natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In clinical studies in patients with HIV, the only undesirable effects that were consistently considered to be related to filgrastim administration were musculoskeletal pain, bone pain and myalgia.
HIV-potilailla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa ainoat ei-toivotut vaikutukset, joiden johdonmukaisesti katsottiin liittyvän filgrastiimihoitoon, olivat muskuloskeletaalinen kipu, luukipu ja lihaskipu.
In clinical studies in patients with psoriatic arthritis, apremilast significantly modulated, but did not fully inhibit, plasma protein levels of IL-1α, IL-6, IL-8, MCP-1, MIP-1β, MMP-3, and TNF-α.
Apremilasti muutti kliinisissä tutkimuksissa psoriaasiartriittia sairastavien potilaiden IL-1α:n, IL-6:n, IL-8:n, MCP-1:n, MIP-1β:n, MMP-3:n ja TNF-α:n pitoisuutta plasman proteiineissa merkittävästi, muttei estänyt näitä täysin.
In clinical studies in RA and CAPS patients, transient elevations of liver enzymes have been seen uncommonly.
Kliinisissä tutkimuksissa, joihin osallistui nivelreuma- ja CAPS-potilaita, on esiintynyt ohimeneviä maksaentsyymitasojen nousuja melko harvoin.
In clinical studies in RA and CAPS patients, transient elevations of liver enzymes have been seen uncommonly.
Nivelreuma- ja CAPS-potilaiden kliinisissä tutkimuksissa ohimeneviä maksaentsyymiarvojen nousuja on esiintynyt melko harvoin.
In clinical studies in RA patients, transient elevations of liver enzymes have been seen uncommonly.
Nivelreumapotilaiden kliinisissä tutkimuksissa ohimeneviä maksaentsyymiarvojen nousuja on esiintynyt melko harvoin.
In clinical studies in volunteers rosiglitazone has been administered at single oral doses of up to 20 mg and was well tolerated.
Vapaaehtoisille koehenkilöille tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa rosiglitatsonia on annettu enimmillään 20 mg:n kerta-annoksina suun kautta ja se on ollut hyvin siedetty.
In clinical studies in which 2150 patients with superficial skin infections applied Altargo, the most commonly reported adverse reaction was application site irritation, which affected approximately 1% of patients.
Kliinisissä tutkimuksissa, joihin osallistui 2150 potilasta ja joilla ihon pinnallista infektiota hoidettiin Altargolla, yleisin ilmoitettu haittavaikutus oli voidellun alueen ärsytys noin 1 %:lla potilaista.
In clinical studies in which amlodipine was administered in combination with beta blockers to patients with either hypertension or angina, no adverse effects on electrocardiographic parameters were observed.
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa amlodipiinia annettiin yhdessä beetasalpaajien kanssa angina pectoris– tai verenpainepotilaille, ei havaittu EKG-muutoksia.
In clinical studies involving 1680 patients, OPATANOL was administered one to four times daily in both eyes for up to four months as monotherapy or adjunctive therapy to loratadine 10 mg.
Yli 1680 potilaan kliinisissä tutkimuksissa OPATANOLia annettiin yhdestä neljään kertaan vuorokaudessa kumpaankin silmään enintään neljän kuukauden aikana joko monoterapiana tai lisähoitona 10 mg:n loratadiinille.
In clinical studies involving 2170 patients treated with DuoTrav the most frequently reported treatment-related adverse reaction was ocular hyperaemia (12.0%)..
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa oli mukana 2 170 DuoTrav-silmätippoja saavaa potilasta, yleisin hoitoon liittynyt haitallinen reaktio oli silmien verekkyys (12,0 %).
In clinical studies involving 63 paediatric patients between 0 and 12 years of age and 24 adolescents between 12 and 18 years of age with severe haemophilia A no difference in the safety profile of NovoEight was observed between paediatric patients and adults.
