natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In clinical studies with psoriasis patients, dimethyl fumarate affected lymphocyte phenotypes through a down-regulation of pro- inflammatory cytokine profiles (TH1, TH17), and biased towards anti-inflammatory production (TH2).
Kliinisissä tutkimuksissa psoriaasipotilailla dimetyylifumaraatti vaikutti lymfosyytteihin proinflammatorisia sytokiiniprofiileja (TH1, TH17) vaimentaen ja siirtäen tasapainoa kohti anti-inflammatorista (TH2) vastetta.
In clinical studies with TOBI, most patients with P. aeruginosa isolates with tobramycin MICs < 128 µg/ml at baseline showed improved lung function following treatment with TOBI.
TOBIlla tehdyt kliiniset tutkimukset osoittivat, että useimmilla potilailla, joilta oli eristetty P. aeruginosaa, jonka tobramysiinin MIC-arvot olivat < 128 mikrog/ml lähtötilanteessa, keuhkojen toiminta parani TOBI- hoidon jälkeen.
In clinical studies with tocilizumab, rapid decreases in CRP, erythrocyte sedimentation rate (ESR) and serum amyloid A (SAA) were observed.
Tosilitsumabilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa havaittiin CRP:n (C-reaktiivisen proteiinin), laskon (La) ja seerumin amyloidi A:n (SAA) nopea lasku.
In clinical studies with topotecan in combination with cisplatin for the treatment of cervical cancer, therapy was only initiated in patients with serum creatinine less than or equal to 132 μmol/l.
Kohdunkaulansyöpää käsittelevissä kliinisissä tutkimuksissa, joissa topotekaania annettiin yhdessä sisplatiinin kanssa, hoito aloitettiin vain potilailla, joiden seerumin kreatiniini oli ≤ 132 μmol/l.
In clinical studies with Ultibro Breezhaler, paradoxical bronchospasm was not observed.
Ultibro Breezhaler -valmisteella tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa ei havaittu paradoksaalista bronkospasmia.
In clinical studies with Ulunar Breezhaler, paradoxical bronchospasm was not observed.
Ulunar Breezhaler -valmisteella tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa ei havaittu paradoksaalista bronkospasmia.
In clinical studies with Xoterna Breezhaler, paradoxical bronchospasm was not observed.
Xoterna Breezhaler -valmisteella tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa ei havaittu paradoksaalista bronkospasmia.
In clinical studies – Genotype 1
Kliinisissä tutkimuksissa – genotyyppi 1
In clinical studies – Genotype 2, 3, 4, 5 and 6
Kliinisissä tutkimuksissa – genotyyppi 2, 3, 4, 5 ja 6
In clinical studies, 0.1% of patients (7 out of 4846 patients with primary hyperlipidaemia and mixed dyslipidaemia and 0 out of 80 patients with homozygous familial hypercholesterolaemia) treated with at least one dose of Repatha tested positive for binding antibody development (4 of these patients had transient antibodies).
Kliinisissä tutkimuksissa 0,1 prosentilla potilaista (7 potilaalla primaarista hyperlipidemiaa tai sekamuotoista dyslipidemiaa sairastavista 4846 potilaasta ja ei yhdelläkään homotsygoottista familiaalista hyperkolesterolemiaa sairastavista 80 potilaasta), jotka olivat saaneet vähintään yhden Repatha-annoksen, todettiin sitoutuvia vasta-aineita (näistä potilaista neljällä vasta-aineiden esiintyminen oli ohimenevää).
In clinical studies, 10-30 mg/day doses of aripiprazole had no significant effect on the metabolism of substrates of CYP2D6 (dextromethorphan/3-methoxymorphinan ratio), CYP2C9 (warfarin), CYP2C19 (omeprazole), and CYP3A4 (dextromethorphan).
Kliinisissä tutkimuksissa 10−30 mg/vrk aripipratsoliannosten ei havaittu vaikuttavan merkitsevästi seuraavien CYP-entsyymien substraattien metaboliaan: CYP2D6 (dekstrometorfaani/3- metoksimorfinaani -suhde), CYP2C9 (varfariini), CYP2C19 (omepratsoli) ja CYP3A4 (dekstrometorfaani).
