natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In patients treated for prevention of stroke and systemic embolism, bleeding of any type or severity was reported with an event rate of 28 per 100 patient years, and anaemia with an event rate of 2.5 per 100 patient years.
Potilailla, joita hoidettiin aivohalvauksen ja systeemisen embolian ehkäisemiseksi, tyypeiltään ja vaikeusasteiltaan erilaisten verenvuotojen esiintymistiheys oli 28 / 100 potilasvuotta ja anemian esiintymistiheys oli 2,5 / 100 potilasvuotta.
In patients treated with 10 mg Xarelto undergoing hip or knee replacement surgery and in hospitalised medically ill patients, bleeding events occurred in approximately 6.8 % and 12.6 % of patients, respectively, and anaemia occurred in approximately
Potilailla, joita hoidettiin Xarelto 10 mg -valmisteella ja joille tehtiin lonkka- tai polviproteesileikkaus, verenvuotoja esiintyi noin 6,8 %:lla ja anemiaa noin 5,9 %:lla potilaista.
In patients treated with 10 mg Xarelto undergoing hip or knee replacement surgery and in hospitalised medically ill patients, bleeding events occurred in approximately 6.8 % and 12.6 % of patients, respectively, and anaemia occurred in approximately
Potilailla, joita hoidettiin Xarelto 10 mg -valmisteella ja joille tehtiin lonkka- tai polviproteesileikkaus, verenvuotoja esiintyi noin 6,8 %:lla potilaista ja anemiaa esiintyi noin 5,9 %:lla potilaista.
In patients treated with docetaxel at 100 mg/m2 as single agent who have serum transaminase levels (ALT and/or AST) greater than 1.5 times the ULN concurrent with serum alkaline phosphatase levels greater than
Dosetakseli 100 mg/m2 monoterapialla hoidettujen potilaiden vaara saada vaikeita haittavaikutuksia on kasvanut, jos heidän seerumin transaminaasiarvonsa (ALAT ja/tai ASAT) ovat 1,5 ja samanaikaisesti alkaalinen fosfataasinsa (AFOS) 2,5 kertaa normaaliarvojen ylärajoja suurempia.
In patients treated with docetaxel in combination with cisplatin and 5-fluorouracil (TCF), febrile neutropenia and neutropenic infection occurred at lower rates when patients received prophylactic G-CSF.
Potilailla, joita oli hoidettu dosetakselilla yhdistelmänä sisplatiinin ja 5-fluorourasiilin (TCF) kanssa, kuumeista neutropeniaa ja neutropeenisia infektioita esiintyi vähemmän, kun potilaat saivat profylaktisesti G–CSF:ää.
In patients treated with docetaxel in combination with doxorubicin and cyclophosphamide (TAC), febrile neutropena and/or neutropenic infection occurred at lower rates when patients received primary G-CSF prophylaxis.
Potilailla, joita oli hoidettu dosetakselilla yhdistelmänä doksorubisiinin ja syklofosfamidin (TAC) kanssa, kuumeista neutropeniaa ja/tai neutropeenisia infektioita esiintyi vähemmän, kun potilaat saivat primäärin G-CSF-profylaksian.
In patients treated with docetaxel in combination with doxorubicin and cyclophosphamide (TAC), febrile neutropenia and/or neutropenic infection occurred at lower rates when patients received primary G-CSF prophylaxis.
Potilailla, joita oli hoidettu dosetakselilla yhdistelmänä doksorubisiinin ja syklofosfamidin (TAC) kanssa, kuumeista neutropeniaa ja/tai neutropeenisia infektioita esiintyi vähemmän, kun potilaat saivat primäärin G–CSF-profylaksian.
In patients treated with doses
Potilaat, joiden annos on
In patients treated with either 15 mg twice daily Xarelto followed by 20 mg once daily for treatment of DVT or PE, or with 20 mg once daily for prevention of recurrent DVT and PE, bleeding events occurred in approximately 27.8 % of patients and anaemia occurred in approximately 2.2 % of patients.
