natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 1,715 hypertensive patients with type 2 diabetes, proteinuria ≥ 900 mg/day and serum creatinine ranging from 1.0-3.0 mg/dl, the long-term effects (mean 2.6 years) of Irbesartan Zentiva on the progression of renal disease and all-cause mortality were examined.
Pitkäaikaisen (keskiarvo 2,6 vuotta) Irbesartan Zentiva -hoidon vaikutuksia munuaistaudin etenemiseen ja kokonaiskuolleisuuteen (kaikki kuolinsyyt) tutkittiin 1715 hypertensiivisellä potilaalla, joilla oli aikuistyypin diabetes, proteinuria ≥ 900 mg/vrk ja seerumin kreatiniini 1,0-3,0 mg/dl.
In 10 healthy male volunteers, after administration of a single dose of nitisinone capsules (1 mg/kg body weight) the terminal half-life (median) of nitisinone in plasma was 54 hours (ranging from 39 to 86 hours).
Kun 10 terveelle miespuoliselle koehenkilölle annettiin kerta-annos nitisinonikapseleita (1 mg/kg), nitisinonin terminaalisen puoliintumisajan mediaani plasmassa oli 54 tuntia (vaihteluväli 39–86 tuntia).
In 10 therapeutic studies, the median for the average and maximum plasma concentrations in individual subjects across the studies was 2425 ng/ml (inter-quartile range 1193 to 4380 ng/ml) and 3742 ng/ml (inter- quartile range 2027 to 6302 ng/ml), respectively.
Kymmenessä hoitotutkimuksessa yksittäisten koehenkilöiden plasmapitoisuuksien mediaani oli 2 425 ng/ml (kvartiilivälin pituus (IQR) oli 1 193–4 380 ng/ml) ja maksimiplasmapitoisuuden mediaani 3 742 ng/ml (kvartiilivälin pituus oli 2 027–6 302 ng/ml).
In 10-15% of patients, thickening of the endometrium (> 16 mm by ultrasound or MRI at end of treatment) was observed with ulipristal acetate by the end of the first 3-month treatment course.
10–15 prosentilla potilaista ulipristaaliasetaatin kanssa ilmeni kohdun limakalvon paksuuntumista (>16 mm ultraäänen tai magneettikuvauksen perusteella hoidon lopussa) ensimmäisen kolmen kuukauden hoitojakson loppuun mennessä.
In 100% human serum, the mean fold shift for dolutegravir activity was 75 fold, resulting in protein adjusted IC90 of 0.064 ug/mL.
Sataprosenttisessa ihmisen seerumissa dolutegraviirin tehon kerrannaissiirtymä (fold shift) oli keskimäärin 75-kertainen, minkä seurauksena proteiinin suhteen korjattu IC90 oli 0,064 mikrog/ml.
In 100% human serum, the mean protein fold shift was 75 fold, resulting in protein adjusted IC90 of 0.064 ug/mL.
Sataprosenttisessa ihmisen seerumissa proteiinin kerrannaissiirtymä (fold shift) oli 75-kertainen (keskiarvo), minkä seurauksena proteiinikorjattu IC90 oli 0,064 μg/ml.
In 11 AP patients, evaluated for efficacy, treatment induced a 36% overall HR rate.
Tasignan tehoa arvioitiin 11:llä akseleraatiovaiheen KML:aa sairastavalla potilaalla, ja hematologinen vaste saavutettiin 36 %:lla potilaista.
In 11 clinical trials in different indications 247 patients were treated with Zavesca at dosages of 50- 200 mg t.i.d. for an average duration of 2.1 years.
Yhdessätoista kliinisessä tutkimuksessa, joissa käyttöaiheet vaihtelivat, hoidettiin 247 potilasta Zavesca-valmisteella annoksin 50–200 mg kolme kertaa vuorokaudessa, keskimäärin 2,1 vuoden ajan.
In 114 cases there were no associated systemic events and these cases appear to represent a localised over-whitening effect.
114 tapaukseen ei liittynyt systeemisiä tapahtumia, ja nämä tapaukset vaikuttavat edustavan paikallista ylivalkaisuvaikutusta.
