natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For patients who have received HIV medicines before, doctors should prescribe Reyataz only after they have looked at which medicines the patient has taken and carried out tests to establish that the virus is likely to respond to Reyataz.
Lääkäri saa määrätä Reyatazia aikaisemmin HI-viruslääkkeitä saaneille potilaille vasta, kun hän on tarkistanut potilaan käyttämät lääkkeet ja testannut, että virus todennäköisesti vastaa Reyataz- hoitoon.
For patients who have resided in or travelled to regions where invasive fungal infections such as histoplasmosis, coccidioidomycosis, or blastomycosis are endemic, the benefits and risks of Inflectra treatment should be carefully considered before initiation of Inflectra therapy.
Potilailla, jotka ovat asuneet tai matkustaneet alueilla, joissa invasiivisia sieni-infektioita kuten histoplasmoosia, koksidioidomykoosia tai blastomykoosia esiintyy endeemisenä, Inflectra-hoidon hyödyt ja riskit on arvioitava huolellisesti ennen Inflectra-hoidon aloittamista.
For patients who have resided in or travelled to regions where invasive fungal infections such as histoplasmosis, coccidioidomycosis, or blastomycosis are endemic, the benefits and risks of Remsima treatment should be carefully considered before initiation of Remsima therapy.
Potilailla, jotka ovat asuneet tai matkustaneet alueilla, joissa invasiivisia sieni-infektioita kuten histoplasmoosia, koksidioidomykoosia tai blastomykoosia esiintyy endeemisenä, Remsima-hoidon hyödyt ja riskit on arvioitava huolellisesti ennen Remsima-hoidon aloittamista.
For patients who have taken medicines to treat HIV infection before, doctors should only prescribe Viread once they have looked at the antiviral medicines the patient has taken before or the likelihood of the virus’s response to antiviral medicines.
Lääkäri ei saa määrätä Vireadia HIV-infektion hoitoon aiemmin lääkkeitä käyttäneelle potilaalle, ennen kuin on selvittänyt potilaan aiemmin käyttämät viruslääkkeet tai viruksen todennäköisen vasteen viruslääkkeisiin.
For patients who have taken medicines to treat their HIV infection before and failed to respond to that treatment, doctors should only prescribe Emtriva once they have looked at the antiviral medicines the patient has taken before and assessed the likelihood of the virus’s response to any new antiviral medicines that might be prescribed.
Ennen kuin lääkäri määrää Emtrivaa potilaalle, jolla HIV-infektion hoito muilla lääkkeillä on epäonnistunut, hänen on tarkasteltava potilaan aiemmin saamia viruslääkkeitä ja arvioitava, kuinka todennäköisesti jokin uusi viruslääke tehoaa virukseen.
For patients who may be switched from belatacept to another immunosuppressant, physicians should be aware of the 8-10 day half-life of belatacept to avoid potential under- or over-immunosuppression following discontinuation of belatacept.
Jos belatasepti aiotaan vaihtaa toiseen immunosuppressanttiin, on huomioitava belataseptin puoliintumisaika (8–10 päivää), jotta vältetään belataseptihoidon lopettamisen jälkeinen joko liian vähäinen tai liian voimakas immunosuppressio.
For patients who met protocol-defined response criteria, response was sustained throughout the 24- week post-treatment follow-up in 75% (83/111) of entecavir responders vs 73% (68/93) for lamivudine responders in study 022 and 46% (131/286) of entecavir responders vs 31% (79/253) for lamivudine responders in study 027.
Niillä potilailla, joilla tutkimussuunnitelman mukaiset vastekriteerit täyttyivät, hoitovaste säilyi koko 24 viikkoa kestäneen hoidonjälkeisen seurannan ajan entekaviiria saaneista 75 prosentilla (83/111) ja lamivudiinia saaneista 73 prosentilla (68/93) tutkimuksessa 022 ja entekaviiria saaneista 46 prosentilla (131/286) ja lamivudiinia saaneista 31 prosentilla (79/253) tutkimuksessa 027.