Tutkimuksissa oli 213 NovoEight-valmistetta saanutta potilasta; 150 nuorta (12-vuotiaasta lähtien) tai aikuista potilasta, joilla ei ollut inhibiittoreita (≥ 150 altistuspäivää) ja 63 alle 12-vuotiasta pediatrista potilasta, joilla ei ollut inhibiittoreita (≥ 50 altistuspäivää).
In clinical studies involving subjects from 1 year up to and including 15 years old, seropositivity rates for anti-HAV antibodies were 99.1% one month after the first dose and 100% after the second dose given at month 6 (i.e month 7).
Kliinisissä tutkimuksissa, jossa rokotettiin henkilöitä, joiden ikä oli 1−15 vuotta, anti- HAV-vasta- aineiden seropositiivisuus oli 1 kuukauden kuluttua ensimmäisestä annoksesta 99,1 % ja toisesta annoksesta 100 %, kun toinen annos annettiin 6 kuukauden kuluttua ensimmäisestä annoksesta (eli 7. kuukaudella).
In clinical studies it was shown that maintenance dosages ranging from 75-375 IU for six to twelve days are sufficient, although longer treatment may be necessary.
Kliinisten tutkimusten mukaan ylläpitoannokseksi riittää yleensä 75–375 IU 6–12 päivän ajan.
In clinical studies it was shown that maintenance dosages ranging from 75-375 IU for six to twelve days are sufficient, although longer treatment may be necessary.
Kliinisten tutkimusten mukaan ylläpitoannokseksi riittää yleensä 75—375 IU 6—12 päivän ajan.
In clinical studies low white blood cell counts were seen in 2.1% of Fampyra patients versus 1.9% of patients on placebo.
Kliinisissä tutkimuksissa havaittiin veren valkosolumäärän vähenemistä 2,1 %:lla Fampyra-hoitoa saaneista ja 1,9 %:lla lumelääkehoitoa saaneista potilaista.
In clinical studies of 866 treatment-naïve adult patients receiving emtricitabine and tenofovir alafenamide with elvitegravir and cobicistat as the fixed-dose combination tablet elvitegravir 150 mg/cobicistat 150 mg/emtricitabine 200 mg/tenofovir alafenamide (as fumarate) 10 mg (E/C/F/TAF) through 96 weeks, the most frequently reported adverse reactions were diarrhoea (7%), nausea (10%), and headache (6%).
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa 866:lle aiemmin hoitamattomalle aikuispotilaalle annettiin emtrisitabiinia ja tenofoviirialafenamidia elvitegraviirin ja kobisistaatin kanssa kiinteäannoksisena yhdistelmätablettina (elvitegraviiri 150 mg / kobisistaatti 150 mg / emtrisitabiini 200 mg / tenofoviirialafenamidi (fumaraattina) 10 mg) (E/C/F/TAF) 96 viikon ajan, useimmin raportoituja haittavaikutuksia olivat ripuli (7 %), pahoinvointi (10 %) ja päänsärky (6 %).
In clinical studies of children (7-18 years) who received Replagal 0.2 mg/kg every other week, no unexpected safety issues were encountered (see section 5.1).
Replagalia annoksella 0,2 mg/kg joka toinen viikko saaneille lapsille (7–18-vuotiaat) suoritetuissa kliinisissä tutkimuksissa ei havaittu odottamattomia turvallisuusnäkökohtia (ks. kohta 5.1).
In clinical studies of Genvoya, increases in serum creatinine occurred by Week 2 of treatment and remained stable through 96 weeks.
Genvoya-valmisteen kliinisissä tutkimuksissa seerumin kreatiniiniarvot suurenivat hoitoviikkoon 2 mennessä ja ne pysyivät vakaina viikolle 96 asti.
In clinical studies of non-liposomal irinotecan administered on a weekly dosage schedule, patients with modestly elevated baseline serum total bilirubin levels (1.0 to 2.0 mg/dl) had a significantly greater likelihood of experiencing first cycle Grade 3 or Grade 4 neutropenia than those with bilirubin levels that were less than 1.0 mg/dl.
