natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In rabbits, reductions in gravid uterine weights and number of live foetuses were due to increases in the number of resorptions, increases in post-implantation loss and complete litter loss in 4 of 6 pregnant females at plasma exposure levels 3 times the systemic exposure in humans.
Kun plasman sunitinibipitoisuus oli 3-kertainen ihmisen systeemiseen altistukseen verrattuna, tiineiden kaniinien kohdun paino pieneni ja elävien sikiöiden määrä väheni, mikä johtui resorptioiden ja implantaation jälkeisten menetysten lukumäärän lisääntymisestä sekä koko poikueen menetyksestä neljällä tiineellä naaraalla kuudesta.
In rabbits, systemic exposure at the high dose level was only 0.3 times human exposure at the maximum clinical dose and thus the developmental toxicity of fosamprenavir has not been fully determined.
Kaneilla suurilla annoksilla aikaansaatu systeeminen altistus oli vain 0,3-kertainen verrattuna ihmisen altistukseen korkeimmilla hoidollisilla annoksilla ja siten fosamprenaviirin kehitystoksisuutta ei ole täysin määritetty.
In rabbits, the component nucleotide, 2’-fluorouridine is found in plasma and urine after single radiolabeled pegaptanib intravenous and intravitreal doses.
Kun kanille annetaan laskimoon ja lasiaiseen radioaktiivisesti merkitty Macugenin kerta-annos, plasmasta ja virtsasta todetaan nukleotidia, 2’-fluorouridiinia.
In rabbits, when administered prior to mating, teratogenicity has been observed.
Sikiöepämuodostumia on havaittu kaniineilla, joille annettiin korifollitropiini alfaa ennen parittelua.
In RAINBOW, the incidences of Grade ≥3 hypertension, neutropenia, and leukopenia were increased with higher ramucirumab exposure.
RAINBOW –tutkimuksessa asteen ≥ 3 hypertension, neutropenian ja leukopenian ilmaantuvuus lisääntyi ramusirumabialtistuksen suurentuessa.
In randomised clinical studies, a subcutaneous dose of 23 MU/m2/day (230 micrograms/m2/day) or rather 4-8.4 micrograms/kg/day was used.
Satunnaistetuissa kliinisissä tutkimuksissa on käytetty ihon alle (subkutaanisesti) annettavaa annosta 23 MU/m2/vrk (230 mikrogrammaa/m2/vrk) tai paremmin 4-8,4 mikrogrammaa/kg/vrk).
In randomised clinical studies, a subcutaneous dose of 23 MU/m2/day (230 micrograms/m2/day) or rather 4-8.4 micrograms/kg/day was used.
Satunnaistetuissa kliinisissä tutkimuksissa on käytetty ihon alle (subkutaanisesti) annettavaa annosta 23 MU/m2/vrk (230 mikrogrammaa/m2/vrk) tai paremmin 4-8,4 mikrogrammaa/kg/vrk.
In randomised clinical studies, a subcutaneous dose of 230 micrograms/m2/day (4.0 to 8.4 micrograms/kg/day) was used.
Satunnaistetuissa kliinisissä tutkimuksissa on käytetty ihon alle annettavaa annosta 230 mikrogrammaa/m2/vrk (4-8,4 mikrogrammaa/kg/vrk).
In randomised clinical trials, a subcutaneous dose of 230 μg/m2/day (4.0 to 8.4 μg/kg/day) was used.
Satunnaistetuissa kliinisissä tutkimuksissa on käytetty ihonalaisia annoksia 230 μg/m2/vrk (4,0–8,4 μg/kg/vrk).
In randomised study CC-4047-MM-003, 302 patients with relapsed and refractory multiple myeloma were exposed to 4 mg pomalidomide administered once daily for 21 days of each 28 day cycle in combination with a weekly low dose of dexamethasone.