In clinical studies, 10-30 mg/day doses of aripiprazole had no significant effect on the metabolism of substrates of CYP2D6 (dextromethorphan/3-methoxymorphinan ratio), CYP2C9 (warfarin), CYP2C19 (omeprazole), and CYP3A4 (dextromethorphan).
Kliinisissä tutkimuksissa 1030 mg/vrk aripipratsoliannosten ei havaittu vaikuttavan merkitsevästi seuraavien CYP-entsyymien substraattien metaboliaan: CYP2D6 (dekstrometorfaani/3- metoksimorfinaani -suhde), CYP2C9 (varfariini), CYP2C19 (omepratsoli) ja CYP3A4 (dekstrometorfaani).
In clinical studies, 2,011 subjects received Cubicin.
Cubicinia on annettu kliinisissä tutkimuksissa 2 011 koehenkilölle.
In clinical studies, 57.5% of women aged 16 to 26 years and 31.2% of women aged 24 to 45 years who received Gardasil used hormonal contraceptives during the vaccination period.
Kliinisissä tutkimuksissa Gardasilia saaneista 16–26-vuotiaista naisista 57,5 % ja 24–45-vuotiaista naisista 31,2 % käytti hormonaalista ehkäisyä rokotusjakson aikana.
In clinical studies, 57.5% of women aged 16 to 26 years and 31.2% of women aged 24 to 45 years who received Silgard used hormonal contraceptives during the vaccination period.
Kliinisissä tutkimuksissa Silgardia saaneista 16–26-vuotiaista naisista 57,5 % ja 24–45-vuotiaista naisista 31,2 % käytti hormonaalista ehkäisyä rokotusjakson aikana.
In clinical studies, 60.2% of women aged 16 through 26 years who received Gardasil 9 used hormonal contraceptives during the vaccination period of the clinical studies.
Kliinisissä tutkimuksissa Gardasil 9:ää saaneista 16–26-vuotiaista naisista 60,2 % käytti hormonaalista ehkäisyä rokotusjakson aikana.
In clinical studies, 88.9% (8/9) of patients with late first relapse as defined in the individual studies achieved CR/CRh* within the first 2 treatment cycles with 62.5% (6/9) achieving MRD response and 37.5 % (3/9) undergoing allogeneic HSCT after treatment with BLINCYTO.
Kliinisissä tutkimuksissa niistä potilaista, joilla taudin ensimmäinen uusiutuminen tapahtui myöhään yksittäisten tutkimusten määritelmän mukaan, 88,9 % (8/9) saavutti CR/CRh*-remission kahden ensimmäisen hoitojakson aikana ja 62,5 % (6/9) saavutti vasteen myös MRD:n osalta ja 37,5 prosentille (3/9) tehtiin allogeeninen kantasolusiirto Blincyto-hoidon jälkeen.
In clinical studies, a small number of patients fainted.
Kliinisissä tutkimuksissa pieni määrä potilaita pyörtyi.
In clinical studies, a small number of patients had surgery while receiving vandetanib and there were no reported wound healing complications.
Muutamille kliinisiin tutkimuksiin osallistuneista potilaista tehtiin kirurginen toimenpide vandetanibihoidon aikana, eikä haavan paranemiseen liittyviä komplikaatioita raportoitu.
In clinical studies, after over 3 years (40 months) of treatment arterial and venous occlusive adverse events (clots or blockages in the arteries or veins) occurred in 23% of patients, with serious adverse events occurring in 18% of patients.
Kliinisissä tutkimuksissa yli 3 vuoden (40 kuukautta) kuluttua hoidosta ilmeni haittavaikutuksia laskimo- ja valtimoahtaumina (hyytymiä tai tukkeumia valtimoissa tai laskimoissa) 23 %:lla potilaista, joista vakavia sivuvaikutuksia oli 18 %:lla potilaista.
