natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In clinical studies, the safety profile of Pandemic influenza vaccine H5N1 MedImmune was comparable to the safety profile of the seasonal vaccines T/LAIV and Fluenz Tetra (see section 5.1 for more information).
Kliinisissä tutkimuksissa Pandemiainfluenssarokote H5N1 MedImmunen turvallisuusprofiili oli verrannollinen trivalenttisen elävän heikennetyn kausi-influenssarokotteen ja Fluenz Tetra -kausi- influenssarokotteen turvallisuusprofiilien kanssa (ks. lisätietoja kohdasta 5.1).
In clinical studies, there were no reports of anaphylaxis.
Kliinisissä tutkimuksissa ei ilmoitettu yhtään anafylaksitapausta.
In clinical studies, three children received an overdose of more than 15 mg/kg.
Kliinisissä tutkimuksissa kolme lasta sai yli 15mg/kg:n yliannoksen.
In clinical studies, treatment with SPRYCEL was continued until disease progression or until no longer tolerated by the patient.
Kliinisissä tutkimuksissa SPRYCEL-hoitoa jatkettiin taudin etenemiseen saakka tai siihen saakka, kunnes potilas ei enää sietänyt sitä.
In clinical studies, undesirable dopaminergic adverse reactions, e.g. dyskinesia, were more common in patients who received entacapone and dopamine agonists (such as bromocriptine), selegiline or amantadine compared to those who received placebo with this combination.
Kliinisissä tutkimuksissa dopaminergisiä haittavaikutuksia, esim. dyskinesioita, esiintyi yleisemmin niillä potilailla, jotka saivat entakaponia ja dopamiiniagonisteja (kuten bromokriptiiniä), selegiliiniä tai amantadiinia, kuin potilailla, jotka saivat lumelääkettä kyseisten lääkkeiden kanssa.
In clinical studies, urticaria and rare cases of anaphylactic reaction to Cosentyx were observed (see also section 4.4).
Kliinisissä tutkimuksissa todettiin urtikariaa ja harvinaisia anafylaktisia reaktioita Cosentyx- valmisteelle (ks. myös kohta 4.4).
In clinical studies, various formulations of fosaprepitant have been administered to a total of 2,687 individuals including 371 healthy subjects and 2,084 patients with chemotherapy induced nausea and vomiting (CINV).
Kliinisissä tutkimuksissa fosaprepitantin erilaisia lääkemuotoja on annettu kaikkiaan 2687 henkilölle, mukaan lukien 371 terveelle tutkittavalle ja 2084 potilaalle, joilla oli solunsalpaajahoidon aiheuttamaa pahoinvointia ja oksentelua.
In clinical study D9902B (IMPACT), 237 out of the 512 patients randomized were evaluated for the development of humoral or cellular immune responses (T cell proliferation and gamma-interferon (γIFN) ELISPOT) to the target antigens at baseline, and at Weeks 6, 14, and 26.
Kliinisessä D9902B (IMPACT) -tutkimuksessa 237 potilasta 512 satunnaistetusta potilaasta arvioitiin kohdeantigeenien vastaisten humoraali- tai soluimmuunivasteiden (T-soluproliferaatio ja gamma-interferoni (γIFN) ELISPOT) kehittymisen osalta lähtötasolla ja viikoilla 6, 14 ja 26.
In clinical study MI-CP217 the safety and descriptive immunogenicity of a live attenuated monovalent influenza virus vaccine (derived from A/California/7/2009) developed for the 2009 H1N1 pandemic were evaluated in a total of 326 randomised subjects (259 subjects monovalent vaccine; 65 subjects placebo) and 324 subjects received one dose of investigational product.
Kliinisessä tutkimuksessa MI-CP217 arvioitiin vuoden 2009 H1N1-pandemiaa varten kehitetyn elävän heikennetyn monovalenttisen influenssavirusrokotteen (kannasta A/California/7/2009) turvallisuutta ja deskriptiivistä immunogeenisuutta yhteensä 326 satunnaistetulla tutkittavalla (259 tutkittavaa sai monovalenttisen rokotteen; 65 tutkittavaa sai lumevalmistetta), joista 324 tutkittavaa sai yhden annoksen tutkimusvalmistetta.
In clinical trial AI424-182 REYATAZ/ritonavir (300/100 mg or 400/100 mg) in combination with zidovudine/lamivudine was administered to 41 pregnant women during the second or third trimester.
