natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In patients with high levels of inhibitor, factor IX therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Potilailla, joilla estäjän taso on suuri, tekijä IX -hoito ei ehkä tehoa, ja on harkittava muita hoitomuotoja.
In patients with high levels of inhibitor, factor VIII substitution therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Jos potilaalla on suuri inhibiittoripitoisuus, tekijän VIII korvaushoito ei ehkä ole tehokasta ja on harkittava muita terapeuttisia vaihtoehtoja.
In patients with high levels of inhibitor, factor VIII therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Jos potilaan vasta-ainepitoisuus on korkea, hyytymistekijä VIII:lla annettu hoito ei välttämättä tehoa ja on harkittava muita hoitovaihtoehtoja.
In patients with high levels of inhibitor, factor VIII therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Tekijä VIII -hoito ei ehkä ole tehokas potilailla, joilla on korkeat vasta-ainetasot, jolloin tulee harkita muita hoitovaihtoehtoja.
In patients with high levels of inhibitor, factor VIII therapy may not be effective and other therapeutic options, such as immune tolerance induction (ITI), should be considered.
Jos potilaan inhibiittoritaso on korkea, hyytymistekijä VIII -hoito ei ehkä ole riittävän tehokasta ja on harkittava muita hoitovaihtoehtoja, kuten immuunitoleranssin induktio (ITI) -hoitoa.
In patients with high titres of inhibitor, factor VIII therapy may not be effective and other therapeutic options should be considered.
Jos potilaan inhibiittoripitoisuus on korkea, tekijä VIII -hoito voi olla tehotonta ja muita hoitovaihtoehtoja tulee harkita.
In patients with high tumour burden, corresponding figures were 16/81 (20%) and 2/28 (7%) (see section 4.4).
Vastaavat luvut potilailla, joilla oli suuri kasvaintaakka, olivat 16/81 (20 %) ja 2/28 (7 %) (ks. kohta 4.4).
In patients with HIV
HIV-potilailla
In patients with HIV infection For reversal of neutropenia
HIV-infektiopotilailla Neutropenian korjaaminen
In patients with hypergammaglobulinemia, normalization of IgG levels was observed by Week 52 in 49% and 20% of patients receiving Benlysta and placebo, respectively.
Potilailla, joilla oli hypergammaglobulinemia, IgG-arvojen havaittiin normalisoituvan viikkoon 52 menessä 49 %:lla potilaista, jotka saivat Benlystaa ja 20 %:lla plasebopotilaista.
In patients with hypopituitarism, standard replacement therapy must be closely monitored when somatropin therapy is administered.
Hoidettaessa somatropinilla potilaita, joilla on todettu aivolisäkkeen etulohkon vajaatoiminta, korvaushoidon tarkka seuranta on tärkeää.
In patients with impaired hepatic function, atosiban should be used with caution (see sections 4.2 and 5.2).
Atosibaania tulee käyttää varoen heikentyneestä maksan toiminnasta kärsivillä potilailla. (ks. kohta 4.2 ja 5.2).
In patients with impaired liver function, lactate clearance may be restricted.
Maksan vajaatoimintapotilailla laktaattipuhdistuma saattaa olla rajoittunutta.
In patients with impaired renal function (stages 2 to 4 according to the international classification of chronic kidney disease, i.e. creatinine clearance between 15 and 89 ml/min), Cmax and AUC tended to be increased by a factor of 2.5 without any impact on half-life (see section 4.2).
Munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla (asteet 2–4 kroonisen munuaistaudin kansainvälisessä luokittelussa, ts. kreatiniinipuhdistuma välillä 15–89 ml/min) Cmax- ja AUC-arvojen on havaittu olevan noin 2,5-kertaisia ja puoliintumisajan sama kuin terveillä koehenkilöillä (ks. kohta 4.2).
In patients with inborn deficiency of
Koolihappo on ihmisen vallitseva primaarinen sappihappo.
In patients with insufficient response the dose should be increased to 60 mg, which is the usual maintenance dose in most patients.
Jos potilaan vaste on riittämätön, vuorokausiannos on suurennettava 60 mg:aan, joka on tavallinen hoitoannos useimmille potilaille.
In patients with insufficient response to 60 mg, escalation up to 90 mg or 120 mg may therefore be considered.
Annoksen asteittaista suurentamista 90 mg:aan tai 120 mg:aan voidaan harkita potilailla, joille 60 mg:n antama vaste on riittämätön.
