natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The interval between the pneumococcal conjugate vaccine (Prevenar) and the 23- valent pneumococcal polysaccharide vaccine should not be less than 8 weeks.
Konjugoidulla pneumokokkirokotteella (Prevenar) ja 23-valenttisella pneumokokkipolysakkaridirokotteella tulee olla vähintään 8 viikkoa väliä.
The interval between the pneumococcal conjugate vaccine (Prevenar) and the 23- valent pneumococcal polysaccharide vaccine should not be less than 8 weeks.
Rokotusten väli rokotettaessa konjugoidulla pneumokokkirokotteella (Prevenar) ja 23-valenttisella pneumokokkipolysakkaridi- rokotteella tulee olla vähintään 8 viikkoa.
The interval between the pneumococcal conjugate vaccine (Prevenar) and the 23- valent pneumococcal polysaccharide vaccine should not be less than 8 weeks.
Rokotusten väli rokotettaessa konjugoidulla pneumokokkirokotteella (Prevenar) ja 23-valenttisella pneumokokkipolysakkaridirokotteella tulee olla vähintään 8 viikkoa.
The interval between two doses injected into the same eye should be at least four weeks.
Kahden samaan silmään annettavan pistoksen antovälin tulee olla vähintään neljä viikkoa.
The interval between two doses injected into the same eye should be at least four weeks.
Kahden samaan silmään pistettävän annoksen välin on oltava vähintään 4 viikkoa.
The interval between two injections of Lucentis into the same eye must be at least four weeks.
Kahden samaan silmään annettavan Lucentis-injektion välillä on oltava vähintään neljä viikkoa.
The interval between two injections should not be shorter than one month.
Kahden injektion välisen jakson on oltava vähintään kuukausi.
The intra-individual variability in time to maximum concentration is significantly less for NovoRapid than for soluble human insulin, whereas the intra- individual variability in Cmax for NovoRapid is larger.
NovoRapid-insuliinin huippupitoisuuden saavuttamiseen kuluva aika vaihtelee yksilökohtaisesti huomattavasti vähemmän kuin lyhytvaikutteisen ihmisinsuliinin vastaava aika, mutta NovoRapid-insuliinin huippupitoisuus vaihtelee yksilökohtaisesti enemmän.
The intra-subject coefficients of variation for saxagliptin Cmax and AUC were less than 12%.
Yksilölliset vaihtelukertoimet saksagliptiinin Cmax- ja AUC-arvoille olivat alle 12 %.
The intra-subject variability of glucose lowering activity of inhaled human insulin was generally comparable to that of subcutaneously administered fast-acting human insulin in subjects with type 1 and 2 diabetes mellitus.
Yksilönsisäinen vaihtelu inhaloitavan ihmisinsuliinin ja ihon alle annettavan nopeavaikutteisen ihmisinsuliinin verensokeritasoa alentavan vaikutuksen suhteen oli tyypin 1 ja tyypin 2 diabetes mellitus -potilailla yleensä samanveroista.
The intracellular half life of the triphosphate in hepatocytes is 17-19 hours in vitro.
Trifosfaatin solunsisäinen puoliintumisaika maksasoluissa on 17 - 19 tuntia in vitro.
The intracellular half life of the triphosphate in hepatocytes is 17-19 hours in vitro.
Trifosfaatin solunsisäinen puoliintumisaika maksasoluissa on 17–19 tuntia in vitro.
The intranasal dosing of 110 micrograms once daily does not typically result in measurable plasma concentrations (<10 pg/ml).
110 mikrogramman annos kerran päivässä johtaa yleensä pitoisuuksiin, joita ei voida mitata plasmasta (< 10 pg/ml).
The intravascular administration of iodinated contrast agents in radiological studies can lead to renal failure which has been associated with lactic acidosis in patients receiving metformin.
Jodivarjoaineiden anto suoneen radiologiatutkimuksissa voi johtaa munuaisten vajaatoimintaan, johon on liittynyt maitohappoasidoosia, kun potilas käyttää metformiinia.