Satunnaistetussa tutkimuksessa (CC-4047-MM-003) 302 relapsoitunutta ja refraktorista multippelia myeloomaa sairastavaa potilasta altistettiin 4 mg:n pomalidomidiannoksille kerran vuorokaudessa 21 vuorokauden ajan kunkin 28 vuorokauden mittaisen syklin aikana yhdistelmänä pienen viikoittaisen deksametasoniannoksen kanssa.
In randomised, controlled, double-blind clinical trials (including developmental and postmarketing experience), over 17,000 patients with type 2 diabetes have been treated with Onglyza .
Satunnaistetuissa, kontrolloiduissa, kaksoissokkoutetuissa kliinisissä tutkimuksissa (joihin sisältyi kokemuksia lääkkeen kehittämisen ajalta ja myyntiluvan myöntämisen jälkeen) Onglyzaa käytti yli 17 000 potilasta, joilla oli tyypin 2 diabetes.
In randomised, placebo-controlled clinical trials, filgrastim did not increase the incidence of undesirable effects associated with cytotoxic chemotherapy.
Satunnaistetuissa, lumekontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa filgrastiimi ei lisännyt sytotoksiseen kemoterapiaan liittyvien haittavaikutusten esiintymistiheyttä.
In rare and exceptional cases, subcutaneous infusion of 250-350 IU/kg was able to produce therapeutic protein C plasma levels in patients with no intravenous access.
Ihonalaisella infuusiolla on harvoissa ja poikkeuksellisissa tapauksissa aikaansaatu terapeuttinen proteiini C:n pitoisuus plasmassa annoksella 250–350 IU/kg, kun lääkettä ei voitu antaa potilaalle laskimonsisäisesti.
In rare and isolated cases, the following side effects have been reported with immunoglobulin preparations: severe hypersensitivity reactions such as a sudden fall in blood pressure or anaphylactic shock (e.g. you may feel light-headed, dizzy, faint on standing, cold in the hands and feet, sense an abnormal heart beat or chest pain, or have blurred vision) even when you have shown no hypersensitivity on previous infusions,
Harvinaisissa ja yksittäisissä tapauksissa on myös raportoitu seuraavia immunoglobuliinivalmisteisiin liittyviä haittavaikutuksia: vaikea-asteiset yliherkkyysreaktiot, kuten äkillinen verenpaineen lasku tai anafylaktinen sokki (sinulla voi esiintyä esim. sekavuutta, pyörrytystä, huimausta seisoessa, käsien ja jalkojen kylmyyttä, tuntemuksia sydämen sykkeen poikkeavuuksista tai rintakipua tai näkösi voi sumentua), vaikka aikaisemmilla antokerroilla ei ole ilmennyt yliherkkyyttä
In rare and more severe cases, this may – as a consequence – lead to the occurrence of dehydration, hypokalaemia, blood bicarbonate decrease, dizziness, and orthostatic hypotension.
Harvinaisissa ja vaikeammissa tapauksissa tämän seurauksena voi esiintyä dehydraatiota, hypokalemiaa, veren bikarbonaattipitoisuuden pienenemistä, heitehuimausta ja ortostaattista hypotensiota.
In rare cases , neurological signs (e.g. incoordination, tremor, ataxia, convulsions, mydriasis and impaired vision) have been observed.
Harvinaisissa tapauksissa on havaittu neurologisia oireita (esim. tasapainohäiriöt, vapina, haparointi, kouristukset, pupillien laajentuminen ja näkökyvyn häiriöt).
In rare cases allergic reactions may be severe. new or unusual pain in your hip, groin or thigh (this may be an early indication of a possible fracture of the thigh bone).
Joissakin harvinaisissa tapauksissa allergiset reaktiot voivat olla vaikeita. uudenlainen tai epätavallinen kipu lonkassa, nivustaipeessa tai reidessä (se voi olla mahdollisen reisiluun murtuman ensimmäinen oire).
In rare cases development of alopecia has also been observed.
Karvanlähtöä on havaittu harvoin.
In rare cases digestive signs (e.g. diarrhoea, ruminant stomach disorder) have been observed.