In clinical studies, alogliptin had no clinically relevant effect on the pharmacokinetics of caffeine, (R)-warfarin, pioglitazone, glyburide, tolbutamide, (S)-warfarin, dextromethorphan, atorvastatin, midazolam, an oral contraceptive (norethindrone and ethinyl oestradiol), digoxin, fexofenadine, metformin, or cimetidine, thus providing in vivo evidence of a low propensity to cause interaction with substrates of CYP1A2, CYP3A4, CYP2D6, CYP2C9, p-glycoprotein, and OCT2.
Kliinisissä tutkimuksissa alogliptiinillä ei ollut kliinisesti merkittävää vaikutusta kofeiinin, (R)- varfariinin, pioglitatsonin, glibenklamidin, tolbutamidin, (S)-varfariinin, dekstrometorfaanin, atorvastatiinin, midatsolaamin, oraalisten ehkäisyvalmisteiden (noretindronin ja etinyyliestradiolin), digoksiinin, feksofenadiinin, metformiinin tai simetidiinin farmakokinetiikkaan, mikä on in vivo -todiste vähäisestä taipumuksesta aiheuttaa yhteisvaikutuksia CYP1A2:n, CYP3A4:n, CYP2D6:n, CYP2C9:n, p-glykoproteiinin ja OCT2:n substraattien kanssa.
In clinical studies, alogliptin had no clinically relevant effect on the pharmacokinetics of caffeine, (R)-warfarin, pioglitazone, glyburide, tolbutamide, (S)-warfarin, dextromethorphan, atorvastatin, midazolam, an oral contraceptive (norethindrone and ethinyl oestradiol), digoxin, fexofenadine, metformin, or cimetidine, thus providing in vivo evidence of a low propensity to cause interaction with substrates of CYP1A2, CYP3A4, CYP2D6, CYP2C9, p-glycoprotein, and OCT2.
Kliinisissä tutkimuksissa alogliptiinillä ei ollut kliinisesti merkittävää vaikutusta kofeiinin, (R)- varfariinin, pioglitatsonin, glibenklamidin, tolbutamidin, (S)-varfariinin, dekstrometorfaanin, atorvastatiinin, midatsolaamin, oraalisten ehkäisyvalmisteiden (noretindronin ja etinyyliestradiolin), digoksiinin, feksofenadiinin, metformiinin tai simetidiinin farmakokinetiikkaan, mikä viittaa in vivo vähäisiin yhteisvaikutuksiin CYP1A2:n, CYP3A4:n, CYP2D6:n, CYP2C9:n, p-glykoproteiinin ja OCT2:n substraattien kanssa.
In clinical studies, antibodies that cross- react with human insulin and insulin glargine were observed with the same frequency in both NPH- insulin and insulin glargine treatment groups.
Kliinisissä tutkimuksissa ihmisinsuliinin ja glargininsuliinin kesken esiintyi ristireaktioita yhtä usein sekä NPH- että glargininsuliiniryhmässä.
In clinical studies, approximately 13.5 % of the dose was removed over a 3- to 4-hour haemodialysis session.
Kliinisissä tutkimuksissa noin 13,5 % annoksesta poistui 3–4 tuntia kestäneen hemodialyysin aikana.
In clinical studies, approximately 78 patients were evaluated with elotuzumab at 20 mg/kg without apparent toxic effects.
Kliinisissä tutkimuksissa noin 78 potilasta arvioitiin elotutsumabiannoksen ollessa 20 mg/kg, näkyviä toksisia vaikutuksia ei havaittu.
In clinical studies, apremilast has been administered concomitantly with topical therapy (including corticosteroids, coal tar shampoo and saliycyilic acid scalp preparations) and UVB phototherapy.
Apremilastia on annettu kliinisissä tutkimuksissa samanaikaisesti paikallishoitojen (kortikosteroidivalmisteiden, kivihiilitervasampoon ja päänahkaan käytettävien salisyylihappovalmisteiden) ja UVB-valohoidon kanssa.