In 12 dogs suffering from atopic dermatitis, after topical application on the skin at the recommended therapeutic dosage for 28 to 70 consecutive days, no noticeable effect on the systemic cortisol level was observed.
12 atooppisesta dermatiitista kärsivällä koiralla ei havaittu huomattavaa vaikutusta systeemiseen kortisolitasoon, kun niille oli annettu valmistetta paikallisesti iholle käyttäen suositeltua terapeuttista annosta 28 – 70 peräkkäisen päivän ajan.
In 12 patients who required major surgery during the study, control of blood loss was also rated as good or excellent by the patients’ doctors.
Tutkimuksen aikana 12 potilasta tarvitsi suuren leikkauksen, ja potilaiden lääkärit arvioivat myös verenhukan hallinnan hyväksi tai erinomaiseksi.
In 13 treatment-naïve subjects on a stable dolutegravir plus abacavir/lamivudine regimen, dolutegravir concentration in CSF averaged 18 ng/mL (comparable to unbound plasma concentration, and above the IC50).
Kun 13:lle aikaisemmin hoitamattomalle tutkittavalle annettiin dolutegraviiria + abakaviiri- lamivudiinia stabiilina hoito-ohjelmana, dolutegraviirin pitoisuus likvorissa oli keskimäärin 18 ng/ml (verrattavissa sitoutumattoman lääkeaineen pitoisuuteen plasmassa ja suurempi kuin IC50).
In 151 treatment-naïve patients (who had not taken treatment for HIV infection before), viral load fell by 99% in the three-medicine group, compared with 96% in the two-medicine group after 40 to 52 weeks.
Hoidon aloittaneella 151 potilaalla (jotka eivät aiemmin olleet saaneet hoitoa HIV-infektioon) viruskuorma laski kolmoislääkityksellä 99 prosenttia, kun taas kahta lääkettä saaneilla lasku oli 96 prosenttia 40–52 viikon hoidon jälkeen.
In 190 subjects evaluable for objective tumour response, 55 subjects had GCTB surgery, out of which 40 subjects had complete resections.
Niistä 190 potilaasta, joilta objektiivinen tuumorivaste oli arvioitavissa, 55 potilaalle tehtiin luun jättisolukasvaimen leikkaus ja heistä 40:lle tehtiin täydellinen resektio.
In 2 clinical trials, 1035 subjects were administered a second dose of ProQuad approximately 3 months after the first dose.
Kahdessa kliinisessä tutkimuksessa 1035 henkilölle annettiin toinen ProQuad-annos noin 3 kuukauden kuluttua ensimmäisestä annoksesta.
In 2 controlled clinical studies 955 thrombocytopenic patients with HCV infection were treated with eltrombopag.
Kahdessa kliinisessä vertailututkimuksessa 955 trombosytopeenistä HCV-potilasta hoidettiin eltrombopagilla.
In 2 controlled clinical studies in patients with HCV, ALT or AST  3 x ULN was reported in 34% and 38% of the eltrombopag and placebo groups, respectively.
Kahdessa kontrolloidussa kliinisessä C-hepatiittitutkimuksessa, 34 %:lla eltrombopagiryhmän potilaista ja 38 %:lla lumeryhmän potilaista ALAT- tai ASAT-arvot olivat vähintään kolminkertaiset normaalialueen ylärajaan (ULN) verrattuina.
In 2 controlled clinical studies, 171 chronic paediatric ITP patients were treated with eltrombopag.
Kahdessa kliinisessä vertailututkimuksessa 171 kroonista ITP:tä sairastavaa pediatrista potilasta hoidettiin eltrombopagilla.
In 2 large randomized, parallel group, double-blind, dose-confirmatory trials, patients undergoing elective major orthopaedic surgery (one for knee replacement surgery and one for hip replacement surgery) received Pradaxa 75 mg or 110 mg within 1-4 hours of surgery followed by 150 mg or 220 mg daily thereafter, haemostasis having been secured, or enoxaparin 40 mg on the day prior to surgery and daily thereafter.
