natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The incidence of thyroid events was higher in patients with a medical history of thyroid disorders both in the LEMTRADA and interferon beta 1a (IFNB-1a) treatment groups.
Kilpirauhastapahtumia esiintyi enemmän sekä LEMTRADA- että interferonibeeta 1a (IFNB-1a) -hoitoryhmissä silloin, kun potilailla oli ollut aiemmin kilpirauhassairaus.
The incidence of wheezing within 15 days after vaccination was lower in Fluenz recipients relative to inactivated vaccine recipients (19.5% vs.
Hengityksen vinkumista esiintyi 15 päivän kuluessa rokotuksen jälkeen vähemmän Fluenz-rokotetta saaneilla kuin inaktivoitua rokotetta saaneilla (19,5 % vs.
The incidence of wheezing within 15 days after vaccination was lower in T/LAIV recipients relative to seasonal inactivated vaccine recipients (19.5% vs.
Hengityksen vinkumista 15 vuorokauden kuluessa rokotuksen jälkeen ilmeni vähemmän trivalenttisen elävän heikennetyn kausi-influenssarokotteen saaneilla kuin inaktivoidun kausi-influenssarokotteen saaneilla (19,5 % vs.
The incidence of withdrawal due to adverse events during the 30-week controlled trial was 6 % for prolonged-release exenatide treated patients, 5 % for immediate-release exenatide treated patients.
Depotmuotoista eksenatidivalmistetta saaneista potilaista 6 % ja eksenatidia välittömästi vapauttavaa valmistetta saaneista potilaista 5 % vetäytyi haittatapahtumien vuoksi kontrolloidusta 30 viikkoa kestäneestä tutkimuksesta.
The incidence of withdrawal due to adverse reactions was 7.8% for liraglutide­treated patients and 3.4% for comparator­treated patients in the long­term controlled trials (26 weeks or longer).
Pitkäaikaisissa (vähintään 26 viikkoa kestäneissä), kontrolloiduissa tutkimuksissa 7,8 % liraglutidihoitoa saaneista potilaista ja 3,4 % vertailuvalmistetta saaneista lopetti lääkityksen haittavaikutusten takia.
The incidence of Xiapex-associated pruritus increased after more Xiapex injections in patients with Dupuytren’s contracture.
Xiapex-valmisteeseen liittyvän kutinan ilmaantuvuus lisääntyi Dupuytrenin kontraktuuraa sairastavilla potilailla heidän saatuaan enemmän Xiapex-injektioita.
The incidence per 100 subject-years of all serious infections was 4.3; 95% CI: 3.8, 4.8, in patients receiving golimumab 100 mg and 2.6; 95% CI: 2.1, 3.2, in patients receiving golimumab 50 mg.
Kaikkien vakavien infektioiden ilmaantuvuus 100 potilasvuotta kohti oli 4,1; 95 %:n luottamusväli: 3,6; 4,5 golimumabia 100 mg saaneilla potilailla ja 2,5; 95 %:n luottamusväli: 2,0; 3,1 golimumabia 50 mg saaneilla potilailla.
The incidence rate did not increase for malignancies overall, by major type (non-melanomatous skin cancer, solid tumors, and hematologic malignancies), or for individual tumor types in the double blind and open label period compared to the double-blind experience.
Esiintyvyydet eivät kasvaneet malignien sairauksien osalta kaiken kaikkiaan, päätyypeiltään (ei- melanoottinen syöpä, kiinteät kasvaimet ja pahanlaatuiset hematologiset sairaudet) tai yksittäisten kasvaintyyppien osalta tutkimusten kaksoissokkoutetun ja avoimen vaiheen aikana, kun niitä verrattiin kaksoissokkoutettujen tutkimusten kokemuksiin.
The incidence rate of new cases of infections in placebo-controlled clinical trials in rheumatoid arthritis was 1.03 per patient-year for all Cimzia-treated patients and 0.92 per patient-year for placebo-treated patients.
Uusien infektioiden ilmaantuvuusaste nivelreumapotilaille oli lumekontrolloiduissa kliinisissä lääketutkimuksissa 1,03 tapausta potilasvuotta kohden kaikilla Cimzia-hoitoa saaneilla potilailla ja 0,92 tapausta potilasvuotta kohden lumehoitoa saaneilla.