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa ei-liposomaalista irinotekaania annettiin viikoittaisina annoksina, potilailla, joiden seerumin kokonaisbilirubiinipitoisuudet (1,0–2,0 mg/dl) olivat lähtötasolla kohtalaisen koholla, oli merkittävästi suurempi todennäköisyys saada ensimmäisen syklin luokan 3 tai 4 neutropenia kuin niillä, joiden bilirubiinipitoisuudet olivat alle 1,0 mg/dl.
In clinical studies of patients with non-Hodgkin’s lymphoma and multiple myeloma, mobilisation of tumour cells has not been observed with plerixafor.
Non-Hodgkin- lymfoomaa tai multippelia myeloomaa sairastaville potilaille tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa, joissa on käytetty pleriksaforia, ei havaittu syöpäsolujen mobilisaatiota.
In clinical studies of patients with Non-Hodgkin’s lymphoma, the addition of rituximab to a mobilisation regimen of plerixafor and G-CSF did not impact patient safety or CD34+ cell yield.
Non-Hodgkin-lymfoomaa sairastaville potilaille tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa rituksimabin lisääminen mobilisaatiohoito-ohjelmaan pleriksaforin ja G-CSF:n lisäksi ei vaikuttanut potilasturvallisuuteen eikä CD34+-solusaaliiseen.
In clinical studies of prolonged-release exenatide, approximately 45 % of patients had low titre antibodies to exenatide at study endpoint.
Kliinisissä depotmuotoisella eksenatidivalmisteella tehdyissä tutkimuksissa noin 45 %:lla potilaista oli matala eksenatidivasta-ainetitteri tutkimuksen lopussa.
In clinical studies of RA, 775 patients treated with daily Kineret doses of 30mg, 75mg, 150mg, 1mg/kg or 2mg/kg, there was an increase of 2.4% to 5.3% in total cholesterol levels 2 weeks after start of Kineret treatment, without a dose-response relationship.
Potilaiden kokonaiskolesterolipitoisuus kohosi 2,4–5,3 % 2 viikkoa Kineret-hoidon aloittamisen jälkeen, ilman annos-vastesuhdetta.
In clinical studies of secondarily infected open wounds, the efficacy of retapamulin was inadequate in patients with infections caused by MRSA.
Kliinisissä tutkimuksissa potilailla, joilla oli sekundaarisesti infektoituneita avohaavoja ja joissa tulehduksen aiheuttaja oli MRSA, retapamuliinin teho oli riittämätön.
In clinical studies of sunitinib and from post-marketing experience, seizures have been observed in subjects with or without radiological evidence of brain metastases.
Kliinisissä sunitinibitutkimuksissa ja valmisteen markkinoille tulon jälkeen on havaittu kouristuskohtauksia sekä tutkimushenkilöillä, joilla oli kuvantamistutkimuksissa saatu näyttöä etäpesäkkeistä aivoissa, että tutkimushenkilöillä, joilla tällaista näyttöä ei ollut saatu.
In clinical studies of treatment-experienced patients, rash, irrespective of causality, was more commonly observed with regimens containing ISENTRESS and darunavir compared to those containing ISENTRESS without darunavir or darunavir without ISENTRESS.
Aikaisemmin hoitoa saaneilla potilailla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa ihottuma (kausaliteetista riippumatta) oli yleisempää ISENTRESSiä ja darunaviiria sisältävien hoito-ohjelmien yhteydessä kuin annettaessa ISENTRESSiä ilman darunaviiria tai darunaviiria ilman ISENTRESSiä.
In clinical studies of up to two years duration, there was no accelerated decline beyond 3-6 months.
Enintään kaksi vuotta kestäneissä kliinisissä tutkimuksissa FEV1-arvon kiihtynyttä pienenemistä ei todettu enää 3–6 kuukauden jälkeen.
