natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At Week 18, empagliflozin provided statistically significant improvement in HbA1c compared with placebo (Table 5).
Viikolla 18 empagliflotsiini paransi tilastollisesti merkitsevästi HbA1c-arvoa lumelääkkeeseen verrattuna (taulukko 5).
At Week 18, empagliflozin provided statistically significant improvement in HbA1c compared with placebo (Table 6).
Viikolla 18 empagliflotsiini paransi tilastollisesti merkitsevästi HbA1c-arvoa lumelääkkeeseen verrattuna (Taulukko 6).
At Week 22, the mean AUC0-t and Cmax increased by 181% and 192%, respectively, when compared to Week 0.
Viikolla 22 pitoisuus-aikakäyrän alle jäävän pinta-alan (AUC0-t) keskiarvo oli 181 % korkeampi ja plasman maksimipitoisuuden (Cmax) keskiarvo 192 % korkeampi verrattuna viikkoon 0.
At week 24 0.94
Viikolla 24
At Week 24 in Trial 3, improvements in ppFEV1 were 2.6 percentage points absolute and 4.7% relative change compared to baseline in Trial 1 or Trial 2.
Tutkimuksen 3 viikolla 24 ppFEV1-arvon parannusten absoluuttinen muutos oli 2,6 prosenttiyksikköä ja suhteellinen muutos 4,7 % verrattuna tutkimuksen 1 tai 2 lähtövaiheeseen.
At week 24 the time-weighted average change from baseline in log10 plasma HIV-1 RNA levels (DAVG24) was -0.03 log10 copies/ml and -0.61 log10 copies/ml for the placebo and tenofovir disoproxil 245 mg (as fumarate) recipients (p < 0.0001).
Viikolla 24 aikapainotettu keskimääräinen muutos lähtötasosta log10 plasma HIV-1 RNA -tasoissa (DAVG24) oli -0,03 log10 kopiota/ml plaseboa ja -0,61 log10 kopiota/ml 245 mg tenofoviiridisoproksiilia (fumaraattina) saaneilla (p <0,0001).
At Week 24, Cosentyx-treated patients with concomitant MTX use had a higher ACR 20 response (44.7%, 47.7% and 54.4% for 75 mg, 150 mg and 300 mg, respectively, compared to placebo 20.0%) and ACR 50 response (27.7%, 31.8% and
Viikolla 24 Cosentyx-valmistetta saaneista ja samanaikaisesti metotreksaattia käyttäneistä potilaista ACR20- vasteen saavuttaneiden osuus oli 44,7 % 75 mg:n, 47,7 % 150 mg:n, ja 54,4 % 300 mg:n annoksella, verrattuna 20,0% lumelääkkeellä.
At week 24, inhibition of structural damage was shown, with significantly less radiographic progression in patients receiving tocilizumab subcutaneous compared to placebo (mean mTSS of 0.62 vs.
Viikolla 24 tosilitsumabia ihon alle saaneilla potilailla osoitettiin merkitsevästi vähemmän radiologista etenemistä verrattuna lumevalmistetta saaneisiin potilaisiin (keskimääräiset mTSS-pisteet 0,62 vs.
At Week 24, patients who were seropositive to RF and/or anti-CCP at baseline had a significantly increased probability of achieving ACR20 and 50 responses compared to seronegative patients (p=0.0312 and p=0.0096) (Table 13).
Viikon 24 kohdalla havaittiin, että hoidon alussa reumafaktori- ja/tai anti-CCP-seropositiivisilla potilailla oli huomattavasti suuremmat mahdollisuudet saavuttaa ACR20- ja ACR50-vasteita verrattuna seronegatiivisiin potilaisiin (p = 0,0312 ja p = 0,0096) (taulukko 13).
At week 24, the efficacy and safety with twice-daily dosing (n=87) in the paediatric population given lopinavir/ritonavir 100 mg/25 mg tablets was consistent with the efficacy and safety findings in previous adult and paediatric studies using lopinavir/ritonavir twice daily.