The incidence rate of observed malignancies was consistent with that expected in an age- and gender- matched rheumatoid arthritis population (see section 4.4).
Todettujen malignien sairauksien esiintyvyys vastasi odotettavissa olevaa määrää iän ja sukupuolijakauman suhteen vertailukelpoisessa nivelreumaa sairastavassa väestössä (ks. kohta 4.4).
The incidence rates for moderate and severe pain after Optaflu vaccination are similar to those of egg-derived influenza vaccines; however a slightly increased risk for mild short-lasting injection site pain was observed with Optaflu in the subgroup of elderly vaccinees (8% compared to 6% with egg-derived influenza vaccine).
Optaflu-rokotteen yhteydessä todettiin kuitenkin antopaikan lievän lyhytaikaisen kivun hienoisesti lisääntynyt riski rokotettujen vanhusten alaryhmässä (8 % verrattuna kananmunajohdannaisten influenssarokotteiden 6 %:iin).
The incidence rates for the primary safety outcome (major or clinically relevant non-major bleeding events) as well as the secondary safety outcome (major bleeding events) were similar for both treatment groups.
Turvallisuuden ensisijaisen päätetapahtuman (suuret tai kliinisesti merkittävät muut kuin suuret verenvuodot) sekä turvallisuuden toissijaisen päätetapahtuman (suuret verenvuodot) ilmaantuvuus oli samanlainen kummassakin hoitoryhmässä.
The incidence rates for the principal safety outcome (major and non-major clinically relevant bleeding events) were similar for both treatment groups (see Table 4).
Turvallisuutta koskevan päätuloksen (suuret ja muut kuin suuret kliinisesti merkittävät verenvuodot) esiintymisluvut olivat samanlaiset kummassakin hoitoryhmässä (katso taulukko 4).
The incidence rates for the principal safety outcome (non-CABG TIMI major bleeding events) were higher in patients treated with Xarelto than in patients who received placebo (see Table 5).
Turvallisuuteen liittyvän tärkeimmän päätetapahtuman (ei ohitusleikkaukseen liittyvä, TIMI:n mukaan suuri verenvuoto) esiintyvyys oli Xarelto-hoitoa saaneilla potilailla suurempi kuin lumelääkettä saaneilla (ks. taulukko 5).
The incidence rates of adverse events and the pattern of adverse events were comparable between the two treatment groups and to be expected for the treatment regimens and the underlying diseases.
Haittavaikutusten esiintyvyys ja haittavaikutukset olivat kummassakin hoitoryhmässä verrannolliset ja käytetyille hoito- ohjelmille ja taustalla oleville sairauksille tyypilliset.
The incidence rates per 100 patient-years were 0.73 for non-melanomatous skin cancer, 0.59 for solid malignancies and 0.13 for hematologic malignancies.
Esiintyvyydet 100 potilasvuotta kohti olivat: ei-melanoottinen ihosyöpä 0,73, kiinteät kasvaimet 0,59 ja pahanlaatuiset hematologiset sairaudet 0,13.
The incidence was 2.5% vs 2.2% in patients with a baseline body weight ≥60 kg, treated with roflumilast when compared to those treated with placebo.
Potilailla, joiden paino oli lähtötilanteessa ≥ 60 kg, esiintyvyys oli roflumilastiryhmässä 2,5 % ja lumeryhmässä 2,2 %.
The incidence was 2/138 in patients not exposed to muromonab-CD3 (OKT3) and 4/34 in patients who received muromonab-CD3 concomitantly.
Vasta-aineita kehittyi kahdelle 138 potilaasta, joita ei altistettu muromonabi-CD3:lle (OKT3), ja neljälle 34 potilaasta, jotka saivat samanaikaisesti muromonabi-CD3:a.
the incidences of all-cause mortality, major cardiovascular events, new
merkittävien sydän- ja verisuonitapahtumien, uusien syöpädiagnoosien,
The incidences of embryo-foetal loss were 33, 50, and
Alkioista tai sikiöistä kuoli 33 %, kun pertutsumabia annettiin kerran kahdessa viikossa tiineille naarasapinoille annoksilla
The incidences of Grade ≥3 neutropenia were higher in the high-trifluridine AUC group (47.8%) compared with the low-trifluridine AUC group (30.4%).
