natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In studies when adult patients received concurrent treatment with Enbrel plus anakinra, a higher rate of serious infections compared to Enbrel alone was observed and 2% of patients (3/139) developed neutropenia (absolute neutrophil count  1000/ mm3).
Tutkimuksissa, joissa aikuispotilaita hoidettiin samanaikaisesti Enbrelillä ja anakinralla, havaittiin vakavien infektioiden suurempi esiintyvyys kuin pelkällä Enbrel-hoidolla, ja 2 %:lle potilaista (3/139) kehittyi neutropenia (absoluuttinen neutrofiilien määrä < 1000 / mm3).
In studies when adult patients received concurrent treatment with Enbrel plus anakinra, a higher rate of serious infections compared to Enbrel alone was observed and 2% of patients (3/139) developed neutropenia (absolute neutrophil count  1000/mm3).
Tutkimuksissa, joissa aikuispotilaita hoidettiin samanaikaisesti Enbrelillä ja anakinralla, havaittiin vakavien infektioiden suurempi esiintyvyys kuin pelkällä Enbrel-hoidolla, ja 2 %:lle potilaista (3/139) kehittyi neutropenia (absoluuttinen neutrofiilien määrä < 1000 / mm3).
In studies when adult patients received concurrent treatment with Enbrel plus anakinra, a higher rate of serious infections compared to Enbrel alone was observed, and 2% of patients (3/139) developed neutropenia (absolute neutrophil count  1000/mm3).
Tutkimuksissa, joissa aikuispotilaita hoidettiin samanaikaisesti Enbrelillä ja anakinralla, havaittiin vakavien infektioiden suurempi esiintyvyys kuin pelkällä Enbrel-hoidolla, ja 2 %:lle potilaista (3/139) kehittyi neutropenia (absoluuttinen neutrofiilien määrä < 1000 / mm3).
In studies where tipranavir co- administered with low-dose
Tutkimuksissa, joissa
In studies with adults, data were obtained after two doses of Bexsero with a one month or two month interval between doses (see Table 7).
Aikuisilla tehdyissä tutkimuksissa tietoja kerättiin kahden Bexsero-annoksen jälkeen, kun annosväli oli yksi tai kaksi kuukautta (ks. taulukko 7).
In studies with daily i.v. dosing regimen, there was no evidence for a direct foetal toxic or teratogenic effect of ibandronic acid in rats and rabbits.
Tutkimuksissa, joissa ibandronihappoa annettiin rotille ja kaniineille päivittäin laskimoon, ibandronihapolla ei havaittu olevan suoria sikiöön kohdistuvia toksisia eikä teratogeenisia vaikutuksia.
In studies with eslicarbazepine in fresh human hepatocytes a mild activation of UGT1A1 mediated glucuronidation was observed.
Ihmisen tuoreilla maksasoluilla tehdyissä eslikarbatsepiinitutkimuksissa havaittiin UGT1A1- välitteisen glukuronidaation vähäistä aktivaatiota.
In studies with eslicarbazepine in fresh human hepatocytes a mild induction of UGT1A1 mediated glucuronidation was observed.
Ihmisen tuoreilla maksasoluilla tehdyissä eslikarbatsepiinitutkimuksissa havaittiin UGT1A1- välitteisen glukuronidaation vähäistä induktiota.
In studies with nucleoside-naïve patients, on-treatment ALT elevations > 10 times ULN (upper limit of normal) and > 2 times baseline occurred in 2.6% of tenofovir disoproxil fumarate-treated patients.
Nukleosidilla aiemmin hoitamattomilla potilailla suoritetuissa tutkimuksissa esiintyi hoidonaikainen ALAT-tason nousu >10 kertaa yli normaalin ylärajan ja >2 kertaa lähtötason 2,6 %:lla tenofoviiridisoproksiilifumaraatilla hoidetuista potilaista.
In studies with rats a reduction in fertility indices was observed at parentally toxic doses (see section 5.3).
Rotilla tehdyt tutkimukset osoittivat, että vanhemmille toksiset annokset vähentävät hedelmällisyyttä (ks. kohta 5.3).