Harvinaisina tapauksina on havaittu indigestion merkkejä (esim. ripulia, märehtijän mahan häiriöitä).
In rare cases gastrointestinal signs such as diarrhoea and vomiting or anorexia and decreased activity are possible.
Harvinaisissa tapauksissa voi ilmetä maha-suolikanavan oireita, kuten ripulia ja oksentelua tai ruokahaluttomuutta ja aktiivisuuden vähenemistä.
In rare cases gastrointestinal signs such as diarrhoea and vomiting or anorexia and decreased activity are possible.
Harvinaisissa tapauksissa voi ilmetä maha-suolikanavan oireita, kuten ripulia ja oksentelua, tai ruokahaluttomuutta ja aktiivisuuden vähenemistä.
In rare cases in cats and in very rare cases in dogs, application site reactions such as transitory scratching, erythema, alopecia or dermatitis at the application site may occur.
Harvinaisissa tapauksissa kissoilla ja hyvin harvinaisissa tapauksissa koirilla voi valmisteen antokohtaan tulla ohimenevää kutinaa, punoitusta, karvanlähtöä tai dermatiittia.
In rare cases in cats, neurological signs (e.g. incoordination, tremor, ataxia, convulsions, mydriasis and impaired vision) have been observed.
Kissoilla on havaittu harvinaisissa tapauksissa neurologisia oireita (esim. koordinaatiohäiriöt, vapina, ataksia, kouristukset, pupillien laajentuminen ja näkökyvyn häiriöt).
In rare cases leading to shock (a failure of the circulatory system to maintain adequate blood flow to the different organs leading to medical emergency).
Voivat harvinaisissa tapauksissa johtaa sokkiin (verenkiertoelinten häiriö, jossa riittämätön verenkierto eri elimiin johtaa lääketieteelliseen hätätapaukseen).
In rare cases liver failure was observed (rare: may affect up to 1 in 1,000 people).
Harvinaisissa tapauksissa on havaittu maksan vajaatoimintaa (harvinainen: alle 1 potilaalla tuhannesta).
In rare cases severe hypersensitivity reactions following administration of Zenapax have been reported (see section 4.4).
Harvinaisia, vakavia yliherkkyysreaktiotapauksia Zenapax-hoidon yhteydessä on raportoitu (ks. kohta 4.4).
In rare cases severe liver impairment has been described, including cholestasis, icterus, hepatic necrosis and hepatic failure with fatal outcome (see sections 4.8 and 4.5).
Harvinaisissa tapauksissa on kuvattu vaikeaa maksan vajaatoimintaa, mukaan lukien kolestaasia, keltaisuutta, maksanekroosia ja kuolemaan johtavaa maksan toiminnan pettämistä (ks. kohdat 4.8 ja 4.5).
In rare cases this can also happen independently of OHSS (see also in section 2. under “Blood clotting problems).
Harvinaisissa tapauksissa näin voi tapahtua myös OHSS:stä riippumatta (ks. myös kohdasta 2 ”Verenhyytymisongelmat”).
In rare cases transient diarrhoea, anorexia or lethargy may be observed.
Ohimenevää ripulia, ruokahaluttomuutta tai väsymystä voidaan havaita harvoin.
In rare cases vaginal bleeding occurred.
Harvoissa tapauksissa on esiintynyt verenvuotoa emättimestä.
In rare cases, a reversible posterior leukoencephalopathy syndrome (RPLS) has been observed during therapy with asparaginase-containing regimens.
Harvinaisissa tapauksissa reversiibeliä posteriorista leukoenkefalopatiaoieryhtymää (RPLS) on havaittu asparaginaasia sisältävien hoito-ohjelmien aikana.
In rare cases, application site reactions such as transitory scratching, erythema, alopecia or dermatitis at the application site may occur.
Harvinaisissa tapauksissa voi valmisteen antokohtaan tulla ohimenevää kutinaa, punoitusta, karvanlähtöä tai ihotulehdusta.
In rare cases, behavioural disorder signs such as hyperactivity, vocalisation or anxiety, systemic signs such as lethargy or anorexia, and neurological signs such as muscle tremor have been reported.
