natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In subjects with mild hepatic impairment (Child-Pugh score of 5-6), the dosage regimen of fosamprenavir 700 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily provided slightly higher plasma amprenavir Cmax (17 %), slightly higher plasma amprenavir AUC(0-12) (22 %), similar plasma total amprenavir C12 values and approximately 117 % higher plasma unbound amprenavir C12 values compared to subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg /100 mg twice daily regimen.
Potilailla, joilla oli lievä maksan toimintahäiriö (Child-Pugh asteikko 5–6), annostus 700 mg fosamprenaviiria kahdesti vuorokaudessa yhdessä harvemmin annetun ritonaviirin kanssa, 100 mg kerran vuorokaudessa, sai aikaan hieman korkeamman amprenaviiripitoisuuden plasmassa Cmax (17 %), hieman suuremman amprenaviirin AUC(0–12):n plasmassa (22 %), samanlaiset plasman kokonaisamprenaviiriarvot C12 ja noin 117 % korkeammat sitoutumattoman amprenaviirin C12-arvot kuin potilailla, joilla maksan toiminta on normaali ja jotka saavat tavanomaista fosamprenaviiri- ja ritonaviiriannostusta 700 mg / 100 mg kahdesti vuorokaudessa.
In subjects with mild hepatic impairment (Child-Pugh score of 5-6), the dosage regimen of fosamprenavir 700 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily provided slightly higher plasma amprenavir Cmax (17 %), slightly higher plasma amprenavir AUC(0-12) (22 %), similar plasma total amprenavir C12 values and approximately 117 % higher plasma unbound amprenavir C12 values compared to subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg /100 mg twice daily regimen.
Potilailla, joilla oli lievä maksan toimintahäiriö (ChildPugh asteikko 5–6), annostus 700 mg fosamprenaviiria kahdesti vuorokaudessa yhdessä harvemmin annetun ritonaviirin kanssa, 100 mg kerran vuorokaudessa, sai aikaan hieman korkeamman amprenaviiripitoisuuden plasmassa Cmax (17 %), hieman suuremman amprenaviirin AUC(0–12):n plasmassa (22 %), samanlaiset plasman kokonaisamprenaviiriarvot C12 ja noin 117 % korkeammat sitoutumattoman amprenaviirin C12-arvot kuin potilailla, joilla maksan toiminta on normaali ja jotka saavat tavanomaista fosamprenaviiri- ja ritonaviiriannostusta 700 mg / 100 mg kahdesti vuorokaudessa.
In subjects with mild hepatic impairment, paritaprevir, ritonavir and ombitasvir mean Cmax and AUC values decreased by 29% to 48%, 34% to 38% and up to 8%, respectively, compared to subjects with normal hepatic function.
Lievää maksan vajaatoimintaa sairastavilla tutkittavilla paritapreviirin Cmax- ja AUC-keskiarvot pienenivät 29–48 %, ritonaviirin 34–38 % ja ombitasviirin enintään 8 % verrattuna tutkittaviin, joiden maksatoiminta oli normaali.
In subjects with mild renal impairment, the mean AUC values of saxagliptin and its major metabolite were 1.2- and 1.7- fold higher, respectively, than mean AUC values in subjects with normal renal function.
Lievää munuaisten vajaatoimintaa sairastavista mitattu saksagliptiinin keskimääräinen AUC-arvo oli 1,2- kertainen ja sen päämetaboliitin keskimääräinen AUC-arvo oli 1,7-kertainen verrattuna AUC-arvoihin, jotka mitattiin munuaistoiminnaltaan normaaleista henkilöistä.
In subjects with mild, moderate, and severe hepatic impairment according to the Child-Pugh classification, AUC of empagliflozin increased approximately by 23%, 47%, and 75% and Cmax by approximately 4%, 23%, and 48%, respectively, compared to subjects with normal hepatic function.
Child–Pugh-luokituksen mukaisesti lievää, keskivaikeaa tai vaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastavilla tutkittavilla empagliflotsiinin AUC suureni vastaavasti noin 23 %, 47 % ja 75 % ja Cmax vastaavasti noin 4 %, 23 % ja 48 % verrattuna tutkittaviin, joiden maksantoiminta oli normaali.
In subjects with moderate hepatic impairment, AUC and Cmax were increased by 568% and 83%, respectively (see section 4.4).
Potilailla, joiden maksan toiminta oli kohtalaisesti heikentynyt, AUC kasvoi 568 % ja Cmax 83 % (katso kohta 4.4).