In studies with VPRIV additional side effects have also been reported: Very common side effects are:
Muita haittavaikutuksia on myös raportoitu VPRIV-valmisteella tehdyissä tutkimuksissa: Hyvin yleisiä haittavaikutuksia ovat:
In studies without antibacterial soaking, pyrexia or hyperthermia was reported in 35.6% of NexoBrid- treated patients compared with 18.6% in control patients.
Tutkimuksissa, joissa ei käytetty antibakteerista kastelua, raportoitiiin pyreksiaa tai hypertermiaa 35,6%:lla NexoBrid-valmisteella hoidetuista potilaista verrattuna verrokkiryhmän 18,6%:iin.
In studies, 93% of the patients receiving Vectibix had side effects affecting the skin, although most of these were mild or moderate.
Tutkimuksissa noin 93 prosentilla Vectibixiä saaneista esiintyi ihoon liittyviä sivuvaikutuksia, joista useimmat olivat kuitenkin lieviä tai kohtalaisia.
In studies, Aubagio was shown to reduce relapses and delay the progression of disability in patients with relapsing- remitting MS.
Tutkimukset osoittivat, että Aubagio vähensi relapsien määrää ja viivästytti toimintakyvyn heikkenemistä aaltomaista MS-tautia sairastavilla potilailla.
In studies, Cresemba’s effect was comparable to that of voriconazole in treating invasive aspergillosis.
Tutkimuksissa Cresemba tehosi invasiiviseen aspergilloosiin yhtä hyvin kuin vorikonatsoli.
In studies, mean lung deposition of budesonide after inhalation via the powder inhaler ranged from 32% to 44% of the delivered dose.
Tutkimuksissa jauheinhalaattorin kautta inhaloidusta budesonidista pääsi keuhkoihin keskimäärin 32–44 %.
In studies, the most common side effects with ATryn (seen in between 1 and 10 patients in 100) were dizziness, headache, haemorrhage (bleeding, including bleeding at the site of the injection or after surgery), nausea (feeling sick) and wound secretion (discharge from the surgical wound).
Tutkimuksissa Atrynin yleisimmät sivuvaikutukset (joita esiintyi 1–10 potilaalla 100:sta) olivat huimaus, päänsärky, verenvuoto (myös infuusiokohdassa tai leikkauksen jälkeen), pahoinvointi ja haavavuoto (erite leikkaushaavasta).
In studies, the most common side effects with Sprycel (seen in more than 1 patient in 10) were infection, suppression of the bone marrow (decreasing numbers of blood cells), headache, haemorrhage (bleeding), pleural effusion (fluid around the lungs), dyspnoea (difficulty breathing),, diarrhoea, vomiting, nausea (feeling sick), abdominal pain (stomach ache), skin rash, musculoskeletal pain, fatigue (tiredness), swelling in the extremities and the face, pyrexia (fever), neutropenia (low levels of neutrophils), thrombocytopenia (low blood platelet counts) and anaemia (low red blood cell counts).
Tutkimuksissa Sprycelin yleisimmät sivuvaikutukset (useammalla kuin yhdellä kymmenestä potilaasta) olivat infektiot, luuytimen toiminnan estyminen (verisolujen määrän väheneminen), päänsärky, verenvuoto, pleuraeffuusio (keuhkopussin nestekertymä), dyspnea (hengenahdistus), ripuli, oksentelu, pahoinvointi, vatsakivut, ihottuma, muskuloskeletaalinen kipu (lihas- ja luukipu), väsymys, ääreisosien ja kasvojen turvotus, kuume, neutropenia (neutrofiilien puutos), trombosytopenia (verihiutaleniukkuus) sekä anemia (veren punasolujen vähäisyys).
In studies, the most common side effects with Tarceva when used as monotherapy for lung cancer were rash (seen in 75% of patients), diarrhoea (seen in 54% of patients), loss of appetite and tiredness (each seen in 52% of patients).
Tutkimuksissa Tarcevan yleisimmät sivuvaikutukset, kun sitä käytettiin keuhkosyöpäpotilaiden yksilääkehoitona, olivat ihottuma (75 prosentilla potilaista), ripuli (54 prosentilla potilaista), ruokahaluttomuus ja väsymys (kumpaakin 52 prosentilla potilaista).