In patients with known bone marrow-infiltrating infections or malignancy, consider appropriate therapy for treatment of the underlying condition in addition to administration of filgrastim for treatment of neutropenia.
Potilaille, joilla tiedetään olevan luuytimeen infiltroitunut infektio tai syöpäsairaus, tulisi antaa asianmukainen hoito taustalla olevaan sairauteen sen lisäksi, että potilaalle annetaan filgrastiimia neutropenian hoitoon.
In patients with known complete absence of dihydropyrimidine dehydrogenase (DPD) activity (see section 4.4),
Dihydropyrimidiinidehydrogenaasin (DPD:n) aktiivisuuden täydellinen puuttuminen (ks. kohta 4.4).
In patients with known complete absence of dihydropyrimidine dehydrogenase (DPD) activity (see section 4.4),
Dihydropyrimidiinidehydrogenaasin (DPD:n) aktiivisuuden täydellinen puuttuminen (ks. kohta 4.4.),
In patients with known complete absence of dihydropyrimidine dehydrogenase (DPD) activity (see section 4.4),
Tiedossa oleva dihydropyrimidiinidehydrogenaasin (DPD:n) aktiivisuuden täydellinen puuttuminen (ks. kohta 4.4).
In patients with known dihydropyrimidine dehydrogenase (DPD) deficiency (see section 4.4).
Dihydropyrimidiinidehydrogenaasin (DPD:n) puute (ks. kohta 4.4).
In patients with known predisposing risk factors for iritis/uveitis, travoprost can be used with caution.
Travoprostia voidaan antaa varoen potilaille, joilla on tunnettuja iriitille tai uveiitille altistavia riskitekijöitä.
In patients with leg ulcers, Siklos should be used with caution.
Siklosia tulee antaa varoen potilaille, joilla on säärihaavoja.
In patients with liver scarring, Exviera treatment in combination with Viekirax and ribavirin resulted in a clearance rate of between 93% and 100% after 24 weeks of treatment.
Niillä potilailla, joiden maksa oli arpeutunut, Viekiraxin ja ribaviriinin kanssa annetun Exviera-hoidon aiheuttama puhdistuma oli 93–100 prosenttia 24 hoitoviikon jälkeen.
In patients with liver scarring, Viekirax treatment in combination with dasabuvir and ribavirin resulted in a clearance rate of between 93% and 100% after 24 weeks of treatment.
Niillä potilailla, joiden maksa oli arpeutunut, Viekiraxin ja dasabuviirin yhdistelmähoidon aiheuttama puhdistuma oli 93–100 prosenttia 24 hoitoviikon jälkeen.
In patients with long-term heart failure, Corlentor was more effective than placebo at preventing death due to disease of the heart or blood vessels or hospitalisation due to worsening heart failure:
Kroonista sydämen vajaatoimintaa sairastavilla potilailla Corlentor ehkäisi lumelääkettä tehokkaammin sydän- ja verisuonitaudista johtuvia kuolemia tai sairaalahoitoon joutumista sydämen vajaatoiminnan pahenemisen vuoksi:
In patients with long-term heart failure, Procoralan was more effective than placebo at preventing death due to disease of the heart or blood vessels or hospitalisation due to worsening heart failure:
Kroonista sydämen vajaatoimintaa sairastavilla potilailla Procoralan ehkäisi lumelääkettä tehokkaammin sydän- ja verisuonitaudista johtuvia kuolemia tai sairaalahoitoon joutumista sydämen vajaatoiminnan pahenemisen vuoksi: Procoralania saaneista potilaista 24,5 % (793 potilasta
In patients with long-term stable angina, Corlentor was more effective than placebo at improving exercise capacity and was as effective as atenolol and amlodipine.
Corlentor paransi kroonista, stabiilia angina pectorista sairastavien potilaiden rasituksensietokykyä lumelääkettä paremmin ja oli yhtä tehokas kuin atenololi ja amlodipiini.
In patients with long-term stable angina, Procoralan was more effective than placebo at improving exercise capacity and was as effective as atenolol and amlodipine.
Procoralan paransi stabiilia kroonista angina pectorista sairastavien potilaiden rasituksensietokykyä lumelääkettä paremmin ja oli yhtä tehokas kuin atenololi ja amlodipiini.