Potilailla, joita hoidettiin joko Xarelto 15 mg:lla kahdesti päivässä ja sen jälkeen 20 mg:lla kerran päivässä SLT:n tai KE:n hoitoon tai 20 mg:lla kerran päivässä uusiutuvan SLT:n ja KE:n ehkäisyyn, verenvuotoja esiintyi noin 27,8 %:lla potilaista ja anemiaa noin 2,2 %:lla potilaista.
In patients treated with either 15 mg twice daily Xarelto followed by 20 mg once daily for treatment of DVT or PE, or with 20 mg once daily for prevention of recurrent DVT and PE, bleeding events occurred in approximately 27.8% of patients and anaemia occurred in approximately 2.2% of patients.
Potilailla, joita hoidettiin joko Xarelto 15 mg:lla kahdesti päivässä ja sen jälkeen 20 mg:lla kerran päivässä SLT:n tai KE:n hoitoon tai 20 mg:lla kerran päivässä uusiutuvan SLT:n ja KE:n ehkäisyyn, verenvuotoja esiintyi noin 27,8 %:lla potilaista ja anemiaa noin 2,2 %:lla potilaista.
In patients treated with Eylea in the MYRROR study (one injection given at start of therapy, with additional injections given in case of disease persistence or recurrence), CRT decreased soon after treatment initiation favouring Eylea at week 24 (-79 microns and -4 microns for the Eylea 2 mg treatment group and the control group, respectively), which was maintained through week 48.
Potilailla, joita hoidettiin Eylea-valmisteella MYRROR-tutkimuksessa (yksi injektio annettiin hoidon alussa; jos sairaus ei hävinnyt tai uusiutui, annettiin lisäinjektioita), CRT pieneni pian hoidon aloittamisen jälkeen Eylea-valmisteella viikolla 24 (-79 mikronia Eylea 2 mg -hoitoryhmässä ja -4 mikronia kontrolliryhmässä) vaikutuksen kestäessä viikolle 48 asti.
In patients treated with Eylea in the MYRROR study (one injection given at start of therapy, with additional injections given in case of disease persistence or recurrence), CRT decreased soon after treatment initiation favouring Eylea at week 24 (-79 microns and -4 microns for the Eylea 2 mg treatment group and the control group, respectively), which was maintained through week 48.
Potilailla, joita hoidettiin Eylea-valmisteella MYRROR-tutkimuksessa (yksi injektio annettiin hoidon alussa; jos sairaus ei hävinnyt tai uusiutui, annettiin lisäinjektioita), CRT pieneni pian hoidon aloittamisen jälkeen Eylea-valmisteella viikolla 24 (-79 mikronia Eylea 2 mg -hoitoryhmässä ja ja -4 mikronia kontrolliryhmässä) vaikutuksen kestäessä viikolle 48 asti.
In patients treated with Gazyvaro 8 out of 140 patients in the randomised phase and 2 out of 6 in the run in phase tested positive for ATA at 12 months of follow up.
Gazyvaro-hoitoa saaneista 140 potilaasta kahdeksan potilaan testitulos oli satunnaistamisvaiheessa positiivinen lääkevasta-aineiden suhteen, ja kuudesta potilaasta kaksi todettiin hoidon aloitusvaiheen 12 kuukauden seurannan jälkeen lääkevasta- ainepositiivisiksi.
In patients treated with Genvoya, 92% (46/50) achieved HIV-1 RNA < 50 copies/mL.
Genvoya- valmisteella hoidetuista potilaista 92 % (46/50) saavutti HIV-1 RNA -pitoisuuden < 50 kopiota/ml.
In patients treated with lumacaftor/ivacaftor (mean baseline 114 mmHg systolic and 69 mmHg diastolic), the maximum increase from baseline in mean systolic and diastolic blood pressure was 3.1 mmHg and 1.8 mmHg, respectively.