Harvoissa tapauksissa käytöshäiriön oireita, kuten hyperaktiivisuutta, ääntelyä tai ahdistusta, yleisoireita, kuten uneliaisuutta tai anoreksiaa ja neurologisia oireita kuten lihasvapinaa, on raportoitu.
In rare cases, behavioural disorder signs such as hyperactivity, vocalisation or anxiety, systemic signs such as lethargy or anorexia, and neurological signs such as muscle tremor have been reported.
Harvoissa tapauksissa käytöshäiriön oireita, kuten ylivilkkautta, ääntelyä tai ahdistusta, yleisoireita, kuten uneliaisuutta tai ruokahaluttomuutta ja hermostollisia oireita kuten lihasvapinaa, on raportoitu.
In rare cases, benign liver tumours, and even more rarely, malignant liver tumours have been reported in users of COCs.
Yhdistelmäehkäisytablettien käyttäjillä on raportoitu harvoin hyvänlaatuisia ja vielä harvemmin pahanlaatuisia maksakasvaimia.
In rare cases, diabetic ketoacidosis has been reported.
Diabeettisia ketoasidoositapauksia on raportoitu harvoin.
In rare cases, haemorrhagic or necrotising pancreatitis occurs.
Harvoissa tapauksissa voi ilmetä hemorraginen tai nekrotisoiva haimatulehdus.
In rare cases, liver tumours which are not cancer have been found in women taking combined hormonal contraceptives.
Hormonaalisia yhdistelmäehkäisyvalmisteita käyttävillä naisilla on raportoitu harvoin hyvänlaatuisia maksakasvaimia.
In rare cases, pain at palpation, sneezing or conjunctivitis (eye inflammation) may be noted, that resolves without any treatment.
Harvinaisissa tapauksissa saatetaan todeta palpaatiokipua, aivastelua tai konjunktiviittia (silmätulehdusta), jotka häviävät ilman hoitoa.
In rare cases, pain at palpation, sneezing or conjunctivitis may be noted, that resolves without any treatment.
Harvinaisissa tapauksissa saatetaan todeta palpaatiokipua, aivastelua tai konjunktiviittia, jotka häviävät ilman hoitoa.
In rare cases, particularly in older or in sensitive dogs, these undesirable effects may be serious or fatal.
Joissakin harvinaisissa tapauksissa, erityisesti vanhoilla tai herkillä eläimillä, nämä haittavaikutukset saattavat olla vakavia tai kuolemaan johtavia.
In rare cases, patients may also develop antibodies to the proteins in Evicel, which could interfere with blood clotting.
Harvinaisissa tapauksissa potilaille saattaa myös kehittyä vasta- aineita Evicelin proteiineille, mikä voi häiritä veren hyytymistä.
In rare cases, the presence of such insulin antibodies may necessitate adjustment of the insulin dose in order to correct a tendency to hyper- or hypoglycaemia (see section 4.8).
Näiden insuliinivasta-aineiden esiintyminen voi harvoissa tapauksissa vaatia insuliiniannoksen säätämistä hyper- tai hypoglykemiataipumuksen korjaamiseksi (ks. kohta 4.8).
In rare cases, the presence of such insulin antibodies may necessitate adjustment of the insulin dose in order to correct a tendency to hyper- or hypoglycaemia.
Insuliinivasta-aineiden esiintyminen voi harvoissa tapauksissa vaatia insuliiniannoksen säätämistä hyper- tai hypoglykemiataipumuksen korjaamiseksi.
In rare cases, the presence of such insulin antibodies may necessitate adjustment of the insulin dose in order to correct a tendency to hyper- or hypoglycaemia.
Tällaisten insuliinin vasta-aineiden olemassaolo saattaa harvoissa tapauksissa edellyttää insuliiniannoksen säätämistä korjaamaan hyper- tai hypoglykemiataipumusta.
In rare cases, the reactions after the second dose of vaccine may remain for 14 days.
