natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In chronic hepatitis B or C patients, peginterferon alfa-2a serum concentrations accumulate 2 to 3 fold after 6 to 8 weeks of once weekly dosing compared to single dose values.
Kun kroonista hepatiitti B:tä tai C:tä sairastaville potilaille annetaan peginterferoni alfa-2a:ta kerran viikossa, pitoisuudet seerumissa ovat 6–8 viikkoa jatkuneen hoidon jälkeen kasvaneet 2–3-kertaisiksi verrattuna pitoisuuksiin, joita aikaansaadaan yksittäisillä injektioilla.
In chronic hepatitis B, Pegasys was more effective than lamivudine in both HBeAg-positive and negative patients.
Kroonisen B-hepatiitin hoidossa Pegasys osoittautui lamivudiinia tehokkaammaksi sekä HBeAg- positiivisilla että HBeAg-negatiivisilla potilailla.
In chronic hepatitis B, unlike chronic hepatitis C, disease exacerbations during therapy are not uncommon and are characterised by transient and potentially significant increases in serum ALT.
Toisin kuin kroonisessa C-hepatiitissa, kroonisessa B-hepatiitissa hoidon aikaiset taudin pahenemiset eivät ole epätavallisia ja niille on ominaista ohimenevä ja mahdollisesti merkittävä seerumin ALAT- arvojen nousu.
In chronic hepatitis C clinical trials with adult patients, isolated increases in ALT (≥ 10x ULN, or ≥ 2x BL for patients with a BL ALT ≥ 10x ULN) which resolved without dose-modification were observed in 8 of 451 patients treated with combination therapy.
Kliinisissä tutkimuksissa kroonista C- hepatiittia sairastavilla aikuisilla potilailla havaittiin yksittäisiä tapauksia (8 potilasta 451:stä), joissa kohonnut ALAT-arvo (≥ 10 x viitealueen yläraja tai ≥ 2 x lähtötilanteen arvo potilailla, joilla ALAT- arvo lähtötilanteessa ≥ 10 x viitealueen yläraja) palautui normaaliksi ilman annoksen säätämistä yhdistelmähoidossa.
In chronic hepatitis C in adults, Pegasys has been studied on its own in three studies involving a total of 1,441 patients, and in combination with ribavirin in one study involving 1,149 patients.
Pegasysin käyttöä yksinään kroonisen C-hepatiitin hoidossa selvitettiin kolmessa yhteensä 1 441 potilasta käsittäneessä tutkimuksessa ja ribaviriiniin yhdistettynä yhdessä 1 149 potilasta käsittäneessä tutkimuksessa.
In chronic hepatitis C in adults, Pegasys on its own was more effective than interferon alfa-2a.
Kroonisen C-hepatiitin hoidossa Pegasys oli yksinään interferoni alfa-2a:ta tehokkaampi.
In chronic iron overload due to blood transfusions, Exjade was investigated in one main study comparing Exjade with deferoxamine in 591 patients with beta thalassaemia major.
Verensiirroista johtuvan kroonisen raudan liikavarastoitumisen osalta Exjadea tutkittiin yhdessä päätutkimuksessa, jossa sitä verrattiin deferoksamiiniin 591 potilaalla, joilla oli beeta-talassemia major.
In chronic lymphocytic leukaemia and Waldenström’s macroglobulinaemia, the recommended dose is 3 capsules once a day, whereas in mantle cell lymphoma it is 4 capsules once a day.
Suositusannos kroonisen lymfaattisen leukemian ja Waldenströmin makroglobulinemian hoitoon on kolme kapselia kerran vuorokaudessa, ja suositusannos manttelisolulymfooman hoitoon on neljä kapselia kerran vuorokaudessa.
In chronic renal failure patients, the correction phase showed that increasing the starting dose of Biopoin leads to improvements in haemoglobin levels.
Kroonisesta munuaissairaudesta kärsivillä potilailla kävi ilmi korjausvaiheen aikana, että Biopoinn aloitusannoksen nostaminen parantaa hemoglobiinitasoja.