Kun 100 mg/25 mg lopinaviiri-/ritonaviiritabletteja annosteltiin kahdesti vuorokaudessa pediatrisille potilaille (n = 87), teho ja turvallisuus olivat viikon 24 kohdalla yhdenmukaiset aiempien aikuisilla ja pediatrisilla potilailla toteutettujen tutkimusten teho- ja turvallisuushavaintojen kanssa, jotka koskivat lopinaviirin/ritonaviirin käyttöä kahdesti vuorokaudessa.
At week 24, the efficacy and safety with twice-daily dosing (n=87) in the paediatric population given lopinavir/ritonavir 100 mg/25 mg tablets was consistent with the efficacy and safety findings in previous adult and paediatric studies using lopinavir/ritonavir twice daily.
Kun 100 mg/25 mg lopinaviiri/ritonaviiritabletteja annosteltiin kahdesti vuorokaudessa pediatrisille potilaille (n = 87), teho ja turvallisuus olivat viikon 24 kohdalla yhdenmukaiset aiempien aikuisilla ja pediatrisilla potilailla toteutettujen tutkimusten teho- ja turvallisuuslöydösten kanssa, jotka koskivat lopinaviirin/ritonaviirin käyttöä kahdesti vuorokaudessa.
At week 24, the mean percent change from baseline with alirocumab 300 mg Q4W/150 mg Q2W in LDL-C (ITT analysis) was -52.7% compared to -0.3% for placebo.
Alirokumabiryhmässä (300 mg 4 viikon välein/150 mg 2 viikon välein) viikolla 24 keskimääräinen prosentuaalinen muutos lähtötilanteen LDL- kolesterolissa (ITT-analyysi) oli -52,7 % ja lumeryhmässä -0,3 %.
At week 24, the mean percent change from baseline with alirocumab 300 mg Q4W/150 mg Q2W in LDL-C (ITT analysis) was -58.8% compared to -0.1% for placebo.
Alirokumabiryhmässä (300 mg 4 viikon välein/150 mg 2 viikon välein) viikolla 24 keskimääräinen prosentuaalinen muutos lähtötilanteen LDL- kolesterolissa (ITT-analyysi) oli -58,8 % ja lumeryhmässä -0,1 %.
At week 24, the mean treatment difference from ezetimibe in LDL-C percent change from baseline was -30.4% (95% CI: -36.6%, -24.2%; p- value: ˂0.0001).
Viikolla 24 LDL-kolesterolipitoisuuden prosentuaalisen muutoksen keskimääräinen ero alirokumabi- ja etsetimibiryhmien välillä oli -30,4 % (95 %:n luottamusväli: -36,6 %, -24,2 %; p-arvo: < 0,0001).
At week 24, the mean treatment difference from placebo in LDL-C percent change from baseline was -45.9% (95% CI: -52.5%, -39.3%; p-value:
Viikolla 24 LDL-kolesterolipitoisuuden prosentuaalisen muutoksen keskimääräinen ero alirokumabi- ja lumeryhmien välillä oli -45,9 % (95 %:n luottamusväli: -52,5 %, -39,3 %; p-arvo:
At week 24, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/mL was 60 %.
24 viikon hoidon jälkeen plasman virus-RNA - pitoisuus oli alle 400 kopiota/ml 60 %:lla potilaista.
At week 24, the proportion of patients with plasma viral RNA below 400 copies/mL was 60 %.
24 viikon hoidon jälkeen plasman virus-RNA -pitoisuus oli alle 400 kopiota/ml 60 %:lla potilaista.
At week 24, the reduction in CRT was statistically superior versus control in all three studies (COPERNICUS in CRVO: -457 vs. -145 microns; GALILEO in CRVO: -449 vs. -169 microns; VIBRANT in BRVO: - 280 vs. -128 microns).