In studies, the most common side effects with Tysabri (seen in between 1 and 10 patients in 100) were urinary tract infection (infection of the structures that carry urine), nasopharyngitis (inflammation of the nose and throat), urticaria (itchy rash), headache, dizziness, vomiting, nausea (feeling sick), arthralgia (joint pain), rigors (shaking chills), pyrexia (fever) and fatigue (tiredness).
Tysabrin yleisimmät sivuvaikutukset (1–10 potilaalla sadasta) tutkimuksissa olivat virtsatieinfektio, nasofaryngiitti (nenän ja kurkun tulehdus), urtikaria (kutiava ihottuma), päänsärky, huimaus, oksentelu, pahoinvointi, nivelkipu, vilunväreet, pyreksia (kuume) sekä väsymys.
In studies, the most common side effects with Zostavax are reactions at the site of the injection (redness, pain, swelling, itching, warmth and bruising), headache and pain in the arm or leg.
Tutkimuksissa Zostavaxin yleisimmät sivuvaikutukset olivat pistoskohdan reaktiot (punoitus, kipu, turvotus, kutina, kuumotus ja mustelmat), päänsärky ja käsivarren tai jalan kipu.
In study 0102 [ANC ≥ 1.5 x 109/l, platelets ≥ 100 x 109/l, no blood blasts, BM blasts < 5 % and no extramedullary disease]
Tutkimuksessa 0102 [ANC  1,5 x 109/l, trombosyyttiarvo  100 x 109/l, ei blasteja veressä, luuydinblasteja < 5 % eikä luuytimenulkoista sairautta]
In Study 02507, the total Bone Marrow Burden (BMB) score as assessed by MRI in lumbar spine and femur in Cerdelga-treated patients decreased by a mean of 1.1 points after 9 months (n=20) and 2.15 points after 18 months (n=18).
Tutkimuksessa 02507 magneettikuvauksen perusteella arvioitu Cerdelga-hoitoa saaneiden potilaiden luuydinkuormituksen (Bone Marrow Burden, BMB) kokonaispistemäärä lannerangan ja reisiluun osalta väheni keskimäärin 1,1 pisteellä 9 kuukauden jälkeen (n=20) ja 2,15 pisteellä 18 kuukauden jälkeen (n=18).
In study 060201 two long-term prophylaxis treatment schemes have been compared in 53 PTPs: an individualized pharmacokinetic guided dosing regimen (within a range of 20 to 80 IU of factor VIII per kg body weight at intervals of 72 ± 6 hours, n=23) with a standard prophylactic dosing regimen (20 to 40 IU/kg every 48 ±6 hours, n=30).
Tutkimuksessa 060201 kahta pitkäkestoista profylaktista hoitomallia verrattiin toisiinsa 53 aiemmin hoidetulla potilaalla: yksilöllinen farmakokineettisesti ohjattu annostusohjelma (20–80 IU:ta tekijää VIII/painokilo 72 ± 6 tunnin välein, n = 23) verrattuna tavalliseen profylaktiseen annostusohjelmaan (20–40 IU/kg joka 48. ± 6 tunnin välein, n = 30).
In Study 1 (see section 5.1), decrease in absolute neutrophil count levels below 500 cells/mm3 was observed in 4 % (8/194) of patients and decrease in platelets below 50,000/mm3 was observed in 4 % (8/194) of patients receiving PegIntron in combination with ribavirin.
Tutkimuksessa 1 (ks. kohta 5.1) absoluuttisen neutrofiilimäärän laskua alle tason 500 solua/mm3 todettiin 4 %:lla (8/194) ja trombosyyttien määrän laskua alle tason 50 000/mm3 todettiin 4 %:lla (8/194) PegIntronia yhdessä ribaviriinin kanssa saaneilla.
In Study 1 (see section 5.1), decrease in absolute neutrophil count levels below 500 cells/mm3 was observed in 4 % (8/194) of patients and decrease in platelets below 50,000/mm3 was observed in 4 % (8/194) of patients receiving ViraferonPeg in combination with ribavirin.
Tutkimuksessa 1 (ks. kohta 5.1) absoluuttisen neutrofiilimäärän laskua alle tason 500 solua/mm3 todettiin 4 %:lla (8/194) ja trombosyyttien määrän laskua alle tason 50 000/mm3 todettiin 4 %:lla (8/194) ViraferonPegia yhdessä ribaviriinin kanssa saaneilla.