In chronic renal failure patients: there may be a moderate dose-dependent rise in the platelet count within the normal range during treatment with NeoRecormon, especially after intravenous administration.
NeoRecormon-hoidon aikana kroonista munuaisten vajaatoimintaa sairastavien potilaiden veren trombosyyttimäärä voi annosriippuvaisesti jonkin verran lisääntyä viitealueen puitteissa varsinkin laskimoon annon jälkeen.
In chronic toxicity studies, slight and reversible phospholipidosis (accumulation of foamy macrophages) was observed in mesenteric lymph nodes mainly in the rat.
Pitkäaikaistoksisuustutkimuksissa havaittiin lievää ja korjautuvaa fosfolipidoosia (vaahtosolu- makrofagien kertymistä) suoliliepeen imusolmukkeissa pääasiassa rotalla.
In cigarette smokers riociguat exposure is reduced by 50-60% (see section 5.2).
Savukkeita polttavilla riosiguaatin altistus vähenee 50–60 % (ks. kohta 5.2).
In cirrhotic patients relapses occurred with both regimens, and in the absence and presence of baseline NS5A RAVs.
Kirroottisilla potilailla relapseja ilmeni molemmissa hoito- ohjelmissa ja lähtötilanteen NS5A-RAV-varianttien puuttuessa ja esiintyessä.
In CKD patients receiving dialysis who were administered Mimpara, approximately 30% of patients had at least one serum calcium value less than 7.5 mg/dl (1.9 mmol/l).
Kun Mimparaa annettiin kroonista munuaistautia sairastaville dialyysipotila ille, noin 30 prosentilla potilaista seerumin kalsium laski vähintään kerran arvon 7,5 mg/dl (1,9 mmol/l) alapuolelle.
In CLARITY, there was an overall increase in bleeding in the clopidogrel plus ASA group vs. the placebo plus ASA group.
CLARITY-tutkimuksessa verenvuodot lisääntyivät kokonaisvaltaisesti klopidogreeli ja ASA- ryhmässä verrattuna lumelääke ja ASA-ryhmään.
In class III or IV PAH that was either primary or caused by scleroderma, the two studies showed that patients treated with Stayveer were able to walk further than patients treated with placebo after 16 weeks (44 metres further in the larger study), but there were too few patients with class IV disease to support the use of the medicine in this group.
Luokan III tai IV keuhkoverisuonitaudissa, joka oli joko primaarinen tai skleroderman aiheuttama, kaksi tutkimusta osoitti, että Stayveerilla hoidetut potilaat pystyivät kävelemään pidemmän matkan kuin lumelääkkeellä hoidetut potilaat 16 viikon jälkeen (44 metriä pidemmälle suuremmassa tutkimuksessa), mutta luokkaan IV kuuluvia potilaita oli liian vähän, jotta lääkkeen käyttöä tämän ryhmän hoidossa olisi voitu puoltaa.
In class III or IV PAH that was either primary or caused by scleroderma, the two studies showed that patients treated with Tracleer were able to walk further than patients treated with placebo after 16 weeks (44 metres further in the larger study), but there were too few patients with class IV disease to support the use of the medicine in this group.
Luokan III tai IV keuhkovaltimon hypertensiossa, joka oli joko primaarinen tai sklerodermian aiheuttama, mainitut kaksi tutkimusta osoittivat, että Tracleerilla hoidetut potilaat pystyivät kävelemään pidemmälle kuin lumelääkkeellä hoidetut potilaat 16 viikon jälkeen (44 metriä pidemmälle laajemmassa tutkimuksessa), joskin luokan IV sairaudesta kärsiviä potilaita oli liian vähän, jotta tulokset voisivat tukea lääkkeen käyttöä tässä ryhmässä.