Harvoissa tapauksissa oireita on havaittu toisen rokoteannoksen jälkeen vielä 14 päivän kuluttua.
In rare cases, there may be pain on being touched, sneezing or conjunctivitis (eye inflammation).
Harvoissa tapauksissa saattaa esiintyä kosketuskipua, aivastelua tai konjunktiviittia (silmätulehdus).
In rare instances, blood clots (thromboses) that formed inside a blood vessel, broke off, and traveled inside the bloodstream to block another blood vessel (thromboembolism) have been associated with Elonva therapy as with other gonadotropins.
Elonva-hoidon aikana, kuten myös muilla gonadotropiineilla on harvinaisina tapauksina esiintynyt veritulppia (trombooseja), jotka muodostuvat verisuonissa, irtoavat ja liikkuvat verenkierrossa tukkien muita verisuonia (tromboembolia).
In rare occasions swelling can reach a diameter up to 15–20 cm, with duration up to 2–3 weeks, that may require symptomatic treatment.
Turvotus saattaa harvinaisissa tapauksissa suurentua läpimitaltaan 15–20 cm:n suuruiseksi ja kestää 2–3 viikkoon saakka, jolloin se saattaa vaatia oireenmukaista hoitoa.
In rare occasions, swelling can reach a diameter up to 15–20 cm, with duration up to 2–3 weeks, that may require symptomatic treatment.
Turvotus saattaa harvinaisissa tapauksissa suurentua läpimitaltaan 15–20 cm:n suuruiseksi ja kestää 2–3 viikkoon saakka, jolloin se saattaa vaatia oireenmukaista hoitoa.
In rat and dog repeat-dose toxicity studies up to 3-month duration, the primary target organ effects were related to the gastrointestinal (emesis, faecal changes, congestion), haematopoietic (bone marrow hypocellularity), cardiovascular (mixed ion channel blocker, decreased heart rate and blood pressure, increased LVEDP, QRS and PR intervals, and decreased myocardial contractility), or reproductive (testicular pachytene spermatocyte degeneration, single-cell necrosis of ovarian follicles) systems.
Rotalla ja koiralla toistuvan altistuksen toksisuutta selvittäneissä enintään 3 kuukautta kestäneissä tutkimuksissa pääasialliset kohde-elinvaikutukset liittyivät ruoansulatuselimistöön (oksentelu, ulosteiden muutokset, verentungos), hematopoieesiin (luuytimen soluniukkuus), sydämeen ja verenkiertoelimistöön (sekamuotoinen ionikanavan salpaus, hidastunut sydämen syketaajuus ja alentunut verenpaine, kohonnut vasemman kammion loppudiastolinen paine [LVEDP], QRS- ja PR- ajan piteneminen ja alentunut sydänlihaksen supistuvuus) tai lisääntymiseen (pakyteenivaiheen spermatosyyttien rappeutuminen kiveksissä, munarakkuloiden solukuolema).
In rat and dog repeat-dose toxicity studies up to 6 months duration, target organs for toxicity were GI tract, bone marrow, lymphoid tissues, kidney, adrenal and reproductive tract tissues.
Rotilla ja koirilla korkeintaan 6 kuukautta kestävissä toistuvan annoksen toksisuututkimuksissa toksisuuden kohde-elimet olivat ruoansulatuskanava, luuydin, imukudokset, munuaiset, lisämunuais- ja sukuelinten tiehyeiden kudokset.
In rat and monkey repeated-dose toxicity studies up to 9-months duration, the primary target organ effects were identified in the gastrointestinal tract (emesis and diarrhoea in monkeys); adrenal gland (cortical congestion and/or haemorrhage in rats and monkeys, with necrosis followed by fibrosis in rats); haemolymphopoietic system (bone morrow hypocellularity, and lymphoid depletion of thymus, spleen, and lymph node); exocrine pancreas (acinar cell degranulation with single cell necrosis); salivary gland (acinar hypertrophy); bone joint (growth plate thickening); uterus (atrophy); and ovaries (decreased follicular development).