In clinical studies of up to two years duration, there was no accelerated decline beyond 3-6 months.
Enintään kaksi vuotta kestäneissä kliinisissä tutkimuksissa keuhkotoiminnan kiihtynyttä heikkenemistä ei todettu enää 3–6 kuukauden jälkeen.
In clinical studies patients converted from twice daily Prograf were converted to Envarsus at 1: 0.85(mg:mg).
Kliinisissä tutkimuksissa kahdesti vuorokaudessa otettavasta Prograf-valmisteesta Envarsus-valmisteen käyttöön siirtyneille potilaille annettiin Envarsus- valmistetta suhteessa 1:0,85 (mg:mg).
In clinical studies performed in this population ribavirin and interferon alfa-2b were used in doses of 15 mg/kg/day and 3 million international units (MIU)/m2 three times a week respectively (Table 1).
Tällä potilasryhmällä kliinisissä tutkimuksissa käytetyt ribaviriinin ja interferoni alfa-2b:n annokset olivat 15 mg/kg/vrk ja 3 miljoonaa kansainvälistä yksikköä (MIU)/m2 kolmesti viikossa (Taulukko 1).
In clinical studies performed in this population ribavirin and interferon alfa-2b were used in doses of 15 mg/kg/day and 3 million international units (MIU)/m2 three times a week respectively (Table 2).
Tällä potilasryhmällä kliinisissä tutkimuksissa käytetyt ribaviriinin ja interferoni alfa-2b:n annokset olivat 15 mg/kg/vrk ja 3 miljoonaa kansainvälistä yksikköä (MIU)/m2 kolmesti viikossa (taulukko 2).
In clinical studies Rasilez has not been investigated in hypertensive patients with severe renal impairment (serum creatinine ≥ 150 μmol/l or 1.70 mg/dl in women and ≥ 177 μmol/l or 2.00 mg/dl in men and/or estimated GFR < 30 ml/min/1.73 m2), history of dialysis, nephrotic syndrome or renovascular hypertension.
Rasilezia ei ole tutkittu kliinisissä tutkimuksissa verenpainetautia sairastavilla potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (seerumin kreatiniiniarvot naisilla ≥ 150 μmol/l tai 1,70 mg/dl ja miehillä ≥ 177 μmol/l tai 2,00 mg/dl ja/tai GFR arvioidaan alle 30 ml/min/1,73 m2), jotka ovat aiemmin saaneet dialyysihoitoa, sairastavat nefroottista oireyhtymää tai renovaskulaarista verenpainetautia.
In clinical studies seizures were observed in 1.4% of cinacalcet treated patients and 0.7% of placebo- treated patients.
Kliinisissä tutkimuksissa kouristuskohtauksia esiintyi 1,4 prosentilla sinakalseettihoitoa saaneista ja 0,7 prosentilla lumevalmistetta saaneista potilaista.
In clinical studies seizures were observed in 1.4% of Mimpara treated patients and 0.7% of placebo-treated patients.
Kliinisissä tutkimuksissa kouristuskohtauksia esiintyi 1,4 prosentilla Mimpara-hoitoa saaneista ja 0,7 prosentilla lumevalmistetta saaneista potilaista.