In CLASSIC I and GAIN, statistically significant improvement in the disease-specific inflammatory bowel disease questionnaire (IBDQ) total score was achieved at week 4 in patients randomised to
CLASSIC I- ja GAIN-tutkimuksissa potilailla, jotka oli satunnaistettu saamaan Trudexaa joko annoksena 80/40 mg tai 160/80 mg, todettiin lumelääkettä saaneisiin potilaisiin verrattuna tilastollisesti merkitsevää paranemista tulehduksellisia suolistosairauksia spesifisesti arvioivan IBDQ- kyselylomakkeen kokonaispisteissä viikolla 4.
In clincial trials ophthalmologic reactions, including uveitis, iridocyclitis and iritis, have been reported in patients treated with dabrafenib as monotherapy and in combination with trametinib.
Kliinisissä tutkimuksissa silmäoireita, kuten uveiittia, iridosykliittiä ja iriittiä, on raportoitu potilailla, jotka ovat saaneet dabrafenibia ainoana hoitona ja yhdessä trametinibin kanssa.
In clincial trials uveitis and iridocyclitis have also been reported in patients treated with trametinib in combination with dabrafenib.
Kliinisissä tutkimuksissa on ilmoitettu myös uveiittia ja iridosykliittia, kun potilaille on annettu trametinibin ja dabrafenibin yhdistelmää.
In clinical drug-drug interaction studies in healthy subjects, delamanid was administered alone (100 mg twice daily) and with tenofovir (300 mg daily) or lopinavir/ritonavir (400/100 mg daily) for 14 days and with efavirenz for 10 days (600 mg daily).
Terveillä koehenkilöillä tehdyissä kliinisissä lääkeyhteisvaikutustutkimuksissa delamanidia annettiin yksin (100 mg kaksi kertaa päivässä) ja yhdessä tenofoviirin (300 mg päivittäin) tai lopinaviirin/ritonaviirin (400/100 mg päivittäin) kanssa 14 päivän ajan ja efavirentsin (600 mg päivittäin) kanssa 10 päivän ajan.
In clinical interaction studies, amlodipine did not affect the pharmacokinetics of atorvastatin, digoxin, warfarin or  ciclosporin.
Kliinisissä yhteisvaikutustutkimuksissa amlodipiini ei vaikuttanut atorvastatiinin, digoksiinin, varfariinin eikä  siklosporiinin farmakokinetiikkaan.
In clinical interaction studies, amlodipine did not affect the pharmacokinetics of atorvastatin, digoxin, warfarin or ciclosporin.
Kliinisissä tutkimuksissa amlodipiini ei vaikuttanut atorvastatiinin, digoksiinin, varfariinin tai siklosporiinin farmakokinetiikkaan.
In clinical pharmacology studies using the therapeutic dosage regimen of 100 mg followed by 50 mg q12h, serum tigecycline steady-state Cmax was 866±233 ng/ml for 30-minute infusions and 634±97 ng/ml for 60-minute infusions.
Kliinisissä farmakologisissa tutkimuksissa, joissa terapeuttisena annoksena käytettiin alkuun 100 mg ja sen jälkeen 50 mg joka 12. tunti, seerumin tigesykliini steady-state –pitoisuus Cmax oli 866233 ng/ml 30 minuutin infuusiolla ja 63497 ng/ml 60 minuutin infuusiolla.
In clinical pharmacology studies, the half-life of naloxegol at therapeutic dose ranged from 6–11 hours.
Kliinisen farmakologian tutkimuksissa naloksegolin puoliintumisaika oli 6–11 tuntia, kun käytettiin terapeuttisia annoksia.
In clinical pharmacology trial WP18551, after a single dose intravenous administration of 6 mg (15 minutes infusion), mean AUC0-24 increased by 14% and 86%, respectively, in subjects with mild (mean estimated CLcr=68.1 mL/min) and moderate (mean estimated CLcr=41.2 mL/min) renal impairment compared to healthy volunteers (mean estimated CLcr=120 mL/min).
