natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the E/C/F/TAF group, the mutations that emerged were M184V/I (n = 9) and K65R/N (n = 2) in RT and T66T/A/I/V (n = 2), E92Q (n = 4), Q148Q/R (n = 1), and N155H (n = 2) in integrase.
E/C/F/TAF-ryhmässä ilmaantuneet mutaatiot olivat M184V/I (n = 9) ja K65R/N (n = 2) käänteiskopioijaentsyymissä ja T66T/A/I/V (n = 2), E92Q (n = 4), Q148Q/R (n = 1) ja N155H (n = 2) integraasissa.
In the early post-transplant period (< 40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30 % lower and Cmax approximately 40 % lower compared to the late post-transplant period (3-6 months post-transplant).
Varhaisessa, siirtoleikkauksen jälkeisessä vaiheessa (< 40 päivää) munuaisen-, sydämen- ja maksansiirtopotilaan mykofenolihapon keskimääräinen AUC oli noin 30 % pienempi ja Cmax noin 40 % pienempi kuin myöhemmin (3–6 kuukautta) siirtoleikkauksen jälkeen.
In the early post-transplant period (< 40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 – 6 months post-transplant).
Varhaisessa, siirtoleikkauksen jälkeisessä vaiheessa (< 40 päivää) munuaisen-, sydämen- ja maksansiirtopotilaan mykofenolihapon keskimääräinen AUC oli noin 30 % alhaisempi ja Cmax noin 40 % alhaisempi kuin myöhemmin (3–6 kuukautta) siirtoleikkauksen jälkeen.
In the early post-transplant period (< 40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 – 6 months post-transplant).
Varhaisessa, siirtoleikkauksen jälkeisessä vaiheessa (< 40 päivää) munuaisen-, sydämen- ja maksansiirtopotilaan mykofenolihapon keskimääräinen AUC oli noin 30 % pienempi ja Cmax noin 40 % pienempi kuin myöhemmin (3–6 kuukautta) siirtoleikkauksen jälkeen.
In the early post-transplant period (<°40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 - 6°months post-transplant).
Heti siirtoleikkauksen jälkeisessä vaiheessa (< 40 päivää) munuaisen-, sydämen- ja maksansiirtopotilaan mykofenolihapon keskimääräinen AUC-arvo oli noin 30 % pienempi ja huippupitoisuus (Cmax) noin 40 % pienempi kuin myöhemmin (36 kuukautta) siirtoleikkauksen jälkeen.
In the early post-transplant period (<°40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 - 6°months post-transplant).
Heti siirtoleikkauksen jälkeisessä vaiheessa (<°40 päivää) munuaisen-, sydämen- ja maksansiirtopotilaan mykofenolihapon keskimääräinen AUC-arvo oli noin 30 % pienempi ja huippupitoisuus (Cmax) noin 40 % pienempi kuin myöhemmin (36 kuukautta) siirtoleikkauksen jälkeen.
In the early post-transplant period (<°40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 – 6°months post-transplant).
Heti siirtoleikkauksen jälkeisessä vaiheessa (< 40 päivää) munuaisen-, sydämen- ja maksansiirtopotilaan mykofenolihapon keskimääräinen AUC-arvo oli noin 30 % pienempi ja huippupitoisuus (Cmax) noin 40 % pienempi kuin myöhemmin (36 kuukautta) siirtoleikkauksen jälkeen.
In the early post-transplant period (<°40 days post-transplant), renal, cardiac and hepatic transplant patients had mean MPA AUCs approximately 30% lower and Cmax approximately 40% lower compared to the late post-transplant period (3 – 6°months post-transplant).
Heti siirtoleikkauksen jälkeisessä vaiheessa (<°40 päivää) munuaisen-, sydämen- ja maksansiirtopotilaan mykofenolihapon keskimääräinen AUC-arvo oli noin 30 % pienempi ja huippupitoisuus (Cmax) noin 40 % pienempi kuin myöhemmin (36 kuukautta) siirtoleikkauksen jälkeen.
In the early stages of treatment, some people may feel dizzy or faint (with a slow heart rate), especially when getting up from a lying or sitting position.
Hoidon alkuvaiheessa joillakuilla voi esiintyä huimausta tai pyörrytystä (ja sydämen sykkeen hitautta) etenkin heidän noustessaan makuulta tai istuma- asennosta seisomaan.
In the early stages of treatment, some people may feel dizzy or faint (with a slow heart rate), especially when getting up from a lying or sitting position.