In subjects with moderate or severe renal impairment or in subjects with ESRD on haemodialysis, the AUC values of saxagliptin and its major metabolite were up to 2.1- and 4.5-fold higher, respectively, than AUC values in subjects with normal renal function.
Keskivaikeaa tai vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavista potilaista ja hemodialyysihoitoa saavista potilaista, joilla oli loppuvaiheessa oleva munuaisten vajaatoiminta (ESRD), mitattu saksagliptiinin AUC- arvo oli jopa 2,1-kertainen ja sen päämetaboliitin AUC-arvo oli jopa 4,5-kertainen verrattuna keskimääräisiin AUC-arvoihin, jotka mitattiin munuaistoiminnaltaan normaaleista.
In subjects with multiple sclerosis, two 240 mg doses were administered 4 hours apart as part of a three times a day dosing regimen.
MS-potilailla tehdyissä tutkimuksissa annettiin kaksi 240 mg:n annosta neljän tunnin välein kolme kertaa päivässä toteutettavan hoito-ohjelman mukaisesti.
In subjects with normal renal and hepatic function receiving concomitant administration of potent CYP3A4 inhibitors, the maximum daily dose of TOVIAZ should be 4 mg once daily (see section 4.5).
Jos potilaan munuaiset ja maksa toimivat normaalisti ja hän saa samanaikaisesti vahvoja CYP3A4:n estäjiä, TOVIAZin enimmäisvuorokausiannoksen tulee olla 4 mg kerran vuorokaudessa (ks. kohta 4.5).
In subjects with normal renal and hepatic function, the disposition of iloprost following intravenous infusion is characterised in most cases by a two-phase profile with mean half-lives of 3 to 5 minutes and 15 to 30 minutes.
Sellaisilla koehenkilöillä, joiden munuaiset ja maksa toimivat normaalisti, laskimoinfuusiona annosteltu iloprosti eliminoituu yleensä kaksivaiheisesti niin, että keskimääräiset puoliintumisajat ovat 3–5 minuuttia ja 15–30 minuuttia.
In subjects with RA, maximum plasma concentrations of anakinra occurred at 3 to 7 hours after subcutaneous administration of anakinra at clinically relevant doses (1 to 2 mg/kg; n = 18).
Nivelreumapotilailla anakinran enimmäispitoisuus plasmassa saavutettiin 3–7 tunnin kuluttua ihonalaisesta anakinra-annoksesta kliinisesti merkityksellisiä annoksia käytettäessä (1–2 mg/kg; n = 18).
In subjects with renal impairment, renal clearance of single doses of zonisamide was positively correlated with creatinine clearance.
Munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla tsonisamidin kerta-annosten munuaispuhdistuma korreloi positiivisesti kreatiniinin puhdistuman kanssa.
In subjects with severe renal impairment (ClCR ≤ 24 ml/min), plasma concentrations were 2.3 times the levels in healthy subjects (see section 4.2 and 4.4).
Vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa (ClCR ≤ 24 ml/min) sairastavilla potilailla plasmapitoisuudet olivat 2,3-kertaiset terveisiin henkilöihin verrattuna (katso kohdat 4.2 ja 4.4).
In subjects with severe renal impairment (creatinine clearance 10–30 ml/min), a 1.3- to 1.8-fold increase in ranolazine exposure was estimated.
Vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla koehenkilöillä (kreatiniinin puhdistuma 10–30 ml/min) arvioitiin olevan 1,3 – 1,8-kertaa suurempi altistuminen ranolatsiinille.
In subjects with severe renal impairment (mean estimated CLcr=21.2 ml/min), dose- adjusted mean AUC0-24h was increased by 110% compared to healthy volunteers.
Vaikeaa (arvioitu kreatiniinipuhdistuman keskiarvo 21,2 ml/min) munuaisten vajaatoimintaa sairastavien koehenkilöiden annossovitettu keskimääräinen AUC0-24 kasvoi 110 % potilailla verrattuna terveisiin vapaaehtoisiin.
In subjects with severe renal impairment (n=5) increase of exposure was 2.2-fold for Cmax and 3.7-fold for AUC.
Vakavaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla (n=5) altistuminen lisääntyi 2,2-kertaiseksi Cmax-arvon ja 3,7-kertaiseksi AUC-arvon suhteen.