Kliinisessä farmakologisessa tutkimuksessa WP18551 yksittäisen laskimoon annetun 6 mg annoksen jälkeen (15 minuutin infuusio), keskimääräinen AUC0–24 kasvoi 14 % potilailla, joilla oli lievä (arvioitu kreatiniinipuhdistuman keskiarvo 68,1 ml/min) ja 86 % potilailla, joilla oli kohtalainen munuaisten vajaatoiminta (arvioitu kreatiniinipuhdistuman keskiarvo 41,2 ml/min) verrattuna terveisiin vapaaehtoisiin (arvioitu kreatiniinipuhdistuman keskiarvo 120 ml/min).
In clinical pharmacology trials in adults, co-administration with alcohol did not increase the alcohol- induced impairment in performance or increase in sleepiness.
Kun alkoholia annettiin samanaikaisesti Aerius-valmisteen kanssa kliinisfarmakologisissa tutkimuksissa aikuisille, alkoholin suorituskykyä heikentävä vaikutus ei voimistunut eikä uneliaisuus lisääntynyt.
In clinical pharmacology trials in adults, co-administration with alcohol did not increase the alcohol- induced impairment in performance or increase in sleepiness.
Kun alkoholia annettiin samanaikaisesti Azomyr-valmisteen kanssa kliinisfarmakologisissa tutkimuksissa aikuisille, alkoholin suorituskykyä heikentävä vaikutus ei voimistunut eikä uneliaisuus lisääntynyt.
In clinical pharmacology trials in adults, co-administration with alcohol did not increase the alcohol- induced impairment in performance or increase in sleepiness.
Kun alkoholia annettiin samanaikaisesti Neoclarityn-valmisteen kanssa kliinisfarmakologisissa tutkimuksissa aikuisille, alkoholin suorituskykyä heikentävä vaikutus ei voimistunut eikä uneliaisuus lisääntynyt.
In clinical phase III, at total of 384 patients were treated with Ameluz.
Vaiheen III kliinisissä tutkimuksissa Ameluz-hoitoa sai kaikkiaan 384 potilasta.
In clinical practice, these benign findings do not warrant further evaluation in women with no vaginal bleeding, in accordance with guidelines for postmenopausal women (see section 4.4).
Postmenopausaalisia naisia koskevien hoitosuositusten mukaan tällaiset hyvänlaatuiset löydökset eivät käytännön hoitotyössä edellytä lisäarviointia naisilla, joilla ei ole emätinverenvuotoa (ks. kohta 4.4).
In clinical practice, treatment will be based on the need to control serum phosphorus levels, though patients who respond to Velphoro therapy usually achieve optimal serum phosphorus levels at doses of 1,500 mg-2,000 mg iron per day (3 to 4 tablets).
Kliinisessä työssä hoito perustuu tarpeeseen hallita seerumin fosforipitoisuuksia, vaikka Velphoro- hoitoon vasteen saavat potilaat yleensä saavuttavatkin optimaaliset seerumin fosforipitoisuudet 1 500– 2 000 mg:n päivittäisillä rauta-annoksilla (3–4 tabletilla).
In clinical practice, whole blood trough levels have generally been in the range 5 - 20 ng/ml in liver transplant recipients and 10 - 20 ng/ml in kidney and heart transplant patients in the early post-transplant period.
Kliinisessä käytännössä kokoveren vähimmäispitoisuudet pian siirtoleikkauksen jälkeen ovat yleensä olleet noin 5–20 ng/ml maksansiirtopotilailla ja noin 10–20 ng/ml munuaisen- ja sydämensiirtopotilailla.
In clinical practice, whole blood trough levels have generally been in the range 5 - 20 ng/ml in liver transplant recipients and 10 - 20 ng/ml in kidney and heart transplant patients in the early post-transplant period.
Varhaisen Kliinisessä käytännössä kokoveren vähimmäispitoisuudet pian siirtoleikkauksen jälkeen ovat yleensä olleet noin 5–20 ng/ml maksansiirtopotilailla ja noin 10–20 ng/ml munuaisen- ja sydämensiirtopotilailla.
in clinical practice.
kliinisessä käytännön työssä.