In patients with low albumin levels (≤ 35 g/L) or MELD score ≥ 10 at baseline, there was a three-fold greater risk of hepatic decompensation and an increase in the risk of a fatal adverse event compared to those with less advanced liver disease.
Potilailla, joilla oli lähtötilanteessa matala albumiiniarvo (≤ 3,5 g/dl) tai MELD-pistearvo ≥ 10, oli kolme kertaa suurempi maksan dekompensaation riski ja suurentunut kuolemaan johtavan haittatapahtuman riski kuin potilailla, joilla oli lievempi maksasairaus.
In patients with low complement levels, normalization of C3 and C4 was observed by Week 52 in 38% and 44% of patients receiving Benlysta and in 17% and 19% of patients receiving placebo.
Potilailla, joiden komplementtitasot olivat alhaisia, havaittiin C3:n ja C4:n normalisoitumista viikkoon 52 mennessä 38 %:lla ja 44 %:lla Benlysta-potilaista ja 17 %:lla ja 19 %:lla plasebopotilaista.
In patients with low haemoglobin levels before initiating therapy, there is an increased risk of anaemia during treatment with AVAGLIM.
Anemiariski on suurentunut AVAGLIM-hoidon aikana, jos lähtötason hemoglobiiniarvo ennen hoidon aloittamista on matala.
In patients with low haemoglobin levels before initiating therapy, there is an increased risk of anaemia during treatment with rosiglitazone.
Silloin kun hemoglobiiniarvo lähtötilanteessa ennen hoidon aloittamista on pieni, anemiariski on suurentunut rosiglitatsonihoidon aikana.
In patients with lower risk myelodysplastic syndromes, 97 out of 148 patients (66%) taking 10 mg Revlimid in the first study did not need a blood transfusion for at least 56 days.
Niistä potilaista, joilla oli alhainen myelodysplastisten oireyhtymien riski ja jotka ottivat ensimmäisessä tutkimuksessa 10 mg Revlimidia, 97 potilasta 148 potilaasta (66 %) ei tarvinnut verensiirtoa vähintään 56 päivään.
In patients with lymphoid blast phase CML treated with the 140 mg once daily regimen, the median duration of MaHR was 5 months, the median PFS was 5 months, and the median overall survival was 11 months.
Lymfaattisen blastikriisivaiheen potilailla (KML), joiden hoitoannos oli 140 mg kerran vuorokaudessa, merkittävän hematologisen vasteen (MaHR) mediaanikesto oli 5 kuukautta, mediaani elinaika ilman taudin etenemistä 5 kuukautta ja eloonjäämisen kokonaisvasteen mediaani 11 kuukautta.
In patients with marked volume- and/or salt-depletion (e.g. patients with vomiting, diarrhoea or taking high doses of diuretics) symptomatic hypotension could occur after initiation of treatment with Edarbi.
Edarbin käytön aloittamisen jälkeen saattaa esiintyä oireista hypotensiota, jos potilaalla on merkittävä volyymivaje ja/tai natriumvaje (esim. potilaalla on ollut oksentelua, ripulia tai potilas käyttää suuria diureettiannoksia).
In patients with marked volume- and/or salt-depletion (e.g. patients with vomiting, diarrhoea or taking high doses of diuretics) symptomatic hypotension could occur after initiation of treatment with Ipreziv.
Iprezivin käytön aloittamisen jälkeen saattaa esiintyä oireista hypotensiota, jos potilaalla on merkittävä volyymivaje ja/tai natriumvaje (esim. potilaalla on ollut oksentelua, ripulia tai potilas käyttää suuria diureettiannoksia).
In patients with MCL (study LYM-3002), the incidence of herpes zoster infection was 6.7% in the BR- CAP arm and 1.2% in the R-CHOP arm (see section 4.8).
Herpes zoster -infektion ilmaantuvuus oli manttelisolulymfoomaa sairastavilla potilailla (tutkimus LYM-3002) BR-CAP-ryhmässä 6,7 % ja R-CHOP-ryhmässä 1,2 % (ks. kohta 4.8).
In patients with mild (creatinine clearance 50 to 80 ml/min) or moderate renal impairment (creatinine clearance 30 to 50 ml/min), exenatide clearance was mildly reduced compared to clearance in individuals with normal renal function (13% reduction in mild and 36% reduction in moderate renal impairment).