In clinical studies that evaluated the immunogenicity of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Vietnam/1194/2004 (H5N1) in subjects 18-60 years old, the anti-haemagglutinin (anti-HA) antibody responses were as follows:
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa tutkittiin AS03-adjuvanttia ja A/Vietnam/1194/2004 (H5N1) kannasta peräisin olevaa 3,75 mikrog HA:ta sisältävän rokotteen immunogeenisuutta 18─60-vuotiailla, anti- hemagglutiniini (anti-HA) vasta-aineen vasteet olivat seuraavat:
In clinical studies that evaluated the immunogenicity of AS03-adjuvanted vaccine containing 3.75 µg HA derived from A/Vietnam/1194/2004 in subjects aged 18-60 years the anti-haemagglutinin (anti- HA) antibody responses were as follows:
Immunogeenisuutta tutkivassa kliinisessä tutkimuksessa, jossa 18-60-vuotiaille koehenkilöille annettiin rokotetta, joka sisälsi AS03-adjuvanttia ja 3,75 mikrog A/Vietnam/1194/2004-kannasta peräisin olevaa HA:ta, anti-hemagglutiniini (anti-HA) vasta-aineiden vasteet olivat seuraavat:
In clinical studies the mean apparent clearance of exenatide is 9 l/h and the mean terminal half-life is 2.4 h.
Eksenatidin keskimääräinen näennäinen puhdistuma on ihmisen elimistössä 9 l/t ja keskimääräinen terminaalinen puoliintumisaika 2,4 t kliinisissä tutkimuksissa.
In clinical studies the most common adverse reactions leading to discontinuation of entacapone treatment have been gastrointestinal symptoms (e.g. diarrhoea, 2.5%) and increased dopaminergic adverse reactions of levodopa (e.g. dyskinesias, 1.7%).
Kliinisissä kokeissa tavallisimmat hoidon keskeyttämiseen johtaneet haittavaikutukset ovat olleet mahasuolikanavan oireet (esim. ripuli 2,5 %:lla) ja lisääntyneet levodopan dopaminergiset haittavaikutukset (esim. dyskinesia 1,7 %).
In clinical studies where Onsenal was taken for up to 3 years to prevent spontaneous colon polyps, the following additional side effects have been observed (side effects marked with an asterisk were more common in these studies than in arthritis studies):
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa Onsenalia otettiin enintään 3 vuotta paksusuolessa (koolon) ilmenevien polyyppien estämiseksi, havaittiin lisäksi seuraavia haittavaikutuksia (*-merkityt haittavaikutukset olivat näissä tutkimuksissa yleisempiä kuin niveltulehdusta koskeneissa tutkimuksissa):
In clinical studies with 24 months follow-up in chronic phase CML, 10 of the 215 imatinib-intolerant patients had the same grade 3 or 4 non-haematologic toxicity with SPRYCEL as they did with prior imatinib; 8 of these 10 patients were managed with dose reduction and were able to continue SPRYCEL treatment.
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa seuranta-aika oli 24 kuukautta, kymmenelle SPRYCELilla hoidetuista 215:stä kroonisen vaiheen KML-potilaasta, jotka eivät sietäneet imatinibia, kehittyi samanlainen 3. ja asteen ei-hematologinen toksisuus kuin aikaisemman imatinibihoidon aikana; kahdeksalla näistä kymmenestä potilaasta annosta pienennettiin, ja he pystyivät jatkamaan SPRYCEL-hoitoa.
In clinical studies with 73 previously treated patients (PTP, defined as having ≥100 exposure days), followed over 4 years, no de-novo inhibitors were observed.
Kliinisissä tutkimuksissa 73:lla aikaisemmin hoidetulla potilaalla (PTP, määritelmän mukaan enemmän kuin 100 altistuspäivää), joita seurattiin yli neljän vuoden ajan, ei todettu de novo vasta- aineiden muodostusta.
In clinical studies with adults who received Pandemic influenza vaccine H5N1 MedImmune, the most common side effects were headache and upper respiratory tract infection (inflammation of the nose, throat, and sinuses).
Pandemiainfluenssarokote H5N1 MedImmunen saaneilla aikuisilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa yleisimpiä haittavaikutuksia olivat päänsärky ja ylähengitystieinfektio (nenän, nielun tai nenän sivuonteloiden tulehdus).