For patients who never received Firazyr previously, the first treatment should be given in a medical institution or under the guidance of a physician.
Ensimmäinen hoito potilaille, jotka eivät koskaan aikaisemmin ole saaneet Firazyria, on annettava sairaanhoitolaitoksessa tai lääkärin opastuksella.
For patients who proceed to coronary artery bypass graft (CABG) surgery off pump, the intravenous infusion of bivalirudin should be continued until the time of surgery.
Jos potilaan hoitoa jatketaan tekemällä sepelvaltimon ohitusleikkaus ilman, että potilas on kytketty sydän-keuhkokoneeseen (off pump), laskimonsisäistä bivalirudiini-infuusiota jatketaan leikkaukseen asti.
For patients who received 25 mg twice weekly throughout the study, the PASI 75 response continued to improve between weeks 12 and 36.
Niillä potilailla, jotka saivat Enbreliä 25 mg kahdesti viikossa koko tutkimuksen ajan, PASI 75-vaste parani koko ajan viikolta 12 viikon 36 loppun saakka.
For patients who received 25 mg twice weekly throughout the study, the PASI 75 response continued to improve between weeks 12 and 36.
Niillä potilailla, jotka saivat etanerseptiä 25 mg kahdesti viikossa koko tutkimuksen ajan, PASI 75 -vaste parani koko ajan viikolta 12 viikon 36 loppun saakka.
For patients who received 50 mg once weekly throughout the study, the efficacy responses continued to improve with 71% achieving PASI 75 at week 24.
Vaste parani koko ajan niillä potilailla, jotka saivat Enbreliä 50 mg kerran viikossa koko tutkimuksen ajan, ja viikolla 24 PASI 75-vasteen saavutti 71 %.
For patients who received ipilimumab 3 mg/kg monotherapy in MDX010-20, time to onset of moderate to very severe (Grade 2-4) immune-related endocrinopathy ranged from 7 to nearly 20 weeks from the start of treatment.
MDX010-20-tutkimuksessa keskivaikea, vaikea tai hyvin vaikea (asteen 2–4) immuunivälitteinen umpierityshäiriö ilmeni ipilimumabia 3 mg/kg monoterapiana saaneilla 7 viikosta lähemmäs 20 viikon kuluttua hoidon aloittamisesta.
For patients who received only INVANZ, the most common adverse reactions reported during therapy plus follow-up for 14 days after treatment was stopped were: diarrhoea (5.2 %) and infusion site pain (6.1 %).
Ainoastaan INVANZ-hoitoa saaneilla potilailla yleisimmät haittavaikutukset hoidon aikana ja hoidon lopettamisen jälkeen 14 vuorokauden seurannan aikana olivat ripuli (5,2 %) ja infuusiokohdan kipu (6,1 %).
For patients who received only INVANZ, the most frequently reported laboratory abnormalities and their respective incidence rates during therapy plus follow-up for 14 days after treatment was stopped were: elevations in ALT (4.6 %), AST (4.6 %), alkaline phosphatase (3.8 %) and platelet count (3.0 %).
Ainoastaan INVANZ-hoitoa saaneilla potilailla yleisimmin todetut poikkeavuudet laboratorioarvoissa ja niiden ilmaantuvuudet hoidon aikana ja hoidon lopettamisen jälkeen 14 vuorokauden seurannan aikana olivat ALAT-arvon nousu (4,6 %), ASAT-arvon nousu (4,6 %), AFOS-arvon nousu (3,8 %) ja trombosyyttien lukumäärän lisääntyminen (3,0 %).
For patients who received their last dose of thienopyridine within 4 to 7 days prior to CABG, the frequencies decreased to 11.3% (9 of 80 patients) in the prasugrel group and 3.4% (3 of 89 patients) in the clopidogrel group.
