natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The most commonly reported side effects with Senshio (affecting up to 1 in 10 people) are vulvovaginal candidiasis and other mycotic (fungal) infections, hot flushes, muscle spasms, vaginal and genital discharge, and rash.
Senshion yleisimmät sivuvaikutukset (joita saattaa aiheutua enintään yhdelle kymmenestä potilaalle) ovat vulvovaginaalinen kandidiaasi ja muut sieni-infektiot, kuumat aallot, lihaskouristukset, eritevuoto emättimestä ja sukupuolielimistä sekä ihottuma.
The most commonly reported skin irritation events during the first 24 weeks of the double-blind period with rivastigmine 13.3 mg/24 h transdermal patches and rivastigmine 9.5 mg/24 h transdermal patches, respectively were application site erythema (5.7% vs 4.6%) and application site pruritus (3.6% vs 2.8%).
Yleisimmin ilmoitettuja ihoärsytys- tapahtumia kaksoissokkoutetun jakson ensimmäisten 24 viikon aikana olivat kiinnityskohdan punoitus (rivastigmiini 13,3 mg/24 h depotlaastariryhmässä 5,7 % ja rivastigmiini 9,5 mg/24 h depotlaastariryhmässä 4,6 %) ja kiinnityskohdan kutina (13,3 mg/24 h -ryhmässä 3,6 % ja 9,5 mg/24 h
The most commonly reported were vitreous floaters, eye pain and photopsia, as well as conjunctival haemorrhage resulting from the injection procedure.
Yleisimmin ilmoitettuja haittavaikutuksia olivat lasiaiskellujat, silmäkipu ja fotopsia sekä injektiotoimenpiteestä johtuva sidekalvon verenvuoto.
The most frequent (≥1%) ADRs leading to discontinuation of one or more components of FOLFIRI were: neutropenia (12.5%), thrombocytopenia (4.2%), diarrhoea (2.3%) and stomatitis (2.3%).
Yleisimmät haittavaikutukset (≥1%), jotka johtivat yhden tai useamman FOLFIRI-komponentin keskeyttämiseen olivat: neutropenia (12,5 %), trombosytopenia (4,2 %), ripuli (2,3 %) ja stomatiitti (2,3 %).
The most frequent (≥10%) non-haematological adverse reactions were rash, pruritus, headache, nausea, fatigue, alopecia, myalgia and upper abdominal pain.
Yleisimmät (≥ 10 %) ei-hematologiset haitat olivat ihottuma, kutina, päänsärky, pahoinvointi, väsymys, hiustenlähtö. lihaskipu ja ylävatsakipu.
The most frequent ADRs seen in patients treated with Tarceva in studies BO18192 and BO25460 were rash and diarrhoea (see Table 2).
Tutkimuksissa BO18192 ja BO25460 yleisimmin esiintyneet haittavaikutukset Tarcevalla hoidetuilla potilailla olivat ihottuma ja ripuli (ks. taulukko 2).
The most frequent ADRs were diarrhoea and skin related adverse events (see section 4.4) as well as stomatitis and paronychia (see also Table 3 and 4).
Yleisimpiä haittavaikutuksia olivat ripuli ja ihohaitat (ks. kohta 4.4) sekä stomatiitti ja kynsimuutokset (ks. myös taulukot 3 ja 4).
The most frequent adverse drug reaction associated with reteplase treatment is haemorrhage.
Yleisin reteplaasihoitoon liittyvä haittavaikutus on verenvuoto.
The most frequent adverse drug reaction during treatment with epoetin alfa is a dose-dependent increase in blood pressure or aggravation of existing hypertension.
Yleisin lääkkeen haittavaikutus epoetiini alfa –hoidon aikana on annostuksesta riippuva verenpaineen nousu tai jo olemassa olevan verenpainetaudin paheneminen.