Hoidon alkuvaiheissa joillakuilla saattaa esiintyä huimausta tai pyörrytystä (jonka yhteydessä sydämen syke hidastuu) etenkin noustaessa makuulta tai istuma-asennosta seisomaan.
In the echocardiography studies, SonoVue was more effective than the comparator and than placebo in improving the clarity of the image obtained of the left ventricle and left ventricle border.
Sydämen kaikukuvausta koskevissa tutkimuksissa SonoVue paransi vertailuvalmistetta ja lumevalmistetta tehokkaammin vasemmasta kammiosta ja vasemmasta kammioseinämästä saadun kuvan selkeyttä.
In the efavirenz+emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate arm the mean change from baseline in total cholesterol (fasted) was 26 mg/dL, in
Efavirentsin ja emtrisitabiinin yhdistelmää/ tenofoviiridisoproksiilifumaraattia saaneessa hoitohaarassa keskimääräinen muutos lähtötasoon verrattuna oli kokonaiskolesterolille (paasto) 26 mg/dl, HDL-kolesterolille (paasto) 11 mg/dl,
In the eighth study, a reduction of 0.7% was seen in patients who received triple therapy with saxagliptin, metformin and a sulphonylurea compared with a reduction of 0.1% in patients who were given placebo in place of saxagliptin.
Kahdeksannessa tutkimuksessa havaittiin 0,7 prosentin lasku potilailla, jotka saivat saksagliptiinistä, metformiinista ja sulfonyyliureasta koostuvaa kolmoislääkitystä, verrattuna 0,1 prosentin laskuun potilailla, joille saksagliptiinin sijasta annettiin lumelääkettä.
In the Einstein DVT study (see Table 3) rivaroxaban was demonstrated to be non-inferior to enoxaparin/VKA for the primary efficacy outcome (p < 0.0001 (test for non-inferiority); hazard ratio: 0.680 (0.443 - 1.042), p=0.076 (test for superiority)).
Einstein DVT -tutkimuksessa (ks. taulukko 3) rivaroksabaanin ei todettu olevan tilastollisesti huonompi kuin enoksapariini/VKA arvioitaessa ensisijaista tehon päätetapahtumaa (p < 0,0001 (non- inferiority); riskisuhde: 0,680 (0,443–1,042), p = 0,076 (superiority)).
In the Einstein DVT study (see Table 5) rivaroxaban was demonstrated to be non-inferior to enoxaparin/VKA for the primary efficacy outcome (p < 0.0001 (test for non-inferiority); hazard ratio: 0.680 (0.443 - 1.042), p=0.076 (test for superiority)).
Einstein DVT -tutkimuksessa (ks. taulukko 5) rivaroksabaanin ei todettu olevan tilastollisesti huonompi kuin enoksapariini/VKA arvioitaessa ensisijaista tehon päätetapahtumaa (p < 0,0001 (non- inferiority); riskisuhde: 0,680 (0,443–1,042), p = 0,076 (superiority)).
In the Einstein Extension study (see Table 6) rivaroxaban was superior to placebo for the primary and secondary efficacy outcomes.
Einstein Extension -tutkimuksessa (ks. taulukko 6) rivaroksabaani oli lumelääkettä parempi tehon ensisijaisissa ja toissijaisissa päätetapahtumissa.
In the Einstein PE study (see Table 4) rivaroxaban was demonstrated to be non-inferior to enoxaparin/VKA for the primary efficacy outcome (p=0.0026 (test for non-inferiority); hazard ratio: 1.123 (0.749 – 1.684)).
Einstein PE -tutkimuksessa (ks. taulukko 4) rivaroksabaanin ei todettu olevan tilastollisesti huonompi kuin enoksapariini/VKA arvioitaessa ensisijaista tehon päätetapahtumaa (p = 0,0026 (non-inferiority); riskisuhde: 1,123 (0,749–1,684)).
In the Einstein PE study (see Table 6) rivaroxaban was demonstrated to be non-inferior to enoxaparin/VKA for the primary efficacy outcome (p=0.0026 (test for non-inferiority); hazard ratio: 1.123 (0.749 – 1.684)).
Einstein PE -tutkimuksessa (ks. taulukko 6) rivaroksabaanin ei todettu olevan tilastollisesti huonompi kuin enoksapariini/VKA arvioitaessa ensisijaista tehon päätetapahtumaa (p = 0,0026 (non-inferiority); riskisuhde: 1,123 (0,749–1,684)).