Potilailla, jotka saivat viimeisen tienopyridiiniannoksen 4–7 vrk ennen ohitusleikkausta, vastaavat esiintymistiheydet olivat pienemmät eli 11,3 % (9 potilasta 80:stä) prasugreeliryhmässä ja 3,4 % (3 potilasta 89:stä) klopidogreeliryhmässä.
For patients who recently have lost body fluids e.g. through vomiting or diarrhoea, or by taking water tablets, your doctor may recommend a lower starting dose of 20 mg once a day.
Jos potilaalla on esimerkiksi oksentelun, ripulin tai nesteenpoistolääkkeiden aiheuttama nestevaje, lääkäri saattaa suositella pienempää 20 mg:n aloitusannosta kerran päivässä otettuna.
For patients who require further doses, there should be an interval of at least 12 weeks between two doses of Ilaris.
Lisäannoksia tarvitsevien potilaiden kohdalla kahden Ilaris-annoksen välillä on pidettävä vähintään 12 viikon tauko.
For patients who require twice daily dosing to optimise blood glucose control, the evening dose can be administered in the evening or at bedtime.
Potilaille, jotka tarvitsevat kaksi annosta vuorokaudessa mahdollisimman hyvän verenglukoositasapainon saavuttamiseksi, ilta-annos voidaan antaa illalla tai nukkumaan mentäessä.
For patients who responded to treatment, the median time to response was 11.9 weeks and the median duration of response was 58.7 weeks as per independent review (VEG105192).
Riippumattoman arvioinnin mukaan hoitovasteen saavuttaneiden potilaiden ryhmässä aika vasteen saavuttamiseen oli 11,9 viikkoa (mediaani) ja vasteen kesto oli 58,7 viikkoa (mediaani). (VEG105192)
For patients who show evidence of prior (HBsAg negative, anti-HBc positive) hepatitis B infection, physicians with expertise in managing hepatitis B should be consulted regarding monitoring and initiation of HBV antiviral therapy.
Hepatiitti B-infektion hoitoon perehtyneitä lääkäreitä tulee konsultoida HBV antiviraalisen hoidon aloituksesta ja seurannasta niiden potilaiden kohdalla, joilla on merkkejä aikaisemmasta hepatiitti B-infektiosta (HBsAg-negatiivisuus, anti-HBc- positiivisuus).
For patients who start treatment with 60 mg/m2 ONIVYDE and do not dose escalate to 80 mg/m2, the recommended first dose reduction is to 50 mg/m2 and the second dose reduction is to 40 mg/m2.
Potilaille, joiden hoito alkaa annoksella 60 mg/m2 ONIVYDE-valmistetta eikä nouse annokseen 80 mg/m2, ensimmäisessä annospienennyksessä annosta suositellaan pienentämään tasolle 50 mg/m2 ja toisessa tasolle 40 mg/m2.
For patients who stayed on their randomised therapy, the mean (±SD) adalimumab trough concentrations at Week 52 were 9.5±5.6 g/mL for the Standard Dose group and 3.5±2.2 g/mL for the Low Dose group.
Satunnaistettua hoitoaan jatkaneilla potilailla adalimumabin minimipitoisuuksien keskiarvo (± keskihajonta) viikolla 52 oli tavanomaisen annoksen ryhmässä 9,5 ± 5,6 g/ml ja pienen annoksen ryhmässä
For patients who stayed on their randomised therapy, the mean (±SD) adalimumab trough concentrations at Week 52 were 9.5±5.6g/mL for the Standard Dose group and 3.5±2.2 g/mL for the Low Dose group.
Satunnaistettua hoitoaan jatkaneilla potilailla adalimumabin minimipitoisuuksien keskiarvo (± keskihajonta) viikolla 52 oli tavanomaisen annoksen ryhmässä 9,5 ± 5,6 µg/ml ja pienen annoksen ryhmässä
For patients who were not previously taking antiviral agents, Invirase should be started at 500 mg two times daily with ritonavir 100 mg two times daily for the first 7 days of treatment.
