned effects appear to be due to the pharmacological activity of irbesartan (blockade of angiotensin-II--induced inhibition of renin release, with stimulation of the renin-producing cells) and occur also with angiotensin converting enzyme inhibitors.
Suurin osa yllämainituista vaikutuksista näyttää johtuvan irbesartaanin farmakologisesta toiminnasta (estää angiotensiini II:n inhiboivan vaikutuksen reniinin vapautumiseen ja stimuloi samalla reniiniä tuottavia soluja) ja esiintyvän myös ACE:n estäjillä.
Most of the adverse reactions reported were transient and of mild intensity.
Useimmat haittavaikutukset ovat olleet luonteeltaan lieviä ja ohimeneviä.
Most of the cases of tuberculosis occurred within the first eight months after initiation of therapy and may reflect recrudescence of latent disease.
Valtaosa tuberkuloositapauksista kehittyi kahdeksan kuukauden kuluessa hoidon aloittamisesta, mikä saattaa viitata latentin sairauden uudelleen aktivoitumiseen.
Most of the changes in laboratory values in the PegIntron/ribavirin clinical trial were mild or moderate.
Suurin osa laboratorioarvojen muutoksista oli lieviä tai kohtalaisia PegIntronin/ribaviriinin kliinisissä tutkimuksissa.
Most of the changes in laboratory values in the ViraferonPeg/ribavirin clinical trial were mild or moderate.
Suurin osa laboratorioarvojen muutoksista oli lieviä tai kohtalaisia ViraferonPegin/ribaviriinin kliinisissä tutkimuksissa.
Most of the data have indicated that smaller proportions of infants achieved antibody concentrations ≥0.35 μg/ml (the reference antibody concentration recommended by WHO)1 against serotypes 6B and 23F after two-dose primary series when directly or indirectly compared with three-dose primary series.
Useimmissa tutkimuksissa kahden annoksen perusrokotussarjan jälkeen pienempi osuus rokotetuista pikkulapsista saavutti ≥ 0,35 mikrog/ml vasta-ainepitoisuudet (Maailman terveysjärjestön, WHO, suosittelema referenssi vasta-ainepitoisuus)1 serotyypeille 6B ja 23F, kun osuuksia verrattiin suoraan tai epäsuoraan kolmen annoksen perusrokotussarjan saaneisiin.
Most of the data have indicated that smaller proportions of infants achieved antibody concentrations ≥0.35 μg/ml (the reference antibody concentration recommended by WHO)2 against serotypes 6B and 23F after two-dose primary series when directly or indirectly compared with three-dose primary series.
Useimmissa tutkimuksissa kahden annoksen perusrokotussarjan jälkeen pienempi osuus rokotetuista pikkulapsista saavutti ≥ 0,35 mikrog/ml vasta-ainepitoisuudet (Maailman terveysjärjestön, WHO, suosittelema referenssi vasta-ainepitoisuus)1 serotyypeille 6B ja 23F, kun osuuksia verrattiin suoraan tai epäsuoraan kolmen annoksen perusrokotussarjan saaneisiin.
Most of the patients (79 %) who developed cardiac dysfunction in these trials experienced an improvement after receiving standard treatment for CHF.
Suurimmalla osalla potilaista (79 %), joille ilmaantui näissä tutkimuksissa sydämen toimintahäiriötä, tila parani kongestiivisen sydämen vajaatoiminnan tavanomaisella lääkehoidolla.
Most of the patients had pre-existing cardiovascular risk factors (see section 4.4).
1Useimmilla potilailla oli ennestään sydän- ja verisuonitautien riskitekijöitä (katso kohta 4.4).
Most of the patients in whom these events have been observed had pre- existing cardiovascular risk factors (see section 4.8).
Useimmilla potilailla, joilla näitä tapahtumia havaittiin, oli ennestään kardiovaskulaarisia riskitekijöitä (ks. kohta 4.8).
Most of the patients in whom these events have been reported had pre-existing cardiovascular risk factors.