Viikolla 24 CRT pieneni oli merkitsevästi enemmän kuin vertailuryhmässä kaikissa kolmessa tutkimuksessa. (COPERNICUS CRVO-tutkimuksessa: -457 mikronia vs. -145 mikronia; GALILEO CRVO-tutkimuksessa -449 mikronia vs. -169 mikronia; VIBRANT BRVO-tutkimuksessa -280 mikronia vs. -128 mikronia).
At week 24, this was 91.8% (n=89) in the Eylea group and 85.5% (n=47) in the sham group.
Viikolla 24 osuus oli 91,8 % (n = 89) Eylea- ryhmässä ja 85.5% (n=47) kontrolliryhmässä.
At Week 240, the treatment difference (ISENTRESS – efavirenz) was 9.5 % with an associated 95 % CI of (1.7, 17.3).
Viikolla 240 hoitojen välinen ero (ISENTRESS – efavirentsi) oli 9,5 % ja siihen liittyvä 95 %:n luottamusväli (1,7; 17,3).
At Week 240, the treatment difference (raltegravir – efavirenz) was 9.5 % with an associated 95 % CI of (1.7, 17.3).
Viikolla 240 hoitojen välinen ero (raltegraviiri – efavirentsi) oli 9,5 % ja siihen liittyvä 95 %:n luottamusväli (1,7; 17,3).
At week 26, Ultibro Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p<0.001).
64 saakka.Viikolla 26 Ultibro Breezhaler -valmisteella todettiin tilastollisesti merkitsevästi suurempi huippu-FEV1-arvo verrattuna lumelääkkeeseen annoksen jälkeisten 4 tunnin aikana (330 ml) (p < 0,001).
At week 26, Ulunar Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p<0.001).
64 saakka.Viikolla 26 Ulunar Breezhaler -valmisteella todettiin tilastollisesti merkitsevästi suurempi huippu-FEV1-arvo verrattuna lumelääkkeeseen annoksen jälkeisten 4 tunnin aikana (330 ml) (p < 0,001).
At week 26, Xoterna Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p<0.001).
64 saakka.Viikolla 26 Xoterna Breezhaler -valmisteella todettiin tilastollisesti merkitsevästi suurempi huippu-FEV1-arvo verrattuna lumelääkkeeseen annoksen jälkeisten 4 tunnin aikana (330 ml) (p < 0,001).
At week 4 patients were randomised to 40 mg every other week, 40 mg every week, or placebo with a total study duration of 56 weeks.
Viikolla 4 potilaat satunnaistettiin saamaan joko 40 mg Trudexaa joka toinen viikko, 40 mg Trudexaa kerran viikossa tai
At Week 4, patients were randomised 1:1 to either the Standard Dose (40/20 mg eow) or Low Dose (20/10 mg eow) maintenance treatment groups based on their body weight.
Viikolla 4 potilaat satunnaistettiin suhteessa 1:1 käyttämään ylläpitohoitoa joko tavanomaisina annoksina (40/20 mg joka toinen viikko painosta riippuen) tai pieninä annoksina (20/10 mg joka toinen viikko painosta riippuen).
At Week 4, patients were randomised 1:1 to either the Standard Dose (40/20 mg eow) or Low Dose (20/10 mg eow) maintenance treatment groups based on their body weight.
Viikolla 4 potilaat satunnaistettiin suhteessa 1:1 käyttämään ylläpitohoitoa joko tavanomaisina annoksina (40/20 mg joka toinen viikko painosta riippuen) tai pieninä annoksina (20/10 mg joka toinen. viikko painosta riippuen).
At Week 4, subjects were randomised 1:1 based on their body weight at the time to either the Low Dose or Standard Dose maintenance regimens as shown in Table 13.
Viikolla 4 potilaat satunnaistettiin ajankohtaisen painon mukaan suhteessa 1:1 käyttämään joko pieniä tai tavanomaisia annoksia ylläpitohoitona (ks. taulukko 13).