Kliinisessä tutkimuksessa AI424-182 REYATAZ–ritonaviiriyhdistelmää (300/100 mg tai 400/100 mg) annettiin yhdessä tsidovudiinin/lamivudiinin kanssa 41:lle raskaana olevalle naiselle toisen tai viimeisen raskauskolmanneksen aikana.
In clinical trial C/I98-580, 1,530 naïve patients were treated for one year with one of the following combination regimens:
Kliinisessä tutkimuksessa C/I98-580 1 530 aiemmin hoitamatonta potilasta sai vuoden ajan jotain seuraavista yhdistelmistä:
In clinical trials a similar safety profile has been observed in subjects with prior or current HPV infection as compared to subjects negative for oncogenic HPV DNA or seronegative for HPV-16 and HPV-18 antibodies.
Kliinisissä tutkimuksissa turvallisuuslöydökset olivat samanlaisia aiemman tai ajankohtaisen HPV- infektion sairastaneilla kuin henkilöillä, jotka olivat negatiivisia kasvaimia aiheuttavalle HPV DNA:lle tai seronegatiivisia HPV-16- ja HPV-18-vasta-aineille.
In clinical trials a similar safety profile has been observed in subjects with prior or current HPV infection as compared to subjects negative for oncogenic HPV DNA or seronegative for HPV-16 and HPV-18 antibodies.
Kliinisissä tutkimuksissa urvallisuuslöydökset olivat samanlaisia aiemman tai ajankohtaisen HPV- infektion sairastaneilla kuin henkilöillä, jotka olivat negatiivisia kasvaimia aiheuttavalle HPV DNA:lle tai seronegatiivisia HPV-16- ja HPV-18-vasta-aineille.
In clinical trials a thin layer of Raplixa produced doses that typically ranged from 0.3 to 2 g.
Kliinisissä tutkimuksissa hoidettavalle alueelle levitettiin ohut Raplixa-kerros, ja yleensä annos vaihteli 0,3–2 gramman välillä..
In clinical trials across all indications the overall incidence of NCI-CTCAE v.3 Grade 3-5 bleeding reactions ranged from 0.4% to 6.9% in Avastin treated patients, compared with up to 4.5% of patients in the chemotherapy control group.
Kaikkia käyttöaiheita koskevissa kliinisissä tutkimuksissa NCI-CTCAE v.3 -luokituksen asteiden 3–5 verenvuototapahtumien kokonaisesiintyvyys vaihteli 0,4 %:sta 6,9 %:iin Avastin-hoitoa saaneilla potilailla verrattuna korkeintaan 4,5 %:iin solunsalpaajakontrolliryhmän potilailla.
In clinical trials across indications, the overall incidence of venous thromboembolic reactions ranged from 2.8% to 17.3% of Avastin-treated patients compared with 3.2% to 15.6% in the control arms.
Kaikkia käyttöaiheita koskeneissa kliinisissä tutkimuksissa laskimotukoksiin liittyvien tapahtumien kokonaisilmaantuvuus oli Avastin-potilailla 2,8 %–17,3 %, kun taas kontrollihaarassa ilmaantuvuus oli 3,2 %–15,6 %.
In clinical trials adverse events seen on abrupt treatment discontinuation occurred in approximately 45% of patients treated with ARICLAIM and 23% of patients taking placebo.
Kliinisissä tutkimuksissa äkillisen hoidon lopettamisen jälkeen haittavaikutuksia esiintyi ARICLAIM- hoidossa olleista potilaista noin 45 %:lla ja potilaista, jotka olivat saaneet plasebohoitoa 23 %:lla.
In clinical trials adverse events seen on abrupt treatment discontinuation occurred in approximately 45% of patients treated with Cymbalta and 23% of patients taking placebo.
Kliinisissä tutkimuksissa äkillisen hoidon lopettamisen jälkeen haittavaikutuksia esiintyi Cymbalta- hoidossa olleista potilaista noin 45 %:lla ja potilaista, jotka olivat saaneet plasebohoitoa 23 %:lla.
In clinical trials adverse events seen on abrupt treatment discontinuation occurred in approximately 45% of patients treated with Xeristar and 23% of patients taking placebo.
Kliinisissä tutkimuksissa äkillisen hoidon lopettamisen jälkeen haittavaikutuksia esiintyi Xeristar- hoidossa olleista potilaista noin 45 %:lla ja potilaista, jotka olivat saaneet plasebohoitoa 23 %:lla.
In clinical trials and post-marketing experience there have been reports of seizures in patients with or without a history of seizures, treated with CHAMPIX.