Graduksen ≥ 3 neutropenian ilmaantuvuus oli suurempi ryhmässä, jossa trifluridiinin AUC-arvo oli suuri (47,8 %), verrattuna ryhmään, jossa trifluridiinin AUC-arvo oli pieni (30,4 %).
The incidences of the ADRs associated with aripiprazole therapy are tabulated below.
Aripipratsolihoitoon liittyvien haittavaikutusten esiintyvyys on taulukoitu alla.
The incident light dose is 20 J/cm2, delivered at an irradiance of 100 mW/cm2 to the tumour surface, implying an illumination time of approximately 200 seconds.
Kerralla annettava valoannos on 20 J/cm2, ja kasvainta sädetetään 100 mW/cm2 intensiteetillä, jolloin valoaltistus kestää noin 200 sekuntia.
The incident light dose is 20 J/cm2, delivered by the microlens fibre-optic in a circular field to the tumour surface at an irradiance of 100 mW/cm2, implying an illumination time of 200 seconds.
Valoannoksen suuruus on 20 J/cm2 ja se annetaan valokuitua ja mikrolinssiä käyttäen pyöreään kenttään kasvaimen pintaan 100 mW/cm2 intensiteetillä, mikä merkitsee 200 sekunnin valaisua.
The inclusion of both influenza B viruses in Fluenz Tetra can provide a broader protection against influenza B.
Koska Fluenz Tetra sisältää kumpaakin B- influenssavirusta, se antaa laajemman suojan B-influenssaa vastaan.
The inclusion of zidovudine in the regimen has been found to reduce the frequency of L74V and K65R selection in the presence of abacavir (with zidovudine: 0/40, without zidovudine: 15/192, 8%).
Tsidovudiinin lisäämisen lääkeyhdistelmään on osoitettu vähentävän L74V:n ja K65R:n valikoitumista abakaviirihoidon aikana (tsidovudiinin kanssa: 0/40, ilman tsidovudiinia: 15/192, 8 %).
The increase from baseline in lumbar spine and femoral neck BMD was 6.8 and 2.2, respectively in patients treated with Preotact.
Luun mineraalitiheys lannerangassa suureni tutkimuksen alusta 6,8 % ja reisiluun kaulassa 2,2 % Preotact-ryhmän potilailla.
The increase from baseline in lumbar spine BMD at 7 years in the bazedoxifene 20 mg group was not statistically greater than in the placebo group.
Lannerangan luun mineraalipitoisuuden (BMD) lisääntyminen määritellystä perustasosta 7 vuoden aikana batsedoksifeeni 20 mg –ryhmässä ei ollut tilastollisesti suurempaa kuin lumelääkeryhmässä.
The increase in 24-hour urine volume was dose dependent.
Vuorokausivirtsan määrän suureneminen oli annoksen suuruudesta riippuva.
The increase in AUC∞, AUCt, and Cmax is of 111.88%, 114.06%, and 115.28% respectively.
AUC∞-arvo suureni 111,88 %, AUCt 114,06 % ja Cmax 115,28 %.
The increase in digoxin exposure could be caused by competition between darifenacin and digoxin for P-glycoprotein.
Muutokset digoksiinialtistuksessa saattoivat johtua darifenasiinin ja digoksiinin kilpailevasta sitoutumisesta P- glykoproteiiniin.
The increase in efavirenz pharmacokinetic parameters is not considered clinically significant.
Efavirentsin farmakokineettisten parametrien suurenemista ei pidetä kliinisesti merkitsevänä.
The increase in fluticasone furoate exposure was associated with a 27% reduction in 0-24 hours weighted mean serum cortisol.
Flutikasonifuroaattialtistuksen suureneminen laski seerumin kortisolin 0–24 tunnin painotettua keskiarvoa 27 %.