Lievää (kreatiniinipuhdistuma 50–80 ml/min) tai keskivaikeaa munuaisten vajaatoimintaa (kreatiniinipuhdistuma 30–50 ml/min) sairastavien potilaiden elimistöstä eksenatidin puhdistuma on hieman hitaampi verrattuna henkilöihin, joiden munuaiset toimivat normaalisti (13 %:n pienenemä lievässä ja 36 %:n pienenemä keskivaikeassa munuaisten vajaatoiminnassa).
In patients with mild hepatic impairment (Child-Pugh A), there was no significant changes in pharmacokinetics compared with normal healthy volunteers.
Lievää maksan vajaatoimintaa (Child-Pugh A) sairastavien potilaiden ja terveiden koehenkilöiden välillä ei havaittu mitään farmakokinetiikkaa koskevia eroavaisuuksia.
In patients with mild hepatic impairment (Child-Pugh score 5-6) close monitoring is required, including monitoring of abacavir plasma levels if feasible (see sections 4.4 and 5.2).
Potilaita, joilla on lievä maksan vajaatoiminta (Child-Pugh pistemäärä 5–6), on seurattava tarkoin mukaan lukien abakaviiripitoisuuksien seuranta plasmasta, jos mahdollista (ks. kohdat 4.4 ja 5.2).
In patients with mild or moderate hepatic impaired function (Child-Pugh A and Child-Pugh B), no dose adjustment is needed.
Annosta ei tarvitse muuttaa potilailla, joilla on lievä munuaisten toimintahäiriö (kreatiniinin puhdistuma 50–80 ml/min).
In patients with mild or moderate renal impairment (GFR 30 – 80 ml/min), Cmax and AUC of the active metabolite increased up to 1.5 and 1.8-fold, respectively, as compared to healthy subjects.
Lievää tai kohtalaista munuaisten vajaatoimintaa (glomerulusten suodattamisnopeus 3080 ml/min) sairastaneilla potilailla aktiivisen metaboliitin Cmax 1,5-kertaistui ja AUC1,8-kertaistui terveisiin tutkimushenkilöihin verrattuna.
In patients with mild or moderate renal impairment a loading dose of 200 mg may be considered but further dose titration (>200 mg daily) should be performed with caution.
Potilaille, joilla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta, voidaan harkita 200 mg:n kerta-annosta, mutta jatkossa annosnostot (> 200 mg/vuorokausi) tulee tehdä varoen.
In patients with mild or moderate renal impairment a loading dose of 200 mg may be considered, but further dose titration (>200 mg daily) should be performed with caution.
Potilaille, joilla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta, voidaan harkita 200 mg:n kerta-annosta, mutta jatkossa annosnostot (> 200 mg/vuorokausi) tulee tehdä varoen.
In patients with mild renal impairment (creatinine clearance 51-80 ml/min at baseline) no adjustment of the starting dose is recommended.
Aloitusannoksen pienentämistä ei suositella potilaille, joilla on lievä munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma lähtötilanteessa 51 – 80 ml/min).
In patients with mild renal impairment (creatinine clearance 51-80 ml/min at baseline) no adjustment of the starting dose is recommended.
Aloitusannoksen pienentämistä ei suositella potilaille, joilla on lievä munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma lähtötilanteessa 51–80 ml/min).
In patients with mild renal impairment (estimated creatinine clearance [CrCL] > 50 mL/min), no dose adjustment is necessary, see section 5.2).
Lievä munuaisten vajaatoiminta (arvioitu kreatiniinipuhdistuma [CrCl] > 50 ml/min) ei vaadi annoksen säätämistä (ks. kohta 5.2).
In patients with mild renal impairment (i.e. creatinine clearance (CrCl) is > 50 to  80 ml/min), no dose adjustment is necessary.
Jos potilaalla on lievä munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma (CrCl) > 50–≤ 80 ml/min), annoksen säätö ei ole tarpeen.
In patients with mild to moderate hepatic impairment Onduarp should be administered with caution.
Onduarp-tabletteja on annettava varoen lievää tai keskivaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastaville potilaille.
In patients with mild to moderate hepatic impairment telmisartan/amlodipine should be administered with caution.
Telmisartaani/amlodipiini-tabletteja on annettava varoen lievää tai keskivaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastaville potilaille.
In patients with mild to moderate hepatic impairment the posology should not exceed Tolucombi
Potilailla, joilla on lievä tai kohtalainen maksan vajaatoiminta, annostus ei saa ylittää yhtä Tolucombi
In patients with mild to moderate hepatic impairment the recommended dose is 60 mg Lixiana once daily (see section 5.2).