In Study 1 (see section 5.1), decrease in absolute neutrophil count levels below 500 cells/mm3 was observed in 4% (8/194) of patients and decrease in platelets below 50,000/mm3 was observed in 4% (8/194) of patients receiving ribavirin capsules in combination with peginterferon alfa-2b.
Tutkimuksessa 1 (ks. kohta 5.1) absoluuttisten neutrofiilien määrän laskua alle tason 500 solua/mm3 todettiin 4 %:lla (8/194) ja trombosyyttien määrän laskua alle tason 50 000/mm3 todettiin 4 %:lla (8/194) ribaviriinikapselit yhdessä peginterferoni alfa-2b:n kanssa saaneilla.
In Study 1 a statistically significant difference in independently reviewed durable tumour and symptomatic response rate in the siltuximab arm compared with the placebo arm (34% vs.
Tutkimuksessa 1 havaittiin riippumattoman arvion perusteella siltuksimabiryhmässä tilastollisesti merkitsevä ero lumeryhmään verrattuna kasvaimen ja oireiden pitkäaikaisessa vasteluvussa (34 % siltuksimabiryhmässä vs.
In Study 1 by Year 3, mean calculated GFR was 21 ml/min/1.73 m2 higher with belatacept, and 10% and 20% of patients reached CKD stage 4/5 (GFR < 30 ml/min/1.73 m2) with belatacept versus ciclosporin, respectively.
Tutkimuksessa 1 keskimääräinen laskennallinen GFR oli kolmanteen vuoteen mennessä 21 ml/min/1,73 m2:n verran suurempi belataseptiryhmässä ja CKD 4–5 -potilaita (GFR < 30 ml/min/1,73 m2) oli belataseptiryhmässä 10 % ja siklosporiiniryhmässä 20 %.
In Study 1, 122 patients were treated with opicapone 5 mg and 122 patients were treated with entacapone 200 mg (active comparator).
Lisäksi 122 potilasta sai opikaponia 5 mg ja 122 potilasta sai entakaponia 200 mg (aktiivinen vertailuvalmiste) tutkimuksessa
In Study 1, patients had the following median baseline characteristics: age 39 years, disease duration
Tutkimuksessa 1 potilasjoukkoa lähtötilanteessa kuvaavat mediaaniarvot olivat: 39 vuoden ikä, sairauden kesto 7,0 vuotta, EDSS-pistemäärä 2,0.
In Study 1, pharmacodynamics was assessed in 57 newly diagnosed paediatric patients with standard-risk ALL who received three intramuscular doses of Oncaspar (2500 Units/m2), one each during induction and two delayed intensification treatment phases.
Tutkimuksessa 1 farmakodynamiikkaa arvioitiin 57 äskettäin diagnosoidulla pediatrisella potilaalla, joilla oli normaalin riskin akuutti lymfoblastileukemia ja jotka saivat kolme Oncaspar-annosta lihakseen (2 500 yksikköä/m2), yhden induktiohoidon aikana ja kaksi viivästetyn tehostuksen hoitojaksoa.
In Study 1, the CMH weighted mean difference (Omidria – placebo) in the mean AUC was -5.20 mm [95% confidence interval: -7.31, -3.09] (P < 0.001).
Tutkimuksessa 1 CMH:n painotettu keskimääräinen ero (Omidria vs. lumelääke) keskimääräisessä AUC-arvossa (AUC = käyrän alapuolinen alue) oli -5,20 mm [95 prosentin luottamusväli: -7,31, -3,09] (P < 0,001).
In study 1, the Enbrel-treated group had a significantly higher proportion of patients with a PASI 75 response at week 12 (30%) compared to the placebo-treated group (2%) (p<0.0001).
Ensimmäisessä tutkimuksessa, Enbrelillä hoidettu ryhmä saavutti merkitsevästi korkeamman PASI 75- vasteen viikolla 12 (30 %) kuin ryhmä, joka sai plaseboa (2 %) (p<0.0001).
In study 1, the Enbrel-treated group had a significantly higher proportion of patients with a PASI 75 response at week 12 (30%) compared to the placebo-treated group (2%) (p<0.0001).