At Week 4, subjects were randomised 1:1 based on their body weight at the time to either the Low Dose or Standard Dose maintenance regimens as shown in Table 18.
Viikolla 4 potilaat satunnaistettiin ajankohtaisen painon mukaan suhteessa 1:1 käyttämään joko pieniä tai tavanomaisia annoksia ylläpitohoitona (ks. taulukko 18).
At Week 4, subjects were randomised 1:1 based on their body weight at the time to either the Low Dose or Standard Dose maintenance regimens as shown in Table 20.
Viikolla 4 potilaat satunnaistettiin ajankohtaisen painon mukaan suhteessa 1:1 käyttämään joko pieniä tai tavanomaisia annoksia ylläpitohoitona (ks. taulukko 20).
At week 4, the proportion of patients with an improvement of ≥1 versus baseline in the PAC- SYM abdominal, stool, and rectal symptom subscales was 41.3%, 41.6%, and 31.3% respectively in patients treated with prucalopride 2 mg compared with 26.9%, 24.4% and 22.9% in patients on placebo.
Viikolla 4 potilaista, joilla oli parannusta ≥ 1 lähtökohtaan verrattuna PAC-SYM -ala-asteikoissa, parannusta vatsan alueen oireissa oli 41,3 %:lla, ulostamiseen liittyvissä oireissa 41,6 %:lla ja peräsuoleen liittyvissä oireissa 31,3 %:lla 2 mg Resoloria saaneista potilaista, kun vastaavat luvut lumelääkettä saaneilla potilailla olivat 26,9 %, 24,4 % ja 22,9 %.
At week 4, the proportion of patients with an improvement of ≥1 versus baseline in the PAC- SYM abdominal, stool, and rectal symptom subscales was 41.3%, 41.6%, and 31.3% respectively in patients treated with Resolor 2 mg compared with 26.9%, 24.4% and 22.9% in patients on placebo.
Viikolla 4 potilaista, joilla oli parannusta ≥ 1 lähtökohtaan verrattuna PAC-SYM-ala-asteikoissa, parannusta vatsan alueen oireissa oli 41,3 %:lla, ulostamiseen liittyvissä oireissa 41,6 %:lla ja peräsuoleen liittyvissä oireissa 31,3 %:lla 2 mg Resoloria saaneista potilaista, kun vastaavat luvut lumelääkettä saaneilla potilailla olivat 26,9 %, 24,4 % ja 22,9 %.
At week 48 0.93
Viikolla 48
At week 48 2.7
Viikolla 48
At week 48 and 96, mean changes from baseline in weight and BMI Z scores tended to decrease in adefovir dipivoxil-treated patients.
Viikolla 48 ja 96 painon ja BMI:n Z-pisteiden keskimääräisillä muutoksilla lähtötasosta oli taipumusta pienentyä adefoviiridipivoksiililla hoidetuilla potilailla.
At week 48, 53% and 55% of children in the Simponi + MTX group and placebo + MTX group, respectively, were ACR Ped 30 responders, and 40% and 28% of children in the Simponi + MTX group and placebo + MTX group, respectively, achieved inactive disease.
48. viikolla 53 % Simponi + metotreksaatti -ryhmän ja 55 % plasebo + metotreksaatti -ryhmän lapsista oli saavuttanut ACR Ped 30 -vasteen, ja 40 %:lla Simponi + metotreksaatti -ryhmän ja 28 %:lla plasebo + metotreksaatti -ryhmän lapsista sairaus oli inaktiivisessa tilassa.
At week 48, 63 % nelfinavir and 75 % lopinavir/ritonavir patients had HIV-1 RNA < 400 copies/ml, whereas 52 % nelfinavir and 67 % lopinavir/ritonavir patients had HIV-1 RNA <50 copies/ml (intent-to-treat, missing = failure).