The most frequent adverse drug reactions (ADRs) were: headache, nausea, abdominal pain, rash, arthralgia, backpain, pain at extremity, flushing, pyrexia, infusion site reactions, blood pressure increased, oxygen saturation decreased, tachycardia and chills.
Yleisimmät haittavaikutukset olivat päänsärky, pahoinvointi, vatsakipu, ihottuma, nivelkipu, selkäkipu, raajakipu, punoitus, kuume, infuusiokohdan reaktiot, kohonnut verenpaine, happisaturaation väheneminen, takykardia ja vilunväristykset.
The most frequent adverse events in the bosentan- and the placebo-treated patients were, respectively, anaemia or haemoglobin decrease (7 and 2 patients), generalised oedema (3 and 0 patients), and vomiting (2 and 0 patients).
Yleisimpiä haittatapahtumia bosentaania saaneilla ja lumetta saaneilla (tässä järjestyksessä) olivat anemia tai hemoglobiiniarvon pieneneminen (7 ja 2 potilaalla), yleistynyt turvotus (3 ja 0 potilaalla) ja oksentelu (2 ja 0 potilaalla).
The most frequent adverse reaction during treatment with NeoRecormon is an increase in blood pressure or aggravation of existing hypertension, especially in cases of rapid PCV increase (see section 4.4).
Yleisin NeoRecormon-hoidon aikana esiintyvä haittavaikutus on verenpaineen nousu tai jo koholla olevan verenpainetaudin paheneminen varsinkin silloin, kun hematokriittiarvo kohoaa nopeasti (ks. kohta 4.4).
The most frequent adverse reaction is “headache” reported in 34 % of patients.
Yleisin haittavaikutus on "päänsärky", jota on raportoitu 34 %:lla potilaista.
The most frequent adverse reaction reported for Gilenya 0.5 mg leading to treatment interruption was ALT elevations (2.2%).
Gilenya 0,5 mg -annoksella yleisimmin ilmoitettu hoidon keskeyttämiseen johtanut haittavaikutus oli ALAT-arvojen suureneminen (2,2 %).
The most frequent adverse reaction reported in the Truvada group in the iPrEx study was headache (1%).
Yleisin iPrEX-tutkimuksen Truvada-ryhmässä raportoitu haittavaikutus oli päänsärky (1 %).
The most frequent adverse reactions (incidence ≥1/10 and suspected by the investigator to be related to treatment) from the pooled safety data are (in decreasing order): stomatitis, upper respiratory tract infections, amenorrhoea, hypercholesterolaemia, nasopharyngitis, acne, menstruation irregular, sinusitis, otitis media and pneumonia.
Yleisimmin ilmoitetut haittavaikutukset (esiintyvyys ≥1/10 ja tutkijan arvion mukaan hoitoon liittyvä) yhdistetyistä turvallisuustiedoista ovat (vähenevässä järjestyksessä): suutulehdus, ylähengitysteiden tulehdus, amenorrea, hyperkolesterolemia, nasofaryngiitti, akne, epäsäännölliset kuukautiset, sinuiitti, välikorvatulehdus ja keuhkokuume.
The most frequent adverse reactions (incidence ≥10%) on Gilenya 0.5 mg were influenza, sinusitis, headache, diarrhoea, back pain, hepatic enzyme increased and cough.
Gilenya 0,5 mg -valmisteella yleisimmin ilmoitettuja haittavaikutuksia (esiintyvyys ≥10 %) olivat influenssa, sinuiitti, päänsärky, ripuli, selkäkipu, maksaentsyymiarvojen nousu ja yskä.
The most frequent adverse reactions are headache (11.5%), oedema/fluid retention (13.2%), abnormal liver function test (10.9%) and anaemia/haemoglobin decrease (9.9%).
Yleisimpiä haittavaikutuksia ovat päänsärky (11,5 %), turvotus/nesteen kertyminen (13,2 %), maksan toimintaa kuvaavien kokeiden poikkeavat tulokset (10,9 %) sekä anemia/hemoglobiiniarvon pienentyminen (9,9 %).