In the elderly (over 60 years of age), the second dose must be given.
Ikääntyneille henkilöille (yli 60-vuotiaille) on annettava toinen annos.
In the elderly frequencies were similar, except for myalgia, headache and injection site pain which were classified as ‘common’.
Esiintyvyys vanhuksilla on muuten samanlainen paitsi, että lihaskipu, päänsärky ja injektiokohdan kipu on luokiteltu ”yleisiin”.
In the elderly population (≥ 65 years of age) 4 of 5 patients (80.0%) achieved CR/CRh* within 2 treatment cycles (see section 4.8 for safety in elderly).
Iäkkäiden (≥ 65- vuotiaiden) potilaiden ryhmässä 4 potilasta 5:stä (80,0 %) saavutti CR/CRh*-remission kahden hoitojakson aikana (ks. kohdasta 4.8 tietoa hoidon turvallisuudesta iäkkäiden potilaiden hoidossa).
In the elderly, if their kidney function is decreased, the dose may need to be reduced.
Iäkkäiden potilaiden annosta voi olla tarpeen pienentää, jos heidän munuaistoimintansa on heikentynyt.
In the elderly, in patients with renal insufficiency, in diabetic patients, in patients concomitantly treated with other medicinal products that may increase potassium levels, and/or in patients with intercurrent events, hyperkalaemia may be fatal.
Vanhuksilla, munuaisten vajaatoiminnasta kärsivillä, diabeetikoilla, potilailla joilla on samanaikainen hoito muilla kaliumpitoisuutta kohottavilla lääkkeillä, ja/tai potilailla joilla on väliintulevia tapahtumia, hyperkalemia voi johtaa kuolemaan.
In the elderly, the half-life is increased by about 40 % (10 to 11 hours).
Iäkkäillä puoliintumisaika on pidentynyt noin 40 % (10–11 tuntia).
In the elderly, the half-life is increased by about 40 % (10 to 11 hours).
Iäkkäillä puoliintumisaika on pidentynyt noin 40 % (1011 tuntia).
In the ENGAGE Study, 1,506 healthy normal ovulatory women, aged 18 to 36 years with a body weight greater than 60 kg and less than or equal to 90 kg, were treated for one cycle with 150 micrograms of Elonva and pituitary suppression with a GnRH antagonist as part of an ART program.
ENGAGE-tutkimuksessa 1506 terveelle, 18–36-vuotiaalle, yli 60 kg mutta enintään 90 kg painavalle naiselle, joilla oli normaali ovulaatio, annettiin yhden hoitokierron aikana 150 mikrogrammaa Elonvaa ja aivolisäkkeen suppressioon GnRH-antagonistia osana hedelmöityshoito-ohjelmaa.
In the enoxaparin/VKA group, there was no clear relation between the level of mean centre TTR (Time in Target INR Range of 2.0 – 3.0) in the equally sized tertiles and the incidence of the recurrent VTE (p=0.082 for interaction).
Enoksapariini/VKA-ryhmässä ei havaittu selvää yhteyttä keskimääräisen tutkimuskeskuksen TTR:n (Time in Target Range INR 2,0–3,0) arvioituna samankokoisista kolmanneksissa) ja uusiutuvan laskimotukoksen esiintyvyydellä (p = 0,082 interaktiolle).
In the enoxaparin/VKA group, there was no clear relation between the level of mean centre TTR (Time in Target INR Range of 2.0 – 3.0) in the equally sized tertiles and the incidence of the recurrent VTE (P=0.932 for interaction).
Enoksapariini/varfariiniryhmässä ei havaittu selvää yhteyttä keskimääräisen tutkimuskeskuksen TTR:n (Time in Target Range INR 2,0-3,0), arvioituna samankokoisista kolmanneksissa ja uusiutuvan laskimotukoksen esiintyvyydellä (P = 0,932 interaktiolle).
In the enoxaparin/VKA group, there was no clear relation between the level of mean centre TTR (Time in Target INR Range of 2.0 – 3.0) in the equally sized tertiles and the incidence of the recurrent VTE (P=0.932 for interaction).
Enoksapariini/varfariiniryhmässä ei havaittu selvää yhteyttä keskimääräisen tutkimuskeskuksen TTR:n (Time in Target Range INR 2,0–3,0) arvioituna samankokoisista kolmanneksissa) ja uusiutuvan laskimotukoksen esiintyvyydellä (P = 0,932 interaktiolle).
