natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The main measure of effectiveness was the change in the severity of their pain during the 30 minutes after treatment.
Pääasiallisena tehon mittana oli kivun voimakkuuden muutos 30 minuutin kuluessa annostelusta.
The main measure of effectiveness was the change in the symptoms, joint damage and physical function after up to 54 weeks.
Tehon tärkein mitta oli muutokset oireissa, nivelvaurioissa sekä fyysisessä toimintakyvyssä 54 viikon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the change in vision seen in the first 3 months of treatment, using a standard eye test with a letter chart.
Pääasiallinen tehon mitta oli näöntarkkuuden muutos sairaassa silmässä ensimmäisten kolmen hoitokuukauden aikana, mitä mitattiin tavanomaisella näkötestillä kirjaintaulun avulla.
The main measure of effectiveness was the cumulative rate of clinical ketosis in the cows over the 15 to 16 weeks after calving.
Tehon pääasiallinen mitta oli kliinisen ketoosin kumulatiivinen määrä lehmissä 15–16 viikon kuluttua poikimisesta.
The main measure of effectiveness was the delay to progression of disability.
Tehon pääasiallinen mitta oli viive toimintakyvyn heikkenemisessä.
The main measure of effectiveness was the development of protective antibodies against HPV types 16 and 18 one month after the last dose in previously unvaccinated subjects.
Tehon pääasiallinen mitta oli suojaavien vasta- aineiden kehittyminen HPV-viruksen tyyppejä 16 ja 18 vastaan yhden kuukauden kuluttua viimeisen annoksen antamisesta aikaisemmin rokottamattomilla henkilöillä.
The main measure of effectiveness was the doctor’s assessment of how well bleeding was stopped.
Tehon pääasiallisena mittana oli lääkärin arvio siitä, miten hyvin vuoto pysäytettiin.
The main measure of effectiveness was the increase in haemoglobin.
Tehon pääasiallinen mitta oli hemoglobiiniarvon kasvu.
The main measure of effectiveness was the increase in platelets.
Tehon pääasiallinen mitta oli verihiutaleiden määrän kasvu.
The main measure of effectiveness was the length of time that patients lived without the disease getting worse.
Tehon pääasiallisena mittana oli sen ajanjakson pituus, jonka potilas eli ilman sairauden pahenemista.
The main measure of effectiveness was the length of time until the disease came back or the patient died.
Tehon pääasiallisin mittari oli ennen sairauden uusiutumista tai potilaan kuolemaa edeltäneen ajan pituus.
The main measure of effectiveness was the level of antibodies in the blood against the viruses and bacteria in the vaccine, with the exception of the FeLV component, whose effectiveness in preventing infection had already been demonstrated in other studies.
Rokotteen tehon pääasiallisena mittana käytettiin rokotteessa olevien virusten ja bakteerien vasta- aineiden määrää veressä.
The main measure of effectiveness was the level of antibodies in the blood against the viruses and bacteria in the vaccine.
Tehon pääasiallisena mittana oli veren vasta-ainepitoisuus rokotteen sisältämiä viruksia ja bakteereja vastaan.
The main measure of effectiveness was the level of antibodies in the blood against the viruses in the vaccine, with the exception of the FeLV component, whose effectiveness in preventing infection had already been demonstrated in other studies.
Rokotteen tehon pääasiallisena mittana käytettiin rokotteessa olevien virusten vasta-aineiden määrää veressä.
The main measure of effectiveness was the level of antibodies in the blood against the viruses in the vaccine.
Tehon pääasiallisena mittana oli rokotteen virusten vasta- aineiden määrä veressä.
The main measure of effectiveness was the level of hepatitis C virus circulating in the blood before and after six months or a year of treatment, and at ‘follow-up’, six months later.
Tehon pääasiallisena mittana oli veren C- hepatiittiviruspitoisuus ennen hoitoa ja hoidon aikana sekä kuusi kuukautta hoidon päättymisen jälkeen tehdyllä seurantakäynnillä.
The main measure of effectiveness was the level of HIV in the blood (viral load) in the first 48 weeks of treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli HI-virusten määrä veressä (viruskuorma) 48 hoitoviikon aikana.
The main measure of effectiveness was the number of patients in whom a target number of stem cells could be collected from the blood within two or four collection days.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden lukumäärä, joilla tavoitemäärä kantasoluja voitiin kerätä verestä kahden tai neljän keräämispäivän aikana.