Potilaiden, jotka eivät ole aiemmin käyttäneet viruslääkkeitä, on syytä aloittaa Invirase-hoito 500 mg:n annoksella yhdessä 100 mg:n ritonaviiriannoksen kanssa kahdesti päivässä hoidon ensimmäisten 7 päivän ajan.
For patients who were previously taking antiviral agents the recommended dose of Invirase is 1,000 mg with 100 mg ritonavir twice a day.
Aiemmin viruslääkkeitä käyttäneillä potilailla Invirasen suositusannos on 1 000 mg yhdessä 100 mg:n ritonaviiriannoksen kanssa kahdesti päivässä.
For patients whose body breaks down the medicine slowly (poor metabolisers), the recommended dose is 1 capsule once a day.
Niille potilaille, joiden elimistö hajottaa lääkettä hitaasti (hitaat metaboloijat), suositeltu annos on yksi kapseli kerran päivässä.
For patients with a baseline eGFR 30 mL/min/1.73 m2 to < 60 mL/min/1.73 m2, the incidences were 4.8% on canagliflozin 100 mg and 8.1% on canagliflozin 300 mg compared to 2.6% in the control group.
Jos potilaan eGFR oli lähtötilanteessa 30 ml/min/1,73 m2 – < 60 ml/min/1,73 m2, ilmaantuvuus oli 100 mg:n kanagliflotsiiniannosten yhteydessä 4,8 %, 300 mg:n kanagliflotsiiniannosten yhteydessä 8,1 % ja verrokkiryhmässä 2,6 %.
For patients with a baseline QT interval < 450 msec, an on-treatment ECG should be performed.
Potilailta, joiden QT-aika ennen hoitoa on < 450 ms, on otettava EKG.
For patients with a known allergy to metacresol, Valtropin should not be reconstituted with the supplied solvent (see section 2, ‘Do not use Valtropin’).
Valtropinia ei tule saattaa käyttövalmiiksi pakkauksessa mukana olevalla liuottimella, jos potilaan tiedetään olevan allerginen metakresolille (ks. kohta 2 ‘Älä käytä Valtropinia’).
For patients with a severe (Grade 3) skin adverse reaction, the scheduled dose of ipilimumab should be withheld.
Jos ihon haittavaikutus on vaikea (aste 3), hoito-ohjelman mukainen ipilimumabiannos on jätettävä väliin.
For patients with a starting dose of 150 mg or 2 mg/kg, if a satisfactory clinical response (resolution of rash and other generalised inflammatory symptoms) has not been achieved 7 days after treatment start, a second dose of Ilaris at 150 mg or 2 mg/kg can be considered.
Jos 150 mg tai 2 mg/kg aloitusannosta käyttävillä potilailla ei ole saatu tyydyttävää kliinistä vastetta (ihottuman tai muiden, yleistyneiden tulehdusoireiden häviäminen) 7 vuorokauden kuluttua hoidon alkamisesta, toisen 150 mg:n tai 2 mg:n/kg Ilaris-annoksen antamista voidaan harkita.
For patients with Absolute Neutrophil Count (ANC) < 500/mm3 treatment should be suspended until ANC values return to > 1000/mm3.
Mikäli neutrofiilien kokonaismäärä (ANC) laskee < 500/mm3 (< 0,5 x 109/l), hoito on keskeytettävä, kunnes ANC jälleen nousee > 1000/mm3 (> 1 x 109/l).
For patients with acute myelogenous leukemia or myelodysplastic syndromes, prophylaxis with Noxafil should start several days before the anticipated onset of neutropenia and continue for 7 days after the neutrophil count rises above 500 cells per mm3.
Akuuttia myelooista leukemiaa tai myelodysplastista oireyhtymää sairastavien potilaiden estolääkityksenä Noxafil tulee aloittaa useita päiviä ennen oletettua neutropenian alkua ja sitä jatketaan 7 päivää sen jälkeen kun neutrofiilien määrä nousee yli 500 solua/mm3.