48. viikon kohdalla 63 % nelfinaviiriryhmän potilaista ja 75 % lopinaviiri/ritonaviiriryhmän potilaista saavutti HIV-1-RNA- tasot < 400 kopiota/ml, kun taas 52 %:lla nelfinaviiriryhmän potilaista ja 67 %:lla lopinaviiri/ritonaviiriryhmän potilaista HIV-1-RNA-tasot olivat < 50 kopiota/ml (intent-to-treat, puuttuva arvo = hoidon epäonnistuminen).
At week 48, 83% of patients in the tenofovir disoproxil fumarate treatment group and 92% of patients in the stavudine or zidovudine treatment group had HIV-1 RNA concentrations < 400 copies/ml.
Viikolla 48 tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmän potilaista 83 %:lla ja stavudiini- tai tsidovudiiniryhmän potilaista 92 %:lla oli HIV-1 RNA-pitoisuus <400 kopiota/ml.
At week 48, 89% (283/317) of patients randomised to switch to Eviplera at baseline (Eviplera) had HIV-1 RNA < 50 copies/mL, 3% (8/317) were considered virologic failures (HIV RNA ≥ 50 copies/mL), and 8% (26/317) did not have data available in the week 48 window.
Evipleraan lähtövaiheessa vaihtamaan satunnaistetuista potilaista (Eviplera-ryhmä), 89 %:lla (283/317) oli viikolla 48 HIV-1 RNA < 50 kopiota/ml, 3 %:a (8/317) pidettiin virologisina epäonnistumisina (HIV RNA ≥ 50 kopiota/ml) ja 8 %:sta (26/317) ei ollut saatavilla olevia tietoja viikon 48 ikkunassa.
At Week 48, 89% (283/317) of patients randomised to switch to FTC/RPV/TDF had HIV-1 RNA
FTC/RPV/TDF-hoitoon satunnaistetuista potilaista 89 %:lla (283/317) oli viikolla 48 HIV-1 RNA
At week 48, mean change from baseline in CD4 cell count was 184 cells/mm3 and 197 cells/mm3 for the groups receiving Viramune immediate-release and Viramune prolonged-release respectively.
Viikolla 48 CD4-solujen määrän keskimuutos lähtötilanteesta oli välittömästi vapautuvan Viramune- hoidon ryhmässä 184 solua/mm3 ja depotmuotoisen Viramune-hoidon ryhmässä 197 solua/mm3.
At week 48, six adolescents in the tenofovir disoproxil fumarate group and one adolescent in the placebo group had significant lumbar spine BMD loss (defined as > 4% loss).
Viikolla 48 kuudella tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmän nuorella ja yhdellä plaseboryhmän nuorella oli merkittävää lannerangan BMD:n alenemista (määriteltynä >4 %:n alenemiseksi).
At week 48, the mean increase in CD4+ cell count from baseline was 201.2 x 106 cells/l.
CD4+- solumäärä oli viikolla 48 lisääntynyt lähtötilanteesta keskimäärin 201,2 x 106 solua/l.
At week 52, 15% of patients in the Simponi 50 mg + MTX group achieved a major clinical response compared with 7% of patients in the placebo + MTX group (p = 0.018).
Viikolla 52 15 % potilaista Simponia 50 mg + metotreksaattia saaneiden ryhmässä ja vastaavasti 7 % potilaista plaseboa + metotreksaattia saaneiden ryhmässä sai merkittävän kliinisen vasteen (p = 0,018).
At week 52, patients entered an open label long-term extension.
Viikolla 52 potilaat aloittivat avoimen pitkäaikaisen jatkotutkimuksen.
At Week 52, the HbA1c reduction by 25 mg alogliptin plus metformin (-0.76%, Table 4) was similar to that produced by glipizide (mean dose = 5.2 mg) plus metformin hydrochloride therapy (mean dose = 1,824 mg, -0.73%).