The main measure of effectiveness was the number of patients in whom the transplant failed (as measured by looking at, for example, the need for a repeat transplant or a return to dialysis) after one year’s treatment.
Tehon tärkein mittari oli niiden potilaiden määrä, joiden elinsiirto epäonnistui (mitattuna esimerkiksi uuden siirteen tarpeella tai palaamisella dialyysihoitoon) yhden vuoden hoidon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the number of patients in whom treatment failed, defined as blood levels of hepatitis B immunoglobulins falling below 100 IU per litre or re- infection by hepatitis B virus during the 24 weeks of treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden määrä, joiden hoito ei onnistunut siten määriteltynä, että veren hepatiitti B -immunoglobuliinipitoisuus oli alle 100 KY litrassa tai potilas sai uuden hepatiiti B -virustartunnan 24 hoitoviikon kuluessa.
The main measure of effectiveness was the number of patients who developed at least one new ‘skeletal event’ over 13 months.
Tehon päämittana oli niiden potilaiden osuus, joille kehittyi vähintään yksi luukomplikaatio 13 kuukauden aikana.
The main measure of effectiveness was the number of patients who did not have any nausea or vomiting over the five days after receiving chemotherapy.
Tehokkuuden pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden määrä, joilla ei ollut pahoinvointia ja oksentelua viiden päivän aikana kemoterapian saamisen jälkeen.
The main measure of effectiveness was the number of patients who did not need a blood transfusion for at least 56 days in the first study and 182 days in the second study.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, jotka eivät tarvinneet verensiirtoa ensimmäisessä tutkimuksessa vähintään 56 päivään ja toisessa tutkimuksessa 182 päivään.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had a blood level of hepatitis B immunoglobulin above 100 IU per litre after 18 to 24 weeks.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, joiden veren hepatiitti B -immunoglobuliinipitoisuus oli yli 100 KY litrassa 18–24 viikon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had a PTH level below 250 micrograms per litre at the end of the study.
Tärkein tehokkuuden mitta oli niiden potilaiden määrä, joiden lisäkilpirauhashormonipitoisuus (PTH-pitoisuus) olivat tutkimuksen loppuun mennessä alle 250 mikrogrammaa/litra.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had a reduction in blood calcium levels of more than 1 mg per decilitre by the time a maintenance dose had been found (between two and 16 weeks after the start of the study).
Tärkein tehokkuuden mitta oli niiden potilaiden lukumäärä, joilla veren kalsiumpitoisuus pieneni vähintään 1 mg/dl sopivan ylläpitoannoksen löydyttyä (2–16 viikkoa tutkimuksen aloittamisesta).
The main measure of effectiveness was the number of patients who had a ‘complete response’, defined as a reduction in platelet counts of at least 50% from the start of treatment or to below 600 million/ml.
Pääasiallinen tehon mitta oli niiden potilaiden määrä, joilla oli täydellinen vaste, mikä määriteltiin verihiutaleiden määrän vähenemisenä vähintään 50 % hoidon alusta tai niin, että verihiutalemäärä väheni alle 600 miljoonaan/ml.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had an ‘event’ such as a heart attack or stroke or who died due to heart problems during the study.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, joilla oli ollut ‘tapahtuma', kuten sydänkohtaus tai aivohalvaus tai jotka kuolivat sydänongelmien takia tutkimuksen aikana.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had at least a 20% reduction in the number and severity of symptoms after 12 weeks of treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden määrä, joilla oireiden määrä ja vaikeus vähenivät vähintään 20 % 12 hoitoviikon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had at least a ‘major cytogenetic response’ (where the proportion of white blood cells with the Philadelphia chromosome fell below 35%) after six months of Bosulif treatment.
Tehon päämittari oli niiden potilaiden määrä, joilla oli vähintään merkittävä sytogeneettinen vaste (eli Philadelphia-kromosomin sisältävien valkosolujen määrä laski alle 35 prosenttiin) kuuden kuukauden Bosulif-hoidon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had complete remission.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, jotka toipuivat täydellisesti.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had completely stopped smoking for four weeks (between week 9 and week 12 of the study), confirmed by laboratory testing of the patients’ breath for signs of smoking.