Kahdessa laajassa satunnaistetussa, rinnakkaisryhmällisessä annoksen määrittämiseksi tehdyssä kaksoissokkotutkimuksessa potilaat, joille tehtiin elektiivinen merkittävä ortopedinen leikkaus (toisessa polven tekonivelleikkaus ja toisessa lonkan tekonivelleikkaus) saivat 75 mg tai 110 mg Pradaxaa 1–4 tunnin kuluessa leikkauksesta, ja tämän jälkeen 150 mg tai 220 mg kerran vuorokaudessa, kun verenvuodon tyrehtyminen oli varmistettu, tai 40 mg enoksapariinia leikkausta edeltävänä päivänä ja päivittäin sen jälkeen.
In 2 out of 30 dogs in the clinical trial infertility was not achieved until approximately 12 weeks after initial treatment, but in most cases these animals are not capable of successfully siring offspring.
Kahdella 30 koirasta infertiliteetti saavutettiin kliinisessä tutkimuksessa vasta noin 12 viikon kuluttua hoidosta, mutta useimmissa tapauksissa nämä eläimet eivät kykene tuottamaan jälkeläisiä.
In 2 Phase 1 studies, it was concluded that the potential for iron overload is minimal and no dose-dependent effects were observed in healthy volunteers.
Kahdessa vaiheen 1 tutkimuksessa todettiin, että rautaylikuormituksen mahdollisuus on minimaalinen, eikä annosriippuvaisia vaikutuksia havaittu terveillä vapaaehtoisilla.
In 2 pivotal, double-blind, placebo-controlled, clinical trials, a total of 424 patients with euvolaemic or hypervolaemic hyponatraemia (serum sodium <135 mEq/l) due to a variety of underlying causes (heart failure [HF], liver cirrhosis, SIADH and others) were treated for 30 days with tolvaptan (n=216) or placebo (n=208) at an initial dose of 15 mg/day.
Kahdessa kaksoissokkoutetussa, lumelääkekontrolloidussa keskeisessä kliinisessä kokeessa, joissa oli mukana yhteensä 424 potilasta, joilla oli euvoleeminen tai hypervoleeminen hyponatremia (seerumin natrium < 135 mEq/l) erilaisten perussairauksien seurauksena (sydämen vajaatoiminta, maksakirroosi, SIADH ja muita syitä), potilaita hoidettiin 30 vuorokauden ajan tolvaptaanilla (n=216) tai lumelääkkeellä (n=208) aloitusannoksen ollessa 15 mg/vrk.
In 2% and 0.3% of the simeprevir-treated patients grade 3 or 4 ‘blood bilirubin increased’ was reported, respectively (pooled phase 3 studies).
2 %:lla simepreviirihoitoa saaneista potilaista raportoitiin luokan 3 ja 0,3 %:lla luokan 4 veren bilirubiinin kohoaminen (yhdistetyt tiedot vaiheen 3 tutkimuksista).
In 20 placebo-controlled studies, conducted in a variety of therapeutic indications, a total of 2,486 patients were treated with bosentan at daily doses ranging from 100 mg to 2000 mg and 1,838 patients were treated with placebo.
Yhteensä 2486 potilasta 20 lumelääkekontrolloidussa tutkimuksessa, joiden käyttöaiheet vaihtelivat, hoidettiin bosentaanilla päiväannoksin, jotka vaihtelivat 100 mg:sta 2000 mg:aan ja 1838 potilasta hoidettiin lumelääkkeellä.
In 2008, H275Y was found in > 99 % of circulating H1N1 influenza isolates in Europe.
Vuonna 2008 Euroopassa H275Y-mutaatio havaittiin yli 99 prosentissa H1N1- influenssaisolaatteja.
In 2014 the CVMP considered that the submitted data were adequate for the authorisation of Coxevac to convert to a normal status.
Vuonna 2014 eläinlääkekomitea katsoi toimitettujen tietojen riittävän Coxevac- rokotteen myyntilupastatuksen muuttamiseksi normaaliksi.
In 22 CP patients evaluated for efficacy Tasigna induced a 32% MCyR rate and a 50% CHR rate.
Tasignan tehoa arvioitiin 22:lla kroonisen vaiheen KML:aa sairastavalla potilaalla, ja huomattava sytogeneettinen vaste saavutettiin 32 %:lla ja täydellinen hematologinen vaste 50 %:lla potilaista.