In subjects with severe renal impairment (n=6, Cl cr
Vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa (n = 6, Cl cr
In subjects with severe renal impairment (n=6, Cl cr
Vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa (n = 6, CLcr
In subjects with type 1 or type 2 diabetes, inhaled human insulin has a faster onset of glucose lowering effect in the early hours after dosing when compared with subcutaneously administered fast- acting human insulin.
Tyypin 1 ja tyypin 2 diabeteksen hoidossa inhaloitavan ihmisinsuliinin verensokeritasoa alentava vaikutus alkaa nopeammin annostelua seuraavina lähitunteina kuin käytettäessä ihon alle annettavaa nopeavaikutteista ihmisinsuliinia.
In subjects without clinical symptoms of hepatic injury or jaundice, reinitiation of ambrisentan may be considered following resolution of hepatic enzyme abnormalities.
Potilailla, joilla ei ilmene maksavaurion kliinisiä oireita tai keltaisuutta, ambrisentaanihoidon aloittamista uudelleen voidaan harkita maksaentsyymiarvojen palauduttua normaalille tasolle.
In subjects ≥ 65 years of age, adverse reactions of volume depletion, most commonly reported as hypotension, were reported in 1.7% and 0.8% of dapagliflozin-treated subjects and placebo-treated subjects, respectively (see section 4.4).
Vähintään 65-vuotiailla tutkimushenkilöillä raportoitiin nestehukkaan liittyviä haittavaikutuksia, jotka ilmoitettiin useimmiten hypotensiona, 1,7 %:lla dapagliflotsiinilla hoidetuista tutkittavista ja 0,8 %:lla lumelääkkeellä hoidetuista tutkittavista (ks. kohta 4.4).
In subsequent doses, mean maximum observed plasma concentrations ranged from 67 to 106 ng/ml for the 1.0 mg/m2 dose and 89 to 120 ng/ml for the 1.3 mg/m2 dose.
Seuraavien annosten jälkeen havaitut plasman huippupitoisuudet olivat keskimäärin 67106 ng/ml annoksen 1,0 mg/m2 jälkeen ja 89120 ng/ml annoksen 1,3 mg/m2 jälkeen.
In subsequent required conditional increases, the dose should be increased by 50% (increasing the dose volume to 1.5 times the volume administered in the previous month) up to a maximum dose of the veterinary medicinal product of 0.2 ml/kg current bodyweight.
Jos annoksen harkinnanvarainen suurentaminen on tämän jälkeen vielä tarpeen, annosta suurennetaan 50 % (suurentamalla annos 1,5-kertaiseksi edellisen kuukauden aikana annettuun määrään nähden) enintään valmisteen enimmäisannokseen 0,2 ml/kg senhetkistä painokiloa kohden.
In subsequent studies, in male paediatric patients above the age of 7, a reduction in pain was observed after 9 and 12 months of Replagal therapy compared to pre- treatment baseline.
Yli 7-vuotiaille pojille tehdyssä jatkotutkimuksessa havaittiin kivun vähenemistä 9 ja 12 kuukauden Replagal-hoidon jälkeen verrattuna hoitoa edeltävään perustasoon.
In such a circumstance, the use of supportive measures together with the administration of specific treatment for Clostridium difficile should be considered.
Tällaisessa tilanteessa on harkittava oireenmukaista hoitoa ja Clostridium difficile -bakteerin erityistä hoitoa.
In such cases it is advised to perform PCV2 serology, using suitable diagnostics, to select the most appropriate vaccination schedule.
Näissä tapauksissa on sopivimman rokotusohjelman valitsemiseksi hyvä tehdä PCV2 vasta- ainetutkimus sopivia menetelmiä käyttäen.
In such cases ritonavir might reduce plasma concentrations of ulipristal acetate.
Tällaisissa tapauksissa ritonaviiri saattaa vähentää ulipristaaliasetaatin pitoisuutta plasmassa.
In such cases supportive treatment may be necessary.
Sellaisissa tapauksissa tukihoito voi olla tarpeen.
In such cases treatment with antihistamines i.v. should be considered.
Sellaisessa tapauksessa voidaan harkita hoitoa suonensisäisillä antihistamiineilla.
In such cases where maternally derived antibodies are expected, a third injection may be appropriate from 15 weeks of age.
Jos kissalla odotetaan esiintyvän emosta peräisin olevia vasta-aineita, kolmas injektio voi olla tarpeen 15 viikon iästä alkaen.
In such cases, a specialised haemophilia centre should be contacted.