Lumakaftori-/ivakaftorihoitoa saaneilla potilailla (keskimääräinen lähtövaiheen systolinen verenpaine 114 mmHg ja diastolinen verenpaine 69 mmHg) suurin nousu lähtövaiheen keskimääräisestä systolisesta verenpaineesta oli 3,1 mmHg ja suurin nousu lähtövaiheen keskimääräisestä diastolisesta verenpaineesta 1,8 mmHg.
In patients treated with MabThera, the occurrence of pre-existing ischemic cardiac conditions becoming symptomatic, such as angina pectoris, has been observed, as well as atrial fibrillation and flutter.
MabThera- hoitoa saaneilla potilailla on todettu olemassa olevien iskeemisten sydänsairauksien, kuten angina pectoriksen, oireita sekä eteisvärinää ja eteislepatusta.
In patients treated with NeoRecormon, this incidence is 7 % compared to 4 % in controls; this is not associated with any increase in thromboembolic mortality compared with controls.
NeoRecormonilla hoidetuilla potilailla tapahtumien ilmaantuvuus oli7 % ja kontrolliryhmässä 4 %; tähän ei liittynyt tromboembolista kuolleisuuden kasvua.
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of diarrhoea or colitis was 45.5% (204/448).
Nivolumabi–ipilimumabi-yhdistelmähoitoa saaneilla potilailla ripulin tai koliitin ilmaantuvuus oli 45,5 % (204/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of hypersensitivity/infusion reactions was 3.8% (17/448); all were Grade 1 or 2 in severity.
Nivolumabi–ipilimumabi-yhdistelmähoitoa saaneilla potilailla yliherkkyysoireiden / infuusioon liittyvien reaktioiden ilmaantuvuus oli 3,8 % (17/448), ja kaikki tapaukset olivat vaikeusastetta 1 tai 2.
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of liver function test abnormalities was 27.9% (125/448).
Nivolumabi–ipilimumabi-yhdistelmähoitoa saaneista potilaista maksan toimintakokeista saatiin poikkeavia tuloksia 27,9 prosentilta (125/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of nephritis and renal dysfunction was 4.2% (19/448).
Nivolumabi–ipilimumabi-yhdistelmähoitoa saaneilla potilailla nefriitin tai munuaisten toimintahäiriön ilmaantuvuus oli 4,2 % (19/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of pneumonitis including interstitial lung disease, was 7.4% (33/448).
Nivolumabi–ipilimumabi-yhdistelmähoitoa saaneilla potilailla pneumoniitin, mukaan lukien interstitiaalinen kehukosairaus, ilmaantuvuus oli 7,4 % (33/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of rash was 63.4% (284/448).
Nivolumabi–ipilimumabi-yhdistelmähoitoa saaneilla potilailla ihottuman ilmaantuvuus oli 63,4 % (284/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the incidence of thyroid disorders was 23.7% (106/448).
Nivolumabi–ipilimumabi-yhdistelmähoitoa saaneilla potilailla kilpirauhasen häiriöiden ilmaantuvuus oli 23,7 % (106/448).
In patients treated with nivolumab in combination with ipilimumab, the proportion of patients who experienced a worsening from baseline to a Grade 3 or 4 laboratory abnormality was as follows: 2.8% for anaemia (all Grade 3), 1.2% for thrombocytopaenia, 0.5% for leucopoenia, 6.4% for lymphopaenia, 0.7% for neutropaenia, 4.1% for increased alkaline phosphatase, 11.9% for increased AST, 14.6% for increased ALT, 0.9% for increased total bilirubin, 2.4% for increased creatinine, 8.5% for increased amylase, 18.2% for increased lipase, 1.3% for hypocalcaemia, 0.3% each for hypercalcaemia, hyperkalemia, hypermagnesaemia, and hypernatraemia, 4.5% for hypokalaemia, and 9.2% for hyponatraemia.