In 27 reports of T/LAIV administration to pregnant women from the US Vaccine Adverse Event Reporting System (VAERS), no unusual patterns of pregnancy complications or foetal outcomes were observed.
Yhdysvaltain rokotusten haittavaikutusten raportointijärjestelmän (US Vaccine Adverse Event Reporting System, VAERS) 27 ilmoituksessa, joiden mukaan trivalenttinen elävä heikennetty kausi-influenssarokote oli annettu raskaana oleville naisille, ei havaittu epätavallisia raskauskomplikaatiomuotoja tai sikiölöydöksiä.
In 28 osteosarcoma patients aged 6 to 39 years serum total (liposomal and free) mifamurtide concentrations declined rapidly with a mean half-life of 2.04 ± 0.456 hours.
Kaikkiaan 28 osteosarkoomapotilaalla (ikä 6–39 vuotta) mifamurtidin kokonaispitoisuudet seerumissa (liposomaalinen + vapaa mifamurtidi) pienenivät nopeasti ja keskimääräinen puoliintumisaika oli 2,04 ± 0,456 tuntia.
In 3 additional cases where severe hyponatremia was associated with neurological symptoms such as brain oedema or major confusion and cerebral oedema, causality could also not be excluded.
Kausaalisuutta ei voitu myöskään sulkea pois 3 muussa tapauksessa, joissa vakavan hyponatremian yhteydessä havaittiin neurologisia oireita kuten aivoedeemaa tai merkittävää sekavuutta ja isoaivojen edeemaa.
In 3 controlled and 2 uncontrolled clinical studies, among adult chronic ITP patients receiving eltrombopag (n=446), 17 subjects experienced a total of 19 TEEs, which included (in descending order of occurrence) deep vein thrombosis (n=6), pulmonary embolism (n=6), acute myocardial infarction (n=2), cerebral infarction (n=2), embolism (n=1) (see section 4.4).
Kolmessa kliinisessä vertailututkimuksessa ja kahdessa ei-vertailevassa kliinisessä tutkimuksessa, joissa eltrombopagia annettiin kroonista ITP:tä sairastaville aikuispotilaille (n = 446), 17 tutkittavalla esiintyi yhteensä 19 tromboembolista tapahtumaa, joita olivat (yleisyyden mukaan alenevassa järjestyksessä) syvä laskimotromboosi (n = 6), keuhkoembolia (n = 6), akuutti sydäninfarkti (n = 2), aivoinfarkti (n = 2), embolia (n = 1) (ks. kohta 4.4).
In 3 month studies, evidence of liver toxicity, including elevated enzymes and morphologic alterations, was observed in both rats and monkeys at doses 4- to 6-fold higher than the anticipated clinical therapeutic exposure.
Kolmen kuukauden tutkimuksissa, joissa rotille ja apinoille annetut annokset olivat 4–6 kertaa suurempia kuin odotettavissa oleva kliininen hoitoaltistus, saatiin näyttöä maksatoksisuudesta, johon kuului entsyymiarvojen suurenemista ja morfologisia muutoksia.
In 3 of 10 subjects who had acute HIV infection at study enrollment, M184I and M184V mutations were detected in the HIV of 2 of 2 subjects in the Truvada group and 1 of 8 subjects in the placebo group.
Kolmella kymmenestä tutkittavasta, joilla oli akuutti HIV-infektio tutkimuksessa aloittaessaan, todettiin HI- viruksen M184I- ja M184V-mutaatiot: kahdella kahdesta tutkittavasta Truvada-ryhmässä ja yhdellä kahdeksasta tutkittavasta lumeryhmässä.
In 3 patients, the daily cysteamine dose exceeded the recommended maximum of 1.95 g/m(2)/day.
Kolmella potilaalla päivittäinen kysteamiiniannos ylitti suositellun maksimiannoksen 1,95 g/m(2)/päivä.
In 3 pivotal clinical trials of adjuvant Herceptin given in combination with chemotherapy, the incidence of grade 3/4 cardiac dysfunction (specifically symptomatic Congestive Heart Failure) was similar in patients who were administered chemotherapy alone (ie did not receive Herceptin) and in patients who were administered Herceptin sequentially after a taxane (0.3-0.4 %).