Kliinisissä tutkimuksissa ja markkinoille tulon jälkeen on raportoitu kouristuskohtauksia CHAMPIXilla hoidetuilta potilailta, joilla on ollut aikaisemmin kouristuksia sekä potilailta, joilla ei ole aikaisemmin niitä ollut.
In clinical trials and post-marketing spontaneous reports, angioedema has been reported with and without concomitant use of ACE inhibitors (see section 4.4).
Kliinisissä tutkimuksissa ja markkinoille tulon jälkeen kertyneissä spontaaniraporteissa on ilmoitettu angioedeemaa sekä samanaikaisen ACE:n estäjien käytön yhteydessä että ilman näiden lääkkeiden samanaikaista käyttöä (ks. kohta 4.4).
In clinical trials approximately 30 % of enrolled patients were 65 to 75 years of age.
Kliinisissä tutkimuksissa noin 30 % tutkimuksiin otetuista henkilöistä oli iältään 65–75 -vuotiaita.
In clinical trials aripiprazole has not been shown to induce clinically relevant weight gain.
Painonnousu - aripipratsolin ei ole kliinisissä tutkimuksissa havaittu aiheuttavan kliinisesti merkittävää painonnousua.
In clinical trials Cervarix has been shown to prevent HPV related diseases in women aged 15 years and older.
Kliinisissä tutkimuksissa Cervarixin on osoitettu suojaavan papilloomavirusten aiheuttamilta taudeilta 15-vuotiailla ja vanhemmilla naisilla.
In clinical trials conducted in a broad range of indications and at a wide range of doses (from 6 MIU/m2/week in hairy cell leukaemia up to 100 MIU/m2/week in melanoma), the most commonly reported undesirable effects were fever, fatigue, headache and myalgia.
Yleisimpiä haittavaikutuksia, joita on raportoitu monissa eri indikaatioissa ja erilaisilla annoksilla (annoksesta 6 MIU/m2/viikko karvasoluleukemiassa annokseen 100 MIU/m2/viikko melanoomassa)
In clinical trials conducted in a broad range of indications and at a wide range of doses (from 6 MIU/m2/week in hairy cell leukaemia up to 100 MIU/m2/week in melanoma), the most commonly reported undesirable effects were fever, fatigue, headache and myalgia.
Yleisimpiä haittavaikutuksia, joita on raportoitu monissa eri indikaatioissa ja erilaisilla annoksilla (annoksesta 6 MIU/m2/viikko karvasoluleukemiassa annokseen 100 MIU/m2/viikko melanoomassa) tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa olivat kuume, väsymys, päänsärky ja lihaskipu.
In clinical trials conducted in the hepatitis C population, patients were treated with Viraferon alone or in combination with ribavirin for one year.
hepatiittipotilailla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa potilaille annettiin Viraferonia joko yksin tai yhdessä ribaviriinin kanssa vuoden ajan.
In clinical trials doses of up to 4 mg in monthly intervals have been used and isolated cases of overdoses with 8 mg occurred.
Kliinisissä tutkimuksissa käytettiin enintään 4 mg:n annoksia kuukauden välein ja yksittäisiä yliannostuksia 8 mg:n annoksella tapahtui.
In clinical trials for proliferating infantile haemangioma, the most frequently reported adverse reactions in infant treated with HEMANGIOL were sleep disorders, aggravated respiratory tract infections such as bronchitis and bronchiolitis associated with cough and fever, diarrhoea, and vomiting.
Proliferoituvaa infantiilia hemangioomaa koskevissa kliinisissä tutkimuksissa useimmin raportoituja haittavaikutuksia HEMANGIOL-hoitoa saaneilla imeväisillä olivat unihäiriöt, pahentuneet hengitystieinfektiot (esim. keuhkoputkitulehdus ja bronkioliitti) ja niihin liittyvä yskä ja kuume, sekä ripuli ja oksentelu.
In clinical trials in a paediatric population, the desloratadine syrup formulation was administered to a total of 246 children aged 6 months through 11 years.
Lapsilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa desloratadiini-siirappia annettiin yhteensä 246 lapselle, jotka olivat iältään 6 kk–11 -vuotiaita.
In clinical trials in a paediatric population, the desloratadine syrup formulation was administered to a total of 246 children aged 6 months through 11 years.
Lapsilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa desloratadiini-siirappia annettiin yhteensä 246 lapselle, jotka olivat iältään 6 kk–11-vuotiaita.