In clinical studies with Aerius, the following side effects were reported as: Children
Aerius-valmisteen kliinisissä tutkimuksissa on raportoitu seuraavia haittavaikutuksia: Lapset
In clinical studies with Aerius, the following side effects were reported as: Common: the following may affect up to 1 in 10 people
Aerius-valmisteen kliinisissä tutkimuksissa on raportoitu seuraavia haittavaikutuksia: Yleiset: seuraavia voi esiintyä alle yhdellä käyttäjällä kymmenestä
In clinical studies with axitinib for the treatment of patients with RCC, cardiac failure events (including cardiac failure, cardiac failure congestive, cardiopulmonary failure, left ventricular dysfunction, ejection fraction decreased, and right ventricular failure) were reported (see section 4.8).
Munuaissolukarsinoomaa sairastavilla potilailla tehdyissä aksitinibin kliinisissä tutkimuksissa raportoitiin sydämen vajaatoimintatapauksia (mukaan lukien sydämen vajaatoiminta, kongestiivinen sydämen vajaatoiminta, kardiopulmonaalinen vajaatoiminta, vasemman kammion toiminnanvajaus, pienentynyt ejektiofraktio ja oikean kammion vajaatoiminta) (ks. kohta 4.8).
In clinical studies with axitinib, arterial embolic and thrombotic events (including transient ischemic attack, myocardial infarction, cerebrovascular accident and retinal artery occlusion) were reported (see section 4.8).
Aksitinibilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa raportoitiin valtimoiden tromboembolisia ja tromboottisia tapahtumia (kuten ohimeneviä aivoverenkiertohäiriöitä, sydäninfarkteja, aivohalvauksia ja verkkokalvon valtimotukoksia) (ks. kohta 4.8).
In clinical studies with axitinib, events of gastrointestinal perforation and fistulas were reported (see section 4.8).
Aksitinibilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa on raportoitu ruoansulatuskanavan perforaatioita ja fisteleitä (ks. kohta 4.8).
In clinical studies with axitinib, events of PRES were reported (see section 4.8).
Aksitinibilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa on raportoitu posteriorista korjautuvaa enkefalopatiaoireyhtymää (ks. kohta 4.8).
In clinical studies with axitinib, the systemic exposure to axitinib was approximately two-fold higher in subjects with moderate hepatic impairment (Child-Pugh class B) compared to subjects with normal hepatic function.
Aksitinibilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa keskivaikeaa maksan vajaatoimintaa (Child-Pugh- luokka B) sairastavien tutkimuspotilaiden systeeminen altistus aksitinibille oli noin kaksinkertainen verrattuna tutkimuspotilaisiin, joiden maksan toiminta oli normaali.
In clinical studies with axitinib, venous embolic and thrombotic events (including pulmonary embolism, deep vein thrombosis, and retinal vein occlusion/thrombosis) were reported (see section 4.8).
Aksitinibilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa raportoitiin laskimoiden tromboembolisia ja tromboottisia tapahtumia (kuten keuhkoemboliaa, syviä laskimotukoksia ja verkkokalvon laskimotukoksia/trombooseja) (ks. kohta 4.8).
In clinical studies with Azomyr, the following side effects were reported as: Children
Azomyr-valmisteen kliinisissä tutkimuksissa on raportoitu seuraavia haittavaikutuksia: Lapset
In clinical studies with Azomyr, the following side effects were reported as: Common: the following may affect up to 1 in 10 people
Azomyr-valmisteen kliinisissä tutkimuksissa on raportoitu seuraavia haittavaikutuksia: Yleiset: seuraavia voi esiintyä alle yhdellä käyttäjällä kymmenestä
In clinical studies with crizotinib in patients with either ALK-positive or ROS1-positive advanced NSCLC (N=1722), Grade 4 visual field defect with vision loss has been reported in 4 (0.2%) patients.
Kritsotinibin kliinisissä tutkimuksissa edennyttä ALK-positiivista tai ROS1-positiivista ei- pienisoluista keuhkosyöpää sairastavilla potilailla (n = 1722) vaikeusasteen 4 näkökenttäpuutosta, johon liittyi näönmenetys, on raportoitu 4 potilaalla (0,2 %).