Nivolumabi–ipilimumabi-yhdistelmähoitoa saaneista potilaista niiden potilaiden osuudet, joilla laboratorioarvo muuttui lähtötasolta asteen 3 tai 4 poikkeavuudeksi, olivat seuraavat: anemia (kaikki astetta 3) 2,8 %, trombosytopenia 1,2 %, leukopenia 0,5 %, lymfosytopenia 6,4 %, neutropenia 0,7 %, lisääntynyt alkalinen fosfataasi 4,1 %, lisääntynyt ASAT 11,9 %, lisääntynyt ALAT 14,6 %, lisääntynyt kokonaisbilirubiini 0,9 % ja lisääntynyt kreatiniini 2,4 %, lisääntynyt amylaasi 8,5 %, lisääntynyt lipaasi 18,2 %, hypokalsemia 1,3 %, hyperkalsemia, hyperkalemia, hypermagnesia ja hypernatremia kukin 0,3 %, hypokalemia 4,5 % ja hyponatremia 9,2 %.
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of diarrhoea or colitis was 13.6% (235/1728).
Nivolumabia monoterapiana saaneilla potilailla ripulin tai koliitin ilmaantuvuus oli 13,6 % (235/1728).
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of hypersensitivity/infusion reactions was 4.1% (71/1728), including 3 Grade 3 and 2 Grade 4 cases.
Nivolumabia monoterapiana saaneilla potilailla yliherkkyys-/infuusioreaktioiden ilmaantuvuus oli 4,1 % (71/1728), joista kolmella se oli astetta 3 ja kahdella astetta 4.
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of liver function test abnormalities was 7.0% (121/1728).
Nivolumabia monoterapiana saaneista potilaista maksan toimintakokeista saatiin poikkeavia tuloksia 7,0 prosentilta (141/1728)..
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of nephritis or renal dysfunction was 3.2% (55/1728).
Nivolumabia monoterapiana saaneilla potilailla munuaistulehduksen tai munuaisten vajaatoiminnan ilmaantuvuus oli 3,2 % (55/1728).
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of pneumonitis, including interstitial lung disease, was 3.2% (56/1728).
Keuhkotulehduksen ilmaantuvuus (interstitiaalinen keuhkosairaus mukaan luettuna) potilailla, jotka saivat nivolumabia monoterapiana oli 3,2 % (56/1728).
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of rash was 28.0% (484/1728).
Nivolumabia monoterapiana saaneilla potilailla ihottuman ilmaantuvuus oli 28,0 % (484/1728).
In patients treated with nivolumab monotherapy, the incidence of thyroid disorders, including hypothyroidism or hyperthyroidism, was 8.6% (149/1728).
Nivolumabia monoterapiana saaneilla potilailla kilpirauhasen häiriöiden, kuten vajaa- ja liikatoiminnan, ilmaantuvuus oli 8,6 % (149/1728).
In patients treated with other medicinal products associated with liver toxicity, monitoring of liver enzymes is also recommended.
Maksaentsyymiarvojen seuranta on suositeltavaa myös siinä tapauksessa, että potilas käyttää jotakin muuta lääkevalmistetta, jonka käyttöön voi liittyä maksatoksisuutta.
In patients treated with other medicinal products associated with liver toxicity, monitoring of liver enzymes is also recommended.
Maksaentsyymien seuraamista suositellaan potilailla, jotka ovat saaneet muuta lääkehoitoa, jolla on maksatoksisia vaikutuksia.
In patients treated with pasireotide intramuscular use in whom reductions in GH and IGF-1 levels were observed, these changes occurred during the first 3 months of treatment and were maintained up to week 24.
Niillä lihaksensisäisesti annettavaa pasireotidia saaneilla potilailla, joilla kasvuhormoni- ja IGF-1- pitoisuuksien havaittiin laskeneen tutkimuksen aikana, muutokset tapahtuivat 3 ensimmäisen hoitokuukauden aikana ja pitoisuuksien muutokset säilyivät viikkoon 24 asti.
In patients treated with Pom + LD-Dex, no peripheral neuropathy reactions were reported to have been serious in clinical trials and peripheral neuropathy led to dose discontinuation in 0.3% of patients (see section 4.4).