HbA1c-arvon pienennys 25 mg:n alogliptiiniannoksella ja metformiinilla (-0,76 %, taulukko 4) oli samankaltainen kuin glipitsidillä (keskimääräinen annos = 5,2 mg) ja metformiinihydrokloridilla (keskimääräinen annos = 1824 mg, -0,73 %).
At week 64, Ulunar Breezhaler showed numerical improvement over glycopyrronium (1.95%; p=0.175) and statistical improvement over tiotropium (4.96%; p=0.001).
Viikolla 64 Ulunar Breezhalerilla nähtiin numeerinen paraneminen suhteessa glykopyrroniumiin (1,95 %; p = 0,175) ja tilastollinen paraneminen suhteessa tiotropiumiin (4,96 %; p = 0,001).
At week 72, 96% (27/28) of immune-active patients (HBV DNA ≥ 105 copies/ml, serum ALT
Viikolla 72 96 %:lla (27/28) tenofoviiridisoproksiilifumaraattihoitoryhmän immuuniaktiivisista potilaista (HBV DNA
At Week 72, a decline in FVC of ≥10% was seen in 23% of patients receiving Esbriet and 27% receiving placebo (Table 3).
Viikon 72 kohdalla FVC-arvon prosenttiosuus odotusarvosta heikkeni ≥10 prosenttia 23 prosentilla Esbrietiä saaneista potilaista ja 27 prosentilla lumelääkettä saaneista potilaista (taulukko 3).
At week 72, overall 88% (46/52) of patients in the tenofovir disoproxil fumarate treatment group and 0% (0/54) of patients in the placebo group had HBV DNA < 400 copies/ml.
Viikolla 72 yhteensä 88 %:lla (46/52) tenofoviiridisoproksiilifumaraattihoitoryhmän potilaista ja 0 %:lla (0/54) plaseboryhmän potilaista HBV DNA oli <400 kopiota/ml.
At week 8, patients receiving ustekinumab showed statistically significantly greater and clinically meaningful improvements on IBDQ total score and SF-36 Mental Component Summary Score in both UNITI-1 and UNITI-2, and SF-36 Physical Component Summary Score in UNITI-2, when compared to placebo.
Tutkimusten UNITI-1 ja UNITI-2 viikolla 8 todettiin, että ustekinumabia saavien potilaiden IBDQ-kokonaispisteet ja SF-36- kyselyn mielenterveyttä koskevan osion yhteispisteet (Mental Component Summary Score) sekä tutkimuksen UNITI-2 SF-36-kyselyn fyysisen osion yhteispisteet (Physical Component Summary Score) olivat tilastollisesti merkitsevästi suuremmat ja parantuneet kliinisesti merkittävästi lumevalmisteeseen verrattuna.
At Week 96, 88.4% (214/242 patients) maintained HIV-1 RNA < 50 copies/mL after switching to E/C/F/TAF FDC tablet.
Viikolla 96 E/C/F/TAF-hoitoon (kiinteäannoksisena yhdistelmätablettina) vaihtamisen jälkeen 88,4 %:lla potilaista (214/242) HIV-1 RNA oli edelleen < 50 kopiota/ml.
At Week 96, 88.4% (214/242 patients) maintained HIV-1 RNA < 50 copies/mL after switching to Genvoya.
Viikolla 96 Genvoya-hoitoon vaihtamisen jälkeen 88,4 %:lla potilaista (214/242) HIV-1 RNA oli säilynyt < 50 kopiota/ml.
At Week 96, the mean change from baseline in ACTH-stimulated cortisol levels was lower in the rilpivirine arm (+18.4 ± 8.36 nmol/L) than in the efavirenz arm (+54.1 ± 7.24 nmol/L).
Viikolla 96 keskimääräinen muutos ACTH:n stimuloiman kortisolin määrässä lähtötasoon verrattuna oli alhaisempi rilpiviriinihaarassa (+18,4 ± 8,36 nmol/l) kuin efavirentsihaarassa (+54,1 ± 7,24 nmol/l).