In clinical studies with desloratadine, the following side effects were reported as: Common (the following may affect up to 1 in 10 people):
Deasloratadiinin kliinisissä tutkimuksissa on raportoitu seuraavia haittavaikutuksia: Yleiset: seuraavia voi esiintyä alle yhdellä käyttäjällä kymmenestä
In clinical studies with filgrastim administration to HIV patients, the only adverse effects consistently considered to be related to filgrastim administration were musculoskeletal pain, bone pain and myalgia.
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa filgrastiimia annettiin HIV-potilaille, ainoat haittavaikutukset joiden johdonmukaisesti katsottiin liittyvän filgrastiimihoitoon, olivat muskuloskeletaalinen kipu, luukipu ja lihaskipu.
In clinical studies with infliximab in which 5,780 patients were treated, representing 5,494 patient years,
ja ASAT-arvot kohosivat, olivat oireettomia.
In clinical studies with infliximab in which 5,780 patients were treated, representing 5,494 patient years, 5 cases of lymphomas and 26 non-lymphoma malignancies were detected as compared with no lymphomas and 1 non-lymphoma malignancy in 1,600 placebo-treated patients representing
Infliksimabilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa, joissa hoidettiin 5780 potilasta, mikä vastasi 5494 potilasvuotta, havaittiin 5 lymfoomatapausta ja 26 ei-lymfaattista maligniteettia.
In clinical studies with infliximab in which 5,780 patients were treated, representing 5,494 patient years, 5 cases of lymphomas and 26 non-lymphoma malignancies were detected as compared with no lymphomas and 1 non-lymphoma malignancy in 1,600 placebo-treated patients representing
Infliksimabilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa, joissa hoidettiin 5780 potilasta, mikä vastasi 5494 potilasvuotta, havaittiin 5 lymfoomatapausta ja 26 non-lymfoomamaligniteettia.
In clinical studies with lamivudine-refractory patients, 4% had ALT elevations > 3 times baseline, and
Kliinisissä tutkimuksissa potilailla, joilla lamivudiinihoito oli epäonnistunut, 4 prosentilla ALAT nousi
In clinical studies with Neoclarityn, the following side effects were reported as: Children
Neoclarityn-valmisteen kliinisissä tutkimuksissa on raportoitu seuraavia haittavaikutuksia: Lapset
In clinical studies with Neoclarityn, the following side effects were reported as: Common: the following may affect up to 1 in 10 people
Neoclarityn-valmisteen kliinisissä tutkimuksissa on raportoitu seuraavia haittavaikutuksia: Yleiset: seuraavia voi esiintyä alle yhdellä käyttäjällä kymmenestä
In clinical studies with patients with resistance or intolerance to prior imatinib therapy, it was recommended that treatment with imatinib be discontinued at least 7 days before starting treatment with SPRYCEL.
Kliinisissä tutkimuksissa, johon osallistui potilaita, joilla aikaisempi imatinibihoito ei tuottanut tulosta tai potilaat eivät sietäneet sitä, suositeltiin, että imatinibi-hoito lopetetaan vähintään 7 vuorokautta ennen SPRYCEL-hoidon aloittamista.
In clinical studies with pazopanib, events of QT prolongation and Torsade de Pointes have occurred (see section 4.8).
Patsopanibin kliinisissä tutkimuksissa on ilmennyt QT-ajan pidentymistä ja kääntyvien kärkien takykardiaa (torsades de pointes).
In clinical studies with pazopanib, myocardial infarction, ischemic stroke, and transient ischemic attack were observed (see section 4.8).
Kliinisissä tutkimuksissa patsopanibihoidon yhteydessä ilmeni sydäninfarktia, iskeemistä aivohalvausta ja ohimenevää aivoverenkierron häiriötä (ks. kohta 4.8).