Tehon pääasiallinen mitta oli tupakoinnin kokonaan neljäksi viikoksi lopettaneiden potilaiden määrä (tutkimuksen viikot 9−12) vahvistettuna laboratoriotestein, joissa potilaiden hengityksestä etsittiin merkkejä tupakoinnista.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had either a DVT recurrence or pulmonary embolism.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, jotka saivat joko uusiutuneen syvälaskimotukoksen tai keuhkoveritulpan.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had either a stroke or a blood clot in a blood vessel.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, joilla oli joko aivohalvaus tai verihyytymä verisuonessa.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had no detectable virus in their blood 24 weeks after the end of the treatment and could therefore be considered to be cured.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, joiden verestä ei löytynyt enää havaittavia määriä virusta 24 viikon kuluttua hoidon päättymisestä ja joiden katsottiin näin ollen parantuneen.
The main measure of effectiveness was the number of patients who had undetectable levels of HIV-1 in their blood (below 400 copies/ml) after treatment.
Tehokkuuden pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden määrä, joiden veren HIV-1- viruspitoisuus oli pienentynyt alle havaittavan tason hoidon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the number of patients who responded to Revolade (whose platelet, red or white blood cell count remained above pre-set levels) after 12 or 16 weeks of treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden lukumäärä, jotka saivat vasteen Revolade-hoitoon (joiden verihiutaleiden, punasolujen tai valkosolujen määrä pysyi ennalta määritetyn tason yläpuolella) 12 tai 16 viikon hoidon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the number of patients who responded to treatment at week eight, after having received three infusions with Remicade.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden lukumäärä, jotka vastasivat hoitoon kahdeksan viikon kuluttua, kun he olivat saaneet kolme Remicade-infuusiota.
The main measure of effectiveness was the number of patients who showed an improvement of at least 1 point on a 10-point scale of disability in their arms and legs.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, joiden käsivarsien ja jalkojen toimintakyky parani vähintään yhden pisteen 10 pisteen asteikolla.
The main measure of effectiveness was the number of patients who went into ‘remission’ (clearance of leukaemia from the bone marrow and complete or partial recovery of blood cell counts to normal levels).
Tehon pääasiallisena mittana oli elpymävaiheen eli remission (leukemian puhdistuma luuytimestä sekä verisolujen määrän paluu normaalitasoille täysin tai osittain) saavuttaneiden potilaiden määrä.
The main measure of effectiveness was the number of patients who ‘responded’ after at least five weeks of treatment.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden osuus, joilla hoito tuotti vasteen vähintään viiden viikon hoidon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the number of patients who ‘responded’ to treatment after 12 weeks, meaning that symptom scores improved by 75% or more.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden osuus, joilla hoito sai aikaan vasteen 12 viikon kuluttua.
The main measure of effectiveness was the number of patients who ‘responded’ to treatment.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, joilla hoito tuotti vasteen.
The main measure of effectiveness was the number of patients who ‘responded’ to treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden lukumäärä, joilla havaittiin hoitovaste.
The main measure of effectiveness was the number of patients whose blood cells no longer contained the Philadelphia chromosome within one year of treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden lukumäärä, joiden verisolut eivät yhden hoitovuoden kuluessa enää sisältäneet Philadelphia-kromosomia.
The main measure of effectiveness was the number of patients whose disability got worse.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, joiden toimintakyky heikkeni.
The main measure of effectiveness was the number of patients whose final three blood uric acid levels were below 6 mg/dl.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden lukumäärä, joiden veren virtsahappopitoisuus oli viimeisissä kolmessa mittauksessa alle 6 mg/dl.
The main measure of effectiveness was the number of patients whose number of seizures was at least halved after 12 weeks of treatment with a stable dose.
Tehon tärkein mitta oli niiden potilaiden määrä, joilla kohtausten määrä oli vähintään puolittunut 12 viikon jälkeen lääkeannoksen pysyessä samana.
The main measure of effectiveness was the number of patients whose symptoms of depression came back after treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden määrä, joiden masennusoireet palasivat hoidon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the number of patients whose symptoms returned during 24 to 26 weeks of treatment.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden määrä, joilla havaittiin hoitovaste 24–26 viikon kuluttua.
The main measure of effectiveness was the number of patients whose ‘vitreous haze score’ decreased to zero after eight weeks.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden lukumäärä, joilla lasiaissamentumapisteet vähenivät nollaan kahdeksan kuukauden kuluessa.