In clinical studies, cancers were observed in patients receiving Isentress at a rate similar to that observed in the patients receiving other HIV treatment that doesn’t contain Isentress.
Kliinisissä tutkimuksissa Isentressiä saavilla potilailla on todettu syöpää samassa määrin kuin potilailla, joiden HIV-lääkitys ei sisällä Isentressiä.
In clinical studies, CAPS patients who have uncontrolled over-production of IL-1 beta show a rapid response to therapy with canakinumab, i.e. laboratory parameters such as high C-reactive protein (CRP) and serum amyloid A (SAA), high neutrophil and platelet counts, and leukocytosis rapidly returned to normal.
Kliinisissä tutkimuksissa CAPS-potilailla, joilla oli hallitsematon IL-1-beetan liikatuotanto, todettiin nopea vaste kanakinumabihoitoon; eli laboratorioarvot, kuten kohonnut C-reaktiivinen proteiini (CRP) ja seerumin amyloidi A (SAA), kohonneet neutrofiili- ja verihiutalepitoisuudet ja leukosytoosi palautuivat nopeasti normaaleiksi.
In clinical studies, colestilan had no effect on serum calcium levels over a period of up to one year.
Kliinisissä tutkimuksissa kolestilaanilla ei ollut vaikutusta seerumin kalsiumtasoihin korkeintaan vuoden aikana.
In clinical studies, concurrent administration of abatacept and etanercept resulted in increased incidences of serious adverse events.
Kliinisissä tutkimuksissa abataseptin ja etanerseptin samanaikaisen käytön havaittiin lisäävän vakavien haittavaikutusten ilmaantumista.
In clinical studies, dopaminergic adverse reactions, e.g. dyskinesia, were more common in patients who received entacapone and dopamine agonists (such as bromocriptine), selegiline or amantadine compared to those who received placebo with this combination.
Kliinisissä tutkimuksissa dopaminergisiä haittavaikutuksia, esim. dyskinesioita, esiintyi yleisemmin niillä potilailla, jotka saivat entakaponia ja dopamiiniagonisteja (kuten bromokriptiiniä), selegiliiniä tai amantadiinia, kuin potilailla, jotka saivat lumelääkettä kyseisten lääkkeiden kanssa.
In clinical studies, dosing with 30 MU (300 micrograms)/day on 1 to 7 days per week was required to maintain the ANC > 2.0 x 109/l, with the median dose frequency being 3 days per week.
Kliinisissä tutkimuksissa tarvittiin annos 30 MU (300 mikrogrammaa)/vrk 1−7 päivänä viikossa, jotta ANC saatiin pysymään arvossa > 2,0 x 109/l ja antotiheyden mediaanin ollessa 3 päivää viikossa.
In clinical studies, dosing with 30 MU/day (300 micrograms/day) on 1 - 7 days per week was required to maintain the ANC > 2.0 x 109/L, with the median dose frequency being 3 days per week.
Kliinisissä tutkimuksissa tarvittiin annos 30 MU/vrk (300 mikrogrammaa/vrk) 1-7 päivänä viikossa, jotta ANC saatiin pysymään arvossa > 2,0 x 109/l, ja antotiheyden mediaani oli 3 päivänä viikossa.
In clinical studies, dosing with 30 MU/day (300 micrograms/day) on 1 - 7 days per week was required to maintain the ANC > 2.0 x 109/L, with the median dose frequency being 3 days per week.
Kliinisissä tutkimuksissa tarvittiin annos 30 MU/vrk (300 mikrogrammaa/vrk) 1–7 päivänä viikossa, jotta ANC saatiin pysymään arvossa > 2,0 x 109/l, ja antotiheyden mediaani oli 3 päivänä viikossa.
In clinical studies, haemorrhages were the most commonly reported reaction.
Kliinisissä tutkimuksissa verenvuodot olivat yleisimmin raportoidut reaktiot.
In clinical studies, hypertension adverse events occurred in approximately 20% of subjects and approximately 6% of subjects had grade ≥ 3 hypertension events, but hypertensive crises occurred in < 0.5% of subjects.