Tällaisissa tapauksissa on otettava yhteys hemofilian hoitoon erikoistuneeseen hoitopaikkaan.
In such cases, a specialised haemophilia centre should be contacted.
Tällöin on otettava yhteys hemofilian hoitoon erikoistuneeseen hoitopaikkaan.
In such cases, a switch to a different asparaginase preparation should be considered.
Tällaisissa tapauksissa on harkittava vaihtoa toiseen asparaginaasivalmisteeseen.
In such cases, an appropriate symptomatic treatment should be provided.
Tällaisissa tilanteissa on annettava sopivaa oireenmukaista hoitoa.
In such cases, death has been attributed to intra-vascular administration of the product or anaphylaxis.
Kuolemat ovat tällöin liittyneet valmisteen antamiseen suonensisäisesti tai anafylaksiaan.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
Sellaisissa tapauksissa on suositeltavaa ottaa yhteyttä erikoistuneeseen hemofiliakeskukseen.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
Sellaisissa tapauksissa suositellaan ottamaan yhteys erikoistuneeseen hemofiliahoitoyksikköön.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
Tällaisissa tapauksissa suositellaan yhteydenottoa hemofilian hoitoon erikoistuneeseen keskukseen.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
Tällöin on otettava yhteys hemofilian hoitoon erikoistuneeseen hoitopaikkaan.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
Tällöin suositellaan ottamaan yhteys hemofilian hoitoon erikoistuneeseen keskukseen.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
Tällöin suositellaan ottamaan yhteyttä hemofilian hoitoon erikoistuneeseen hoitopaikkaan.
In such cases, it is recommended to discontinue treatment with Raptiva.
Tällöin suositellaan Raptiva-hoidon lopettamista.
In such cases, patients should refrain from driving cars and using machines.
Tällöin potilaan ei tule ajaa autolla tai käyttää koneita.
In such cases, the starting dose should be 150 mg every other day (see sections 4.2 and 5.2).
Tällaisissa tapauksissa aloitusannoksen tulee olla 150 mg joka toinen päivä (ks. kohdat 4.2 ja 5.2).
In such cases, the starting dose should be 150 mg every other day.
Tällaisissa tapauksissa aloitusannoksen tulee olla 150 mg joka toinen päivä.
In such cases, the starting dose should be 150 mg every other day.
Tällaisissa tapauksissa aloitusannoksen tulee olla 150 mg joka toinen vuorokausi.
In such cases, the starting dose should be as above recommended, but administered every other day.
Tällaisissa tapauksissa aloitusannoksen on oltava kuten edellä suositeltu, mutta annos annetaan joka toinen vuorokausi.
In such cases, thyroid function should be investigated in order to identify a possible thyroid impairment linked to mitotane treatment.
Tällaisissa tapauksissa on syytä tutkia kilpirauhasen toiminta siltä varalta, että mitotaani-hoito olisi mahdollisesti heikentänyt kilpirauhasen toimintaa.
In such cases, you should be aware that the side effects may be more intense.
Haittavaikutukset saattavat tällöin voimistua.
In such cases, you should be aware that the side effects may be more intense.
On huomattava, että kun kaksi rokotetta annetaan samanaikaisesti, haittavaikutukset saattavat korostua.
In such cases, you should be aware that the side effects may be more intense.
On huomioitava, että haittavaikutukset saattavat tässä tapauksessa voimistua.
In such cases, you should be aware that the side effects may be more intense.
On huomioitava, että tässä tapauksessa haittavaikutukset saattavat voimistua.
In such cases, you should be aware that the side effects may be more intense.
Tässä tilanteessa haittavaikutukset voivat voimistua.
In such circumstance, the discontinuation of dalbavancin and the use of supportive measures together with the administration of specific treatment for Clostridium difficile should be considered.
Tällaisessa tapauksessa on harkittava dalbavansiinihoidon lopettamista ja tukitoimenpiteitä sekä spesifisen Clostridium difficile -hoidon aloittamista.
In such circumstances Lonquex should be discontinued at the discretion of the physician and appropriate treatment given.
Tällaisessa tilanteessa tulisi lääkärin harkinnan mukaan keskeyttää Lonquex-lääkitys ja antaa asianmukaista hoitoa.
In such circumstances Neulasta should be discontinued at the discretion of the physician and the appropriate treatment given (see section 4.8).