In clinical trials in a range of indications including allergic rhinitis and chronic idiopathic urticaria, at the recommended dose of 5 mg daily, undesirable effects with desloratadine were reported in 3 % of patients in excess of those treated with placebo.
Kliinisissä tutkimuksissa eri käyttöaiheissa, kuten allergisessa nuhassa ja kroonisessa idiopaattisessa urtikariassa, desloratadiinin-valmisteen suositeltua 5 mg:n vuorokausiannosta käytettäessä haittavaikutuksia raportoitiin 3 % enemmän kuin lumeryhmässä.
In clinical trials in cancer patients the most frequent undesirable effect was musculoskeletal pain which was mild or moderate in 10%, and severe in 3% of patients.
Kliinisissä tutkimuksissa syöpäpotilailla todettu yleisin haittavaikutus oli muskuloskeletaalinen kipu, joka oli lievä tai keskivaikea 10 %:lla ja vaikea 3 %:lla potilaista.
In clinical trials in cancer patients the most frequent undesirable effect was musculoskeletal pain which was mild or moderate in 10%, and severe in 3% of patients.
Syöpäpotilaiden kliinisissä tutkimuksissa yleisin haittavaikutus oli lihas- ja luustokipu, joka oli lievää tai kohtalaista 10 %:lla ja vaikeaa 3 %:lla potilaista.
In clinical trials in cats this product reduced pain and inflammation associated with musculoskeletal disorders and reduced the need for rescue treatment when given as premedication in case of orthopaedic surgery, in combination with opioids.
Kissoilla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa tämä valmiste lievitti tuki- ja liikuntaelinten sairauksiin liittyvää kipua ja tulehdusta sekä vähensivät akuuttihoidon tarvetta, kun lääkevalmistetta annettiin ortopedisen kirurgian esilääkityksenä yhdessä opioidien kanssa.
In clinical trials in cats, robenacoxib tablets reduced pain and inflammation associated with musculoskeletal disorders and reduced the need for rescue treatment when given as premedication in case of orthopaedic surgery, in combination with opioids.
Kissoilla tehdyissä kliinisissä lääketutkimuksissa robenakoksibitabletit lievittivät tuki- ja liikuntaelinten sairauksiin liittyvää kipua ja tulehdusta sekä vähensivät akuuttihoidon tarvetta, kun lääkevalmistetta annettiin ortopedisen kirurgian esilääkityksenä yhdessä opioidien kanssa.
In clinical trials in children 6 to <12 years of age, the most commonly reported adverse reactions were headache, pyrexia and upper abdominal pain.
6‒12-vuotiaille lapsille tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa yleisimmin ilmoitettuja haittavaikutuksia olivat päänsärky, kuume ja ylävatsakipu.
In clinical trials in CML, medicinal product discontinuation for medicinal product-related adverse reactions was observed in 2.4% of newly diagnosed patients, 4% of patients in late chronic phase after failure of interferon therapy, 4% of patients in accelerated phase after failure of interferon therapy and 5% of blast crisis patients after failure of interferon therapy.
Kliinisissä KML-tutkimuksissa lääkkeen käytön lopettaminen lääkkeisiin liittyvien haittavaikutusten vuoksi havaittiin 2,4 %:lla juuri diagnosoiduista potilaista, 4 %:lla taudin myöhäisen kroonisen vaiheen potilaista interferonihoidon epäonnistuttua, 4 %:lla akseleraatiovaiheen potilaista interferonihoidon epäonnistuttua ja 5 %:lla blastikriisipotilaista interferonihoidon epäonnistuttua.
In clinical trials in Friedreich’s Ataxia, 32 patients between the ages of 8 and 11 years and 91 patients between the ages of 12 and 17 years received idebenone at ≥ 900 mg/day for up to 42 months.
Friedreichin ataksiaa sairastavilla potilailla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa 32 potilaalle, joiden ikä oli 8–11 vuotta, ja 91 potilaalle, joiden ikä oli 12–17 vuotta, annettiin idebenonia ≥ 900 mg päivässä enintään 42 kuukauden ajan.
In clinical trials in patients with drug-induced (dopamine agonist) psychosis associated with Parkinson’s disease, worsening of Parkinsonian symptomatology and hallucinations were reported very commonly and more frequently than with placebo.
Kliinisissä tutkimuksissa potilailla, joilla oli lääkityksen (dopamiiniagonistin) indusoima Parkinsonin tautiin liittyvä psykoosi, ilmoitettiin parkinsonismin oireiden pahenemista ja hallusinaatioita hyvin yleisesti ja useammin kuin lumehoitoa käytettäessä.