Kliinisissä tutkimuksissa hypertensiota esiintyi haittatapahtumana noin 20 prosentilla tutkittavista ja noin 6 prosentilla tutkittavista oli ≥ 3. asteen hypertensiotapahtumia mutta hypertensiivisiä kriisejä esiintyi < 0,5 prosentilla tutkittavista.
In clinical studies, Ilaris has been safely administered with ULT.
Kliinisissä tutkimuksissa Ilaris-lääkkeen ja ULT-hoidon samanaikainen käyttö oli turvallista.
In clinical studies, inadequate response to treatment was seen in 10–15% of the dogs.
Kliinisissä tutkimuksissa hoitovaste oli riittämätön 10–15 %:lla koirista.
In clinical studies, infections have been observed in patients receiving Cosentyx (see section 4.8).
Kliinisissä tutkimuksissa Cosentyx-valmistetta saaneilla potilailla on havaittu infektioita (ks. kohta 4.8).
In clinical studies, lamivudine in combination with zidovudine has been shown to reduce HIV-1 viral load and increase CD4 cell count.
Kliinisissä tutkimuksissa lamivudiinin yhdessä tsidovudiinin kanssa on osoitettu vähentävän HIV-1- virusten määrää ja lisäävän CD4-solujen määrää.
In clinical studies, luteal phase support was given according to study centres’ practice or according to the clinical protocol.
Kliinisissä tutkimuksissa luteaalivaiheen tukea annettiin tutkimuskeskusten käytännön tai tutkimussuunnitelman mukaan.
In clinical studies, neutralising antibodies have not been observed for Prolia.
Kliinisissä tutkimuksissa ei havaittu Proliaa neutraloivia vasta-aineita.
In clinical studies, neutralising antibodies have not been observed for XGEVA.
Kliinisissä tutkimuksissa ei havaittu Xgevaa neutraloivia vasta-aineita.
In clinical studies, no dosage adjustment was required in elderly (> 65 years) patients exposed to pomalidomide.
Kliinisissä tutkimuksissa pomalidomidille altistettujen iäkkäiden (> 65-vuotiaiden) potilaiden annostusta ei ollut tarpeen säätää.
In clinical studies, no relevant differences in exposure, safety or efficacy were observed between male and female patients.
Kliinisissä tutkimuksissa ei ole todettu olennaisia eroja altistuksessa, turvallisuudessa tai tehossa mies- ja naispotilaiden välillä.
In clinical studies, no serious adverse reactions were attributed to the combination of afoxolaner and milbemycin oxime.
Kliinisissä tutkimuksissa ei esiintynyt afoksolaneerin ja milbemysiinioksiimin yhdistelmään liittyneitä vakavia haittavaikutuksia.
In clinical studies, no serious adverse reactions were attributed to the combination of afoxolaner with milbemycin oxime.
Kliinisissä tutkimuksissa ei esiintynyt afoksolaneerin ja milbemysiinioksiimin yhdistelmään liittyneitä vakavia haittavaikutuksia.
In clinical studies, oral doses of 10-30 mg/day of aripiprazole had no significant effect on the metabolism of substrates of CYP2D6 (dextromethorphan/3-methoxymorphinan ratio), CYP2C9 (warfarin), CYP2C19 (omeprazole), and CYP3A4 (dextromethorphan).
Kliinisissä tutkimuksissa suun kautta otettavien 10–30 mg/vrk aripipratsoliannosten ei havaittu vaikuttavan merkitsevästi seuraavien entsyymien substraattien metaboliaan: CYP2D6 (dekstrometorfaani/3-metoksimorfinaani -suhde), CYP2C9 (varfariini), CYP2C19 (omepratsoli) ja CYP3A4 (dekstrometorfaani).
In clinical studies, oral doses of 10-30 mg/day of aripiprazole had no significant effect on the metabolism of substrates of CYP2D6 (dextromethorphan/3-methoxymorphinan ratio), CYP2C9 (warfarin), CYP2C19 (omeprazole), and CYP3A4 (dextromethorphan).