The intravascular administration of iodinated contrast agents in radiological studies can lead to renal failure which has been associated with lactic acidosis in patients receiving metformin.
Jodivarjoaineiden anto verisuoneen radiologisten tutkimusten yhteydessä voi johtaa munuaisten vajaatoimintaan, johon on liittynyt maitohappoasidoosia metformiinihoitoa käyttävillä potilailla.
The intravascular administration of iodinated contrast agents in radiological studies can lead to renal failure which has been associated with lactic acidosis in patients receiving metformin.
Radiologisissa tutkimuksissa suoneen annettavat jodivarjoaineet voivat aiheuttaa munuaisten vajaatoimintaa, johon on liittynyt maitohappoasidoosia metformiinihoitoa saaneilla potilailla.
The intravascular administration of iodinated contrast agents in radiological studies can lead to renal failure.
Röntgentutkimuksia varten laskimoon annettavat, jodia sisältävät varjoaineet voivat aiheuttaa munuaisten vajaatoimintaa.
The intravascular administration of iodinated contrast agents in radiological studies can lead to renal failure.
Röntgentutkimuksia varten suoneen annettava jodia sisältävä varjoaine voi aiheuttaa munuaisten vajaatoimintaa.
The intravascular administration of iodinated contrast agents in radiological studies may lead to renal failure, resulting in metformin accumulation and a risk of lactic acidosis.
Jodivarjoaineiden anto verisuoneen radiologisten tutkimusten yhteydessä voi johtaa munuaisten vajaatoimintaan ja se vuorostaan metformiinin kertymiseen elimistöön ja maitohappoasidoosin riskin suurenemiseen.
The intravascular administration of iodinated contrast agents in radiological studies may lead to renal failure, resulting in metformin accumulation and a risk of lactic acidosis.
Radiologisissa tutkimuksissa suoneen annettavat jodivarjoaineet voivat aiheuttaa munuaisten vajaatoimintaa, mikä voi johtaa metformiinin kumuloitumiseen ja lisätä maitohappoasidoosin riskiä.
The intravascular administration of iodinated contrast agents in radiological studies may lead to renal failure, resulting in metformin accumulation and a risk of lactic acidosis.
Radiologisissa tutkimuksissa suoneen annettavat jodivarjoaineet voivat aiheuttaa munuaisten vajaatoimintaa, mikä voi johtaa metformiinin kumuloitumiseen ja lisätä maitohappoasidoosin vaaraa.
The intravascular administration of iodinated contrast agents may lead to renal failure resulting in metformin accumulation and a risk of lactic acidosis.
Jodivarjoaineiden anto suoneen voi aiheuttaa munuaisten vajaatoimintaa, joka johtaa metformiinin kertymiseen ja aiheuttaa maitohappoasidoosin riskin.
The intravascular administration of iodinated contrast media in radiologic studies can lead to renal failure.
Jodivarjoaineen anto suonensisäisesti radiologisten tutkimusten yhteydessä voi johtaa munuaisten vajaatoimintaan.
The intravenous administration line should be flushed with normal sodium chloride solution or 5% glucose solution for injection immediately before and after Kyprolis administration.
Laskimoletku on huuhdeltava fysiologisella natriumkloridiliuoksella tai 5-prosenttisella glukoosi- injektionesteellä juuri ennen Kyprolis-annoksen antamista ja heti sen jälkeen.
The intravenous administration of doses up to 4,000 mg diluted in 100 ml of 0.9 % sodium chloride infused over 15 minutes and doses up to 2,500 mg diluted in 100 ml of 0.9 % sodium chloride infused over 5 minutes was evaluated.
Levetirasetaamia annettiin laskimoon infuusiona annoksella jopa 4 000 mg laimennettuna 100 ml:aan 0,9 % natriumkloridiliuosta 15 minuutin ajan sekä jopa 2 500 mg laimennettuna 100 ml:aan 0,9 % natriumkloridia 5 minuutin ajan ja tulokset arvioitiin.
The intravenous infusion is prepared by diluting Atosiban SUN 37.5 mg/5 ml, concentrate for solution for infusion in sodium chloride 9 mg/ml (0.9%) solution for injection, Ringer's lactate solution or 5% w/v glucose solution.