Tällaisessa tilanteessa Neulasta-lääkitys tulisi keskeyttää lääkärin harkinnan mukaan ja antaa asianmukaista hoitoa (ks. kohta 4.8).
In such circumstances, the discontinuation of therapy with ceftolozane/tazobactam and the use of supportive measures together with the administration of specific treatment for Clostridium difficile should be considered.
Kyseisessä tilanteessa on harkittava keftolotsaani/tatsobaktaamihoidon lopettamista sekä elintoimintoja tukevaa hoitoa yhdistettynä spesifiseen Clostridium difficile -infektion hoitoon.
In such instances, instructions for antibody testing should be followed.
Tällaisissa tapauksissa tulee noudattaa vasta-aineiden määritystä koskevia ohjeita.
In such patients haematological parameters should be carefully
Näiden potilaiden hematologisia arvoja pitää monitoroida tarkasti.
In such patients it is advisable to introduce entacapone treatment as a separate treatment (entacapone tablets) and adjust the levodopa dose if necessary, before switching to Corbilta.
Tällaiselle potilaalle entakaponihoito on hyvä aloittaa erillisillä entakaponitableteilla, muuttaa tarvittaessa levodopa-annostelua ja siirtyä Corbilta-hoitoon vasta sopivan annostelun löydyttyä.
In such patients it is advisable to introduce entacapone treatment as a separate treatment (entacapone tablets) and adjust the levodopa dose if necessary, before switching to Levodopa/Carbidopa/Entacapone Orion.
Tällaiselle potilaalle entakaponihoito on hyvä aloittaa erillisillä entakaponitableteilla, muuttaa tarvittaessa levodopa- annostelua ja siirtyä Levodopa/Carbidopa/Entacapone Orion-hoitoon vasta sopivan annostelun löydyttyä.
In such patients it is advisable to introduce entacapone treatment as a separate treatment (entacapone tablets) and adjust the levodopa dose if necessary, before switching to Stalevo.
Tällaiselle potilaalle entakaponihoito on hyvä aloittaa erillisillä entakaponitableteilla, muuttaa tarvittaessa levodopa-annostelua ja siirtyä Stalevo-hoitoon vasta sopivan annostelun löydyttyä.
In such patients it is advisable to introduce entacapone treatment as a separate treatment (entacapone tablets) and adjust the levodopa dose if necessary, before switching to Stalevo.
Tällaiselle potilaalle entakaponihoito on hyvä aloittaa erillisillä entakaponitableteilla, muuttaa tarvittaessa levodopa-annostelua ja siirtyä Stalevo-hoitoone vasta sopivan annostelun löydyttyä.
In such patients, treatment with Gilenya should be considered only if the anticipated benefits outweigh the potential risks.
Näille potilaille Gilenya-hoitoa tulee harkita vain jos odotettavissa olevat hyödyt ovat suuremmat kuin mahdolliset riskit.
In such patients, treatment with Gilenya should be considered only if the anticipated benefits outweigh the potential risks.
Näillä potilailla Gilenyan aloittamista tulee harkita vain jos odotettavissa olevat hyödyt ovat suuremmat kuin mahdolliset riskit.
In such situations, the management of your diabetes may require a lot of care and you may need to seek advice from your doctor or nurse.
Tällaisissa tilanteissa diabeteksesi hoito voi vaatia erityistä huolellisuutta ja Sinun on ehkä keskusteltava lääkärisi tai hoitajasi kanssa.
In such situations, your surgeon will be informed and might have to select an alternative treatment for you.
Näissä tilanteissa kirurgisi saa tiedon ja hänen on ehkä valittava sinulle vaihtoehtoinen hoito.
In summary, everolimus is a highly effective therapy for this neuronal model of TSC, with benefit apparently attributable to effects on mTORC1 and Akt signalling and, consequently, cell size and myelination.
Yhtenvetona voidaan todeta, että everolimuusi on tämän tuberoosiskleroosin neuronaalisen mallin erittäin tehokas hoito ja siitä saatava hyöty johtuu ilmeisesti mTORC1:een kohdistuvasta vaikutuksesta ja Akt signaloinnista ja siitä johtuvista vaikutuksista solun kokoon ja myelinaatioon.
In summary, these studies suggest that low dose radioiodine plus thyrotropin alpha is an effective treatment (with reduced radiation exposure) and Thyrogen was non-inferior to thyroid hormone withdrawal for pre-therapeutic stimulation in combination with radioiodine for post-surgical ablation of thyroid remnant tissue.