Kliinisissä tutkimuksissa suun kautta otettavien aripipratsoliannosten (10–30 mg/vrk) ei havaittu vaikuttavan merkitsevästi seuraavien CYP-entsyymien substraattien metaboliaan: CYP2D6 (dekstrometorfaani/3-metoksimorfinaani -suhde), CYP2C9 (varfariini), CYP2C19 (omepratsoli) ja CYP3A4 (dekstrometorfaani).
In clinical studies, patients had a LVEF  50% at baseline.
Kliinisissä tutkimuksissa potilaiden LVEF oli lähtötilanteessa  50 %.
In clinical studies, patients received Lymphoseek up to 30 hours before surgery.
Kliinisissä tutkimuksissa potilaille annettiin Lymphoseek-valmistetta enintään 30 tuntia ennen leikkausta.
In clinical studies, patients received prophylactic acetylsalicylic acid or alternative anti-thrombotic therapy.
Kliinisissä tutkimuksissa potilaat saivat profylaktisesti asetyylisalisyylihappoa tai vaihtoehtoista antitromboottista hoitoa.
In clinical studies, patients treated with LEMTRADA had fewer relapses and were less likely to experience worsening of their disability compared to patients treated with a beta-interferon injected multiple times per week.
Kliinisissä tutkimuksissa LEMTRADAlla hoidetuilla potilailla esiintyi vähemmän taudin pahenemisvaiheita ja heidän toimintakykynsä heikkeni vähemmän kuin potilailla, joita hoidettiin monta kertaa viikossa pistoksina annettavalla beetainterferonilla.
In clinical studies, patients with creatinine clearance of ≥ 45 ml/min required no dose adjustments other than those recommended for all patients.
Kliinisissä tutkimuksissa annoksen muuttaminen ei ollut tarpeen potilailla, joiden kreatiniinipuhdistuma oli  45 ml/min, lukuun ottamatta tilanteita, joissa annoksen laskeminen on tarpeen muista syistä.
In clinical studies, patients with recent or ongoing clinically significant gastrointestinal disorder (e.g., severe vomiting and/or diarrhea) were excluded.
Kliinisiin tutkimuksiin ei otettu mukaan potilaita, joilla oli äskettäin ollut tai oli parhaillaan kliinisesti merkittäviä maha-suolikanavan toiminnan häiriöitä (esim. vaikea-asteista oksentelua ja/tai ripulia).
In clinical studies, patients with uncontrolled or significant cardiac disease (e.g. recent myocardial infarction, congestive heart failure, unstable angina or clinically significant bradycardia) were excluded.
Kliinisiin tutkimuksiin ei otettu potilaita, joilla oli merkittäviä tai huonossa hoitotasapainossa olevia sydänsairauksia (esim. äskettäinen sydäninfarkti, kongestiivinen sydämen vajaatoiminta, epästabiili angina pectoris tai kliinisesti merkittävä bradykardia).
In clinical studies, platelet counts generally increased within 1 to 2 weeks after starting eltrombopag and decreased within 1 to 2 weeks after discontinuation.
Kliinisissä tutkimuksissa trombosyyttiarvot nousivat yleensä 1–2 viikossa eltrombopagihoidon aloittamisen jälkeen ja laskivat 1–2 viikossa hoidon lopettamisen jälkeen.
In clinical studies, post-mortem examination of the injection sites performed in sows at most 50 days after the vaccination revealed limited lesions such as a discoloration and a granuloma in the majority of animals as well as necrosis or fibrosis (in approximately half of the animals).
Kliinisissä tutkimuksissa emakoille tehdyissä ruumiinavauksissa todettiin suurimmalla osalla eläimistä injektioalueella rajoittuneita leesioita, kuten värimuutoksia ja granuloomaa, ja noin puolella eläimistä nekroosia tai fibroosia, kun rokotuksesta oli kulunut enintään 50 päivää.