In clinical trials in RA, up to 3% of adult patients tested seropositive at least once during the study for antibodies capable of neutralising the biologic effects of anakinra.
Kliinisissä nivelreumatutkimuksissa enintään 3 prosentilla aikuispotilaista todettiin vähintään kerran tutkimuksen aikana vasta-aineita, jotka pystyvät neutraloimaan anakinran biologisia vaikutuksia.
In clinical trials in type 1 diabetes, patients using a regimen of EXUBERA in combination with long- or intermediate-acting insulin had similar reductions in HbA1c compared with patients taking subcutaneous insulin alone.
Tyypin 1 diabetesta koskeneissa kliinisissä tutkimuksissa EXUBERAN ja pitkä- tai keskipitkävaikutteisen insuliinin yhdistelmähoito vähensi HbA1c:tä samanasteisesti kuin pelkkä ihon alle annettava insuliini.
In clinical trials investigating other indications the following undesirable effects have been observed: Common: alanine aminotransferase increased (see section 4.4), aspartate aminotransferase increased (see section 4.4), hypernatraemia, hypoglycaemia, hyperuricaemia, syncope, dizziness, headache, malaise, diarrhoea, blood urine present.
Kliinissä kokeissa, joissa tutkittiin muita käyttöaiheita, havaittiin seuraavia haittavaikutuksia: Yleinen: alaniiniaminotransferaasin pitoisuuden suureneminen (katso kohta 4.4), aspartaattiaminotransferaasin pitoisuuden suureneminen (katso kohta 4.4), hypernatremia, hypoglykemia, hyperurikemia, synkopee, heitehuimaus, päänsärky, huonovointisuus, ripuli, verta virtsassa.
In clinical trials investigating other indications the following undesirable effects have been observed: Common: alanine aminotransferase increased (see section 4.4), aspartate aminotransferase increased (see section 4.4), hypernatraemia, hypoglycaemia, hyperuricaemia, syncope, dizziness, headache, malaise, diarrhoea, blood urine present.
Kliinissä kokeissa, joissa tutkittiin muita käyttöaiheita, havaittiin seuraavia haittavaikutuksia: Yleinen: alaniiniaminotransferaasin pitoisuuden suureneminen (katso kohta 4.4), aspartaattiaminotransferaasin pitoisuuden suureneminen (katso kohta 4.4), hypernatremia, hypoglykemia, hyperurikemia, synkopee, heitehuimaus, päänsärky, huonovointisuus, ripuli, verta virtsassa..
In clinical trials involving over 350 patients, no induction of human anti-mouse antibody (HAMA) to antibody fragments has been observed nor has there been any elevation of HAMA levels in patients with pre-existing HAMA.
Yli 350 potilaalla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa ei havaittu vasta-ainefragmenttien kehittävän humaania anti-hiiri-vasta-ainetta (HAMA) eikä havaittu kohonneita HAMA-arvoja potilailla, joilla oli ennestään HAMA-vasta-ainetta.
In clinical trials involving patients with relapsed small cell lung cancer, the dose limiting toxicity of oral topotecan monotherapy was found to be haematological.
Pienisoluista keuhkosyöpää sairastavilla potilailla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa oraalista monoterapia-annosta rajoittava toksisuus todettiin hematologiseksi.
In clinical trials involving renal allograft patients-treated with 1 mg/kg of Zenapax every 14 days for a total of 5 doses, average peak serum concentrations (mean  standard deviation) rose between the first dose (21  14 g/ml) and fifth doses (32  22 g/ml).
Daklitsumabin keskimääräiset huippupitoisuudet plasmassa (keskiarvo ± keskihajonta) nousivat ensimmäisestä annoksesta (21 ± 14 mikrog/ml) viidenteen annokseen (32 ± 22 mikrog/ml) munuaisensiirtopotilailla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa, joissa käytettiin yhteensä viisi annosta Zenapaxia 1 mg/kg joka 14. päivä.
In clinical trials mean total and LDL cholesterol declined by 15-31%.
Kliinisissä tutkimuksissa keskimääräinen kokonaiskolesterolipitoisuus ja LDL- kolesterolipitoisuus pienenivät 15–31 %.
In clinical trials non-cutaneous malignancies were reported in 1% (6/586) of patients with dabrafenib monotherapy, and 1% (3/209) of patients in study MEK115306 and <1% (3/350) of patients in study MEK116513 with dabrafenib in combination with trametinib.