Kliinisen tutkimuksen Pom + PA deks -ryhmässä perifeerisen neuropatian ei raportoitu olevan vakavaa, ja perifeerinen neuropatia johti hoidon lopettamiseen 0,3 %:lla potilaista (ks. kohta 4.4).
In patients treated with prolonged-release exenatide, generally 20 % reported at least one episode of nausea compared to 34 % of immediate-release exenatide patients.
Depotmuotoista eksenatidivalmistetta käyttäneistä potilaista yleensä 20 % ilmoitti ainakin yhden pahoinvointiepisodin, kun eksenatidia välittömästi vapauttavaa valmistetta saaneilla vastaava luku oli 34 %.
In patients treated with somatropin, previously undiagnosed central (secondary) hypoadrenalism may be unmasked requiring glucocorticoid replacement therapy.
Somatropiinilla hoidetuilla potilailla voi paljastua aikaisemmin havaitsematon sentraalinen (sekundaarinen) lisämunuaisen kuorikerroksen vajaatoiminta, joka vaatii glukokortikoidi- korvaushoitoa.
In patients treated with TAGRISSO 80 mg once daily, dose reductions due to ADRs occurred in 2.2% of the patients.
Haittavaikutusten vuoksi annosta pienennettiin 2,2 %:lla Tagrisso-valmistetta 80 mg:n annoksella kerran vuorokaudessa saaneista potilaista.
In patients treated with the recommended dose of 1 mg twice daily following an initial titration period the adverse event most commonly reported was nausea (28.6%).
Tavallisimmin ilmoitettu haittavaikutus potilailla, joita hoidettiin alun titrausjakson jälkeen suositusannoksella 1 mg x 2/vrk, oli pahoinvointi (28,6 %).
In patients treated with tocilizumab 8 mg/kg, significant improvements were noted on all individual components of the ACR response including: tender and swollen joint counts; patients and physician global assessment; disability index scores; pain assessment and CRP compared to patients receiving placebo plus MTX or other DMARDs in all studies.
Kaikissa tutkimuksissa tosilitsumabiannosta 8 mg/kg saaneilla potilailla todettiin merkitsevää paranemista ACR-vasteen kaikissa yksittäisissä osatekijöissä (aristavien ja turvonneiden nivelten lukumäärä, potilaan ja lääkärin yleisarvio, toimintakykyä mittaava pistearvo, kivun arviointi ja CRP- arvo) verrattuna potilaisiin, jotka saivat lumevalmistetta yhdessä MTX:in tai muiden DMARDien kanssa.
In patients under the age of 6, doses of 20 to 50 IU of factor VIII per kg body weight 3 to 4 times weekly are recommended for prophylactic therapy.
Alle 6-vuotiaille potilaille suositeltu tekijä VIII:n ennaltaehkäisevä annos on 20–50 IU painokiloa kohden 3–4 kertaa viikossa.
In patients undergoing a knee replacement, the corresponding numbers were 15% (147 out of 976) for Eliquis compared with 24% (243 out of 997) for enoxaparin.
Eliquis-hoitoa saaneista 15 % (147 potilasta 976:sta) ja enoksapariinia saaneista 24 % (243 potilasta 997:stä).
In patients undergoing coronary catheterisation, pulsed-wave Doppler ultrasonography was used to measure the average peak velocity (APV) of CBF before and up to 30 minutes after administration of Rapiscan (400 micrograms, intravenously).
Potilaille, joille suoritettiin sepelvaltimoiden katetrointi, käytettiin pulsoivaa dopplerkaikukuvausta sepelvaltimoverenkierron keskimääräisen huippunopeuden mittaamiseksi ennen Rapiscanin (400 mikrogrammaa laskimoon) antamista ja enintään 30 minuuttia sen jälkeen.
In patients undergoing general surgery, the initial dose should be given 2 hours pre-operatively.
Yleiskirurgiassa ensimmäinen annos tulee antaa 2 tuntia ennen leikkausta.