In the ENSURE study, 396 healthy normal ovulatory women, aged 18 to 36 years with a body weight less than or equal to 60 kg, were treated for one cycle with 100 micrograms of Elonva and pituitary suppression with a GnRH antagonist as part of an ART program.
ENSURE-tutkimuksessa 396 terveelle, 18–36-vuotiaalle, enintään 60 kg painavalle naiselle, joilla oli normaali ovulaatio, annettiin yhden hoitokierron aikana 100 mikrogrammaa Elonvaa ja aivolisäkkeen suppressioon GnRH-antagonistia osana hedelmöityshoito-ohjelmaa.
In the EORTC study patients were randomised to receive either open label FOLFIRI (n=41) or XELIRI (n=44) with additional randomisation to either double-blind treatment with celecoxib or placebo.
EORTC-tutkimuksessa potilaat satunnaistettiin joko avoimeen FOLFIRI-hoitoon (n = 41) tai XELIRI- hoitoon (n = 44) ja heidät satunnaistettiin lisäksi kaksoissokkoutettuun hoitoon selekoksibilla tai lumelääkkeellä.
In the ERT- naïve trial and open label extension, renal function remained stable for 3 years of treatment with Galafold.
Entsyymikorvaushoitoa aiemmin saamattomia potilaita koskevassa tutkimuksessa ja avoimessa jatkotutkimuksessa munuaistoiminta pysyi vakaana, kun potilas sai Galafold-hoitoa kolmen vuoden ajan.
In the ERT-experienced trial an analysis of a composite clinical outcome composed of renal, cardiac, and cerebrovascular events, or death, the frequency of events observed in the Galafold treatment group was 29% and was 44% in the ERT group.
Entsyymikorvaushoitoa aiemmin saaneita potilaita koskevan tutkimuksen hoitotulosten analyysissä, joka koski yhdistettyjä munuais-, sydän- ja aivoverisuonitapahtumia sekä kuolemia, Galafold- ryhmässä havaittujen tapahtumien yleisyys oli 29 prosenttia ja entsyymikorvaushoitoryhmässä 44 prosenttia.
In the ERT-experienced trial, following 18 months of treatment with Galafold there was a statistically significant decrease in LVMi (p< 0.05).
Entsyymikorvaushoitoa aiemmin saaneita potilaita koskevassa tutkimuksessa LVMi (p < 0,05) laski tilastollisesti merkitsevästi 18 kuukauden Galafold-hoidon jälkeen.
In the ERT-experienced trial, plasma lyso-Gb3 levels remained low and stable for up to 18 months in patients with amenable mutations switched from ERT to Galafold, and in patients remaining on ERT.
Entsyymikorvaushoitoa aiemmin saaneita potilaita koskevassa tutkimuksessa lyso-Gb3:n pitoisuudet plasmassa pysyivät pieninä ja vakaina 18 kuukauden ajan potilailla, joilla oli hoitoon vastaavia mutaatiota ja jotka vaihtoivat entsyymikorvaushoidon Galafold-hoitoon tai jotka jatkoivat entsyymikorvaushoitoa.
In the ERT-naïve trial, analyses of the Gastrointestinal Symptoms Rating Scale demonstrated that treatment with Galafold was associated with statistically significant (p<0.05) improvements versus placebo from baseline to month 6 in the diarrhoea domain, and in the reflux domain for patients with symptoms at baseline.
Potilaiden ilmoittama hoitotulos - maha-suolikanavan oireiden arviointiasteikko Entsyymikorvaushoitoa aiemmin saamattomia potilaita koskevassa tutkimuksessa maha-suolikanavan oireiden arviointiasteikko osoitti, että Galafold-hoitoa saaneiden potilaiden ripuli- ja refluksioireet olivat parantuneet lähtötasosta kuukauteen 6 tilastollisesti merkitsevästi (p < 0,05) verrattuna lumelääkettä saaneisiin potilaisiin.
In the European study, a total of 51 subjects with primary immunodeficiency syndromes aged between 3 and 60 years old were treated with Hizentra for up to 41 weeks.
Eurooppalaisessa tutkimuksessa yhteensä 51:tä iältään 3–60-vuotiasta tutkimushenkilöä, joilla oli primaari immuunipuutostauti, hoidettiin Hizentralla enintään 41 viikon ajan.
in the evening)
0,87 (0,80–0,95)
In the evening, take 600 milligram PREZISTA together with 100 milligram ritonavir.
Ota iltaisin 600 mg PREZISTAa ja 100 mg ritonaviiria.