For patients with acute myelogenous leukemia or myelodysplastic syndromes, prophylaxis with Posaconazole SP should start several days before the anticipated onset of neutropenia and continue for 7 days after the neutrophil count rises above 500 cells per mm3.
Akuuttia myelooista leukemiaa tai myelodysplastista oireyhtymää sairastavien potilaiden estolääkityksenä Posaconazole SP tulee aloittaa useita päiviä ennen oletettua neutropenian alkua ja jatkaa 7 päivää sen jälkeen kun neutrofiilien määrä nousee yli 500 solua/mm3.
For patients with AML or MDS, prophylaxis with Noxafil should start several days before the anticipated onset of neutropenia and continue for 7 days after the neutrophil count rises above 500 cells per mm3.
Akuuttia myelooista leukemiaa tai myelodysplastista oireyhtymää sairastavien potilaiden estolääkityksenä Noxafil tulee aloittaa useita päiviä ennen oletettua neutropenian alkua ja sitä jatketaan 7 päivää sen jälkeen kun neutrofiilien määrä nousee yli 500 solua/mm3.
For patients with an appropriate increase in serum sodium, the underlying disease and serum sodium levels should be monitored at regular intervals to evaluate further need of tolvaptan treatment.
Potilailla, joilla seerumin natriumpitoisuus nousee asianmukaisesti, perussairautta ja seerumin natriumpitoisuuksia on seurattava säännöllisin välein mahdollisen tolvaptaanihoidon jatkamisen tarpeen arvioimiseksi.
For patients with AP and BP CML previously treated with at least one prior TKI (imatinib), the endpoints were cumulative overall haematologic response (OHR) and time to and duration of OHR.
KML:n akseleraatiovaihetta ja blastikriisivaihetta sairastavilla potilailla, jotka olivat aiemmin saaneet ainakin yhtä tyrosiinikinaasin estäjää (imatinibi), päätetapahtumia olivat kumulatiivinen hematologinen kokonaisvaste (OHR) sekä aika kumulatiivisen hematologisen kokonaisvasteen saavuttamiseen ja vasteen kesto.
For patients with atrial fibrillation at risk of stroke or blood clots, the recommended dose is 5 mg taken twice a day.
Aivohalvaus- tai verihyytymäriskissä olevien eteisvärinäpotilaiden suositusannos on 5 mg kaksi kertaa päivässä.
For patients with baseline alanine transaminase up to 3.7 times the upper limit of normal baseline albumin ranging from 15 to 58 g/L, and baseline bilirubin ranging from 1.7 to 42.8 mg/dL there was no meaningful effect on siltuximab PK.
Jos potilaan alaniinitransaminaasipitoisuus oli lähtötilanteessa enintään 3,7 kertaa normaaliarvojen ylärajan, albumiinipitoisuus oli lähtötilanteessa 15–58 g/l ja bilirubiinipitoisuus oli lähtötilanteessa 1,7–42,8 mg/dl, tällä ei ollut merkittävää vaikutusta siltuksimabin farmakokinetiikkaan.
For patients with baseline Ishak fibrosis score ≥ 2, 25/43 (58%) had a ≥ 2-point decrease.
Niillä potilailla, joilla Ishakin fibroosi-indeksin lähtötaso oli ≥ 2, 25/43 (58 %:lla) oli ≥ 2 pisteen huonontuminen.
For patients with body weight < 50 kg, the recommended dose is 5 mg.
Potilailla, joiden paino on < 50 kg, suositusannos on 5 mg.
For patients with body weight > 100 kg, the recommended dose is 10 mg.
Potilailla, joiden paino on > 100 kg, suositusannos on 10 mg.
For patients with breast cancer and bone metastases, Bondronat infusion should be administered every 3-4 weeks.
Bondronat-infuusio annetaan joka kolmas tai neljäs viikko potilaille, joilla on rintasyöpä ja etäpesäkkeitä luustossa.
For patients with breast cancer and bone metastases, Iasibon infusion should be administered every 3-4 weeks.