At Weeks 16 and 24 improvements in parameters of peripheral activity characteristic of psoriatic arthritis (e.g. number of swollen joints, number of painful/tender joints, dactylitis and enthesitis) and in the skin manifestations of psoriasis were seen in the apremilast-treated patients.
Apremilastihoitoa saavilla potilailla havaittiin viikoilla 16 ja 24 paranemista psoriaasiartriitin perifeeristä aktiivisuutta osoittavissa muuttujissa (esim. turvonneiden nivelten lukumäärä, kipeiden/arkojen nivelten lukumäärä, daktyliitti ja entesiitti) sekä psoriaasin iho-oireissa.
At weeks 52 and 104, the majority of subjects (>95%) had IOP values of within ± 5mmHg of the baseline value.
Viikoilla 52 ja 104 enemmistöllä tutkittavista (> 95 %) todettiin silmänsisäisen paineen (IOP) arvo
At weeks 96, 144, 192, 240, 288 and 384, viral suppression, biochemical and serological responses were maintained with continued tenofovir disoproxil fumarate treatment (see Tables 4 and 5 below).
Viikoilla 96, 144, 192, 240, 288 ja 384 viraalista supressiota sekä biokemiallista ja serologista vastetta ylläpidettiin jatkamalla tenofoviiridisoproksiilifumaraattihoitoa (ks. alla taulukot 4 ja 5).
At weeks 96, 144, 192, 240, 288 and 384, viral suppression, biochemical and serological responses were maintained with continued tenofovir disoproxil fumarate treatment (see Tables 5 and 6 below).
Viikoilla 96, 144, 192, 240, 288 ja 384 viraalista supressiota sekä biokemiallista ja serologista vastetta ylläpidettiin jatkamalla tenofoviiridisoproksiilifumaraattihoitoa (ks. alla taulukot 5 ja 6).
Ataluren is metabolized by conjugation via uridine diphosphate glucuronosyltransferase (UGT) enzymes, predominantly UGT1A9 in liver and intestine.
Atalureeni metabolisoituu konjugoitumalla uridiinidifosfaattiglukuronyylitransferaasin (UGT) kautta, lähinnä maksan ja suoliston UGT1A9-entsyymien kautta.
Ataluren should not be co-administered with intravenous aminoglycosides, based on cases of decreased renal function observed in a clinical trial in patients with nmCF (see section 4.3 ).
Atalureenia ei saa käyttää samanaikaisesti laskimonsisäisesti annettavien aminoglykosidien kanssa, koska kliinisessä tutkimuksessa on havaittu nonsense-mutaatiosta johtuvaa kystistä fibroosia sairastavien potilaiden munuaisten toiminnan heikkenemistä (ks. kohta 4.3).
Ataxia Dizziness
Ataksia Heitehuimaus
Ataxia Dizziness
Ataksia Huimaus
Ataxia, Balance impaired
Ataksia, tasapainohäiriö
Ataxia, coordination abnormal, tremor,
Ataksia, epänormaali koordinaatio, vapina, dysartria, muistinmenetys,
ataxia, disturbance in attention, hepatic encephalopathy, loss of consciousness, speech disorder, transient ischaemic attack, posterior reversible encephalopathy syndrome
ataksia, huomiokyvyn häiriö, hepaattinen enkefalopatia, tajunnan menetys, puhehäiriö, ohimenevä iskeeminen kohtaus, posteriorinen reversiibeli leukoenkefalopatia - oireyhtymä
Atazanavir
Efavirentsi
Atazanavir
kohta 4.4).