Laskimonsisäinen infuusioneste valmistetaan laimentamalla Atosiban SUN 37,5 mg/5 ml – infuusiokonsentraatti, liuosta varten joko natriumkloridi 9 mg/ml (0,9 %) – injektionesteeseen, Ringerin laktaattiliuokseen tai 5-prosenttiseen glukoosi-liuokseen.
The intravenous vehicle, SBECD, is haemodialysed with a clearance of 55 ml/min.
Apuaineen siklodekstriinin puhdistuma on 55 ml/min hemodialyysissä.
The intravitreal injection of JETREA may be followed by temporary visual disturbances (see section 4.8).
Silmän lasiaiseen annetun JETREA-injektion jälkeen voi esiintyä tilapäisiä näköhäiriöitä (ks. kohta 4.8).
The intravitreal procedure as it was performed in the pivotal clinical studies, along with any technical improvements
lääkkeen anto lasiaiseen samalla tavalla kuin kliinisissä päätutkimuksissa, myös tehdyt tekniset parannukset
The intra­subject coefficient of variation for liraglutide AUC was 11% following single dose administration.
Liraglutidin AUC-arvon potilaskohtainen variaatiokerroin oli kerta-annoksen jälkeen 11 %.
The investigator assessment of PFS was consistent with a blinded independent central radiological review of PFS.
Tutkijan arvio PFS:stä vastasi sokkoutetun riippumattoman radiologin keskitetysti tekemää arviota PFS:stä.
The investigator radiographic review of rPFS performed as a follow up sensitivity analysis is presented in Table 3 and Figure 2.
Tutkija kävi seurantana toteutettuna herkkyysanalyysinä läpi radiologisen tautivapaan elossaajan radiologiset tiedot, tiedot on esitetty taulukossa 3 ja kuvassa 2.
The investigator-assessed confirmed response rate was 15% (95% CI: 4.4, 34.9) and the median PFS was 3.6 months (95% CI: 1.9, 5.2).
Tutkijan arvioima vahvistettu vasteprosentti oli 15 % (95 % lv: 4,4–34,9) ja etenemisvapaan elinajan mediaani 3,6 kuukautta (95 % lv: 1,9–5,2).
The investigators also found esomeprazole to be significantly more effective than placebo in resolving acid regurgitation (58.5% - 63.6% vs placebo 28.3% - 37.4%) during the week 2 evaluation.
Tutkijat totesivat esomepratsolin olevan myös merkitsevästi lumelääkettä tehokkaampi happorefluksin hoitamisessa (58,5–63,6 % vs. lumelääke 28,3–37,4 %) arviointi viikolla 2.
The investigators’ assessments of heartburn resolution were consistent with the subjects’ assessments, showing statistically significant differences between esomeprazole (34.7% - 41.8%) compared to placebo (8.0% - 11.4%).
Tutkijoiden arviot närästyksen häviämisestä olivat yhdenmukaisia tutkimushenkilöiden arvioiden kanssa.Niissä havaittiin tilastollisesti merkitseviä eroja esomepratsolin (34,7–41,8 %) ja lumelääkkeen (8,0–11,4 %) välillä.
The Investigator’s assessment of successful outcome at each of these time points is shown in the following table.
Seuraavassa taulukossa on esitetty tutkijan arvioinnit hoidon tuloksellisuudesta eri arviointiajankohtina.
The investigator’s choice treatment was selected before randomization and consisted of monotherapy with either chlorambucil, cytarabine, rituximab, fludarabine, or gemcitabine.
Tutkijan valitsema hoito valittiin ennen satunnaistamista ja se koostui joko klorambusiili-, sytarabiini-, rituksimabi-, fludarabiini- tai gemsitabiinimonoterapiasta.
The IOA blister contains 28 tablets: 24 white tablets with the active substances (number 1-24) and 4 yellow tablets without active substances (number 25-28).