In clinical studies, Rapiscan was administered to patients taking other cardioactive medicinal products (i.e., β-blockers, calcium channel blockers, ACE inhibitors, nitrates, cardiac glycosides, and angiotensin receptor blockers) without apparent effects on the safety or efficacy profile of Rapiscan.
Kliinisissä tutkimuksissa Rapiscania annettiin potilaille, jotka saivat muita sydämen toimintaan vaikuttavia lääkevalmisteita (ts. beetasalpaajia, kalsiumsalpaajia, ACE:n estäjiä, nitraatteja, sydänglykosideja ja angiotensiinireseptorin salpaajia).
In clinical studies, rare cases of anaphylactic reactions have been observed in patients receiving Cosentyx.
Kliinisissä tutkimuksissa Cosentyx-valmistetta saaneilla potilailla on todettu harvinaisina tapauksina anafylaktisia reaktioita.
In clinical studies, riociguat has shown to augment the hypotensive effects of PDE 5 inhibitors.
Kliinisissä tutkimuksissa riosiguaatin on osoitettu tehostavan PDE5-estäjien verenpainetta alentavaa vaikutusta.
In clinical studies, serious bacterial, fungal, and viral infections have been observed in patients receiving STELARA (see section 4.8).
STELARA- hoitoa saaneilla potilailla havaittiin kliinisissä tutkimuksissa vakavia bakteeri-, sieni- ja virusinfektioita (ks. kohta 4.8).
In clinical studies, serum transaminase elevations occurred during treatment and up to 4 months after the last dose of Zinbryta.
Kohonneita seerumin transaminaasipitoisuuksia esiintyi kliinisissä tutkimuksissa hoidon aikana ja 4 kuukauteen asti viimeisen Zinbryta-annoksen jälkeen.
In clinical studies, siltuximab was associated with an infusion related reaction or hypersensitivity reaction in 4.8% (severe reaction in 0.8%) of patients treated with siltuximab monotherapy.
Siltuksimabihoitoon liittyi kliinisissä tutkimuksissa infuusioreaktio tai yliherkkyysreaktio 4,8 %:lla (vaikea-asteinen reaktio 0,8 %:lla) siltuksimabihoitoa monoterapiana saaneista potilaista.
In clinical studies, the 650 mg/m2 and 1,500 mg/m2 dose have both been used in patients in the age range 16 to 21 years.
Kliinisissä tutkimuksissa 16─21-vuotiaille potilaille on annettu sekä 650 mg/m2 että 1500 mg/m2 annoksia.
In clinical studies, the [90Y]-radiolabelled Zevalin after pretreatment with rituximab results in a significant radiation dose to the testes.
Kliinisissä tutkimuksissa [90Y]-merkitty Zevalin hoito rituksimabiesihoidon jälkeen johtaa merkittävään säteilyyn kiveksissä.
In clinical studies, the intravenous administration of Cinryze resulted in a significant increase in systemic levels of antigenic and functional C1 inhibitor within 1 hour after administration.
Kliinisissä tutkimuksissa Cinryzen laskimonsisäinen anto nosti antigeenisen ja funktionaalisen C1- inhibiittorin systeemisiä tasoja tuntuvasti yhden tunnin kuluttua antamisesta.
In clinical studies, the most commonly reported adverse events were reactions at the injection site, including redness, swelling and pain.
Kliinisissä tutkimuksissa yleisimmin ilmoitettuja haittatapahtumia olivat pistoskohdan reaktiot kuten punoitus, turvotus ja kipu.
In clinical studies, the number of HIV patients taking raltegravir who developed cancer was similar to that of patients taking other HIV medicines.
Kliinisissä tutkimuksissa syöpään sairastui yhtä suuri osa raltegraviiria kuin muitakin HIV-lääkkeitä saaneista potilaista.
In clinical studies, the presence of antibodies to collagen was not associated with side effects, such as allergies, nor was it shown to decrease the effectiveness of InductOs.
Kliinisissä tutkimuksissa vasta- ainemuodostukseen kollageenille ei liittynyt haittavaikutuksia kuten allergioita, eikä sen todettu heikentävän InductOs-valmisteen tehoa.