In the evening, take one 600 milligram PREZISTA tablet together with 100 milligram ritonavir.
Ota iltaisin yksi 600 mg:n PREZISTA-tabletti ja 100 mg ritonaviiria.
In the evening, take two 300 milligram PREZISTA tablets together with 100 milligram ritonavir.
Ota iltaisin kaksi 300 mg PREZISTA-tablettia ja 100 mg ritonaviiria.
In the event a patient does still not respond when treated with the maximum dose of hydroxycarbamide (35 mg/kg b.w./day) over three to six months, permanent discontinuation of Siklos should be considered.
Jos hoitovastetta ei saavuteta 3–6 kuukauden kuluessa edes hydroksikarbamidin enimmäisannoksella (35 mg/kg/vrk), on harkittava Siklos-hoidon lopettamista pysyvästi.
In the event of a change in COPD intensity while the patient is being treated with aclidinium bromide so that the patient considers additional rescue medication is required, a re-evaluation of the patient and the patients’ treatment regimen should be conducted.
Jos keuhkoahtaumatauti pahenee aklidiniumbromidihoidon aikana niin, että potilas arvioi tarvitsevansa lisälääkitystä, potilaan tilanne ja hoito on arvioitava uudelleen.
In the event of a constant increase in liver-related enzymes, consideration should be given to reducing the dose or discontinuing therapy.
Annoksen pienentämistä tai hoidon keskeyttämistä on harkittava, jos maksaentsyymit ovat jatkuvasti koholla.
In the event of a possible overdose you should contact your doctor immediately.
Jos olet mahdollisesti ottanut liian suuren annoksen Renvelaa, ota välittömästi yhteys lääkäriin.
In the event of a possible overdose you should contact your doctor immediately.
Jos olet mahdollisesti ottanut liian suuren annoksen Sevelamer carbonate Zentiva -valmistetta, ota välittömästi yhteys lääkäriin.
In the event of a possible overdose you should contact your doctor immediately.
Jos olet mahdollisesti ottanut liian suuren annoksen Tasermity-tabletteja, ota välittömästi yhteys lääkäriin.
In the event of a possible overdose you should contact your doctor immediately.
Mikäli olet mahdollisesti ottanut liian suuren annoksen Renagelia, ota välittömästi yhteys lääkäriin.
In the event of a retinal break the dose should be withheld and treatment should not be resumed until the break is adequately repaired.
Verkkokalvon repeytymisen yhteydessä annosta ei tule antaa ja hoitoa täytyy siirtää, kunnes repeytymä on riittävästi korjautunut
In the event of a severe reaction, Benlysta administration must be interrupted and appropriate medical therapy administered (see section 4.2).
Vakavan reaktion sattuessa Benlystan antaminen on keskeytettävä ja annettava asianmukaista lääkehoitoa (ks. kohta 4.2).
In the event of a suspected overdose, the appropriate supportive clinical care should be instituted, as dictated by the subject’s clinical status.
Yliannosta epäiltäessä on aloitettava asianmukainen kliininen tukihoito potilaan kliinisen tilan mukaisesti.
in the event of accidental contact with the skin, exposed areas should be washed immediately with soap and water; in the event of accidental contact with the mucous membranes, exposed areas should be treated immediately by copious lavage with water; medical attention should be sought.
ihon kanssa vahingossa kosketuksiin joutunut aine on pestävä heti pois altistuneelta ihoalueelta saippualla ja vedellä. jos ainetta joutuu limakalvoille, altistunut alue on huuhdeltava heti runsaalla vedellä ja mentävä sitten lääkäriin.
In the event of accidental contact, remove cream by rinsing with water.
Jos vahingossa näin kuitenkin käy, poista voide huuhtelemalla vedellä.
In the event of accidental contact, remove the gel by rinsing with plenty of water and seek medical assistance as soon as possible.
Jos geeliä joutuu vahingossa silmiin, poista geeli huuhtelemalla runsaalla vedellä ja hakeudu lääkäriin hoitoon mahdollisimman pian.
In the event of accidental overdose, a dose of calcium folinate equal to or higher than the offending dose of methotrexate should be administered intravenously or intramuscularly within 1 hour, and dosing continued until serum level of methotrexate are below 10-7 mol/L.
Tahattoman yliannostuksen sattuessa tulee tunnin kuluessa antaa vähintään metotreksaatin vaikutuksen kumoamiseen riittävä annos kalsiumfolinaattia laskimoon tai lihakseen ja annostusta tulee jatkaa kunnes metotreksaatin seerumitasot ovat alle 10-7 mol/l.