IOA-läpipainoliuska sisältää 28 tablettia: 24 vaikuttavia aineita sisältävää valkoista tablettia (numerot 1–24) ja 4 keltaista tablettia (numerot 2528), jotka eivät sisällä vaikuttavia aineita.
The iodine is given 24 hours after the last Thyrogen injection and scan is performed 48 to 72 hours later.
Jodi annetaan 24 tunnin kuluttua viimeisestä Thyrogen- injektiosta, ja kuvaus tehdään 48–72 tuntia myöhemmin.
The ipilimumab-containing regimens demonstrated a statistically significant advantage over the gp100 control group in OS.
Kokonaiselinaika oli tilastollisesti merkitsevästi parempi ipilimumabiryhmissä verrattuna gp100-verrokkiryhmään.
The IRMS must possess a triple collector to allow the simultaneous detection of the ions at mass/charge ratio 44, 45 and 46 fluctuations in the oxygen isotope content.
IRMS-laitteistossa on oltava kolmoiskerääjä, jotta ionit, joiden massavaraussuhde on 44, 45 ja 46, voidaan mitata samanaikaisesti happi-isotooppipitoisuuden vaihteluiden korjaamiseksi.
The iron levels of all patients should be checked before treatment to make sure that they are not too low, and iron supplements should be used throughout treatment.
Raudan määrä elimistössä on tarkistettava kaikilta potilailta ennen hoitoa sen varmistamiseksi, että se ei ole liian alhainen, ja potilaan on saatava rautalisää koko hoidon ajan.
The iron levels of all patients should be checked before treatment to make sure that they are not too low, and iron supplements should be used throughout treatment.
Rautapitoisuus elimistössä on tarkistettava kaikilta potilailta ennen hoitoa sen varmistamiseksi, ettei se ei ole liian alhainen, ja potilaalle on annettava rautalisää koko hoidon ajan.
The iron uptake from radiolabelled Velphoro drug substance, 2,000 mg in 1 day was investigated in 16 CKD patients (8 pre-dialysis and 8 haemodialysis patients) and 8 healthy volunteers with low iron stores (serum ferritin <100 mcg/L).
Raudan imeytymistä isotoopilla merkitystä Velphoro-lääkeaineesta, annoksena 2 000 mg yhdessä päivässä, tutkittiin kokeessa, johon osallistui 16 kroonista munuaissairautta sairastavaa (8 predialyysipotilasta ja 8 hemodialyysipotilasta) sekä 8 tervettä vapaaehtoista, joiden rautavarastot olivat alhaiset (seerumin ferritiini <100 mikrog/l).
The jar is closed and carefully shaken until all the powder has dissolved completely.
Tölkki suljetaan ja sitä ravistetaan huolellisesti, kunnes kaikki jauhe on liuennut.
The jar labelled “13C-urea powder” is removed from the pack, opened, and filled up to about three quarters with tap water.
Tölkki, jossa on merkintä “13C-ureajauhe” otetaan ulos pakkauksesta, avataan ja noin 3/4 tölkistä täytetään vesijohtovedellä.
The jar labelled “13C-urea powder” is removed from the test set, opened, and filled up to about three quarters with tap water.
Tölkki, jossa on merkintä “13C-ureajauhe” otetaan ulos testipakkauksesta, avataan ja noin 3/4 tölkistä täytetään vesijohtovedellä.
The jar labelled “13C-urea powder” is taken from the test set, opened, and filled up to three quarters of its volume with tap water.
Tölkki, jossa on merkintä “13C-ureajauhe” otetaan ulos testipakkauksesta, avataan ja täytetään 3/4:aan tilavuudestaan vesijohtovedellä.
The jar labelled “13C-urea powder” is taken from the test set, opened, and filled up to three quarters of its volume with tap water.
Tölkki, jossa on merkintä ”13C-ureajauhe” otetaan ulos testipakkauksesta, avataan ja täytetään 3/4:aan tilavuudestaan vesijohtovedellä.
The Javlor solution for infusion should be infused over 20 minutes.
Infusoi Javlor 20 minuutin kuluessa.
The Javlor solution for infusion should be infused over 20 minutes.