Kliinisissä tutkimuksissa muita syöpiä kuin ihosyöpää esiintyi 1 %:lla (6/586) dabrafenibihoitoa saaneista potilaista ja 1 %:lla (3/209) dabrafenibin ja trametinibin yhdistelmähoitoa saaneista MEK115306-tutkimuksen potilaista ja < 1 %:lla (3/350) MEK116513-tutkimuksen potilaista.
In clinical trials of 118 children and adolescents (3 to 16 years of age), 6 % discontinued therapy due to adverse reactions.
Kaikkiaan 118 lapsella ja nuorella (3–16 -vuotiaalla) potilaalla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa 6 % keskeytti hoidon haittavaikutuksien vuoksi.
In clinical trials of 118 children and adolescents (3 to 16 years of age), 6 % discontinued therapy due to adverse reactions.
Kaikkiaan 118 lapsella ja nuorella (3–16-vuotiaalla) potilaalla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa 6 % keskeytti hoidon haittavaikutuksien vuoksi.
In clinical trials of 118 children and adolescents 3 to 16 years of age treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin 6 % discontinued therapy due to adverse events.
Kaikkiaan 118 lapsella ja nuorella (3-16-vuotiaalla) potilaalla, jotka saivat interferoni alfa-2b:n ja ribaviriinin yhdistelmähoitoa, tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa 6 % keskeytti hoidon haittavaikutuksien vuoksi.
In clinical trials of 118 children and adolescents 3 to 16 years of age treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin, 6 % discontinued therapy due to adverse reactions.
Kaikkiaan 118:lla lapsella ja nuorella (3–16-vuotiaalla) potilaalla, jotka saivat interferoni alfa-2b:n ja ribaviriinin yhdistelmähoitoa, tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa 6 % keskeytti hoidon haittavaikutuksen vuoksi.
In clinical trials of 118 children and adolescents 3 to 16 years of age treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin, 6% discontinued therapy due to adverse reactions.
Kaikkiaan 118:lla lapsella ja nuorella (3–16-vuotiaalla) potilaalla, jotka saivat interferoni alfa-2b:n ja ribaviriinin yhdistelmähoitoa, tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa 6 % keskeytti hoidon haittavaikutuksien vuoksi.
In clinical trials of 118 children or adolescents 3 to 16 years of age, treated with combination therapy of interferon alfa-2b and ribavirin, 6 % discontinued therapy due to adverse events.
Kaikkiaan 118 lapsella ja nuorella (3-16-vuotiaalla) potilaalla, jotka saivat interferoni alfa-2b:n ja ribaviriinin yhdistelmähoitoa, tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa 6 % keskeytti hoidon haittavaikutuksien vuoksi.
In clinical trials of HBV infected patients, the most frequently occurring adverse reaction to tenofovir disoproxil fumarate was nausea (5.4%).
HBV-infektiopotilailla tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa yleisimmin esiintyvä tenofoviiridisoproksiilifumaraatin haittavaikutus oli pahoinvointi (5,4 %).
In clinical trials of HIV infected adults, the most frequently occurring adverse reactions to emtricitabine were diarrhoea (14.0%), headache (10.2%), elevated creatine kinase (10.2%) and nausea (10.0%).
HIV-infektoituneilla aikuisilla tehdyissä tutkimuksissa useimmin esiintyneet emtrisitabiinin haittavaikutukset olivat ripuli (14,0 %), päänsärky (10,2 %), kohonnut kreatiinikinaasi (10,2 %) ja pahoinvointi (10,0 %).
In clinical trials of metastatic carcinoma of the colon or rectum, there was no increased risk of post- operative bleeding or wound healing complications observed in patients who underwent major surgery 28-60 days prior to starting Avastin.
Metastasoituneen paksu- tai peräsuolisyövän kliinisiin tutkimuksiin osallistuneilla potilailla, joille oli tehty suuri leikkaus 28–60 vuorokautta ennen Avastin-hoidon aloittamista, ei havaittu leikkauksen jälkeisten verenvuotojen tai haavakomplikaatioiden suurentunutta riskiä.
In clinical trials of newly diagnosed multiple myeloma in transplant non eligible patients, lenalidomide combined therapy was less tolerated in patients older than 75 years of age compared to the younger population.
Kliinisissä tutkimuksissa äskettäin diagnosoitua multippelia myeloomaa sairastavilla potilailla, jotka eivät sovellu siirteen saajiksi, yli 75-vuotiaat potilaat sietivät lenalidomidin yhdistelmähoidon huonommin kuin nuoremmat potilaat.