In clinical RA studies and post-marketing experience, rare cases of opportunistic infections have been observed and included fungal, mycobacterial, bacterial, and viral pathogens.
Kliinisissä nivelreumatutkimuksissa ja markkinoille tulon jälkeisessä seurannassa on havaittu harvinaisina tapauksina opportunistisia infektioita, joihin on liittynyt sieni-, mykobakteeri-, bakteeri- ja viruspatogeeneja.
In clinical registrational studies the incidence of cholecystitis was 0.5%.
Kliinisissä rekisteröintitutkimuksissa sappirakkotulehduksen esiintymistiheys oli 0,5 %.
In clinical studies
Kenellekään tutkittavista ei tehty verensiirtoa.
In clinical studies 1468 patients received Plegridy for up to 177 weeks (overall exposure equivalent to 1932 person-years).
Kliinisissä tutkimuksissa 1468 potilasta sai Plegridy-valmistetta enimmillään 177 viikon ajan (kokonaisaltistus vastaa 1932 henkilövuotta).
In clinical studies 24% of patients treated with MIRCERA were aged 65 to 74 years, while 20% were aged 75 years and over.
Kliinisissä tutkimuksissa 24 % Mircera-hoitoa saaneista potilaista oli 65–74-vuotiaita ja 20 % oli yli 75-vuotiaita.
In clinical studies 24% of patients treated with MIRCERA were ageg 65 to 74 years, while 20% were ageg 75 years and over.
Kliinisissä tutkimuksissa 24 % Mircera-hoitoa saaneista potilaista oli 65–74-vuotiaita ja 20 % oli yli 75-vuotiaita.
In clinical studies 98.2% to 100% who received Gardasil 9 became seropositive for antibodies against all 9 vaccine types by Month 7 across all groups tested.
Kliinisissä tutkimuksissa 98,2%-100% niistä, jotka saivat Gardasil 9:ää tulivat seropositiivisiksi vasta-aineille kaikkia 9 rokotetyyppiä vastaan 7. kuukauteen mennessä kaikissa testatuissa ryhmissä.
In clinical studies 99.6% to 100% who received Gardasil 9 became seropositive for antibodies against all 9 vaccine types by Month 7 across all groups tested.
Kliinisissä tutkimuksissa 99,6% - 100% niistä, jotka saivat Gardasil 9:ää muuttuivat seropositiivisiksi kaikkien 9 rokotteen vasta-aineen suhteen 7. kuukauteen mennessä kaikissa testiryhmissä.
In clinical studies and post-marketing experience, rare cases of opportunistic infections have been observed and included fungal, mycobacterial, bacterial, and viral pathogens.
Kliinisissä tutkimuksissa ja markkinoille tulon jälkeisessä seurannassa on havaittu harvinaisina tapauksina opportunistisia infektioita, joihin on liittynyt sieni-, mykobakteeri-, bakteeri- ja viruspatogeeneja.
In clinical studies and post-marketing spontaneous reports, everolimus has been associated with cases of pneumocystis jirovecii (carinii) pneumonia (PJP, PCP), some with fatal outcome (see section 4.4).
Kliinisissä tutkimuksissa ja markkinoille tulon jälkeisissä spontaaneissa haittavaikutusraporteissa everolimuusin käyttöön on liittynyt pneumocystis jiroveci (carinii)-keuhkokuumetapauksia (PJP, PCP), jotkin kuolemaanjohtavia (ks. kohta 4.4).
In clinical studies and the post-marketing setting pulmonary adverse effects including interstitial lung disease, pulmonary oedema, and lung infiltration have been reported in some cases with an outcome of respiratory failure or acute respiratory distress syndrome (ARDS), which may be fatal (see section 4.4).
Kliinisissä tutkimuksissa ja markkinoilletulon jälkeen on ilmoitettu keuhkoihin kohdistuneita haittavaikutuksia, kuten interstitiaalikeuhkosairautta, keuhkopöhöä ja keuhkoinfiltraatteja, ja joissakin tapauksissa nämä ovat johtaneet hengitysvajaukseen tai akuuttiin hengitysvaikeusoireyhtymään (ARDS), joka voi johtaa kuolemaan (ks. kohta 4.4).