Infusoi Javlor-infuusioliuos 20 minuutin kuluessa.
The Javlor solution for infusion should be piggy-backed to the side injection port closest to the 500 mL bag to further dilute Javlor during administration.
Lisää Javlor-infuusioliuos sivuinjektioporttiin, joka on lähinnä 500 ml:n pussia, jolloin Javlor laimenee edelleen infuusion aikana.
The joint to be treated (metacarpophalangeal [MP] or proximal interphalangeal [PIP]) should be confirmed and the volume of solvent required for reconstitution is determined by the type of joint (PIP joint requires a smaller volume for injection).
Varmista hoidettava nivel (metakarpofalangeaalinen [MP] tai proksimaalinen interfalangeaalinen [PIP]), koska käyttövalmiiksi sekoittamiseen tarvittava liuottimen määrä riippuu nivelestä (PIP-niveleen annettavaan injektioon tarvitaan pienempi määrä).
The K103N substitution alone did not result in reduced susceptibility to rilpivirine, but the combination of K103N and L100I resulted in a 7-fold reduced susceptibility to rilpivirine.
K103N- substituutio yksin ei heikentänyt herkkyyttä rilpiviriinille, mutta K103N- ja L100I-substituutioiden yhdistelmä aiheutti 7-kertaisesti heikentyneen herkkyyden rilpiviriinille.
The K103N substitution alone did not result in reduced susceptibility to rilpivirine, but the combination of K103N and L100I resulted in a 7-fold reduced susceptibility to rilpivirine.
K103N-substituutio yksin ei heikentänyt herkkyyttä rilpiviriinille, mutta K103N- ja L100I- substituutioiden yhdistelmä aiheutti 7-kertaisesti heikentyneen herkkyyden rilpiviriinille.
The K65R mutation occurred in a slightly higher percentage of patients in the tenofovir disoproxil fumarate group than the active control group (2.7% versus 0.7%).
K65R-mutaatiota esiintyi hieman enemmän tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmän potilailla kuin aktiivisessa kontrolliryhmässä (2,7 % vastaan 0,7 %).
The Kaplan-Meier curve for PFS is shown in Figure 4.
Taudin etenemättömyysajan (PFS) Kaplan-Meier-käyrä esitetään kuvassa 4.
The Kaplan-Meier curves for OS are shown in Figure 1.
Kuvassa 1 esitetty kokonaiselinajan Kaplan-Meier-kuvaajat.
The Kaplan-Meier curves for OS are shown in Figure 6.
Kokonaiselinajan Kaplan-Meier-kuvaajat esitetään Kuvassa 6.
The Kaplan-Meier curves for OS are shown in Figure 7.
Kuvassa 5 on esitetty kokonaiselinajan Kaplan-Meier-kuvaajat.
The Kaplan-Meier curves of the time from randomisation to impending relapse during the 38-week, Double-blind, Active-controlled Phase for Abilify Maintena, oral aripiprazole 10-30 mg, and aripiprazole Long-Acting Injectable 50 mg/25 mg are shown in Figure 1.
Kuvassa 1 on esitetty Kaplan-Meierin käyrät satunnaistamisen ja relapsin välisestä ajasta Abilify Maintena -valmisteen, suun kautta otettavien 10–30 mg:n aripipratsolitablettien ja pitkävaikutteisten 50 mg/25 mg aripipratsoli-injektioiden osalta 38 viikkoa kestäneen kaksoissokkoutetun, aktiivikontrolloidun vaiheen aikana.
The Kaplan-Meier estimate for continued sustained response over 5 years for all patients is 97 % with a 95 % Confidence Interval of [95 %, 99 %].
Kaplan-Meier-estimaatti pitkäkestoisen hoitovasteen jatkumiselle yli 5 vuoden kaikilla potilailla on 97 % (95 %:n luottamusväli 95–99 %).
The Kaplan-Meier estimate for continued sustained response over 5 years for all patients is 99 % (95 % CI: 98-100 %).
Kaplan–Meier-estimaatti pitkäkestoisen hoitovasteen jatkumiselle yli 5 vuoden on kaikilla potilailla 99 % (95 % CI: 98–100 %).