Ensimmäisessä tutkimuksessa, Enbrelillä hoidettu ryhmä saavutti merkitsevästi korkeamman PASI 75- vasteen viikolla 12 (30 %) kuin ryhmä, joka sai plaseboa (2%) (p<0.0001).
In study 1, the Enbrel-treated group had a significantly higher proportion of patients with a PASI 75 response at week 12 (30%) compared to the placebo-treated group (2%) (p<0.0001).
Ensimmäisessä tutkimuksessa, Enbrelillä hoidettu ryhmä saavutti merkitsevästi korkeamman PASI 75- vasteen viikolla 12 (30%) kuin ryhmä, joka sai plaseboa (2%) (p<0.0001).
In study 1, the etanercept-treated group had a significantly higher proportion of patients with a PASI 75 response at week 12 (30%) compared to the placebo-treated group (2%) (p < 0.0001).
Ensimmäisessä tutkimuksessa merkitsevästi suurempi määrä etanerseptiryhmän potilaista (30 %) saavutti PASI 75 -vasteen viikolla 12 plaseboryhmään (2 %) verrattuna (p < 0,0001).
In Study 1, the mean age of patients was 66 years (range, 23 to 95); 60% were female; 65% were Caucasian, 32% were Black, and 2% were other races.
Tutkimuksessa 1 potilaiden keski-ikä oli 66 vuotta (vaihteluväli 23–95 vuotta); 60 % oli naisia; 65 % oli valkoihoisia, 32 % mustaihoisia ja 2 % muita.
In Study 1, the most common adverse reactions were infections, including two life-threatening infections (1 patient in each arm).
Tutkimuksessa 1 yleisimmät haittavaikutukset olivat infektiot, mukaan lukien kaksi hengenvaarallista infektiota (1 potilas kussakin haarassa).
In Study 1, the proportion of patients who withdrew was higher in the Selincro group than in the placebo group (50% versus 32%, respectively).
Tutkimuksessa 1 keskeyttäneiden potilaiden osuus oli suurempi Selincro-ryhmässä (50 %) kuin lumeryhmässä (32 %).
In Study 1007, the median duration of study treatment was
Tutkimuksessa 1007 kritsotinibihoidon keston mediaani oli
In study 1100.1090, from which the majority of related adverse events (n=28) were received, patients on placebo had a higher incidence of events of granulocytopenia (3.3 %) than patients on nevirapine (2.5 %).
Tutkimuksessa 1100.1090, josta saatiin suurin osa (n=28) haittavaikutuksista, lumelääkettä saaneilla potilailla esiintyi useammin granulosytopeniaa (3,3 %) kuin nevirapiinia saaneilla potilailla (2,5 %).
In study 1100.1090, from which the majority of related adverse events (n=28) were received, patients on placebo had a higher incidence of events of granulocytopenia (3.3%) than patients on nevirapine (2.5%).
Tutkimuksessa 1100.1090, josta saatiin suurin osa (n=28) haittavaikutuksista, lumelääkettä saaneilla potilailla esiintyi useammin granulosytopeniaa (3,3 %) kuin nevirapiinia saaneilla potilailla (2,5 %).
In study 1100.1486 (VERxVE) antiretroviral-naïve patients received a lead-in dose of Viramune 200 mg immediate-release once daily for 14 days (n=1,068) and then were randomised to receive either Viramune 200 mg immediate-release twice daily or Viramune 400 mg prolonged-release once daily.
1100.1486-tutkimuksessa (VERxVE) potilaat (n = 1068), jotka eivät olleet saaneet aiempaa antiretroviraalilääkitystä, saivat aloitusjaksossa välittömästi vapautuvaa Viramune-hoitoa (200 mg x 1) 14 vuorokauden ajan, minkä jälkeen heidät satunnaistettiin saamaan joko välittömästi vapautuvaa Viramune-hoitoa (200 mg x 2) tai depotmuotoista Viramune-hoitoa (400 mg x 1).
In Study 1899, a significant decrease in all cause mortality in favour of posaconazole was observed [POS 49/304 (16 %) vs.
Tutkimuksessa 1899 havaittiin merkittävä lasku kokonaiskuolleisuudessa posakonatsolin eduksi [POS 49/304 (16 %) vs.