Kolmessa keskeisessä kliinisessä Herceptinin käyttöä liitännäishoitona selvittäneessä tutkimuksessa sydämen luokan 3-4 toimintahäiriöiden (erityisesti oireinen sydämen vajaatoiminta) esiintyvyys oli yhtä suuri potilailla, jotka saivat pelkkää solunsalpaajahoitoa (eivät saaneet Herceptiniä) verrattuna potilaisiin jotka saivat Herceptiniä taksaanien jälkeen (0,3–0,4 %).
In 3 pivotal EBC clinical trials of adjuvant intravenous Herceptin given in combination with chemotherapy, the incidence of grade 3/4 cardiac dysfunction (specifically symptomatic congestive heart failure) was similar in patients who were administered chemotherapy alone (ie did not receive Herceptin) and in patients who were administered Herceptin sequentially after a taxane (0.3-0.4 %).
Kolmessa pivotaalitutkimuksessa, joissa varhaisen vaiheen rintasyöpäpotilaat saivat adjuvanttihoitona Herceptinin laskimoon annettavaa annosmuotoa yhdistettynä solusalpaajahoitoon, luokan 3/4 sydämen vajaatoiminnan (oireinen sydämen vajaatoiminta) esiintyvyys oli yhtä suuri potilailla, jotka saivat pelkkää solusalpaajahoitoa (eivät saaneet Herceptiniä) verrattuna potilaisiin, jotka saivat Herceptinä taksaanien jälkeen (0,3–0,4 %).
In 3 studies (XM22-01, XM22-05, XM22-06) in healthy volunteers, the maximum blood concentration was reached after a median of 30 to 36 hours and the average terminal half-life ranged from approximately 32 to 62 hours after a single subcutaneous injection of 6 mg lipegfilgrastim.
Kolmessa terveillä vapaaehtoisilla tehdyssä tutkimuksessa (XM22-01, XM22-05, XM22-06) maksimipitoisuus veressä saavutettiin 30–36 tunnin (mediaani) jälkeen, ja keskimääräinen puoliintumisaika oli noin 32–62 tuntia yhden ihonalaisen 6 mg:n lipegfilgrastiimi-injektion jälkeen.
In 3.8% of the patients symptoms of SIRS were observed within 24 hours after catumaxomab infusion.
3,8 %:lla potilaista havaittiin SIRS:in oireita 24 tunnin kuluessa katumaksomabi-infuusion jälkeen.
In 30-week placebo-controlled clinical trials with immediate-release exenatide, concomitant use of exenatide and HMG CoA reductase inhibitors was not associated with consistent changes in lipid profiles (see section 5.1).
Välittömästi vapautuvan eksenatidin 30 viikkoa kestäneissä lumekontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa eksenatidin ja HMG-CoA-reduktaasin estäjien samanaikaisen käytön ei havaittu aiheuttavan lipidiprofiileissa johdonmukaisia muutoksia (katso kohta 5.1).
In 34 % of courses with severe neutropenia, the duration was > 7 days.
Vaikean neutropenian kesto oli > seitsemän päivää 34 %:ssa hoitojaksoista.
In 34% of patients receiving 0.6 mg Signifor and 41% of patients receiving 0.9 mg Signifor, urine cortisol levels decreased by at least 50% within six months.
Virtsan kortisolipitoisuus aleni ainakin 50 % kuudessa kuukaudessa 34 %:lla potilaista, joille annettiin 0,6 mg Signiforia, ja 41 %:lla potilaista, joille annettiin 0,9 mg Signiforia.
In 35 patients receiving efavirenz 600 mg once daily, steady state Cmax was 12.9 ± 3.7 M (29 %) [mean ± S.D. (% C.V.)], steady state Cmin was 5.6 ± 3.2 M (57 %), and AUC was 184 ± 73 M·h (40 %).
Efavirentsia 600 mg kerran vuorokaudessa saaneiden 35 potilaan vakaan tilan Cmax-arvo oli 12,9 ± 3,7 M (29 %) [keskiarvo ± S.D. (% C.V.)], vakaan tilan Cmin-arvo 5,6 ± 3,2 M (57 %) ja AUC-arvo 184 ± 73 Mh (40 %).