The Kaplan-Meier estimate for continued sustained response over 5 years is 97 % (95 % CI: 95-99 %) for patients receiving non-pegylated interferon alfa-2b (with or without ribavirin), and is 99 % (95 % CI: 98-100 %) for patients receiving pegylated interferon alfa-2b (with or without ribavirin).
Kaplan-Meier -estimaatti pitkäkestoisen hoitovasteen jatkumiselle yli 5 vuoden on 97 % (95 % CI: 95–99 %) potilailla, jotka saivat pegyloimatonta interferoni alfa-2b:tä (ribaviriinin kanssa tai ilman) ja 99 % (95 % CI: 98–100 %) potilailla, jotka saivat pegyloitua interferoni alfa-2b:tä (ribaviriinin kanssa tai ilman).
The Kaplan-Meier estimate for continued sustained response over 5 years is 98 % [95 % CI: 95 %, 100 %] for paediatric patients treated with interferon alfa-2b and ribavirin.
Kaplan–Meier-estimaatti pitkäkestoisen hoitovasteen jatkumiselle yli 5 vuoden on 98 % [95 % CI: 95 %, 100 %] lapsilla ja nuorilla, jotka saivat interferoni alfa-2b:tä ja ribaviriinia.
The Kaplan-Meier estimate for continued sustained response over 5 years is 98 % [95 % CI: 95 %, 100 %] for paediatric patients treated with interferon alfa-2b and ribavirin.
Kaplan–Meier-estimaatti pitkäkestoisen hoitovasteen jatkumiselle yli 5 vuoden on 98 % [95 % CI: 95 %, 100 %] lapsilla ja nuorilla, jotka saivat interferoni alfa-2b:tä ja ribaviriiniä.
The Kaplan-Meier estimate of DFS at 2 years was 49.9% (95%CI, 32.6-72.7).
Kaplar–Meierin estimaatti tautivapaasta elossaolosta 2 vuoden kohdalla oli 49,9 % (95 % lv 32,6–72,7).
The Kaplan-Meier estimate of overall survival at 2 years was 91.2%.
Kokonaiselossaolon Kaplan–Meier-arvio 2 vuoden kohdalla oli 91,2 %.
The Kaplan-Meier estimates for this event rate at week 24 were 36% in aztreonam- treated patients and 54% in TNS-treated patients.
Kaplan-Meier-estimaatit tälle tapahtumaprosentille viikolla 24 olivat 36 % atstreonaamilla hoidetuilla potilailla ja 54 % TNS:lla hoidetuilla potilailla.
The Kaplan-Meier estimates of the probability of relapse at Week 28 were 42.2% for lurasidone and 51.2% for placebo.
Kaplan- Meier- menetelmällä arviot siitä, kuinka todennäköistä oireiden uusiutuminen on viikolla 28, olivat 42,2 % lurasidoniryhmässä ja 51,2 % lumeryhmässä.
The Kaplan-Meier estimates of the probability of relapse at Week 28 were 42.2% for lurasidone and 51.2% for placebo.
Kaplan- Meier-menetelmällä arviot siitä, kuinka todennäköistä oireiden uusiutuminen on viikolla 28, olivat 42,2 % lurasidoniryhmässä ja 51,2 % lumeryhmässä.
The Kaplan-Meier event- free estimate for worsening of PAH (death, lung transplantation, or hospitalisation for PAH worsening) at 2 years was 78.9%.
PAH:n pahenemisen (kuolema, keuhkonsiirto tai sairaalahoito PAH:n pahenemisen takia) Kaplan– Meier-arvio ilman tapahtumia 2 vuoden kohdalla oli 78,9 %.
The Kaplan-Meier event-free estimate for worsening of PAH (death, lung transplantation, or hospitalisation for PAH worsening) at 2 years was 78.9%.
PAH:n pahenemisen (kuolema, keuhkonsiirto tai sairaalahoito PAH:n pahenemisen takia) Kaplan– Meier-arvio ilman tapahtumia 2 vuoden kohdalla oli 78,9 %.