The increase in fluticasone furoate systemic exposure in subjects with moderate hepatic impairment (Child-Pugh B; fluticasone furoate/vilanterol
Kohtalaista maksan vajaatoimintaa sairastavien potilaiden systeemisen flutikasonifuroaattialtistuksen suurenemiseen (Child-Pugh B; flutikasonifuroaatti-vilanteroli
The increase in mean AUC is linear and dose proportional in the therapeutic range.
Hoitoannoksia käytettäessä lääkkeen keskimääräinen AUC-arvo suurenee lineaarisesti ja suhteessa annokseen.
The increase in mean AUC is linear and dose proportional in the therapeutic range.
Keskimääräinen AUC- arvo suurenee lineaarisesti ja suhteessa annokseen.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25-1,000 mg imatinib after oral administration.
Suun kautta annetun imatinibin AUC-keskiarvo suureni lineaarisesti ja suhteessa annokseen suurennettaessa annoksia alueella 25–1 000 mg.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25–1,000 mg imatinib after oral administration.
Suun kautta annetun imatinibin AUC-keskiarvo suureni lineaarisesti ja suhteessa annokseen suurennettaessa annoksia alueella 25 - 1 000 mg.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25–1,000 mg imatinib after oral administration.
Suun kautta annetun imatinibin AUC-keskiarvo suureni lineaarisesti ja suhteessa annokseen suurennettaessa annoksia alueella 25 – 1 000 mg.
The increase in mean AUC with increasing dose was linear and dose proportional in the range of 25–1,000 mg imatinib after oral administration.
Suun kautta annetun imatinibin AUC-keskiarvo suureni lineaarisesti ja suhteessa annokseen suurennettaessa annoksia alueella 25–1 000 mg.
The increase in progestin exposure
Progestiinialtistuksen suureneminen
The increase in steady state levels with the combined use of stiripentol, valproate, and clobazam is similar in adults and children, though inter-individual variability is marked.
Pitoisuuksien suureneminen vakaassa tilassa on samanlaista sekä aikuisilla että lapsilla stiripentolin ja valproaatin ja klobatsaamin yhteiskäytön aikana, vaikka yksilöiden välillä esiintyy huomattavaa vaihtelua.
The increase in steady state levels with the combined use of stiripentol, valproate, and clobazam is similar in adults and children, though inter-individual variability is marked.
Pitoisuuksien suureneminen vakaassa tilassa on samanlaista sekä aikuisilla että lapsilla striripentolin valproaatin ja klobatsaamin yhteiskäytön aikana, vaikka yksilöiden välillä esiintyy huomattavaa vaihtelua.
The increase in steady state levels with the combined use of stiripentol, valproate, and clobazam is similar in adults and children, though inter-individual variability is marked.
Pitoisuuksien suureneminen vakaassa tilassa on samanlaista sekä aikuisilla lapsilla stiripentolin valproaatin ja klobatsaamin yhteiskäytön aikana, vaikka yksilöiden välillä esiintyy huomattavaa vaihtelua.
The increase in survival seen in the docetaxel weekly arm was not statistically significant compared to the mitoxantrone control arm.
Viikoittain dosetakselia saaneen hoitoryhmän elossaolon lisääntyminen ei poikennut tilastollisesti merkittävästi mitoksantroniryhmästä.
The increase in survival seen in the docetaxel weekly arm was not statistically significant compared to the mitoxantrone control arm.
Viikottain dosetakselia saaneen hoitoryhmän elossaolon lisääntyminen ei poikennut tilastollisesti merkittävästi mitoksantroniryhmästä.
The increase in tenofovir exposure (AUC and Cmax) was around 40-80% during co- treatment with Epclusa and tenofovir disoproxil fumarate/emtricitabine as part of various HIV regimens.
Tenofoviirialtistus (AUC ja Cmax) suureni noin 40–80 %, kun potilaita hoidettiin samanaikaisesti Epclusa-valmisteella ja tenofoviiridisoproksiilifumaraatin ja emtrisitabiinin yhdistelmällä osana erilaisia HIV-hoito-ohjelmia.
The increase in vilanterol exposure was not associated with an increase in beta2- agonist related systemic effects on heart rate, blood potassium or QTcF interval.