The main measure of effectiveness was the number of patients with an increase in ‘on’ time of one hour or more, during the three weeks following the switch.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden määrä, joiden ”on”-aika piteni vähintään tunnin vaihtamisesta lukien kolmen viikon aikana.
The main measure of effectiveness was the number of patients with no signs of inflammation after two weeks.
Tehokkuuden pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden määrä, joilla ei ollut tulehdusoireita kahden viikon hoidon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the number of relapses that patients experienced over 1 year but the study also looked at other measures including how fast the patients’ disability progressed.
Tehon pääasiallinen mittari oli potilaille vuoden aikana kehittyvien relapsien määrä, mutta tutkimuksessa tarkasteltiin myös muita mittareita, esimerkiksi sitä, miten nopeasti potilaan toimintakyvyttömyys eteni.
The main measure of effectiveness was the number of relapses that the patients had.
Tehon pääasiallisena mittana oli potilaiden saamien relapsien määrä.
The main measure of effectiveness was the number of seizures in a month.
Tehon pääasiallisena mittana käytettiin kohtausten määrää kuukaudessa.
The main measure of effectiveness was the number of serious bacterial infections and the amount of antibiotic used.
Tehon pääasiallinen mitta oli vakavien bakteeritulehdusten ja käytettyjen antibioottien määrä.
The main measure of effectiveness was the number of serious bacterial infections over a year’s treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli vakavien bakteeritulehdusten määrä vuoden kestäneen hoidon aikana.
The main measure of effectiveness was the number of women aged 18 to 35 who became pregnant during or shortly after treatment, expressed in terms of a pregnancy rate using the ‘Pearl Index’.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden iältään 18–35-vuotiaiden naisten määrä, joka tulivat raskaaksi hoidon aikana tai pian sen jälkeen, ja tulos ilmoitettiin raskauksien lukumääränä Pearlin indeksiä käyttämällä.
The main measure of effectiveness was the number of women aged 18 to 35 who became pregnant during or shortly after treatment, expressed in terms of a pregnancy rate using the ‘Pearl Index’.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden iältään 18–35-vuotiaiden naisten määrä, jotka tulivat raskaaksi hoidon aikana tai pian sen jälkeen, ja tulos ilmoitettiin raskauksien lukumäärää kuvastavaa Pearlin indeksiä käyttämällä.
The main measure of effectiveness was the number of women who became pregnant.
Tehokkuuden mittana oli niiden naisten lukumäärä, jotka tulivat raskaiksi.
The main measure of effectiveness was the percentage of patients who responded to treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden osuus, joilla havaittiin hoitovaste.
The main measure of effectiveness was the percentage of the rabbits that died as a result of ERE between days 0 - 28.
Tehon pääasiallinen mitta oli niiden kanien osuus, jotka kuolivat EREen päivien 0–28 välisenä aikana.
The main measure of effectiveness was the percentage of women who had no more than one day of spotting (minimal uterine bleeding) within a 35-day interval.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden naisten prosenttiosuus, joilla ei enää ilmennyt tippuvaa vuotoa (vähäistä kohtuverenvuotoa) useammin kuin yhtenä päivänä 35 päivän jakson aikana.
The main measure of effectiveness was the presence of antibodies against the viruses in the vaccinated kittens’ blood.
Tehon pääasiallisena mittana oli rokotteen virusten vasta-aineiden määrä rokotettujen kissanpentujen veressä.
The main measure of effectiveness was the prevention of premature LH production.
Tehon pääasiallisena mittana oli ennenaikaisen LH-tuotannon ehkäisy.
The main measure of effectiveness was the production of protective antibodies against C. perfringens type A in the chickens’ blood and in their eggs.
Tehokkuuden pääasiallisena mittana oli Clostridium perfringens tyyppi A:lta suojaava vasta-ainetuotanto kanojen veressä ja munissa.
The main measure of effectiveness was the production of protective antibodies in the infants after the first set of vaccinations.
Tehon pääasiallisena mittana oli suojaavien vasta- aineiden tuotanto lapsissa ensimmäisen rokotuskuurin jälkeen.
The main measure of effectiveness was the production of protective antibodies in the infants.
Tehon pääasiallinen mitta oli suojaavien vasta-aineiden muodostuminen lapsissa.
The main measure of effectiveness was the production of protective levels of antibodies against tetanus toxoid after vaccination.