The Kaplan-Meier event-free estimate for worsening of PAH (death, lung transplantation, or hospitalisation for PAH worsening) at 24 weeks was 96.9% and 96.7% in the twice daily and three times daily groups, respectively.
PAH:n pahenemisen (kuolema, keuhkonsiirto tai sairaalahoito PAH:n pahenemisen takia) Kaplan–Meier-arvio 24 viikon kohdalla oli 96,9 % kahdesti vuorokaudessa -ryhmässä ja 96,7 % kolmesti vuorokaudessa -ryhmässä.
The Kaplan-Meier event-free rate for OS at 24 months was 73.3% (95% CI: 68.6% to 77.5%) in the KRd arm and 65.0% (95% CI: 59.9% to 69.5%) in the Rd arm.
Kaplan–Meierin menetelmällä saatu elossaolo-osuus ilman tapahtumia oli 24 kuukauden kuluttua 73,3 % (95 % CI: 68,6–77,5 %) KRd-hoitohaarassa ja 65,0 % (95 % CI: 59,9–69,5 %) Rd-haarassa.
The Kaplan-Meier OS curve revealed a plateau beginning around year 3 (OS rate = 21% [95% CI: 17-24]) that extended up to 10 years in some patients (see Figure 1).
Kaplan-Meierin kokonaiselinaikakäyrässä näkyy suunnilleen kolmannen vuoden aikana (kokonaiselinaika-osuus = 21 % [95 % CI: 17-24]) alkava tasannevaihe, joka jatkui joillain potilailla jopa 10 vuoteen asti (ks. kuva 1).
The Kaplan-Meier rates for recurrence to any mood episode for the adjunctive treatment arm were 16% in aripiprazole + lithium and 18% in aripiprazole + valproate compared to 45% in placebo + lithium and 19% in placebo + valproate.
Minkä tahansa mielialavaiheen uusiutumisprosentti oli Kaplan-Meir-menetelmällä arvioituna lisähoitoryhmittäin seuraavanlainen: 16 % aripipratsoli + litium -ryhmässä ja 18 % aripipratsoli + valproaatti -ryhmässä verrattuna 45 % lumelääke + litium -ryhmässä ja 19 % lumelääke + valproaatti - ryhmässä.
the keeping of a treatment diary, and measures to be taken in case of severe side effects.
hoitopäiväkirjan täyttäminen ja toimenpiteet vakavien haittavaikutusten ilmaantuessa.
The key efficacy findings from Study 19 for BRCA-mutated patients are presented in Table 2, and Figures 1 and 2.
Tutkimuksen 19 keskeiset tehoa koskevat löydökset potilailla, joilla on BRCA-mutaatio on esitetty taulukossa 2 ja kuvissa 1 ja 2.
The key elements that need to be covered in training hospital personnel are as follows.
Sairaalahenkilökunnan koulutuksen tulee kattaa seuraavat tärkeimmät kohdat.
The key outcome measures are summarised in Table 3.
Yhteenveto tärkeimmistä tuloksista esitetään taulukossa 3.
The key outcomes from RADIANCE are summarised in Table 6 and Figure 5.
RADIANCE-tutkimuksen keskeisimmät tulokset on esitetty taulukossa 6 ja kuvassa 5.
The key results from the study are presented in tables 4.
Tutkimuksen päätulokset on esitetty taulukossa 4.
The key results of the trial are listed in Figure 1 and Table 3.
Tutkimuksen tärkeimmät tulokset on lueteltu kuvassa 1 ja taulukossa 3.
The key results of the trial are listed in Table 4 and Figure 3.
Tutkimuksen tärkeimmät tulokset on esitetty taulukossa 4 ja kuvassa 3.
The key results of the trial are listed in Table 5 and Figure 4.
Tutkimuksen tärkeimmät tulokset on esitetty taulukossa 5 ja kuvassa 4.
The key results of the trial are listed in Table 5 and Figure 5.
Tutkimuksen tärkeimmät tulokset on esitetty taulukossa 5 ja kuvassa 5.