Vilanterolialtistuksen suureneminen ei lisännyt beeta2-agonistien systeemisiä vaikutuksia sydämen sykkeeseen, veren kaliumpitoisuuteen eikä QTcF-väliin.
The increase is approximately 1.5 to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Altistus suurenee noin 1,5–2-kertaiseksi, mikä vastaa imatinibia voimakkaasti sitovan proteiinin, AGP:n, pitoisuuden suurenemista plasmassa 1,5- kertaiseksi.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Altistus suurenee noin 1,5 – 2-kertaiseksi, mikä vastaa imatinibia voimakkaasti sitovan proteiinin, AGP:n, pitoisuuden suurenemista plasmassa 1,5-kertaiseksi.
The increase is approximately 1.5- to 2-fold, corresponding to a 1.5-fold elevation of plasma AGP, to which imatinib binds strongly.
Altistus suurenee noin 1,5–2-kertaiseksi, mikä vastaa imatinibia voimakkaasti sitovan proteiinin, AGP:n, pitoisuuden suurenemista plasmassa 1,5- kertaiseksi.
The increase may be clinically relevant since adverse reactions are related to dose and exposure.
Tämä suureneminen voi olla kliinisesti merkitsevää, koska annos ja altistus vaikuttavat haittavaikutusten ilmenemiseen.
The increase of alkaline phosphatase by glucocorticoids could be related to enlargement of the liver (hepatomegaly) with increased serum hepatic enzymes.
Glukokortikoidien aiheuttama alkalisen fosfataasin nousu saattaa liittyä maksan suurentumaan (hepatomegaliaan) ja seerumin maksaentsyymien nousuun.
The increase of tipranavir
käyttö saattaa suurentaa
The increase was observed at 12 months, and did not significantly increase through 3 years.
12 kuukauden kuluttua hoidon aloittamisesta, minkä jälkeen paksuus ei enää tästä lisääntynyt merkittävästi kolmen vuoden aikana.
The increased digoxin level may lessen over time as Pgp induction develops.
Suurentuneet digoksiinipitoisuudet voivat pienentyä vähitellen P- GP- toiminnan lisääntyessä.
The increased efavirenz concentrations observed following administration with food may lead to an increase in frequency of adverse reactions (see sections 4.4 and 5.2).
Kun efavirentsi on otettu aterian yhteydessä, on havaittu efavirentsipitoisuuksien nousua, mikä voi johtaa haittavaikutusten esiintyvyystiheyden lisääntymiseen (ks. kohdat 4.4 ja 5.2).
The increased exposure of tenofovir could potentiate adverse reactions associated with tenofovir disoproxil fumarate, including renal disorders.
Suurentunut tenofoviirialtistus saattaa voimistaa tenofoviiridisoproksiili- fumaraatin käyttöön liittyviä haittavaikutuksia, kuten munuaistoiminnan häiriöitä.
The increased exposure of tenofovir could potentiate tenofovir- associated adverse events, including renal disorders.
Lisääntynyt altistus tenofoviirille voi voimistaa tenofoviiriin liittyviä haittavaikutuksia, mukaan lukien munuaishäiriöitä.
The increased exposure of tenofovir could potentiate tenofovir-associated adverse events, including renal disorders.
Lisääntynyt altistus tenofoviirille voi voimistaa tenofoviiriin liittyviä haittavaikutuksia, mukaan lukien munuaishäiriöitä.
The increased incidence of benign hepatic adenomas in female mice was likely secondary to cytotoxic liver changes manifested by single-cell necrosis and is considered to have no relevance for humans at intended therapeutic exposures.
Hyvänlaatuisten maksa- adenoomien lisääntyminen naarashiirillä liittyi todennäköisesti maksasolunekroosina ilmeneviin sytotoksisiin maksamuutoksiin, eikä sillä katsota olevan merkitystä ihmisten hoidossa aiotuilla terapeuttisilla altistustasoilla.
The increased plasma levels of angiotensin II following AT1 receptor blockade with valsartan may stimulate the unblocked receptor subtype AT2, which appears to counterbalance the effect of the AT1 receptor.