In 35 patients receiving efavirenz 600 mg once daily, steady-state peak concentration (Cmax) was 12.9 ± 3.7 µM (29%) [mean ± standard deviation (S.D.) (coefficient of variation (%CV))], steady-state Cmin was 5.6 ± 3.2 µM (57%), and AUC was 184 ± 73 µM•h (40%).
Efavirentsia 600 mg kerran vuorokaudessa saaneilla 35 potilaalla vakaan tilan huippupitoisuus (Cmax) oli 12,9 ± 3,7 µM (29 %) [keskiarvo ± keskihajonta (SD) (vaihtelukerroin (% CV))], vakaan tilan Cmin-arvo 5,6 ± 3,2 µM (57 %) ja AUC-arvo 184 ± 73 µM•h (40 %).
In 4 clinical trials conducted between 1992 and 2000, PROCOMVAX was administered to 1809 infants, approximately 2 months of age, who had not previously received any hepatitis B vaccine.
Vuosien 1992 ja 2000 välisenä aikana tehdyssä neljässä kliinisessä kokeessa annettiin PROCOMVAXia 1809:lle noin kahden kuukauden ikäiselle lapselle, jotka eivät olleet aiemmin saaneet mitään B-hepatiittirokotetta.
In 4 clinical trials conducted between 1992 and 2000, PROCOMVAX was administered to 722 infants, approximately 2 months of age, who had previously received a single dose of hepatitis B vaccine at birth.
Vuosien 1992 ja 2000 välisenä aikana tehdyssä neljässä kliinisessä kokeessa annettiin PROCOMVAXia 722:lle noin kahden kuukauden ikäiselle lapselle, jotka olivat saaneet yhden B- hepatiittirokoteannoksen syntyessään.
In 4 controlled and 2 uncontrolled clinical studies, 530 chronic adult ITP patients were treated with eltrombopag.
Neljässä kliinisessä vertailututkimuksessa ja kahdessa ei-vertailevassa kliinisessä tutkimuksessa 530 kroonista ITP:tä sairastavaa aikuispotilasta sai eltrombopagihoitoa.
In 4 of those 5 subjects, NRTI resistance was observed as well.
Näistä viidestä potilaasta neljällä havaittiin myös NRTI-resistenssi.
In 4 rectal diazepam controlled studies and one study versus intravenous diazepam, in a total of 688 children, cessation of visible signs of seizures within 10 minutes was observed in 65% to 78% of children receiving oromucosal midazolam.
Neljässä rektaalisella diatsepaamilla kontrolloidussa ja yhdessä laskimonsisäiseen diatsepaamiin vertailevassa tutkimuksessa, joihin osallistui yhteensä 688 lasta, kouristuskohtausten näkyvät oireet hävisivät 10 minuutin sisällä 65–78 %:lla midatsolaamia suuonteloon saaneista lapsista.
In 43 CAPS patients followed for up to 5 years no patient permanently or temporarily discontinued Kineret treatment due to injection site reactions.
Enintään 5 vuoden ajan seuratuista 43 CAPS- potilaasta kukaan ei pysyvästi tai väliaikaisesti keskeyttänyt Kineret-hoitoa pistokohdan reaktioiden takia.
In 44 patients with schizophrenia > 65 years of age, dosing from 5 to 20 mg/day was not associated with any distinguishing profile of adverse events.
44:ll ä yli 65-vuotiaalla skitsofreniapotilaalla olantsapiini annoksella 5- 20 mg/vrk ei todettu tavanomaisesta poikkeavaa haittavaikutusprofiilia.
In 44 patients with schizophrenia > 65 years of age, dosing from 5 to 20 mg/day was not associated with any distinguishing profile of adverse events.
44:ll ä yli 65-vuotiaalla skitsofreniapotilaalla olantsapiinin annoksella 5- 20 mg/vrk ei todettu tavanomaisesta poikkeavaa haittavaikutusprofiilia.
In 44 patients with schizophrenia > 65 years of age, dosing from 5 to 20 mg/day was not associated with any distinguishing profile of adverse events.