In Study 19, 18 patients were identified with a somatic tumour BRCA mutation (a mutation in the tumour but wildtype in the germline).
Tutkimuksessa 19 kahdeksallatoista potilaalla identifiointiin somaattinen BRCA-mutaatio (mutaatio kasvaimessa, mutta villityyppi ituradassa).
In Study 2, 5/33 belatacept patients versus 6/29 ciclosporin patients with AR had experienced graft loss, and 5/33 belatacept patients versus
Tutkimuksessa 2 akuutin hyljintäreaktion saaneista potilaista siirteen menetti 5/33 belataseptiryhmässä ja 6/29 siklosporiiniryhmässä.
In Study 2, 9/33 belatacept and 5/29 ciclosporin acute rejections were Banff 97 grade ≥ IIb by Year 3.
Tutkimuksessa 2 kolmanteen hoitovuoteen mennessä ilmenneet siirteen akuutit hyljintäreaktiot olivat Banff97-luokkaa ≥ IIb 9 belataseptipotilaalla (n = 33) ja
In Study 2, a double-dummy method was used to maintain the blind.
Tutkimuksen 2 sokkoutus varmistettiin käyttämällä kaksoisplasebotekniikkaa (double- dummy).
In Study 2, a Phase 1 study, 16 of 37 patients with CD were treated with siltuximab, at the recommended dose of 11 mg/kg every 3 weeks
Tutkimus 2 oli vaiheen 1 tutkimus, jossa kaikkiaan 37 Castlemanin tautia sairastavasta potilaasta 16 potilasta sai siltuksimabihoitoa suositusannoksina 11 mg/kg kolmen viikon välein.
In Study 2, the mean age of patients was 65 years (range, 31 to 96); 61% were female; 58% were Caucasian, 35% were Black, and 7% were other races.
Tutkimuksessa 2 potilaiden keski-ikä oli 65 vuotta (vaihteluväli 31–96 vuotta); 61 % oli naisia; 58 % oli valkoihoisia, 35 % mustaihoisia ja 7 % muita.
In study 2011 003 the incidence of venous thromboembolic events was 10.6% in the Kd arm and 3.1% in the bortezomib plus dexamethasone (Vd) arm.
Tutkimuksessa 2011-003 laskimoiden tromboembolisten tapahtumien ilmaantuvuus oli Kd-hoitohaarassa 10,6 % ja bortetsomibia ja deksametasonia (Vd) saaneessa haarassa 3,1 %.
In study 3, the majority of patients (77%) who were initially randomised to 50 mg twice weekly and had their Enbrel dose decreased at week 12 to 25 mg twice weekly maintained their PASI 75 response through week 36.
Tutkimuksessa 3 suurimmalla osalla potilaista, jotka oli alun perin hajautettu saamaan Enbreliä 50 mg kahdesti viikossa ja joiden annostusta vähennettiin viikolla 12 annostukseen 25 mg kahdesti viikossa, säilyi PASI 75-vaste viikon 36 loppuun asti.
In Study 3, the mean age of patients was 60 years (range, 24 to 87); 43% were female; 34% were Caucasian, 59% were Black, and 7% were other races.
Tutkimuksessa 3 potilaiden keski-ikä oli 60 vuotta (vaihteluväli 24–87 vuotta); 43 % oli naisia; 34 % oli valkoihoisia, 59 % mustaihoisia ja 7 % muita.
In study 301, overall the most frequently reported events during the MTT were cough in 18 (4.8%) subjects, wheezing/bronchospasm in eight (2.1%) subjects and chest discomfort in six (1.6%) subjects.
Tutkimuksessa 301 kokonaisuutena yleisimmin MTT:n yhteydessä raportoituja tapahtumia olivat yskä 18 (4,8 prosenttia) tutkittavalla, vinkuva hengitys/bronkospasmi kahdeksalla (2,1 prosenttia) tutkittavalla ja epämiellyttävä tunne rinnassa kuudella (1,6 prosenttia) tutkittavalla.
In study 302 patients with atrial fibrillation, or other cardiac arrhythmia requiring medical therapy were excluded.