Useimmilla potilailla, joilla ilmeni näitä haittatapahtumia, oli ennestään sydän- ja verisuonitautien vaaratekijöitä.
Most of the patients with bleeding events during the treatment reported bruising (65.3%).
Valtaosa potilaista, joilla ilmeni hoidonaikaisia verenvuototapahtumia, ilmoitti mustelmanmuodostusta (65,3 %).
Most of the reactions were mild or moderate in severity.
Suurin osa haittavaikutuksista oli vaikeusasteeltaan lieviä tai kohtalaisia.
Most of the reported adverse reactions were expected as related to the open-knee surgical procedure..
Useimmat haittavaikutuksista olivat odotettuja liittyen polven avoimeen kirurgiseen toimenpiteeseen..
Most of the reporting rashes that were VZV positive by PCR analysis were associated with wild-type VZV.
Suurin osa raportoiduista ihottumista, jotka oli määritetty varicella zoster -viruksen aiheuttamiksi PCR-analyysillä, liittyivät villin tyypin varicella zoster -virukseen.
Most of the side effects are mild and will generally disappear over time.
Useimmat haittavaikutukset ovat lieviä ja häviävät yleensä ajan myötä.
Most of the side effects are mild to moderate and will generally disappear a few days to a few weeks after treatment.
Useimmat haittavaikutukset ovat lieviä tai keskivaikeita, ja ne häviävät tavallisesti muutaman päivän tai viikon kuluttua hoidosta.
Most of the side effects are mild to moderate and will generally disappear if your treatment is interrupted for a few days.
Suurin osa haittavaikutuksista on lievä tai keskivaikea ja yleensä häviää jos hoitosi keskeytetään muutamaksi päiväksi.
Most of the side effects related with photodynamic therapy are local effects seen as consequence of triggering the Foscan with the laser.
Useimmat fotodynaamiseen hoitoon liittyvistä vaikutuksista ovat paikallisia ja seurausta laserin vaikutuksesta Foscaniin.
Most of the side effects reported were transient and of mild intensity.
Suurin osa haittavaikutuksista oli ohimeneviä ja lieviä.
Most of the studies looked at the results separately in patients whose tumours had wild- type KRAS (one of the types of RAS genes) and patients whose tumours had mutated KRAS.
Useimmissa tutkimuksissa tuloksia tarkasteltiin erikseen niiden potilaiden osalta, joiden kasvaimessa oli ”villiä” KRAS-geeniä (yksi RAS-geenin tyyppi), ja niiden potilaiden osalta, joiden kasvaimessa oli mutatoitunutta KRAS-geeniä.
Most of the time you can still be given VPRIV even if you experience one of these reactions.
Useimmiten sinulle voidaan edelleen antaa VPRIV-valmistetta, vaikka oletkin saanut jonkin edellä mainitun reaktion.
Most of the toxicity showed evidence of reversibility, except for adverse events on the male reproductive system and retinal degeneration.
Havaittu toksisuus oli yleensä ohimenevää, lukuun ottamatta urosten lisääntymiselimissä todettuja haittatapahtuma sekä verkkokalvon rappeutumista.
Most of the values had decreased to grade 1 or resolved by day 14-15 (see section 4.4).
Useimmiten arvojen nousu lievittyi asteen 1 tasoiseksi tai korjautui kokonaan päivään 14–15 mennessä (ks. kohta 4.4).
Most of them are mild in nature and reversible.
Useimmat näistä ovat lieviä ja korjautuvia.
Most of these findings were reversible after 2 to 6 weeks without treatment.
Useimmat näistä löydöksistä korjaantuivat 2–6 viikon kuluttua ilman hoitoa.
Most of these patients had only one positive neutralising sample.
Useimmilla näistä potilaista vain yksi neutraloivan vasta- aineen näyte oli positiivinen.
Most of these reactions were noted during the 2 days following the vaccine injection
Useimmat reaktiot ilmenivät kahden päivän kuluessa injektion antamisesta.
Most of these side effects occur more frequently in patients with Parkinson’s disease.