The most frequent adverse reactions are musculoskeletal pains such as bone pain and myalgia.
Yleisimpiä haittavaikutuksia ovat tuki- ja liikuntaelimistön kivut, esimerkiksi luukipu ja myalgia.
The most frequent adverse reactions considered due to receipt of MabThera IRRs.
Infuusioon liittyvät reaktiot olivat yleisimpiä haittavaikutuksia, joiden katsottiin johtuneen MabTherasta.
The most frequent adverse reactions during clinical trials which occurred in 5% of patients receiving Eperzan were diarrhoea, nausea, and injection site reactions including rash, erythema, or itching at the injection site.
Kliinisten tutkimusten aikana yleisimpiä haittavaikutuksia, joita esiintyi  5 %:lla Eperzania saaneista potilaista, olivat ripuli, pahoinvointi ja injektiokohdan reaktiot, joita olivat ihottuma, punoitus tai kutina pistokohdassa.
The most frequent adverse reactions leading to permanent discontinuation in ≥1% of patients treated with the ZALTRAP/FOLFIRI regimen were vascular disorders (3.8%) including hypertension (2.3%), infections (3.4%), asthenia/fatigue (1.6%, 2.1%),diarrhoea (2.3%), dehydration (1%), stomatitis (1.1%), neutropenia (1.1%), proteinuria (1.5%), and pulmonary embolism (1.1%).
Yleisimpiä hoidon pysyvään lopettamiseen johtaneita haittavaikutuksia, joita ilmeni ≥ 1 %:lla ZALTRAP-/FOLFIRI-hoitoa saaneista, olivat verisuonistoon kohdistuneet haittavaikutukset (3,8 %) kuten hypertensio (2,3 %), infektiot (3,4 %), voimattomuus/uupumus (1,6 % ja 2,1 %), ripuli (2,3 %), nestehukka (1 %), stomatiitti (1,1 %), neutropenia (1,1 %), proteinuria (1,5 %) ja keuhkoembolia (1,1 %).
The most frequent adverse reactions leading to withdrawal for liraglutide­treated patients were nausea (2.8% of patients) and vomiting (1.5%).
Yleisimpiä liraglutidilääkityksen lopettamiseen johtaneita haittavaikutuksia olivat pahoinvointi (2,8 %:lla potilaista) ja oksentelu (1,5 %:lla).
The most frequent adverse reactions observed during the treatment of hepatic VOD in pre-marketing use are haemorrhage (including but not limited to gastrointestinal haemorrhage, pulmonary haemorrhage and epistaxis), hypotension and coagulopathy.
Yleisimmät haittavaikutukset, joita maksan veno-okklusiivisen taudin hoidon aikana havaittiin ennen markkinoille tuloa, ovat verenvuoto (kuten esimerkiksi maha-suolikanavan verenvuoto, keuhkoverenvuoto ja nenäverenvuoto), hypotensio ja koagulopatia.
The most frequent adverse reactions observed with dronedarone 400 mg twice daily in the 5 studies were diarrhoea, nausea and vomiting, fatigue and asthenia.
Yleisimmät dronedaronin (400 mg kahdesti vuorokaudessa) aiheuttamat haittavaikutukset viidessä tutkimuksessa olivat ripuli, pahoinvointi ja oksentelu sekä väsymys ja heikkous.
The most frequent adverse reactions of any grade (experienced by at least 25% of patients) included diarrhoea (74%), fatigue (56%), nausea (50%), decreased appetite (46%), palmar-plantar erythrodysaesthesia syndrome (PPES) (42%), hypertension (37%), vomiting (32%), weight decreased (31%), and constipation (25%).
Yleisimmin esiintyneitä kaiken asteisia (esiintyivät vähintään 25 prosentilla potilaista) haittavaikutuksia olivat ripuli (74 %), uupumus (56 %), pahoinvointi (50 %), ruokahalun heikkeneminen (46 %), palmoplantaarinen erytrodysestesia -oireyhtymä (PPES) (42 %), hypertensio (37 %), oksentelu (32 %), painon lasku (31 %) ja ummetus (25 %).
The most frequent adverse reactions reported for  20% of patients were diarrhoea (78.5%), nausea (42.1%), thrombocytopenia (38.5%), vomiting (37.1%), abdominal pain (33.4%), rash (32.4%), anaemia (27.4%), pyrexia (23.4%), and alanine aminotranserase increased (22.3%).
Yleisimmin ( 20 %:lla potilaista) raportoituja haittavaikutuksia olivat ripuli (78,5 %), pahoinvointi (42,1 %), trombosytopenia (38,5 %), oksentelu (37,1 %), vatsakipu (33,4 %), ihottuma (32,4 %), anemia (27,4 %), kuume (23,4 %) ja suurentunut ALAT (22,3 %).
The most frequent adverse reactions reported in clinical trials and as spontaneous reports are diarrhoea, nausea, rash, headache and vomiting.
Yleisimmät kliinisissä tutkimuksissa ja spontaaniraportteina raportoidut haittavaikutukset olivat ripuli, pahoinvointi, ihottuma päänsärky ja oksentelu.
The most frequent adverse reactions reported with silodosin in placebo controlled clinical studies and during long-term use were ejaculatory disorders such as retrograde ejaculation and anejaculation (ejaculatory volume reduced or absent), with a frequency of 23 %.
Yleisimpiä silodosiinin raportoituja haittavaikutuksia lumelääkekontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa ja pitkäaikaiskäytössä olivat ejakulaatiohäiriöt, kuten retrogradinen ejakulaatio ja anejakulaatio (vähentynyt määrä siemennestettä tai ei lainkaan siemennestettä ejakulaation yhteydessä), esiintyvyyden ollessa 23 %.
The most frequent event was a haematoma <5 cm at puncture site.
Tavallisin verenvuototapahtuma oli alle 5 senttimetrin hematooma pistokohdassa.
The most frequent events included cerebrovascular accident, transient ischaemic attack, and cerebral infarction.
Yleisimpiä tapahtumia olivat aivoverisuonitapahtumat, ohimenevät aivojen verenkiertohäiriöt ja aivoinfarkti.
The most frequent finding in repeat-dose studies consisted of increased primary spongiosa in the metaphyses of long bones in growing animals at nearly all doses, a finding that reflected the compound’s pharmacological antiresorptive activity.
Yleisin havainto toistoannoksella tehdyissä tutkimuksissa oli primaarin hohkaluun lisääntyminen kasvavien eläinten pitkien luiden varsiosassa lähes kaikilla annostasoilla merkkinä valmisteen farmakologisesta luun resorptiota estävästä vaikutuksesta.
The most frequent finding in the repeat-dose studies consisted of increased primary spongiosa in the metaphyses of long bones in growing animals at nearly all doses, a finding that reflected the compound’s pharmacological antiresorptive activity.
Yleisin havainto tutkimuksissa toistuvilla annoksilla oli primaarin hohkaluun lisääntyminen kasvavien eläinten pitkien luiden metafyysialueilla lähes kaikilla annostasoilla osoituksena yhdisteen farmakologisesta luun resorptiota estävästä aktiivisuudesta.
The most frequent grade 3-4 adverse reactions (incidence ≥1%) were stomatitis, amenorrhoea, pneumonia, neutropenia, pyrexia, gastroenteritis viral and cellulitis.
Yleisimmin ilmoitettuja, vaikeusasteen 3-4 haittavaikutuksia (esiintymistiheys ≥1 %) olivat suutulehdus, amenorrea, keuhkokuume, neutropenia, kuume, virusgastroenteriitti ja selluliitti.
The most frequent injection site reactions were injection site erythema, injection site pain and injection site bruising.
Yleisimmin esiintyneet injektiokohdan reaktiot olivat injektiokohdan punoitus, kipu ja mustelmat.
The most frequent of adverse events reported in excess of placebo were fatigue (1.2 %), dry mouth (0.8 %) and headache (0.6 %).
Yleisimmät haittavaikutukset, joita raportoitiin enemmän kuin lumelääkkeellä, olivat väsymys (1,2 %), suun kuivuminen (0,8 %) ja päänsärky (0,6 %).
The most frequent of adverse reactions reported in excess of placebo were fatigue (1.2 %), dry mouth (0.8 %) and headache (0.6 %).
Yleisimmät haittavaikutukset, joita raportoitiin enemmän kuin lumelääkkeestä, olivat väsymys (1,2 %), suun kuivuminen (0,8 %) ja päänsärky (0,6 %).
The most frequent reactions reported during chronic treatment with deferasirox dispersible tablets in adult and paediatric patients include gastrointestinal disturbances (mainly nausea, vomiting, diarrhoea or abdominal pain) and skin rash.
Yleisimpiä pitkäaikaisen dispergoituvilla tableteilla toteutetun deferasiroksihoidon aikana ilmoitettuja haittavaikutuksia aikuisilla ja lapsipotilailla ovat ruoansulatuskanavan häiriöt (lähinnä pahoinvointi, oksentelu, ripuli tai vatsakipu) ja ihottuma.
The most frequent reported or observed serious adverse drug reactions were:
Yleisimmin raportoidut tai havaitut vakavat haittavaikutukset olivat:
The most frequent serious adverse reactions are cytopenias, infusion reactions, and immunosuppression/infections.
Yleisimpiä vakavia haittavaikutuksia ovat sytopeniat, infuusioreaktiot ja immunosuppressio/infektiot.
The most frequent serious and fatal adverse reactions are major haemorrhage (access site and non access-site bleeding, including intracranial haemorrhage) and hypersensitivity, including anaphylactic shock.
Yleisimpiä vaikea-asteisia ja kuolemaan johtavia haittavaikutuksia ovat merkittävä verenvuoto (pistoskohdan tai muun paikan verenvuoto, mukaan lukien kallonsisäinen verenvuoto) ja yliherkkyys, mukaan lukien anafylaktinen sokki.
The most frequent side effect is hypoglycaemia (low blood sugar).
Kuten aina insuliinihoidossa yleisin haittavaikutus on hypoglykemia (alhainen verensokeri).
The most frequent side effects in patients receiving Xofigo (very common [may affect more than 1 in 10 people]) are:
Yleisimpiä haittavaikutuksia (hyvin yleinen [voi esiintyä yli yhdellä ihmisellä 10:stä]) Xofigoa saavilla potilailla ovat:
The most frequent side effects include peripheral sensory or motor neuropathy, tiredness, nausea (feeling sick), diarrhoea, neutropenia, vomiting, fever, infections and cough.
Yleisimpiä sivuvaikutuksia ovat perifeerinen sensorinen tai motorinen neuropatia, väsymys, pahoinvointi, ripuli, neutropenia, oksentelu, kuume, infektiot ja yskä.
The most frequent side effects observed (in 1% to 10% of patients) with Dynepo are: increase in blood pressure.
Tavallisin (1–10 % potilaista) Dynepo-hoidon aikana ilmaantunut haittavaikutus on verenpaineen nousu.
The most frequent side effects with Betaferon are flu-like symptoms (including fever, chills, arthralgia (joint pain), malaise (feeling unwell), sweating, headache and myalgia (muscle pain)) and reactions at the site of injection.
Betaferonin yleisimmät sivuvaikutukset ovat flunssan kaltaiset oireet, (esimerkiksi kuume, vilunväreet, artralgia (nivelkivut), huonovointisuus, hikoilu, päänsärky ja myalgia (lihaskipu)) sekä injektiokohdan reaktiot.
The most frequent side effects with Edurant (seen in more than 1 patient in 10) are headache, insomnia, dizziness, nausea (feeling sick), and increased levels of total cholesterol, low-density- lipoprotein (LDL) cholesterol, pancreatic amylase (an enzyme produced in the pancreas that breaks down starch into sugars) and transaminases (liver enzymes).
Edurantin yleisimmät sivuvaikutukset (havaitaan useammalla kuin yhdellä kymmenestä potilaasta) ovat päänsärky, unettomuus, huimaus, pahoinvointi ja kohonneet kokonaiskolesterolin, LDL- kolesterolin, haima-amylaasin (haiman tuottama entsyymi, joka hajottaa tärkkelystä sokereiksi) ja transaminaasien (maksaentsyymejä) pitoisuudet.
The most frequent side effects with Eliquis (seen in between 1 and 10 patients in 100) are anaemia (low red blood cell counts), haemorrhage (bleeding), haematoma (a collection of blood under the skin), contusion (bruising) and nausea (feeling sick) when Eliquis is used for prevention of venous thromboembolism.
Kun Eliquisia annetaan laskimotromboosin ehkäisyyn, yleisimmät sivuvaikutukset (1－10 potilaalla sadasta) ovat anemia (alhainen punasolujen määrä), verenvuoto, hematooma (verenpurkauma), mustelmat ja huonovointisuus.
The most frequent side effects with Extavia are flu-like symptoms (including fever, chills, arthralgia (joint pain), malaise (feeling unwell), sweating, headache and myalgia (muscle pain)) and reactions at the site of injection.
Extavian yleisimmät sivuvaikutuksia ovat flunssan kaltaiset oireet, (esimerkiksi kuume, vilunväreet, artralgia (nivelkivut), huonovointisuus, hikoilu, päänsärky ja myalgia (lihaskipu)) sekä injektiokohdan reaktiot.
The most frequent undesirable effects are musculoskeletal pains.
Yleisimpiä haittavaikutuksia ovat tuki- ja liikuntaelimistön kivut.
The most frequently (> 25% of subjects) detected post-baseline RAVs in these subjects were amino acid substitutions V36M (61%) and R155K (68%) in subjects infected with genotype 1a viruses and T54A (42%), T54S (37%), A156S (26%) and V170A (32%) in subjects infected with genotype 1b viruses.
Näiden potilaiden ryhmässä yleisimmät (> 25 prosentilla potilaista) lähtötilanteen jälkeen havaitut RAV:t olivat aminohapposubstituutiot V36M (61 %) ja R155K (68 %) potilailla, joilla oli genotyypin 1a -virusten aiheuttama infektio, ja T54A (42 %), T54S (37 %), A156S (26 %) ja V170A (32 %) potilailla, joilla oli genotyypin 1b -virusten aiheuttama infektio.
The most frequently (seen in ≥ 1 % of patients ) reported adverse reactions associated with the use of olanzapine in clinical trials were somnolence, weight gain, eosinophilia, elevated prolactin, cholesterol, glucose and triglyceride levels (see section 4.4), glucosuria, increased appetite, dizziness, akathisia, parkinsonism, leukopenia, neutropenia (see section 4.4), dyskinesia, orthostatic hypotension, anticholinergic effects, transient asymptomatic elevations of hepatic aminotransferases (see section 4.4), rash, asthenia, fatigue, pyrexia, arthralgia, increased alkaline phosphatase, high gamma glutamyltransferase, high uric acid, high creatine phosphokinase and oedema.
Kliinisissä tutkimuksissa yleisimpiä (≥ 1 %:lla potilaista) olantsapiinihoidon yhteydessä ilmoitettuja haittavaikutuksia olivat uneliaisuus, painonnousu, eosinofilia, prolaktiini-, kolesteroli-, verensokeri- ja triglyseridiarvojen suureneminen (ks. kohta 4.4), glukosuria, ruokahalun voimistuminen, huimaus, akatisia, parkinsonismi, leukopenia, neutropenia (ks. kohta 4.4), dyskinesia, ortostaattinen hypotensio, antikolinergiset vaikutukset, maksan aminotransferaasiarvojen ohimenevä ja oireeton nousu (ks. kohta 4.4), ihottuma, voimattomuus, väsymys, pyreksia, nivelkipu, alkalisen fosfataasin pitoisuuden suureneminen, korkea gammaglutamyylitransferaasipitoisuus, korkea virtsahappopitoisuus, korkea kreatiinikinaasipitoisuus ja turvotus.
The most frequently (seen in ≥ 1 % of patients) reported adverse reactions associated with the use of olanzapine in clinical trials were somnolence, weight gain, eosinophilia, elevated prolactin, cholesterol, glucose and triglyceride levels (see section 4.4), glucosuria, increased appetite, dizziness, akathisia, parkinsonism, leukopenia, neutropenia (see section 4.4), dyskinesia, orthostatic hypotension, anticholinergic effects, transient asymptomatic elevations of hepatic aminotransferases (see section 4.4), rash, asthenia, fatigue, pyrexia, arthralgia, increased alkaline phosphatase, high gamma glutamyltransferase, high uric acid, high creatine phosphokinase and oedema.
Kliinisissä tutkimuksissa yleisimpiä (≥ 1 %:lla potilaista) olantsapiinihoidon yhteydessä ilmoitettuja haittavaikutuksia olivat uneliaisuus, painonnousu, eosinofilia, prolaktiini-, kolesteroli-, verensokeri- ja triglyseridiarvojen suureneminen (ks. kohta 4.4), , ruokahalun voimistuminen, huimaus, akatisia, parkinsonismi (ks. kohta 4.4), dyskinesia, ortostaattinen hypotensio antikolinergiset vaikutukset, maksan aminotransferaasiarvojen ohimenevä ja oireeton nousu (ks. kohta 4.4), ihottuma, voimattomuus, väsymys pyreksia, nivelkipu, alkalisen fosfataasin pitoisuuden suureneminen, korkea gammaglutamyylitransferaasipitoisuus, korkea virtsahappopitoisuus, korkea kreatiinikinaasipitoisuus ja turvotus.
The most frequently (seen in ≥ 1 % of patients) reported adverse reactions associated with the use of olanzapine in clinical trials were somnolence, weight gain, eosinophilia, elevated prolactin, cholesterol, glucose and triglyceride levels (see section 4.4), glucosuria, increased appetite, dizziness, akathisia, parkinsonism, leukopenia, neutropenia (see section 4.4), dyskinesia, orthostatic hypotension, anticholinergic effects, transient asymptomatic elevations of hepatic aminotransferases (see section 4.4), rash, asthenia, fatigue, pyrexia, arthralgia, increased alkaline phosphatase, high gamma glutamyltransferase, high uric acid, high creatine phosphokinase and oedema.
Kliinisissä tutkimuksissa yleisimpiä (≥ 1 %:lla potilaista) olantsapiinihoidon yhteydessä ilmoitettuja haittavaikutuksia olivat uneliaisuus, painonnousu, eosinofilia, prolaktiini-, kolesteroli-, verensokeri- ja triglyseridiarvojen suureneminen (ks. kohta 4.4), glukosuria ruokahalun voimistuminen, huimaus, akatisia, parkinsonismi, leukopenia, neutropenia (ks. kohta 4.4), dyskinesia, ortostaattinen hypotensio, antikolinergiset vaikutukset, maksan aminotransferaasiarvojen ohimenevä ja oireeton nousu (ks. kohta 4.4), ihottuma, voimattomuus, väsymys pyreksia, nivelkipu, alkalisen fosfataasin pitoisuuden suureneminen, korkea gammaglutamyylitransferaasipitoisuus, korkea virtsahappopitoisuus, korkea kreatiinikinaasipitoisuus ja turvotus.