< 50 %.Tutkimukseen 302 ei otettu mukaan potilaita, joilla oli sydämen eteisvärinää tai muita hoitoa vaativia sydämen rytmihäiriöitä.
In study 302 the most frequent clinical sign or symptom reported during the MTT was cough (7.9%).
Tutkimuksessa 302 yleisin MTT:n yhteydessä raportoitu kliininen merkki tai oire oli yskä (7,9 prosenttia).
In study 302 the relative change (95% CI) for rhDNase users and non-users was 3.21 (-0.61, 7.03) and 4.73 (-1.93, 11.40), respectively.
Tutkimuksessa 302 suhteellinen muutos (95 prosentin luottamusväli) oli rhDNaasin käyttäjillä 3,21 (-0,61, 7,03) ja muilla 4,73 (-1,93,
In study 302, Grade 3 or 4 ALT or AST elevations were observed in 35 (6.5%) patients treated with abiraterone acetate.
Tutkimuksessa 302 havaittiin ALAT- tai ASAT-arvon 3. tai 4. asteen suurenemista 35 (6,5 %) abirateroniasetaattihoitoa saaneella potilaalla.
In Study 332, in patients with PGTC seizures who also had concomitant myoclonic seizures, freedom from seizures was achieved in 16.7 % (4/24) on perampanel compared to 13.0 % (3/23) in those on placebo.
Tutkimuksen 332 potilaista, joilla oli primaaristi yleistyneiden toonis-kloonisten kohtausten lisäksi myoklonisia kohtauksia, myokloniset kohtaukset loppuivat kokonaan 16,7 %:lla (4/24) perampaneelia saavista verrattuna 13,0 %:iin (3/23) lumelääkettä saavilla.
In study 4, the Enbrel-treated group had a higher proportion of patients with PASI 75 at week 12 (38%) compared to the placebo-treated group (2%) (p<0.0001).
Neljännessä tutkimuksessa, Enbrelillä hoidettu ryhmä saavutti korkeamman PASI 75-vasteen viikolla 12 (38 %) kuin ryhmä, joka sai plaseboa (2 %) (p<0.0001).
In study 4, the etanercept-treated group had a higher proportion of patients with PASI 75 at week 12 (38%) compared to the placebo-treated group (2%) (p<0.0001).
Neljännessä tutkimuksessa suurempi määrä etanerseptiryhmän potilaista (38 %) saavutti PASI 75 - vasteen viikolla 12 plaseboryhmään (2 %) verrattuna (p < 0,0001).
In study 5, part 1 in patients who had a non-G551D gating mutation in the CFTR gene, treatment with ivacaftor led to a rapid (15 days) and substantial mean change from baseline in sweat chloride of -49 mmol/L (95% CI -57, -41) through 8 weeks of treatment.
Tutkimuksen 5 osassa 1 ivakaftorihoito aiheutti potilaille, joiden CFTR-geenissä oli jokin muu gating- mutaatio kuin G551D-gating-mutaatio, nopean (15 vuorokaudessa) ja merkitsevän keskimääräisen hien kloridin muutoksen, -49 mmol/l (95 % CI: -57, -41), lähtötilanteesta 8. hoitoviikon loppuun mennessä.
In study 7 in patients aged 2 to less than 6 years with a gating mutation on at least 1 allele of the CFTR gene administered either 50 mg or 75 mg of ivacaftor twice daily, the mean absolute change from baseline in sweat chloride was -47 mmol/L (95% CI -58, -36) at week 24.
Tutkimuksessa 7 iältään 2–5-vuotiailla potilailla, joiden CFTR-geenissä oli vähintään yhden alleelin gating-mutaatio ja joille annettiin joko 50 mg tai 75 mg ivakaftoria kahdesti vuorokaudessa, hien kloridin keskimääräinen absoluuttinen muutos lähtötilanteesta oli -47 mmol/l (95 % CI: -58, -36) viikolla 24.
In study A1481262 Cmax, CL and AUC (0-8) of 248 ng/ml, 30.3 l/h and 330 ng h/ml, were observed respectively.
Tutkimuksessa A1481262 havaittu huippupitoisuus (Cmax) oli 248 ng/ml, puhdistuma (CL) oli 30,3 l/h ja AUC(0–8)-arvo oli 330 ng h/ml.