In patients undergoing heart surgery, an increase in pulmonary artery pressure due to pulmonary vaso- constriction is frequently seen.
Sydänleikkauksessa olevien potilaiden keuhkovaltimopaine kohoaa usein keuhkoverisuonten supistumisen vuoksi.
In patients undergoing hip replacement surgery
Potilaat, joille tehdään lonkan tekonivelleikkaus
In patients undergoing knee replacement surgery
Potilaat, joille tehdään polven tekonivelleikkaus
In patients undergoing major orthopaedic surgery, epidural or spinal haematomas that may result in long-term or permanent paralysis cannot be excluded with the concurrent use of fondaparinux and
Potilaat, joille tehdään suuri ortopedinen leikkaus, pitkäaikaiseen tai pysyvään halvaukseen mahdollisesti johtavien kovakalvon ulkopuolisten verenpurkautumien tai selkäytimen verenpurkaumien mahdollisuutta ei voida sulkea pois, jos fondaparinuuksia käytetään spinaali- tai epiduraalipuudutuksen tai selkäydinpunktion yhteydessä.
In patients undergoing major orthopaedic surgery, epidural or spinal haematomas that may result in long-term or permanent paralysis cannot be excluded with the concurrent use of fondaparinux and spinal/epidural anaesthesia or spinal puncture.
Potilailla, joille tehdään suuri ortopedinen leikkaus, pitkäaikaiseen tai pysyvään halvaukseen mahdollisesti johtavien kovakalvon ulkopuolisten verenpurkautumien tai selkäytimen verenpurkaumien mahdollisuutta ei voida sulkea pois, jos fondaparinuuksia käytetään spinaali- tai epiduraalipuudutuksen tai selkäydinpunktion yhteydessä.
In patients undergoing myelosuppressive or myeloablative therapy followed by autologous PBPC transplantation
Potilailla, jotka saavat myelosuppressiivista tai myeloablatiivista hoitoa ja sen jälkeen autologisen PBPC-siirron
In patients undergoing ovulation induction, the incidence of multiple pregnancy is increased compared with natural conception.
Ovulaatioinduktiopotilailla on suurempi monisikiöraskauden riski kuin luonnollisen hedelmöitymisen yhteydessä.
In patients undergoing PCI, standard procedural adjunctive therapy should be implemented (see section 5.1).
PCI-toimenpiteen yhteydessä potilaille on annettava vakiokäytännön mukaista lisähoitoa (ks. kohta 5.1).
In patients undergoing peritoneal dialysis additional monitoring of fat- soluble vitamins and folic acid is recommended, since vitamin A, D, E and K levels were not measured in a clinical study in these patients.
Peritoneaalidialyysipotilailla suositellaan lisäksi rasvaliukoisten vitamiinien ja foolihapon pitoisuuksien valvontaa, sillä A-, D-, E- ja K-vitamiinitasoja ei mitattu näillä potilailla tehdyssä kliinisessä tutkimuksessa.
In patients undergoing surgery, timing of the first fondaparinux injection requires strict adherence in patients ≥75 years, and/or with body weight <50 kg and/or with renal impairment with creatinine clearance ranging between 20 to 50 ml/min.
Potilailla, joille tehdään leikkaus, ensimmäisen fondaparinuuksi-injektion ajankohtaa koskevaa ohjetta tulee noudattaa erityisen tarkasti  75-vuotiailla ja/tai < 50 kg:n painoisilla potilailla ja/tai munuaisfunktion heikennyttyä siten, että kreatiniinipuhdistuma on 20-50 ml/min.
In patients undergoing surgery, timing of the first fondaparinux injection requires strict adherence in patients ≥75 years, and/or with body weight <50 kg and/or with renal impairment with creatinine clearance ranging between 20 to 50 ml/min.