Nämä tutkimukset viittaavat siihen, että pieni annos radiojodia sekä tyreotropiini alfaa on tehokas hoito (pienemmällä säteilyaltistuksella) ja että Thyrogen-valmisteen käyttö ei ollut huonompi vaihtoehto kuin kilpirauhashormonin käytön keskeyttäminen hoitoa edeltävässä stimulaatiossa yhdistettynä radiojodiin, kun tehtiin kilpirauhasjäänteen leikkauksen jälkeinen ablaatiohoito.
In superficial vein thrombosis patients who are to undergo surgery or other invasive procedures, fondaparinux, where possible, should not be given during the 24 hours before surgery.
Pinnallista laskimotromboosia sairastaville potilaille, joille tehdään leikkaus tai muita invasiivisia toimenpiteitä, fondaparinuuksia ei saa antaa, mikäli mahdollista, leikkausta edeltävien 24 tunnin aikana.
In supportive analyses, positive treatment effect has been observed in all subgroups with the exception of the subgroup of patients with ileum as primary site of tumour origin (Ileum: HR=1.22 [95% CI: 0.56 to 2.65]; Non-ileum: HR=0.34 [95% CI: 0.22 to 0.54]; Lung: HR=0.43 [95% CI: 0.24 to 0.79]) (see Figure 4).
Lisäanalyyseissä on todettu positiivinen hoitovaikutus kaikissa alaryhmissä lukuun ottamatta alaryhmää, jonka potilaiden primaarikasvain sijaitsi ileumissa (ileum: HR = 1,22 [95 % lv 0,56–2,65]; muu kuin ileum: HR = 0,34 [95 % lv 0,22–0,54]; keuhko: HR = 0,43 [95 % lv 0,24–0,79]) (ks. kuva 4).
In surgery studies in which parecoxib was administered pre-operatively, no evidence of pharmacodynamic interaction was observed in patients receiving parecoxib and the inhalation anaesthetic agents nitrous oxide and isoflurane (see section 5.1).
Kirurgiaa koskeneissa tutkimuksissa, joissa parekoksibia annettiin ennen leikkausta, ei saatu näyttöä farmakodynaamisista yhteisvaikutuksista potilailla, jotka saivat parekoksibia ja inhalaatioanesteetteina käytettäviä typpioksiduulia (ilokaasua) ja isofluraania (ks. kohta 5.1).
In systemic juvenile idiopathic arthritis, RoActemra given by infusion has been compared with placebo in one main study involving 112 children who had inadequate responses to NSAID and systemic corticosteroid treatment.
Siinä oli 112 lasta, joilla NSAID-hoito ja systeeminen kortikosteroidihoito eivät olleet tuottaneet riittävää hoitovastetta.
In systemic sclerosis with digital ulcers, Tracleer was more effective at reducing the development of new digital ulcers than placebo.
Tracleer oli lumevalmistetta tehokkaampaa uusien haavojen kehittymisen ehkäisemisessä systeemisessä skleroosissa.
In systemic sclerosis with digital ulcers, two studies have compared Stayveer with placebo in a total of 312 adults.
Systeemisen skleroosin ja sormien haavaumataudin osalta kahdessa tutkimuksessa verrattiin Stayveeria ja lumelääkettä yhteensä 312 aikuisella.
In systemic sclerosis with digital ulcers, two studies have compared Tracleer film-coated tablets with placebo in a total of 312 adults.
Systeemisen skleroosin osalta, johon liittyy sormi- ja varvashaavoja, yhteensä 312 aikuispotilaalla tehtiin kaksi tutkimusta, joissa kalvopäällysteistä Tracleeria verrattiin lumelääkkeeseen.
In T-ALL the abnormal cells are mainly in the blood and bone marrow, and in T-LBL they are mainly in the lymphatic system (lymph nodes or thymus gland).
Akuutissa T-lymfoblastileukemisassa (T-ALL) virheelliset solut ovat pääasiassa veressä ja luuytimessa, kun taas T-lymfoblastisessa lymfoomassa (T-LBL) ne ovat imukudoksissa.
In table 2 below all adverse reactions, which occurred at an incidence greater than placebo and in more than one patient, are listed by class and frequency (very common (≥ 1/10); common (≥ 1/100 to
Alla olevassa taulukossa 2 on lueteltu kaikki haittavaikutukset, joita ilmeni pregabaliinilla useammin kuin lumelääkkeellä ja useammalla kuin yhdellä potilaalla.