Useimpia näistä haittavaikutuksista ilmenee enemmän Parkinsonin tautipotilailla.
Most of these side effects were also very common in children.
Suurin osa sivuvaikutuksista olivat erittäin yleisiä myös lapsilla.
Most of these signs are due to alpha-2- adreno-receptor agonist effects.
Useimmat näistä oireista ovat α-2-adreno- reseptorin agonistivaikutuksia.
Most of these signs are due to alpha-2- adreno-receptor agonist effects.
Useimmat näistä oireista ovat α-2-adreno-reseptorin agonistivaikutuksia.
Most patients (83.3%) had persistent or recurrent Cushing’s disease and few (≤5%) in either treatment group had received previous pituitary irradiation.
Useimmilla potilailla (83,3 %) oli pitkittynyt tai uusiutuva Cushingin tauti, ja vain pienellä osalla (≤ 5 %) kummankin hoitoryhmän potilaista oli anamneesissa aivolisäkkeen sädetys.
Most patients (>89%), in both Groups A and B, achieved complete reversal of the anticoagulant effect of dabigatran as measured by dTT or ECT in the first 4 hours after administration of 5 g idarucizumab.
Useimmilla potilailla (> 89 %) molemmissa ryhmissä A ja B dabigatraanin antikoagulaatiovaikutus kumoutui dTT- tai ECT-määrityksen perusteella kokonaan ensimmäisten 4 tunnin aikana 5 g idarusitsumabin annostelun jälkeen.
Most patients had elevations that were asymptomatic and resolved spontaneously.
Pitoisuuden kohoaminen oli useimmilla potilailla oireetonta ja korjaantui spontaanisti.
Most patients had previously received other medicines but needed to change treatment.
Suurin osa potilaista oli saanut aikaisemmin muuta lääkettä, mutta hoitoa oli muutettava.
Most patients improved after discontinuation of leflunomide.
Useimmat potilaat toipuivat Leflunomide Winthrop -hoidon lopettamisen jälkeen.
Most patients in both treatment arms had visceral disease (215 [73%] patients overall).
Suurimmalla osalla potilaista kummassakin hoitohaarassa oli viskeraalinen tauti (215 [73 %] potilasta kaiken kaikkiaan).
Most patients in the clinical trials (> 84%) were Caucasian.
Kliinisissä tutkimuksissa mukana olleista potilaista suurin osa (> 84 %) oli valkoihoisia.
Most patients in the population pharmacokinetic analysis had normal renal function (estimated glomerular filtration rate [eGFR]) greater than or equal to 90 mL/min/1.73 m2; n=294, approximately 37%), mild renal impairment (eGFR 60-89 mL/min/1.73 m2; n=446, approximately 56%), or moderate renal impairment (eGFR 30-59 mL/min/1.73 m2; n=63, approximately 8%).
Useimmilla potilailla munuaisten toiminta-arvot olivat populaatiofarmakokineettisen analyysin perusteella normaalit (arvioitu glomerulusten suodatusnopeus [eGFR]) 90 ml/min/1,73 m2 tai suurempi; n = 294, noin 37 %), lievästi heikentynyt (eGFR 60-89 ml/min/1,73 m2; n = 446, noin 56 %) tai kohtalaisesti heikentynyt (eGFR 30-59 ml/min/1,73 m2; n = 63, noin 8 %).
Most patients in the study were taking Pradaxa to prevent stroke due to an ‘abnormal heart beat’ (atrial fibrillation).
Useimmat tutkimukseen osallistuneet potilaat käyttivät Pradaxaa epänormaalin sydämensykkeen (eteisvärinän) aiheuttaman aivohalvausriskin ehkäisemiseen.
Most patients in these three studies were responders to previous on- demand treatment with PDE5 inhibitors.
Useimmat näihin kolmeen tutkimukseen osallistuneista potilaista olivat aikaisemmin käyttäneet PDE5-estäjiä ja saaneet vasteen hoidosta.
Most patients in these three studies were responders to previous on-demand treatment with PDE5 inhibitors.