Potilailla, joille tehdään leikkaus, ensimmäisen fondaparinuuksi-injektion ajankohtaa koskevaa ohjetta tulee noudattaa erityisen tarkasti  75-vuotiailla potilailla, ja/tai < 50 kg:n painoisilla ja/tai munuaisfunktion heikennyttyä siten, että kreatiniinipuhdistuma on 20-50 ml/min.
In patients undergoing surgery, timing of the first fondaparinux injection requires strict adherence in patients ≥75 years, and/or with body weight <50 kg and/or with renal impairment with creatinine clearance ranging between 20 to 50 ml/min.
Potilailla, joille tehdään leikkaus, ensimmäisen fondaparinuuksi-injektion ajankohtaa koskevaa ohjetta tulee noudattaa erityisen tarkasti  75-vuotiailla, ja/tai < 50 kg:n painoisilla potilailla ja/tai munuaisfunktion heikennyttyä siten, että kreatiniinipuhdistuma on 20-50 ml/min.
In patients undergoing surgery, timing of the first fondaparinux injection requires strict adherence in patients ≥75 years, and/or with body weight <50 kg and/or with renal impairment with creatinine clearance ranging between 20 to 50 ml/min.
Potilailla, joille tehdään leikkaus, ensimmäisen fondaparinuuksiinjektion ajankohtaa koskevaa ohjetta tulee noudattaa erityisen tarkasti  75-vuotiailla potilailla, ja/tai < 50 kg:n painoisilla ja/tai munuaisfunktion heikennyttyä siten, että kreatiniinipuhdistuma on 20-50 ml/min.
In patients using tacrolimus ointment, cases of malignancies, including cutaneous (i.e. cutaneous T Cell lymphomas) and other types of lymphoma, and skin cancers have been reported (see section 4.8).
Takrolimuusivoidetta saaneilla potilailla on todettu maligniteettia, mm. iholymfoomia (ihon T- solulymfoomia) ja muita lymfoomia sekä ihosyöpää (ks. kohta 4.8).
In patients weighing 80 kg or more, 100 mg (the contents of 1 pre-filled pen) 4 weeks after your last treatment, then every 4 weeks thereafter.
80 kg tai enemmän painavat potilaat: 100 mg (yhden esitäytetyn kynän sisältämä annos) 4 viikon kuluttua edellisestä hoitokerrasta, sen jälkeen 4 viikon välein.
In patients weighing 80 kg or more, 100 mg (the contents of 2 pre-filled syringes) 4 weeks after your last treatment, then every 4 weeks thereafter.
80 kg tai enemmän painavat potilaat: 100 mg (kahden esitäytetyn ruiskun sisältämä annos) 4 viikon kuluttua edellisestä hoitokerrasta, sen jälkeen 4 viikon välein.
In patients where medical castration has not worked and who have no or only mild symptoms, Zytiga is of benefit when chemotherapy is not yet required.
Zytiga on hyödyksi potilaille, joilla kastraatiohoito ei ole tehonnut ja joilla ei ole oireita tai vain lieviä oireita, silloin, kun kemoterapiaa ei vielä tarvitse antaa.
In patients who achieved CR or CRi, the median duration of remission was 10.4 months (95% CI = 7.2, 15.2) for the Vidaza subjects and 12.3 months (95% CI = 9.0, 17.0) for the CCR subjects.
CR- tai CRi-vasteen saavuttaneiden potilaiden remission keston mediaani oli 10,4 kuukautta (95 % CI: 7,2–15,2) Vidaza-ryhmässä ja 12,3 kuukautta (95 % CI: 9,0– 17,0) yhdistetyssä CCR-ryhmässä.
In patients who anticipate a frequent use of CIALIS (i.e., at least twice weekly) a once daily regimen with the lowest doses of CIALIS might be considered suitable, based on patient choice and the physician’s judgement.
CIALISin käyttöä päivittäin pienimmillä annoksilla voidaan harkita potilaille, jotka todennäköisesti käyttäisivät CIALISta säännöllisesti (ts. ainakin kahdesti viikossa), potilaan valinnan ja lääkärin harkinnan mukaan.