Iasibon-infuusio annetaan joka kolmas tai neljäs viikko potilaille, joilla on rintasyöpä ja etäpesäkkeitä luustossa.
For patients with Child-Pugh A, B, or C cirrhosis or recurrence of HCV infection after liver transplantation, the recommended initial dose of ribavirin is 600 mg daily with food.
Potilaille, joiden kirroosi on luokkaa Child–Pugh A, B tai C tai maksansiirron jälkeen toistuvia HCV- infektioita sairastaville potilaille suositeltu ribaviriinin aloitusannos on 600 mg päivässä ruoan kanssa.
For patients with chronic kidney failure or receiving chemotherapy, haemoglobin levels should remain within the recommended range (between 10 and 12 grams per decilitre in adults and between 9.5 and 11 g/dl in children).
Kroonisesta munuaisten vajaatoiminnasta kärsivien tai kemoterapiaa saavien potilaiden hemoglobiinipitoisuuden on oltava suositellulla vaihteluvälillä (10–12 grammaa/desilitra aikuisilla ja 9,5–11 g/dl lapsilla).
For patients with chronic renal failure or receiving chemotherapy, haemoglobin levels should remain within the recommended range (between 10 and 12 grams per decilitre in adults and between 9.5 and 11 g/dl in children).
Kroonisesta munuaisten vajaatoiminnasta kärsivien tai kemoterapiaa saavien potilaiden hemoglobiinitasojen on oltava suositellulla vaihteluvälillä (10 – 12 grammaa/desilitra aikuisilla ja 9,5 – 11 g/dl lapsilla).
For patients with chronic renal failure or receiving chemotherapy, haemoglobin levels should remain within the recommended range (between 10 and 12 grams per decilitre in adults and between 9.5 and 11 g/dl in children).
Kroonisesta munuaisten vajaatoiminnasta kärsivien tai kemoterapiaa saavien potilaiden hemoglobiinitason on oltava suositelluissa rajoissa (10–12 grammaa/desilitra aikuisilla ja 9,5–11 g/dl lapsilla).
For patients with chronic renal failure, NeoRecormon can be injected into a vein or under the skin, but it must be injected under the skin in premature babies and patients receiving chemotherapy, and into a vein in patients who are going to have their blood extracted for their surgery.
Kroonisesta munuaisten vajaatoiminnasta kärsiville potilaille NeoRecormonia voi injektoida suoneen tai ihon alle.
For patients with ClCr
Potilaille, joiden kreatiniinin poistuma on
For patients with CLL the recommended dose of Gazyvaro in combination with chlorambucil is shown in Table 3.
Kroonista lymfaattista leukemiaa sairastaville potilaille suositeltu Gazyvaro-annos yhdistelmänä klorambusiilin kanssa esitetään taulukossa 3.
For patients with COPD cessation of therapy may also be associated with symptomatic decompensation and should be supervised by a physician.
COPD-potilailla hoidon lopettamiseen saattaa myös liittyä oireellinen dekompensaatio ja lopettaminen on tehtävä lääkärin valvonnassa.
For patients with creatinine clearance 10-19 ml/min: Administration of 33 mg (1 scoop) tenofovir disoproxil (as fumarate) 33 mg/g granules once daily is recommended.
Potilaat, joiden kreatiniinin poistuma on 10-19 ml/min: 33 mg (1 mittalusikallinen) tenofoviiridisoproksiili (fumaraattina) 33 mg/g rakeiden antoa kerran päivässä suositellaan.
For patients with creatinine clearance <30 mL/minute, additional considerations are necessary because elimination of enoxaparin is more prolonged.
Jos potilaan kreatiniinipuhdistuma on <30 ml/min, tarvitaan lisäharkintaa, koska enoksapariinin eliminaatio on normaalia hitaampaa.
For patients with diabetes mellitus, the dose of insulin may need adjustment after NutropinAq therapy is initiated.
Diabeetikoiden insuliiniannosta voidaan joutua muuttamaan NutropinAq- hoidon aloittamisen jälkeen.