Rotilla ja apinoilla tehdyissä toistuvan altistuksen toksisuustutkimuksissa, jotka kestivät pisimmillään 9 kuukautta, sunitinibilla tunnistettiin seuraavia vaikutuksia tärkeimmissä kohde-elimissä: ruoansulatuskanava (oksentelu ja ripuli apinoilla); lisämunuainen (kortikaalinen kongestio ja/tai verenvuoto rotilla ja apinoilla ja rotilla lisäksi kuolio, jota seurasi fibroosi); hemolymfopoieettinen järjestelmä (luuytimen hyposellulaarisuus ja imunestevaje kateenkorvassa, pernassa ja imusolmukkeissa); eksokriininen haima (rauhasrakkulasolujen degranulaatio, johon liittyi yksittäisten solujen kuolio); sylkirauhanen (rauhasrakkuloiden hypertrofia); nivelet (kasvulevyjen paksuneminen); kohtu (atrofia) ja munasarjat (follikkelikehityksen heikkeneminen).
In rat embryofoetal development studies, and at dose levels that did not induce significant maternal toxicity, olaparib caused reduced embryofoetal survival, reduced foetal weight and foetal developmental abnormalities, including major eye malformations (e.g. anophthalmia, microphthalmia), vertebral/rib malformation, and visceral and skeletal abnormalities.
Rotilla tehdyissä alkion/sikiön kehitystä koskeneissa tutkimuksissa annoksilla, jotka eivät aiheuttaneet merkittävää toksisuutta emolle, olaparibi vähensi alkioiden/sikiöiden eloonjäämistä, pienensi sikiöiden painoa ja aiheutti sikiöille kasvuhäiriöitä mukaan lukien huomattavia silmien epämuodostumia (esim. anoftalmia, mikrotalmia), nikamien/kylkiluiden epämuodostumia ja sisäelinten sekä luuston poikkeavuuksia.
In rat peri/postnatal studies, maternal toxicity caused reduced gestation time, foetal death, and decreased pup body weights at  0.3 mg/kg/day (at least 41-times the intended human exposure).
Perinataali- ja postnataalitutkimuksissa rotilla havaittiin emojen haittavaikutustutkimuksissa lyhentynyttä tiineysaikaa, sikiökuolemia sekä alentunutta poikasten painoa naarailla, joille oli annettu -ke0rt,a3inmegn/kangn/vorskv(evrärhaitntutnääanih4m1 iselle tarkoitettuun altistukseen).
In rat peri/postnatal studies, maternal toxicity caused reduced gestation time, foetal death, and decreased pup body weights at 0.3 mg/kg/day (at least 41-times the intended human exposure).
Perinataali- ja postnataalitutkimuksissa rotilla havaittiin emojen haittavaikutustutkimuksissa lyhentynyttä tiineysaikaa, sikiökuolemia sekä alentunutta poikasten painoa naarailla, joille oli annettu -ke0rt,a3inmegn/kangn/vorskv(evrärhaitntutnääanih4m1 iselle tarkoitettuun altistukseen).
In rat peri/postnatal studies, maternal toxicity caused reduced gestation time, foetal death, and decreased pup body weights at 0.3 mg/kg/day (at least 41-times the intended human exposure).
Perinataali- ja postnataalitutkimuksissa rotilla havaittiin emojen haittavaikutustutkimuksissa lyhentynyttä tiineysaikaa, sikiökuolemia sekä alentunutta poikasten painoa naarailla, joille oli annettu -ke0rt,a3inmegn/kangn/vorskv(evrärhaittnutnääanih4m1 iselle tarkoitettuun altistukseen).
In rats and dogs, Heinz bodies and/or Howell-Jolly bodies were found.
Rotilla ja koirilla todettiin Heinzin- ja/tai Howell-Jollyn- kappaleita.
In rats and monkeys, urinary metabolites accounted for 60 to 75% of oral or intravenous doses.