Suositusannos lievää tai keskivaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastaville potilaille on 60 mg Lixiana- valmistetta kerran vuorokaudessa (ks. kohta 5.2).
In patients with mild to moderate hepatic impairment without cholestasis, the maximum recommended dose is 80 mg valsartan.
Suurin suositeltu valsartaaniannos on 80 mg lievää tai kohtalaista maksan vajaatoimintaa sairastaville potilaille, joilla ei ole kolestaasia.
In patients with mild to moderate renal impairment, reduced doses should be prepared as instructed below.
Potilailla, joilla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta, suositetaan pienennettyjä Zoledronic acid Teva - annoksia alla olevan ohjeen mukaisesti.
In patients with mild to moderate renal impairment, reduced Zoledronic Acid Hospira doses are recommended (see section “Posology” above and section 4.4).
Potilaille, joilla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta, suositellaan pienennettyjä Zoledronic Acid Hospira –annoksia (ks. kohta ”Annostus” yllä ja kohta 4.4).
In patients with mild to moderate renal impairment, reduced Zometa doses are recommended (see section “Posology” above and section 4.4).
Potilailla joilla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta, suositellaan pienennettyjä Zometa- annoksia (ks. kohta ”Annostus” yllä ja kohta 4.4).
In patients with mild to moderate renal insufficiency (creatinine clearance from 45 to 79 ml/min), the concomitant administration of pemetrexed with NSAIDs (e.g. ibuprofen) or aspirin at higher dose should be avoided for 2 days before, on the day of, and 2 days following pemetrexed administration (see section 4.4).
Potilailla, joilla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma 45 – 79 ml/min) samanaikaisen suuriannoksisen NSAID-lääkkeen (kuten ibuprofeeni) tai asetyylisalisyylihapon käyttöä pemetreksedin kanssa tulee välttää 2 päivän ajan ennen pemetreksedin antoa, pemetreksedin antopäivänä ja 2 päivää pemetreksedin annon jälkeen (ks. kohta 4.4).
In patients with mild to moderate renal insufficiency (creatinine clearance from 45 to 79 ml/min), the concomitant administration of pemetrexed with NSAIDs (e.g. ibuprofen) or aspirin at higher dose should be avoided for 2 days before, on the day of, and 2 days following pemetrexed administration (see section 4.4).
Potilailla, joilla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma 45-79 ml/min) samanaikaisen suuriannoksisen NSAID-lääkkeen (kuten ibuprofeeni) tai asetyylisalisyylihapon käyttöä pemetreksedin kanssa tulee välttää 2 päivän ajan ennen pemetreksedin antoa, pemetreksedin antopäivänä ja 2 päivää pemetreksedin annon jälkeen (ks. kohta 4.4).
In patients with mild to moderate renal insufficiency (creatinine clearance from 45 to 79 ml/min), the concomitant administration of pemetrexed with NSAIDs (e.g. ibuprofen) or aspirin at higher dose should be avoided for 2 days before, on the day of, and 2 days following pemetrexed administration (see section 4.4).
Potilailla, joilla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma 45– 79 ml/min) samanaikaisen suuriannoksisen NSAID-lääkkeen (kuten ibuprofeeni) tai asetyylisalisyylihapon käyttöä pemetreksedin kanssa tulee välttää 2 päivän ajan ennen pemetreksedin antoa, pemetreksedin antopäivänä ja 2 päivää pemetreksedin annon jälkeen (ks. kohta 4.4).
In patients with mild to moderate renal insufficiency (creatinine clearance from 45 to 79 ml/min), the concomitant administration of pemetrexed with NSAIDs (e.g., ibuprofen) or aspirin at higher doses should be avoided for 2 days before, on the day of, and 2 days following pemetrexed administration (see section 4.4).
Potilailla, joilla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma 45-79 ml/min) samanaikaisen suuriannoksisen NSAID-lääkkeen (kuten ibuprofeeni) tai asetyylisalisyylihapon käyttöä pemetreksedin kanssa tulee välttää 2 päivän ajan ennen pemetreksedin antoa, pemetreksedin antopäivänä ja 2 päivää pemetreksedin annon jälkeen (ks. kohta 4.4).