For patients with diabetes mellitus, the insulin dose may require adjustment after NutropinAq therapy is instituted.
Diabetespotilailla täytyy varautua insuliiniannoksen muuttamiseen NutropinAq-hoidon aloittamisen jälkeen.
For patients with elevated AST or ALT in the range of > 5-≤ 8 x ULN or total bilirubin in the range of > 3-≤ 5 x ULN that is suspected to be related to ipilimumab, the scheduled dose of ipilimumab should be withheld, and LFTs must be monitored until resolution.
Jos ASAT- tai ALAT-arvo on suurentunut välille > 5–≤ 8 x ULN tai kokonaisbilirubiiniarvo on suurentunut välille > 3–≤ 5 x ULN, ja arvojen suurenemisen epäillään liittyvän ipilimumabiin, hoito-ohjelman mukainen ipilimumabiannos on jätettävä väliin ja maksan toimintakoearvoja on seurattava, kunnes arvot korjaantuvat.
For patients with end-stage renal disease on haemodialysis the starting dose for MF patients should be based on platelet counts (see section 4.2).
Hemo- dialyysihoitoa saavilla loppuvaiheen munuaisten vajaatoimintapotilailla aloitusannos MF:n hoidossa perustuu trombosyyttiarvoon (ks. kohta 4.2).
For patients with ESRD, Sebivo should be administered after haemodialysis (see section 5.2).
Sebivo tulee antaa loppuvaiheen munuaissairautta sairastaville hemodialyysin jälkeen (ks. kohta 5.2).
For patients with FL, the recommended dose of Gazyvaro in combination with bendamustine is shown in Table 4.
Follikulaarista lymfoomaa sairastaville potilaille suositeltu Gazyvaro-annos yhdistelmänä bendamustiinin kanssa esitetään taulukossa 4.
For patients with IA the overall rates of global response at 6 weeks were 64.3% (9/14), the global response rate was 40% (2/5) for patients 2 to
IA-potilailla yleinen vasteprosentti 6 viikon kohdalla oli kaikkiaan 64,3 % (9/14).
For patients with kidney failure or receiving chemotherapy, haemoglobin levels should remain within the recommended range (between 10 and 12 grams per decilitre in adults and between 9.5 and 11 g/dl in children).
Kroonisesta munuaisten vajaatoiminnasta kärsivien tai kemoterapiaa saavien potilaiden hemoglobiinipitoisuuden on oltava suositellulla vaihteluvälillä (10–12 grammaa/desilitra aikuisilla ja 9,5–11 g/dl lapsilla).
For patients with kidney failure, in the ‘correction phase’, the initial recommended dose, given three times a week, is 20 IU per kilogram body weight for injections under the skin or 40 IU per kg body weight for injections into a vein.
Munuaissairaiden potilaiden osalta ”korjausvaihe” eli suositeltu aloitusannos kolmesti viikossa annettuna on 20 kansainvälistä yksikköä painokiloa kohti ihonalaisina injektioina tai 40 kansainvälistä yksikköä painokiloa kohti laskimonsisäisinä injektioina.
For patients with kidney problems, Silapo can be injected into a vein or under the skin.
Munuaisongelmista kärsiville potilaille Silapo voidaan injisoida suoneen tai ihon alle.
For patients with lung cancer, doctors should test the tumours to check if the cancer cells produce the PD-L1 protein before starting treatment.
Ennen hoidon aloittamista keuhkosyöpäpotilailla lääkärin on testattava, tuottavatko kasvaimen syöpäsolut PD-L1-proteiinia.
For patients with mantle cell lymphoma, it is recommended that coadministration of CYP3A4/5 inducers should be avoided due to the higher dose of temsirolimus (see section 4.5).
Manttelisolulymfoomaa hoidettaessa on suositeltavaa välttää CYP3A4/5-induktorien samanaikaista käyttöä, sillä temsirolimuusiannokset ovat suuremmat (ks. kohta 4.5).