Useimmat näihin kolmeen tutkimukseen osallistuneista potilaista olivat aikaisemmin käyttäneet PDE5- estäjiä ja saaneet vasteen hoidosta.
Most patients receiving eltrombopag in combination with peginterferon / ribavirin therapy will experience indirect hyperbilirubinaemia.
Useimmilla potilailla, jotka saavat eltrombopagia yhdessä peginterferoni/ribaviriinihoidon kanssa, esiintyy epäsuoraa hyperbilirubinemiaa.
Most patients resumed treatment at a lower dose without recurrence (see section 4.2).
Useimmilla potilailla hoito jatkui pienemmällä annoksella ilman arvojen nousun uusiutumista (ks. kohta 4.2).
Most patients taking thalidomide experience side effects.
Useimmilla talidomidia saavilla potilailla esiintyy sivuvaikutuksia.
Most patients using Zyclara experience local skin side effects (most commonly redness, scab formation, dryness and shedding of the skin).
Useimmilla Zyclaraa käyttävillä potilailla ilmenee paikallisia ihovaikutuksia, joista yleisimmät ovat ihon punoitus, rupeutuminen, kuivuus ja kesiminen.
Most patients using Zyclara for the treatment of AK experience local skin reactions (most frequently erythema, scab, and exfoliation/application site dryness) at the application site.
Useimmilla Zyclara-emulsiovoidetta aurinkokeratoosin hoitoon käyttävillä potilailla ilmenee voiteen levityskohdassa paikallisia ihoreaktioita (useimmiten punoitusta, rupia ja kesimistä / ihon kuivumista).
Most patients were able to continue treatment with tipranavir with ritonavir.
tipranaviirin ja ritonaviirin
Most patients were also taking vitamins B6 or B12, or folate.
Useimmat potilaat nauttivat myös B6- tai B12-vitamiinia tai folaattia.
Most patients were successfully treated with the 50-unit/kg dose, with only around 10% of the patients needing a second dose.
Suurimmalla osalla potilaita hoito onnistui 50 yksikön/kg annoksella, ja vain noin 10 % potilaista tarvitsi toisen annoksen.
Most patients who had a response to NeuroBloc by the fourth week had returned to their original condition 12 to 16 weeks after the injection.
Useimpien NeuroBlocille neljänteen viikkoon mennessä vasteen saaneiden potilaiden tila oli palautunut hoitoa edeltäneelle tasolle 12–16 viikkoa injektion jälkeen.
Most patients who have bleeding can be managed by interruption of thrombolytic and anticoagulant therapy, volume replacement and manual pressure applied to an incompetent vessel.
Useimmat vuotokomplikaatioita saavista potilaista voidaan hoitaa keskeyttämällä liuotus- ja antikoagulanttihoidot, huolehtimalla volyymi- korjauksesta ja painamalla vuotavia suonia.
Most patients who received 2 mg of Rapamune 4 hours after ciclosporin had whole blood trough concentrations of sirolimus within the 4 to 12 ng/mL target range (expressed as chromatographic assay values).
Useimmilla potilailla, jotka saivat 2 mg Rapamunea 4 tuntia siklosporiinin jälkeen, sirolimuusin minimipitoisuudet veressä olivat tavoitealueella 4 – 12 ng/ml (ilmoitettuna kromatografisen määrityksen arvoina).
Most patients will experience a reversible red colouration of the skin and membranes lining body cavities (mucous membranes) that may last up to 15 days after administration of Cyanokit.
Useimmilla potilailla esiintyy ihon ja kehononteloiden sisäkalvojen (limakalvojen) ohimenevää värjäytymistä punaiseksi, mikä saattaa kestää enintään 15 vuorokautta Cyanokitin annon jälkeen.
Most patients will experience a reversible red colouration of the skin and mucous membranes that may last up to 15 days after administration of Cyanokit.
Useimmilla potilailla esiintyy ihon ja limakalvojen reversiibeliä värjäytymistä punaiseksi, mikä saattaa kestää enintään 15 vuorokautta Cyanokit-valmisteen annon jälkeen.