Atazanavir
Odotetut:
Atazanavir (300 mg once daily)
Atatsanaviiri (300 mg kerran
Atazanavir (pm):
Atatsanaviiri (iltaisin):
Atazanavir (pm):
Atatsanaviiri (iltapäivä):
Atazanavir (pm):
Atatsanaviiri/ ritonaviiri/efavirentsi
Atazanavir (pm):
harkita atatsanaviiri
Atazanavir (pm): all administered with food
Atatsanaviiri (iltap.): kaikki annettu
Atazanavir (pm): all administered with food
Atatsanaviiri (iltap.): kaikki annettu ruoan kanssa
Atazanavir + cobicistata (n = 344)
Atatsanaviiri + kobisistaattia (n = 344)
Atazanavir + cobicistatf (n = 344)
Atatsanaviiri + kobisistaattif (n = 344)
Atazanavir + ritonavira (n = 348)
Atatsanaviiri + ritonaviiria (n = 348)
Atazanavir / ritonavir / tenofovir disoproxil (300 mg q.d./100 mg q.d./245 mg q.d.)
Atatsanaviiri/ritonaviiri/tenofoviiri- disoproksiili (300 mg q.d./100 mg q.d./245 mg q.d.)
atazanavir /ritonavir (raltegravir 400 mg Twice Daily)
atatsanaviiri/ritonaviiri (raltegraviiri 400 mg kahdesti vuorokaudessa)
atazanavir /ritonavir /raltegravir (raltegravir 400 mg Twice Daily)
atatsanaviiri/ritonaviiri/raltegraviiri (raltegraviiri 400 mg kahdesti vuorokaudessa)
atazanavir 300 mg and ritonavir 100 mg once daily
atatsanaviiri 300 mg ja ritonaviiri 100 mg kerran päivässä
Atazanavir 300 mg once daily
Atatsanaviiri 300 mg kerran päivässä
Atazanavir 300 mg qd
Atatsanaviiri 300 mg
atazanavir 300 mg with ritonavir 100 mg
Atatsanaviiri 300 mg ja ritonaviiri 100 mg
Atazanavir 300 mg/ritonavir 100 mg once daily (daclatasvir 20 mg once daily)
Atatsanaviiri 300 mg / ritonaviiri 100 mg kerran vuorokaudessa (daklatasviiri 20 mg kerran vuorokaudessa)
Atazanavir 400 mg QD
Atatsanaviiri 400 mg x 1/vrk
atazanavir and cobicistat.
atatsanaviirin ja kobisistaatin
atazanavir and ritonavir
atatsanaviiri ja ritonaviiri
atazanavir and ritonavir lopinavir/ritonavir
atatsanaviiri ja ritonaviiri lopinaviiri/ritonaviiri.
atazanavir and ritonavir to
Atatsanaviiri (iltapäivä):
atazanavir and ritonavir to
atatsanaviiri/ritonaviiri-yhdistelmän
atazanavir and ritonavir to
harkita atatsanaviiri-/ritonaviiri
atazanavir and ritonavir to
harkita atatsanaviiri/ritonaviiri
Atazanavir AUC ↑17% (↓3%
Atatsanaviiri AUC ↑17
Atazanavir AUC ↑18% (↑6.5%
Atatsanaviiri AUC ↑18 % (↑6,5 %;
Atazanavir AUC ↑28% (↑16%
Atatsanaviiri AUC ↑28
atazanavir AUC ↓ 35%
atatsanaviiri AUC ↓ 35
atazanavir AUC ↓ 35% atazanavir Cmax ↓ 25% atazanavir Cmin ↓ 49%
atatsanaviiri AUC ↓ 35 % atatsanaviiri Cmax ↓ 25 % atatsanaviiri Cmin ↓ 49
Atazanavir AUC ↓ 68%
Atatsanaviirin AUC ↓ 68
Atazanavir AUC ↓10% (↓18%
Atatsanaviiri AUC ↓10
Atazanavir AUC ↓18% (↓25%
Atatsanaviiri AUC ↓18
Atazanavir AUC ↓25% (↓30%
Atatsanaviiri AUC ↓25
atazanavir AUC ↓35%
atatsanaviiri AUC ↓35