Rotissa ja apinoilla virtsan metaboliitit vastasivat 60–75 % suun kautta tai laskimoon annostelluista annoksista.
In rats and rabbits embryo-foetal toxicity (e.g. increased early resorptions, post- implantation loss, decreased viable foetuses) and signs of delayed development (increased skeletal variations) were found in the presence of maternal toxicity.
Rotilla ja kaneilla havaittiin alkio-sikiötoksisuutta (esim. aikaisten sikiön resorptioiden määrän nousua, alkion menetystä kohtuun kiinnittymisen jälkeen, elinkykyisten sikiöiden määrän laskua) ja merkkejä viivästyneestä kehityksestä (luustomuutosten määrän kasvua) maternaalisen toksisuuden annostasoilla.
In rats at higher doses (1500-2000 mg/kg) tremors, clonic and tonic convulsions and laboured breathing were observed prior to death, resulting from respiratory failure.
Suurempia annoksia (1 500–2 000 mg/kg) saaneilla rotilla havaittiin vapinaa, kloonisia ja toonisia kouristuksia ja vaivalloista hengitystä ennen kuolemaa, joka seurasi hengityshäiriöitä.
In rats buprenorphine has been found to inhibit lactation.
Buprenorfiinin on todettu estävän rintamaidon eritystä rotilla.
In rats decreased cellularity of the bone marrow and thymic atrophy were observed only in the carcinogenicity study.
Rotilla todettiin luuytimen solumäärän vähentymistä ja kateenkorvan surkastumista ainoastaan karsinogeenisuustutkimuksessa.
In rats no treatment-related foetal abnormalities occurred following concomitant administration at exposure margins of approximately 28- to 29-fold for alogliptin and 2- to 2.5-fold for metformin at the maximum recommended human dose of 25 mg/day and 2000 mg/day, respectively.
Rotilla ei havaittu hoitoon liittyviä sikiöpoikkeavuuksia käytettäessä samanaikaisesti alogliptiiniannoksia, joilla altistusmarginaalit olivat noin 28–29-kertaiset ihmisille suositeltuun enimmäisannokseen (25 mg/vrk) nähden ja metformiiniannoksia, joilla altistusmarginaalit olivat 2– 2,5-kertaiset ihmisille suositeltuun enimmäisannokseen (2000 mg/vrk) nähden.
In rats only there was an increase in interstitial cell hyperplasia in males at exposure levels equivalent to 0.5- fold those in humans, and an increase in uterine endometrial adenocarcinoma in females at an exposure level equivalent to 1.1-fold those in humans.
Vain rotilla havaittiin välisoluhyperplasiaa uroksilla altistuksilla, jotka vastasivat 0,5-kertaisesti ihmisen altistuksia ja naarailla kohdun limakalvon adenokarsinoomien määrän lisääntymistä altistuksilla, jotka vastasivat 1,1-kertaisesti ihmisen altistuksia.
In rats receiving single or multiple doses of 14C-tigecycline, radioactivity was well distributed to most tissues, with the highest overall exposure observed in bone marrow, salivary glands, thyroid gland, spleen, and kidney.
Eläinkokeissa rotilla, jotka saivat yhden tai useampia annoksia 14C-tigesykliiniä, todettiin korkeimmat radioaktiivisuuspitoisuudet luuytimessä, sylkirauhasissa, kilpirauhasessa, pernassa ja munuaisissa.
In rats retardation of foetal development, wavy ribs and kidney cavitation occurred ( 1 mg/kg).
Rotilla havaittiin sikiön kehityksen hidastumista, kylkiluumuutoksia sekä munuaiskavitaatiota ( 1 mg/kg).
In rats, administration of maraviroc at a systemic exposure 21-times the expected human exposure produced thyroid adenomas associated with adaptive liver changes.
Maravirokin anto rotille aiheutti kilpirauhasen adenoomia, joihin liittyi adaptiivisia maksamuutoksia, silloin kun systeeminen altistus oli 21-kertainen verrattuna ihmisellä odotettavissa olevaan altistukseen.