In patients with mild to moderate renal insufficiency (creatinine clearance from 45 to 79 ml/min), the concomitant administration of pemetrexed with NSAIDs (e.g., ibuprofen) or aspirin at higher doses should be avoided for 2 days before, on the day of, and 2 days following pemetrexed administration (see section 4.4).
Potilailla, joilla on lievä tai kohtalainen munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma 45– 79 ml/min), samanaikaisen suuriannoksisen NSAID-lääkkeen (kuten ibuprofeeni) tai asetyylisalisyylihapon käyttöä pemetreksedin kanssa tulee välttää 2 päivän ajan ennen pemetreksedin antoa, pemetreksedin antopäivänä ja 2 päivää pemetreksedin annon jälkeen (ks. kohta 4.4).
In patients with mild, moderate, and severe renal impairment azilsartan total exposure (AUC) was
Lievää, keskivaikeaa ja vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavien potilaiden kokonaisaltistus (AUC) atsilsartaanille suureni +30 % (lievä vajaatoiminta), +25 % (keskivaikea vajaatoiminta) ja
In patients with mildly impaired liver function (Child-Pugh class A) no relevant changes in the pharmacokinetics have been observed.
Lievää maksan vajaatoimintaa sairastavien potilaiden (Child–Pugh-luokka A) farmakokinetiikassa ei ole havaittu oleellisia muutoksia.
In patients with mildly impaired renal function (creatinine clearance 50 – 80 ml/min) no dose adjustment is required.
Annosta ei tarvitse muuttaa potilailla, joilla on lievä munuaisten toimintahäiriö (kreatiniinin puhdistuma 50 - 80 ml/min).
In patients with mildly impaired renal function (creatinine clearance 50 – 80 ml/min) no dose adjustment is required.
Annosta ei tarvitse muuttaa potilailla, joilla on lievä munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinin puhdistuma 50 - 80 ml/min).
In patients with mildly impaired renal function (creatinine clearance 50 – 80 ml/min) no dose adjustment is required.
Annosta ei tarvitse muuttaa potilailla, joilla on lievä munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinin puhdistuma 50–80 ml/min).
In patients with mildly impaired renal function (creatinine clearance 50-80 ml/min) no dose adjustment is required.
Annosta ei tarvitse muuttaa potilailla, joilla on lievä munuaisten toimintahäiriö (kreatiniinin puhdistuma 50–80 ml/min).
In patients with mildly impaired renal function (creatinine clearance 50-80 ml/min) no dose adjustment is required.
Annosta ei tarvitse muuttaa potilailla, joilla on lievä munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinin puhdistuma 50 - 80 ml/min).
In patients with mildly impaired renal function (creatinine clearance 50-80 ml/min) no dose adjustment is required.
Annosta ei tarvitse muuttaa potilailla, joilla on lievä munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinin puhdistuma 50–80 ml/min).
In patients with mild–to–moderate hepatic impairment due to cirrhosis, the dose of indinavir should be reduced to 600 mg every 8 hours.
Kirroosin aiheuttamassa lievässä tai keskivaikeassa maksan vajaatoiminnassa indinaviirin annos pitää pienentää 600 mg:aan joka 8. tunti.
In patients with Mobilisation of PBPC
Potilailla, joilla on PBPC-mobilisaatio
In patients with moderate (Creatinine Clearance (CrCl) ≥ 30 and < 50 ml/min), severe renal impairment (CrCL >15 and < 30 ml/min) and End Stage Renal Disease (ESRD) patients (CrCl < 15 ml/min), the recommended starting dose is 18.5 mg and the maximum dose should not exceed 74 mg once daily.
Jos potilaalla on kohtalainen (kreatiniinipuhdistuma (CrCl) ≥ 30 ja < 50 ml / min) tai vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma > 15 ja < 30 ml / min) tai loppuvaiheen munuaissairaus (ESRD, End Stage Renal Disease) (kreatiniinipuhdistuma < 15 ml / min), suositeltu aloitusannos on 18,5 mg, eikä suurin vuorokausiannos saa ylittää 74 mg:aa.
In patients with moderate (creatinine clearance 30 - 49 ml/min) or severe (creatinine clearance 15 - 29 ml/min) renal impairment the following dosage recommendations apply:
Kohtalaista (kreatiniinipuhdistuma 30–49 ml/min) tai vakavaa (kreatiniinipuhdistuma 15–29 ml/min) munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla noudatetaan seuraavia annossuosituksia: