natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The study compared Raplixa used with the gelatin sponge, with the gelatin sponge used on its own.
Tutkimuksessa verrattiin Raplixaa käytettynä gelatiinisienen kanssa gelatiinisienen käyttöön yksinään.
The study compared the ability of the two vaccines to trigger the production of antibodies (immunogenicity), by comparing antibody levels before injection and three weeks afterwards.
Tutkimuksessa verrattiin näiden kahden rokotteen kykyä laukaista vasta-aineiden tuotanto (immunogeenisuus) vertaamalla vasta-aineiden määrää ennen injektiota ja kolme viikkoa sen jälkeen.
The study compared the effect of adding Avastin to chemotherapy using paclitaxel plus cisplatin or topotecan to results in patients given chemotherapy alone.
Tässä tutkimuksessa tutkittiin Avastinin tehoa, kun sitä lisättiin kemoterapiaan yhdessä paklitakselin ja sisplatiinin tai topotekaanin kanssa, verrattuna pelkkään kemoterapiaan.
The study compared the effect of melphalan and prednisone, with or without Thalidomide Celgene, on survival times.
Tutkimuksessa verrattiin melfalaanin ja prednisonin vaikutusta eloonjäämisaikoihin Thalidomide Celgenen kanssa ja ilman sitä.
The study compared the effectiveness of switching to Atripla tablets, taken on an empty stomach, with that of remaining on the successful HIV treatment combination.
Tutkimuksessa vertailtiin, mikä teho tyhjään mahaan otettuihin Atripla- tabletteihin vaihtamisella on verrattuna siihen, että pysytään onnistuneessa HIV-yhdistelmähoidossa.
The study compared the effects of adding Inovelon tablets or adding placebo (a dummy treatment) to the other medicines the patients were taking.
Tutkimuksessa verrattiin Inovelon-tablettien tai lumelääkkeen muihin potilaan saamiin lääkkeisiin lisäämisen vaikutuksia.
The study compared the effects of replacing lamivudine with Emtriva, or remaining on the existing antiviral medicine combination.
Tutkimuksessa tarkasteltiin, miten lamivudiinin korvaaminen Emtrivalla tehosi verrattuna hoidon jatkamiseen aiemmalla viruslääkkeiden yhdistelmällä.
The study compared the efficacy of olaparib maintenance treatment taken until progression with no maintenance treatment in 265 (136 olaparib and 129 placebo) PSR serous ovarian cancer patients who were in response (CR [complete response] or PR [partial response]) confirmed as per RECIST and/or as per CA-125 criteria as defined by Gynecologic Cancer InterGroup (GCIG) (at least a 50% reduction in CA-125 levels from the last pre-treatment sample, confirmed 28 days later) following completion of two or more previous platinum containing chemotherapy.
Tutkimuksessa verrattiin olaparibiylläpitohoidon tehoa taudin etenemiseen asti tilanteeseen, jossa ei käytetty ylläpitohoitoa, 265 potilaalla (136 sai olaparibia ja 129 lumelääkettä), joilla oli uusiutunut platinaherkkä seroosi munasarjasyöpä ja joilla oli hoitovaste [täydellinen vaste (CR) tai osittainen vaste (PR)], joka varmistettiin RECIST-kriteerien ja/tai Gynecologic Cancer InterGroup (GCIG) -ryhmän määrittämien CA-125-kriteerien mukaisesti (viimeiseen ennen hoitoa otettuun näytteeseen nähden vähintään 50 % pienentynyt CA 125 -arvo, joka oli varmistettu 28 päivän kuluttua), kahden tai useamman platinaa sisältäneen solunsalpaajahoidon päättymisen jälkeen.
The study compared the efficacy of two different deferasirox dispersible tablet regimens (starting doses of 5 and 10 mg/kg/day, 55 patients in each arm) and of matching placebo (56 patients).
Tutkimuksessa verrattiin kahden eri, deferasiroksia sisältävillä dispergoituvilla tableteilla toteutetun, hoito-ohjelman (aloitusannokset 5 ja 10 mg/kg/vrk, 55 potilasta molemmissa hoitoryhmissä) ja vastaavan lumelääkkeen (56 potilasta) tehoa.
The study compared the immune response of babies aged nine or 11 months at the time of the first dose with that of babies aged 12 months.
Tutkimuksessa verrattiin ensimmäisen annoksen 9 tai 11 kuukauden ikäisinä saaneiden vauvojen ja ensimmäisen annoksen 12 kuukauden ikäisinä saaneiden vauvojen immuunivastetta.
The study compared the immunogenicity of the two vaccines against the different polysaccharides.
Tutkimuksessa verrattiin näiden kahden rokotteen kykyä tuottaa vasta-aineita eri polysakkarideille.
The study compared Tyverb alone with a combination of Tyverb plus trastuzumab.
Tutkimuksessa verrattiin pelkkää Tyverbiä Tyverbin ja trastutsumabin yhdistelmään.
The study compared Tyverb in combination with capecitabine, with capecitabine taken alone.
Tutkimuksessa Tyverbiä yhdessä kapesitabiinin kanssa verrattiin pelkkään kapesitabiiniin.
The study contained two parts: an initial 2-arm part in which 634 patients were randomised to two different treatment groups, including XELOX or FOLFOX-4, and a subsequent 2x2 factorial part in which 1401 patients were randomised to four different treatment groups, including XELOX plus placebo, FOLFOX-4 plus placebo, XELOX plus bevacizumab, and FOLFOX-4 plus bevacizumab.
Kyseinen tutkimus muodostui kahdesta vaiheesta: ensimmäisessä vaiheessa 634 potilaista satunnaistettiin kahteen hoitoryhmään (XELOX tai FOLFOX-4), ja toisessa vaiheessa käytettiin 2x2- faktorimallia siten, että yhteensä 1 401 potilasta satunnaistettiin neljään eri hoitoryhmään (XELOX + lumelääke, FOLFOX-4 + lumelääke, XELOX + bevasitsumabi ja FOLFOX- 4 + bevasitsumabi).
The study demonstrated a clinically and statistically significant relative risk reduction of 18% in the rate of the primary composite endpoint of cardiovascular mortality and hospitalisation for worsening heart failure (hazard ratio: 0.82, 95%CI [0.75;0.90] – p<0.0001) apparent within 3 months of initiation of treatment.
Tutkimuksessa todettiin kliinisesti ja tilastollisesti merkitsevä ensisijaisen yhdistetyn päätetapahtuman (kardiovaskulaarikuolleisuus ja sairaalahoito sydämen vajaatoiminnan pahenemisen vuoksi) esiintyvyyden suhteellisen riskin pieneneminen 18 % (riskisuhde: 0,82, 95 %:n luottamusväli [0,75;0,90] – p < 0,0001), joka oli havaittavissa 3 kuukauden kuluessa hoidon aloittamisen jälkeen.
The study demonstrated no effect on QT/QTc interval duration as well as any other ECG interval at doses up to 2.25 mg.
Tutkimus ei osoittanut mitään vaikutusta QT/QTc-väliajan pituuteen tai mihinkään muuhun EKG-väliaikaan kun annokset olivat korkeintaan 2,25 mg.
The study demonstrated that alogliptin did not increase the risk of having a MACE compared to placebo [Hazard Ratio: 0.96; 1-sided 99% Confidence Interval: 0-1.16].
Tutkimus osoitti, ettei alogliptiini lisännyt MACE-tapahtuman riskiä lumelääkkeeseen verrattuna [riskisuhde: 0,96; 1-suuntainen 99 %:n luottamusväli: 0–1,16].
The study demonstrated that prophylaxis with Cinryze resulted in a greater than 2-fold reduction in the number of HAE attacks compared to placebo (mean 6.3 attacks for Cinryze vs.
Tutkimus osoitti, että Cinryzellä aikaansaatu profylaksi vähensi yli kaksinkertaisesti HAE-kohtausten lukumäärää lumeeseen verrattuna (keskiarvo 6,3 kohtausta Cinryzeä saaneilla vs.
The study demonstrated that the post-treatment recovery in growth at 2 years post-treatment was maintained to 6 years post-treatment.
Tutkimus osoitti, että kaksi vuotta hoidon päättymisen jälkeen todettu pituuskasvun palutuminen normaaliksi oli säilynyt 6 vuoteen saakka hoidon jälkeen.
The study demonstrated that treatment with Cinryze within 4 hours after the onset of an HAE attack resulted in a greater than 2-fold decrease in the time to beginning of unequivocal relief of the defining symptom of the HAE attack compared to placebo (median 2 hours for Cinryze vs. >4 hours for placebo, p=0.048).
Tutkimus osoitti, että lumeeseen verrattuna Cinryze-hoito lyhensi 4 tunnin kuluessa HAE-kohtauksen alkamisesta yli kaksinkertaisesti aikaa, joka kului HAE- kohtauksen määrittelevän oireen yksiselitteisen helpottumisen saavuttamiseen (mediaani 2 tuntia Cinryzeä saaneilla vs. > 4 tuntia lumelääkettä saaneilla, p=0,048).
The study did not meet either primary objective of demonstrating a reduction in risk for all-cause mortality or cardiovascular morbidity (darbepoetin alfa vs placebo; HR 1.05, 95% CI (0.94, 1.17)), or all-cause mortality or end stage renal disease (ESRD) (darbepoetin alfa vs placebo; HR 1.06, 95% CI (0.95, 1.19)).
Tutkimus ei saavuttanut ensisijaista tavoitettaan eli darbepoetiinihoidolla ei pystytty vähentämään kokonaiskuolleisuuden tai sydän- ja verisuonisairastuvuuden riskiä (darbepoetiini alfa lumevalmisteeseen verrattuna: HR 1,05, 95 %:n CI (0,94, 1,17)) eikä myöskään kokonaiskuolleisuuden tai loppuvaiheen munuaissairauden (ESRD) riskiä (darbepoetiini alfa lumevalmisteeseen verrattuna: HR 1,06, 95 %:n CI (0,95, 1,19)).
The study did not meet either primary objective of demonstrating a reduction in risk for all-cause mortality, cardiovascular morbidity, or end stage renal disease (ESRD).
Ensisijaista tavoitetta, joka oli kokonaiskuolleisuuden, kardiovaskulaarisen sairastuvuuden tai loppuvaiheen munuaissairauden (ESRD) riskin pieneneminen, ei tutkimuksessa saavutettu.
The study did not meet its primary objective of demonstrating a reduction in risk of all-cause mortality or cardiovascular events including myocardial infarction, hospitalisation for unstable angina, heart failure or peripheral vascular event (HR 0.93; 95% CI: 0.85, 1.02; p = 0.112).
Tutkimus ei saavuttanut ensisijaista tavoitettaan eli kokonaiskuolleisuuden tai sydän- ja verisuonitapahtumien (joihin kuuluivat sydäninfarkti, sairaalahoitoa vaativa epästabiili angina pectoris, sydämen vajaatoiminta tai perifeerinen verisuonitapahtuma) riskin vähenemistä ei pystytty osoittamaan (vaarasuhde (HR) 0,93, 95 %:n luottamusväli 0,85–1,02, p = 0,112).
The study did not meet its primary objective of demonstrating a reduction in risk of all-cause mortality or cardiovascular events including myocardial infarction, hospitalization for unstable angina, heart failure or peripheral vascular event (HR 0.93; 95% CI: 0.85, 1.02; p = 0.112).
Tutkimus ei saavuttanut ensisijaista tavoitettaan eli kokonaiskuolleisuuden tai sydän- ja verisuonitapahtumien (joihin kuuluivat sydäninfarkti, sairaalahoitoa vaativa epästabiili angina pectoris, sydämen vajaatoiminta tai perifeerinen verisuonitapahtuma) riskin vähenemistä ei pystytty osoittamaan (vaarasuhde (HR) 0,93, 95 %:n luottamusväli 0,85–1,02, p = 0,112).
The study efficacy results for these patients are summarised in Table 21.
Tutkimuksen tehotulokset tässä potilasryhmässä esitetään taulukossa 21.
The study efficacy results for these patients are summarised in Table 21.
Yhteenveto tutkimuksen tuloksista on esitetty taulukossa 21.
The study employed historical controls from the same centre as patients who received asfotase alfa and who had been subject to a similar protocol of clinical management.
Tutkimuksessa käytettiin historiallisina verrokkeina saman keskuksen potilaita, jotka olivat saaneet asfotaasi alfaa ja jotka olivat olleet samankaltaisessa kliinisessä hoito-ohjelmassa.
The study enrolled a total of 123 previously treated male patients (12 to 71 years of age) with severe haemophilia B (≤ 2% endogenous FIX activity).
Tutkimukseen otettiin yhteensä 123 aiemmin hoitoa saanutta miespotilasta (12-71-vuotiaita), joilla oli vaikea hemofilia B (≤ 2 % endogeeninen FIX:n aktiivisuus).
The study enrolled a total of 165 previously treated male patients (12 to 65 years of age) with severe haemophilia A. Subjects on prophylaxis regimens prior to entering the study were assigned to the individualised prophylaxis arm.
Tutkimukseen otettiin yhteensä 165 aiemmin hoitoa saanutta miespotilasta (12-65-vuotiaita), joilla oli vaikea hemofilia A. Ennen tutkimukseen tuloa estohoitoa käyttäneet tutkimuspotilaat valittiin tässä tutkimuksessa yksilöllisen estohoidon haaraan.
The study enrolled patients with 4 to 8 clinically typical, visible, discrete non-hypertrophic and non-hyperkeratotic AK lesions within a 25 cm2 contiguous treatment area.
Tutkimukseen otettiin potilaita, joilla oli 4-8 kliinisesti tyypillistä, näkyvää, erillistä, ei-hyperkeratoottista, ei-hypertrofista aktiinista keratoosileesiota yhtenäisellä 25 cm2 hoitoalueella.
The study enrolled women aged 55 to 80 years, who were at least 5 years postmenopausal, who had a BMD at lumbar spine of 2 to 5 SD below the premenopausal mean (T-score) in at least one vertebra [L1-L4], and who had one to four prevalent vertebral fractures.
Tutkimukseen otettiin mukaan 55–80-vuotiaita naisia, joiden menopaussista oli ainakin viisi vuotta ja joilla lannerangan BMD oli 2–5 SD:tä alle premenopausaalisen keskiarvon (T score) ainakin yhdessä nikamassa [L1–L4].
The study enrolled women aged 55 to 80 years, who were at least 5 years postmenopausal, who had a BMD at lumbar spine of 2 to 5 SD below the premenopausal mean (T-score) in at least one vertebra [L1-L4], and who had one to four prevalent vertebral fractures.
Tutkimukseen otettiin mukaan 55–80-vuotiaita naisia, joiden menopaussista oli ainakin viisi vuotta ja joilla lannerangan BMD oli 2–5 SD:tä alle premenopausaalisen keskiarvon (T-score) ainakin yhdessä nikamassa [L1– L4].
The study enrolled women aged 55 to 80 years, who were at least 5 years postmenopausal, who had a BMD at the lumbar spine of -2 to -5 SD below the premenopausal mean (T-score) in at least one vertebra [L1-L4], and who had one to four prevalent vertebral fractures.
Tutkimukseen otettiin mukaan 55–80-vuotiaita naisia, joiden menopaussista oli ainakin viisi vuotta ja joilla lannerangan BMD oli 2–5 SD:tä alle premenopausaalisen keskiarvon (T-score) ainakin yhdessä nikamassa [L1–L4].
The study evaluated 234 adult patients with active rheumatoid arthritis who had failed therapy with at least one but no more than four disease-modifying antirheumatic drugs (DMARDs).
Tutkimuksessa arvioitiin 234 aikuista potilasta, joilla oli aktiivinen nivelreuma ja joilla vähintään yksi mutta enintään neljä antireumaattista lääkettä (DMARD)eivät olleet tehonneet.
The study evaluated 234 adult patients with active rheumatoid arthritis who had failed therapy with at least one but no more than four disease-modifying antirheumatic drugs (DMARDs).
Tutkimuksessa arvioitiin 234 aikuista potilasta, joilla oli aktiivinen nivelreuma ja joilla vähintään yksi mutta enintään neljä antireumaattista lääkettä(DMARD) eivät olleet tehonneet.
The study evaluated 234 adult patients with active rheumatoid arthritis who had failed therapy with at least one but no more than four disease-modifying antirheumatic drugs (DMARDs).
Tutkimuksessa arvioitiin 234 aikuista potilasta, joilla oli aktiivinen nivelreuma ja, joilla vähintään yksi mutta enintään neljä antireumaattista lääkettä(DMARD)eivät olleet tehonneet.
The study examined the long-term effects (2 years) of irbesartan on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) > 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30% from baseline).
Tutkimuksessa tarkasteltiin pitkäaikaisen (2 vuotta) irbesartaani-hoidon vaikutuksia tilan etenemiseen kliiniseksi (tai selväksi) proteinuriaksi (albumiinin erittymisnopeus virtsaan (UAER) >300 mg/vrk ja vähintään 30%:n nousu UAER-arvossa lähtötasoon verrattuna).
The study examined the long-term effects (2 years) of Irbesartan Zentiva on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) > 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30% from baseline).
Tutkimuksessa tarkasteltiin pitkäaikaisen (2 vuotta) Irbesartan Zentiva -hoidon vaikutuksia tilan etenemiseen kliiniseksi (tai selväksi) proteinuriaksi (albumiinin erittymisnopeus virtsaan (UAER) > 300 mg/vrk ja vähintään 30%:n nousu UAER-arvossa lähtötasoon verrattuna).
The study failed to meet the primary end point which was the clinical success rate at follow-up (day 12 – 14) for subjects in the Intent to Treat Clinical population (see Table below).
Tutkimuksessa ei päästy ensisijaiseen päätetapahtumaan, joka oli kliininen onnistuminen seurantakäynnillä (päivänä 12 -14) Intent to Treat kliinisen populaation henkilöillä (ks. alla oleva taulukko).
The study followed an open-label, single arm, non-randomized design and included eligible subjects who had previously received cholic acid through CAC-91-10-10 and newly diagnosed subjects.
Tutkimus oli avoin, yhden tutkimushaaran satunnaistamaton tutkimus, johon osallistui soveltuvia potilaita, jotka olivat saaneet koolihappoa aiemmin tutkimuksessa CAC-91-10-10, sekä äskettäin diagnosoituja potilaita.
The study had also an extension phase, in which all patients received Revolade.
Tutkimuksessa oli myös jatkovaihe, jolloin kaikki potilaat saivat Revoladea.
The study in adolescents found that two doses were needed to produce an adequate immune response.
Nuorilla tehty tutkimus osoitti, että tarvitaan kaksi annosta riittävän immuunivasteen saamiseksi.
The study in children between 2 and 18 years showed that Isentress was safe in children and levels of the medicine obtained in the blood in children were similar to those obtained in adults.
2–18 -vuotiailla lapsilla toteutettu tutkimus osoitti, että Isentress oli turvallinen ja että lääkkeen vaikuttavaa ainetta esiintyi lasten veressä yhtä paljon kuin aikuisilla.
The study in children from nine to 12 months of age showed that, after two doses of ProQuad, the immune response against mumps, rubella and chickenpox in children who received the first dose at nine months of age was comparable with those who received the first dose at 12 months of age.
9 – 12 kuukauden ikäisillä lapsilla suoritettu tutkimus osoitti, että kahden ProQuad-annoksen jälkeen immuunivaste sikotautia, vihurirokkoa ja vesirokkoa vastaan lapsilla, jotka saivat ensimmäisen annoksen yhdeksän kuukauden ikäisinä, oli verrattavissa lapsiin, jotka saivat ensimmäisen annoksen 12 kuukauden ikäisinä.
The study in children showed similar effectiveness with the combination of Pegasys and ribavirin to that seen in adults treated with Pegasys and ribavirin.
Lapsilla suoritettu tutkimus osoitti Pagasysin ja ribaviriinin yhdistelmän olevan yhtä tehokas kuin hoidettaessa sillä aikuisia.
The study in healthy people showed that when saxagliptin is taken at 2.5 mg twice daily it produces the same levels of active substance in the blood over a 24 hour period as when it is taken at 5 mg once daily.
Terveillä ihmisillä tehty tutkimus puolestaan osoitti, että kun saksagliptiinia otetaan 2,5 mg kahdesti päivässä, se tuottaa saman pitoisuuden vaikuttavaa ainetta vereen 24 tunnin aikana kuin jos sitä otetaan viisi milligrammaa kerran päivässä.
The study in older patients showed that Invokana had clinically relevant effects also in patients above 75 years of age with HbA1c reductions compared with placebo of 0.70% and 0.57% with the 300 mg and 100 mg doses, respectively.
Iäkkäämmillä potilailla tehty tutkimus osoitti, että Invokanalla oli kliinisesti merkitsevä vaikutus myös yli 75-vuotiailla potilailla, joilla HbA1c-arvot laskivat 300 mg:n annoksella 0,70 prosenttia ja 100 mg:n annokselle 0,57 prosenttia enemmän kuin lumelääkettä käytettäessä.
The study in patients receiving chemotherapy showed that Abseamed was also as effective as Eprex/Erypo when it was injected under the skin.
Tutkimus kemoterapiaa saavilla potilailla osoitti Abseamedin olevan myös ihon alle injisoituna yhtä tehokas kuin Eprex/Erypo.
The study in patients receiving chemotherapy showed that Binocrit was also as effective as Eprex/Erypo when it was injected under the skin.
Kemoterapiaa saavilla potilailla tehty tutkimus osoitti, että Binocrit on myös ihon alle annettuna yhtä tehokas kuin Eprex/Erypo.
The study in patients receiving chemotherapy showed that Epoetin Alfa Hexal was also as effective as Eprex/Erypo when it was injected under the skin.
Kemoterapiaa saavilla potilailla tehty tutkimus osoitti, että Epoetin Alfa Hexal on myös ihon alle annettuna yhtä tehokas kuin Eprex/Erypo.
The study in patients receiving chemotherapy showed that Silapo brought about similar improvements in haemoglobin levels as those reported in the scientific literature for other epoetins.
Kemoterapiaa saavia potilaita koskenut tutkimus osoitti, että Silapon aikaansaama parannus hemoglobiinipitoisuudessa on vastaava kuin tieteellisen kirjallisuuden mukaan muiden epoetiinien.
The study in patients with chronic kidney failure showed that Abseamed was safe and effective when given under the skin.
Tutkimus kroonista munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla osoitti Abseamedin olevan tehokas ja turvallinen, kun sitä annetaan ihon alle.
The study in patients with chronic kidney failure showed that Binocrit was safe and effective when given under the skin.
Tutkimus kroonista munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla osoitti Binocritin olevan tehokas ja turvallinen, kun sitä annetaan ihon alle.
The study in patients with chronic kidney failure showed that Epoetin Alfa Hexal was safe and effective when given under the skin.
Tutkimus kroonista munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla osoitti Epoetin Alfa Hexalin olevan tehokas ja turvallinen, kun sitä annetaan ihon alle.
The study in patients with moderately reduced kidney function showed that the effects of Invokana were reduced in these patients, but still clinically relevant: the reduction of HbA1c levels compared with placebo was 0.30% with the 100 mg dose.
Keskivaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla tehty tutkimus osoitti, että Invokanan teho oli näillä potilailla heikompi mutta edelleen kliinisesti merkitsevä: HbA1c-arvot laskivat 100 mg:n annoksella 0,30 prosenttia enemmän kuin lumelääkettä käytettäessä.
The study in women over 60 kg had an additional main effectiveness measure which was the number of women with a successful early pregnancy.
Yli 60 kg painavilla naisilla toteutetussa tutkimuksessa pääasiallisen tehon lisämitta oli alkuun saatu raskaus.
The study in younger children (aged 2 to 4 years) showed that the majority of children responded well to Humira treatment and this response was maintained after 24 weeks.
Nuoremmilla (2–4-vuotiailla) lapsilla suoritettu tutkimus osoitti, että suurimmalla osalla lapsista hoitovaste Humira-hoidolle oli hyvä ja että vaste säilyi 24 viikkoa.
The study included 5 subjects with cirrhosis and 4 were in the Victrelis arm.
Tutkimuksessa oli mukana 5 kirroosipotilasta, joista 4 oli Victrelis-valmistetta saaneessa haarassa.
The study included 69 patients aged 6 years and above.
Tutkimukseen osallistui 69 vähintään 6 vuoden ikäistä potilasta.
The study included adult patients (18 years or older) with confirmed, treatment-naive, Stage III or IV BRAF wild-type melanoma and an ECOG performance-status score of 0 or 1.
Tutkimukseen otettiin mukaan diagnosoituja, aiemmin hoitamattomia aikuisia (18 vuotta täyttäneitä) potilaita, joilla oli III tai IV asteen BRAF-villityypin melanooma ja joiden ECOG- toimintakykypistemäärä oli 0 tai 1.
The study included patients (18 years or older) who have experienced disease progression during or after one prior platinum doublet-based chemotherapy regimen and an Eastern Cooperative Oncology Group (ECOG) performance status score of 0 or 1.
Tutkimuksessa oli mukana potilaita (18 vuotta täyttäneitä) joiden sairaus oli edennyt yhden aiemman platinapohjaisen solunsalpaajahoidon aikana tai sen jälkeen ja ECOG (Eastern Cooperative Oncology Group ) –suorituskykystatuksen pisteet oli 0 tai 1.
The study included patients (18 years or older) who have experienced disease progression during or after one prior platinum doublet-based chemotherapy regimen and an ECOG performance status score of 0 or 1.
Tutkimuksessa oli mukana potilaita (18 vuotta täyttäneitä) joiden sairaus oli edennyt yhden aiemman platinapohjaisen solunsalpaajahoidon aikana tai sen jälkeen ja ECOG–suorituskykystatuksen pisteet oli 0 tai 1.
The study included patients over 65 years of age, as well as younger patients who could not be treated with high-dose chemotherapy.
Tutkimuksessa oli mukana 65-vuotiaita potilaita sekä nuorempia potilaita, joille ei voitu antaa suuria annoksia kemoterapiaa.
The study included patients whose cancer cells produced high levels of PD-L1 as well as patients whose cancer cells produced low levels of PD-L1.
Tutkimukseen sisältyi sekä potilaita, joiden syöpäsolut tuottivat suuria määriä PD-L1-proteiinia, että potilaita, joiden syöpäsolut tuottivat vähäisiä määriä PD-L1-proteiinia.