In the event of administration of a radiation overdose with technetium (99mTc) besilesomab, the absorbed dose to the patient should be reduced where possible by increasing the elimination of the radionuclide from the body by forced diuresis and frequent bladder voiding, and by the use of laxatives to promote faecal excretion.
Teknetium(99mTc)-besilesomabin säteily-yliannostustapauksissa potilaan saamaa annosta pitää mahdollisuuksien mukaan pienentää lisäämällä radioisotoopin poistumista elimistöstä antamalla diureetteja virtsanerityksen lisäämiseksi, tihentämällä virtsarakon tyhjentämistä ja antamalla laksatiiveja ulostamisen tehostamiseksi.
In the event of an abnormal blood count or liver function test finding, the clinical decision for continuing use or adjusting the dose of stiripentol in conjunction with adjusting the doses of clobazam and valproate needs to be made on an individual patient basis taking into consideration the potential clinical benefits and risks (see section 4.4).
Jos verenkuvassa tai maksan toimintakokeissa ilmenee poikkeavuuksia, päätös hoidon jatkamisesta tai stiripentolin ja samanaikaisesti annosteltavan klobatsaamin ja valproaatin annosten muuttamisesta on tehtävä yksilöllisesti ottaen huomioon mahdollinen kliininen hyöty ja riskit (ks. kohta 4.4).
In the event of an accidental occupational exposure to Imlygic (e.g. through a splash to the eyes or mucous membranes) during preparation or administration, flush with clean water for at least 15 minutes.
Jos Imlygic-valmisteen käyttökuntoon saattamisen tai annon aikana tapahtuu tahaton työperäinen altistuminen lääkevalmisteelle (esim. roiskeet silmiin tai limakalvoille), altistunutta aluetta on huuhdeltava puhtaalla vedellä vähintään 15 minuutin ajan.
In the event of an anaphylactic reaction, beta blockers (including eye drop preparations) may aggravate the reaction.
Anafylaktisen reaktion yhteydessä beetasalpaajat (ml. silmätippavalmisteet) voivat voimistaa reaktiota.
In the event of an injection site related adverse reaction occuring, appropriate measures to manage these events should be taken (see section 4.8).
Jos potilaalle kehittyy pistoskohtaan haitallinen reaktio, on ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin sen hoitamiseksi (ks. kohta 4.8).
In the event of an officially declared influenza pandemic due to A/H5N1 virus, persons previously vaccinated with one or two doses of AFLUNOV that contained HaemAgglutinin (HA) antigen derived from a different clade of the same influenza subtype as the influenza pandemic strain may receive a single dose of AFLUNOV instead of two doses that are required in previously unvaccinated individuals (see section 5.1).
Jos A/H5N1-viruksen aiheuttama pandemia virallisesti julistetaan, rokottamattomille annettavan kahden annoksen rokotussarjan sijaan voidaan antaa kerta-annos AFLUNOV-rokotetta niille henkilöille, jotka ovat aikaisemmin saaneet yhden tai kaksi AFLUNOV-annosta, jotka sisälsivät pandeemisten influenssakantojen yhteisen alatyypin toisesta haarasta peräisin olevaa hemagglutiniini (HA) -antigeenia (ks. kohta 5.1).
In the event of an officially declared pandemic caused by the H5N1 strain of the influenza A, people who have already been vaccinated with Aflunov (with one or two doses) may be given only one more dose, instead of the two doses recommended for unvaccinated people.
Jos influenssa A -viruksen H5N1-kannan aiheuttama pandemia virallisesti julistetaan, voidaan niille ihmisille, jotka on jo rokotettu Aflunovilla (yksi tai kaksi annosta), antaa vain yksi lisäannos rokottamattomille ihmisille suositeltujen kahden annoksen sijasta.
In the event of an overdose of Vokanamet, it is reasonable to employ the usual supportive measures, e.g., remove unabsorbed material from the gastrointestinal tract, employ clinical monitoring, and institute clinical measures as dictated by the patient’s clinical status.
Vokanamet-yliannoksen yhteydessä kannattaa ryhtyä tavanomaisiin elintoimintoja tukeviin toimenpiteisiin eli poistaa imeytymätön lääkeaine maha-suolikanavasta, seurata potilasta kliinisesti ja aloittaa tarvittaessa potilaan kliinisen tilan edellyttämät kliiniset hoitotoimenpiteet.