In clinical studies and the post-marketing setting pulmonary adverse effects including interstitial lung disease, pulmonary oedema, and lung infiltration have been reported in some cases with an outcome of respiratory failure or acute respiratory distress syndrome (ARDS), which may be fatal (see section 4.4).
Kliinisissä tutkimuksissa ja myyntiluvan saamisen jälkeen harvinaisia keuhkoihin kohdistuneita haittavaikutuksia, kuten interstitiaalista keuhkosairautta, keuhkopöhöä ja keuhkoinfiltraatiota, on ilmoitettu esiintyneen ja joissakin tapauksissa nämä ovat johtaneet hengitysvajaukseen tai akuuttiin hengitysvaikeusoireyhtymään (ARDS), jotka voivat johtaa kuolemaan (ks. kohta 4.4).
In clinical studies bivalirudin has been shown to provide adequate anticoagulation during PCI procedures.
Kliinisissä tutkimuksissa on osoitettu, että bivalirudiini saa aikaan riittävän hyytymien eston angioplastiatoimenpiteiden aikana.
In clinical studies co-administration of lamotrigine had no apparent effect on zonisamide pharmacokinetics.
Kliinisissä tutkimuksissa lamotrigiinin samanaikainen annostelu ei aiheuttanut ilmeisiä vaikutuksia tsonisamidin farmakokinetiikkaan.
In clinical studies comparing PROCYSBI to the immediate-release cysteamine bitartrate, one third of the patients exhibited very common GI disorders (nausea, vomiting, abdominal pain).
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa PROCYSBIä verrattiin välittömästi vapautuvaan kysteamiinibitartraattiin, kolmanneksella potilaista esiintyi hyvin yleisesti ruoansulatuselimistön häiriöitä (pahoinvointia, oksentelua, vatsakipua).
In clinical studies comparing r-hFSH (follitropin alfa) and urinary FSH in ART (see table 1 below) and in ovulation induction, follitropin alfa was more potent than urinary FSH in terms of a lower total dose and a shorter treatment period needed to trigger follicular maturation.
Follitropiini alfa oli virtsapohjaista FSH:ta tehokkaampi kliinisissä tutkimuksissa, joissa verrattiin r- hFSH:ta (follitropiini alfaa) ja virtsapohjaista FSH:ta avusteisissa lisääntymismenetelmissä (ks. jäljempänä oleva taulukko 1) ja ovulaatioinduktiossa.
In clinical studies concurrent administration of TNF-antagonists and abatacept has been associated with an increased risk of infections including serious infections compared to TNF-antagonists alone, without increased clinical benefit.
Kliinisissä tutkimuksissa TNF-estäjien ja abataseptin samanaikaiseen käyttöön on liittynyt infektioiden, mukaan lukien vakavien infektioiden, riskin lisääntyminen verrattuna hoitoon pelkillä TNF-estäjillä, eikä yhdistelmähoidolla saavutettu kliinistä lisähyötyä.
In clinical studies employing planar imaging techniques, Quadramet accumulates with a lesion-to- normal bone ratio of approximately 5 and a lesion-to-soft tissue ratio of approximately 6.
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa käytettiin tasokuvantamismenetelmiä, Quadramet-valmisteen leesioihin ja normaaliin luuhun kertymisen suhde oli noin 5 ja leesioihin ja pehmytkudoksiin kertymisen suhde noin 6.
In clinical studies in adults at a dose of 250 micrograms (total 633 patients) the most frequently observed adverse reactions, at least possibly related to Aloxi, were headache (9 %) and constipation (5 %).
Kliinisissä tutkimuksissa aikuisille käytettyjen 250 mikrogramman annosten yhteydessä (yhteensä 633 potilasta) useimmin todettuja haittavaikutuksia, jotka ainakin mahdollisesti liittyivät Aloxin käyttöön, olivat päänsärky (9 %) ja ummetus (5 %).