44:llä yli 65-vuotiaalla skitsofreniapotilaalla olantsapiiniannoksella 5- 20 mg/vrk ei todettu tavanomaisesta poikkeavaa haittavaikutusprofiilia.
In 44 patients with schizophrenia >65 years of age, dosing from 5 to 20 mg/day was not associated with any distinguishing profile of adverse events.
Kun 44 yli 65-vuotiasta skitsofreniapotilasta käytti 5– 20 mg vuorokausiannoksia, haittavaikutusprofiili ei poikennut tavanomaisesta.
In 44 patients with schizophrenia  65 years of age, dosing from 5 to 20 mg/day was not associated with any distinguishing profile of adverse events.
44:llä yli 65-vuotiaalla skitsofreniapotilaalla olantsapiiniannoksella 5- 20 mg/vrk ei todettu tavanomaisesta poikkeavaa haittavaikutusprofiilia.
In 44 patients with schizophrenia  65 years of age, dosing from 5 to 20 mg/day was not associated with any distinguishing profile of adverse events.
44:llä yli 65-vuotiaalla skitsofreniapotilaalla olantsapiinin annoksella 5- 20 mg/vrk ei todettu tavanomaisesta poikkeavaa haittavaikutusprofiilia.
In 46 % of courses with moderate to severe anaemia, the duration was > 7 days.
Kohtalainen/vaikea anemia kesti yli seitsemän päivää 46 %:ssa hoitojaksoista.
In 5 cases pallor was associated with systemic events such as hypotension which is already an identified adverse drug reaction of Mirvaso.
Viidessä tapauksessa kalpeus liittyi systeemisiin tapahtumiin, kuten hypotensioon, joka on jo tunnistettu Mirvaso-valmisteen haittatapahtumaksi.
In 5 patients with mucormycosis due to Rhizomucor spp., no favourable responses were observed.
Rhizomucor spp.:n aiheuttamasta mukormykoosista yhdelläkään viidestä potilaasta ei havaittu suotuisia vasteita.
In 5 placebo-controlled trials of 18 to 24 weeks duration, 2,971 patients were included of which 995 were treated with placebo and 1,976 with empagliflozin.
Viiteen lumekontrolloituun 18–24 viikon pituiseen tutkimukseen osallistui 2971 potilasta, joista 995 hoidettiin lumelääkkeellä ja 1976 empagliflotsiinilla.
In 5,673 vaccinated infants (2,834 in the vaccine group) protective efficacy was measured as a reduction in the incidence of rotavirus (RV) gastroenteritis caused by vaccine G genotypes (G1- G4) that occurred at least 14 days after the third dose of vaccine through the first full rotavirus season after vaccination.
Rokotteen suojateho määritettiin 5 673 rokotetun lapsen joukossa (2 834 rokoteryhmässä) rokotegenotyyppien (G1-G4) aiheuttamien rotavirus (RV) gastroenteriittien insidenssin laskuna, seurannan alettua aikaisintaan 14:nnestä päivästä kolmannen rokotuksen jälkeen läpi koko ensimmäisen kokonaisen rokotusta seuranneen rotaviruskauden.
In 6 additional studies (two comparative vs. caspofungin and four non- comparative), 636 patients including 53 neutropenic patients and 131 patients with deep tissue infection were studied; the mean durations of intravenous treatment in neutropenics patients and patients with deep tissue infection in these studies were 10.0 (range, 1 to 42 days) and 14.0 (range, 1 to 42 days) days, respectively.
Lisäksi kuudessa tutkimuksessa (kahdessa vertailututkimuksessa vs. kaspofungiini ja neljässä ei- vertailevassa tutkimuksessa) tutkittiin 636 potilasta, mukaan lukien 53 neutropeenistä potilasta ja 131 potilasta, joilla oli jokin syvän kudoksen infektio; infuusiohoidon kesto oli keskimäärin 10,0 päivää (vaihteluväli 1–42 vrk) neutropeenisillä potilailla ja vastaavasti 14,0 päivää (vaihteluväli 1–42 vrk) potilailla, joilla oli jokin syvän kudoksen infektio.