Tehokkuuden pääasiallisena mittana oli suojaavan vasta- ainepitoisuuden tuotanto jäykkäkouristustoksoidia vastaan rokotuksen jälkeen.
The main measure of effectiveness was the proportion of deep partial thickness wounds that needed surgery to remove further skin tissue or that required a skin graft from another area of the patient’s body.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden toisen asteen palovammojen osuus, joissa tarvittiin leikkaus ihokudoksen poistamiseksi tai joissa tarvittiin ihosiirre toisesta potilaan kehon osasta.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients who achieved at least a 20% reduction in ACR scores (a measure of painful, swollen joints and other symptoms) after 24 weeks of treatment.
Tehon pääasiallisena mittarina oli niiden potilaiden osuus, joilla ACR-pistemäärä (kivuliaita turvonneita niveliä ja muita oireita kuvaava mittari) laski vähintään 20 prosenttia 24 hoitoviikon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients who died or had an ‘ischaemic event’ (restriction of blood supply to an organ, including the heart).
Tehokkuuden pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden osuus, jotka kuolivat tai joilla oli iskeeminen tapahtuma (elinten, esimerkiksi sydämen, rajoittunut verensaanti).
The main measure of effectiveness was the proportion of patients who had had a ‘major molecular response’ (when the proportion of the patient’s white blood cells that contained the Philadelphia chromosome had fallen to below 0.1%) after 12 months of treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden osuus, joiden molekulaarinen vaste oli huomattava (kun potilaan Philadelphia-kromosomia sisältävien valkosolujen osuus oli vähentynyt alle 0,1 prosenttiin) hoidon kestettyä 12 kuukautta.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients who no longer had the bacteria in their sputum (phlegm).
Tehokkuuden pääasiallinen mittari oli niiden potilaiden määrä, joiden ysköksessä ei ollut enää bakteereita.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients who responded to treatment and for whom the response lasted for at least six months before the patients’ health declined or they required another therapy.
Tehon päämitta oli niiden potilaiden osuus, jotka vastasivat hoitoon ja joilla vaste kesti vähintään kuusi kuukautta, ennen kuin potilaan tila heikkeni tai toinen hoito oli tarpeen.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients who responded to treatment and whose brain tumour shrank by at least half after six months of treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden osuus, joilla havaittiin hoitovaste ja joiden aivokasvain oli vähintään puolet pienempi kuusi kuukautta hoidon jälkeen.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients who responded to treatment and whose kidney tumour shrank by at least half.
Tehon pääasiallisena mittana oli niiden potilaiden osuus, joilla havaittiin hoitovaste ja joiden munuaiskasvaimen koko pieneni vähintään puoleen.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients who responded to treatment, defined as no evidence of disease and recovery of blood cell counts, within a month of starting Atriance treatment.
Tehon pääasiallisena mittana oli hoitoon vastanneiden potilaiden osuus vasteen tarkoittaessa, että merkkejä sairaudesta tai verisolujen monistumisesta ei ollut kuukauden sisällä Atriance-hoidon alkamisesta.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients who responded to treatment.
Tehokkuuden pääasiallinen mitta oli niiden potilaiden osuus, joilla havaittiin hoitovaste.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients who ‘responded’ to treatment after 12 weeks, meaning that symptom scores improved by 75% or more.
Pääasiallinen tehon mittari oli niiden potilaiden osuus, joilla hoito sai aikaan vasteen 12 viikon kuluttua.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients whose cortisol level in the urine normalised after six months.
Tehon päämittana oli niiden potilaiden osuus, joiden virtsan kortisolipitoisuus normalisoitui kuudessa kuukaudessa.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients whose heart rhythm returned to normal.
Pääasiallinen tehon mitta oli niiden potilaiden osuus, joiden sydänrytmi palautui normaaliksi.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients whose HIV-1 levels in the blood (viral loads) had fallen below a defined level.
Tehon pääasiallisena mittana oli sellaisten potilaiden osuus, joilla HI-1-virusten määrä veressä (viruskuorma) laski määritetyn tason alapuolelle.
The main measure of effectiveness was the proportion of patients whose viral loads were below 200 copies/ml after 48 weeks.
Tehokkuuden tärkein mitta oli niiden potilaiden osuus, joiden viruskuorma oli 48 viikon kuluttua alle 200 kopiota/ml.