In clinical studies in Cushing’s disease patients, QTcF of >500 msec was observed in two out of 201 patients.
Kliinisissä tutkimuksissa Cushingin tautia sairastavilla potilailla QTcF-aika oli > 500 msek kahdella potilaalla 201:sta.
In clinical studies in infants vaccinated at 2, 4 and 6 months of age, fever (≥ 38°C) was reported by 69% to 79% of subjects when Bexsero was co-administered with routine vaccines (containing the following antigens: pneumococcal 7-valent conjugate, diphtheria, tetanus, acellular pertussis, hepatitis B, inactivated poliomyelitis and Haemophilus influenzae type b) compared with 44% to 59% of subjects receiving the routine vaccines alone.
2., 4. ja 6. ikäkuukautena rokotettuja vauvoja koskeneissa kliinisissä tutkimuksissa kuumetta (≥ 38 °C) ilmeni 69–79 %:lla tutkittavista, kun Bexsero annettiin samanaikaisesti tavanomaisten rokotteiden kanssa (jotka sisälsivät seuraavia antigeenejä: pneumokokin 7-valenttista konjugaattia, kurkkumätää, jäykkäkouristusta, solutonta hinkuyskää, hepatiitti B:tä, inaktivoitua poliomyeliittiä ja Haemophilus influenzae tyyppi b:tä) verrattuna 44–59 %:iin tutkittavista, jotka saivat pelkästään tavanomaiset rokotukset.
In clinical studies in patients treated with pembrolizumab 2 mg/kg every 3 weeks or 10 mg/kg every two or three weeks, 19 (1.7%) of 1,087 evaluable patients tested positive for treatment-emergent antibodies to pembrolizumab.
Kliinisissä tutkimuksissa, joihin osallistuneet potilaat saivat pembrolitsumabia annoksella 2 mg/kg kolmen viikon välein tai 10 mg/kg kahden tai kolmen viikon välein, arvioitavissa olleista 1 087 potilaasta yhdeksällätoista (1,7 %) todettiin hoidon aikana ilmaantuneita pembrolitsumabin vasta-aineita.
In clinical studies in patients with compensated liver disease, the most common adverse reactions of any severity with at least a possible relation to entecavir were headache (9%), fatigue (6%), dizziness (4%) and nausea (3%).
Kliinisissä tutkimuksissa potilailla, joilla on kompensoitu maksasairaus, yleisimmät haittavaikutukset, joilla oli vähintään mahdollinen yhteys entekaviirihoitoon kun kaikki vaikeusasteet otettiin huomioon, olivat päänsärky (9 %), väsymys (6 %), huimaus (4 %) ja pahoinvointi (3 %).
In clinical studies in patients with HIV, the only undesirable effects that were consistently considered to be related to filgrastim administration were musculoskeletal pain, bone pain and myalgia.
Ainoat haittavaikutukset, joiden katsottiin HIV-potilailla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa liittyneen säännönmukaisesti filgrastiimin antoon, olivat muskuloskeletaalinen kipu, luukipu ja lihaskipu.
In clinical studies in patients with HIV, the only undesirable effects that were consistently considered to be related to filgrastim administration were musculoskeletal pain, bone pain and myalgia.
HIV-potilaiden kliinisissä tutkimuksissa ainoat haittavaikutukset, joiden johdonmukaisesti katsottiin liittyneen filgrastiimin antoon, olivat lihas- ja luustokipu, luukipu ja lihaskipu.
In clinical studies in patients with HIV, the only undesirable effects that were consistently considered to be related to filgrastim administration were musculoskeletal pain, bone pain and myalgia.
HIV-potilailla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa ainoat ei-toivotut vaikutukset joiden johdonmukaisesti katsottiin liittyvän filgrastiimihoitoon, olivat muskuloskeletaalinen kipu, luukipu ja lihaskipu.