Valsartaanin aiheuttamasta AT1-reseptorin salpauksesta johtuva plasman angiotensiini II - pitoisuuksien suureneminen saattaa stimuloida salpaamatonta AT2-reseptoria, mikä näyttää toimivan AT1-reseptorin välittämän vaikutuksen vastavaikuttajana.
The increased risk of overall and major hypoglycemia was primarily observed in subjects with A1C < 7% at baseline.
Kaikkien ja merkittävien hypoglykemiatapahtumien riskin todettiin lisääntyneen pääasiassa tutkittavilla, joiden A1c-arvo oli lähtötilanteessa < 7 %.
The increased risk of overall and major hypoglycemia was primarily observed in subjects with A1C <7% at baseline.
Kaikkien ja merkittävien hypoglykemiatapahtumien riskin todettiin lisääntyneen pääasiassa tutkittavilla, joiden A1c-arvo oli lähtötilanteessa < 7 %.
The increased risk of overall hypoglycemia and major hypoglycemia observed in the saxagliptin-treated group occurred primarily in subjects treated with SU at baseline and not in subjects on insulin or metformin monotherapy at baseline.
Saksagliptiiniryhmässä havaittiin kaikkien hypoglykemiatapahtumien ja merkittävien hypoglykemiatapahtumien lisääntynyt riski pääasiassa sulfonyyliureaa lähtötilanteessa saaneilla tutkittavilla, mutta ei tutkittavilla, jotka saivat lähtötilanteessa insuliinia tai metformiinia monoterapiana.
The increased risk of thromboembolism in pregnancy, and particularly the 6-week period of the puerperium, must be considered (for information on "Pregnancy and lactation" see section 4.6).
Tromboembolian suurentunut riski raskauden aikana ja erityisesti 6 viikon ajan synnytyksen jälkeen täytyy ottaa huomioon (ks. lisätietoja kohdasta 4.6 Raskaus ja imetys).
The increases for both celecoxib dose groups versus placebo were mainly due to an increased incidence of myocardial infarction.
Esiintymistiheyksien suureneminen kummassakin selekoksibin annosryhmässä lumelääkkeeseen verrattuna johtui pääasiassa sydäninfarktin esiintymistiheyden suurenemisesta.
The increases usually appeared within 6 to 12 weeks of starting treatment, and were not associated with any clinical signs or symptoms.
Arvojen kohoaminen ilmeni yleensä 6–12 viikon kuluessa hoidon aloittamisesta, eikä siihen liittynyt kliinisiä oireita tai merkkejä.
The independent assessment of the data also demonstrated that Tyverb when given in combination with capecitabine significantly increased time to progression (Hazard Ratio 0.57 [95 % CI 0.43, 0.77] p=0.0001) compared to capecitabine alone.
Riippumaton tarkastelu osoitti, että Tyverb yhdessä kapesitabiinin kanssa lisäsi merkittävästi aikaa taudin etenemiseen verrattuna kapesitabiiniin yksinään (Riskisuhde (Hazard ratio HR) 0,57 [95 % CI 0,43 - 0,77], p
The independent review of patient scans confirmed the findings of the investigator assessment of PFS.
Riippumattoman tahon potilaskuvien mittaaminen vahvisti tutkijoiden tekemän arvioinnin progressiovapaasta elinajasta.
The indication for NeoRecormon treatment and, if given, the single dose should be determined from the required amount of pre-donated blood and the endogenous red cell reserve according to the following graphs.
NeoRecormon-hoidon aiheellisuus ja kerta-annos arvioidaan talteen otettavan verimäärän ja potilaan oman punasoluvarannon perusteella seuraavien kuvaajien mukaisesti.
The indication for treatment with NeoRecormon and, if given, the single dose should be determined from the required amount of pre-donated blood and the endogenous red cell reserve according to the following graphs.
NeoRecormon-hoidon aiheellisuus ja kerta-annos arvioidaan talteen otettavan verimäärän ja potilaan oman punasoluvarannon perusteella seuraavien kuvaajien mukaisesti.
The indication for treatment with NeoRecormon of nephrosclerotic patients not yet undergoing dialysis should be defined individually, as a possible acceleration of progression of renal failure cannot be ruled out with certainty.
NeoRecormon-hoidon tarve tulee määrittää yksilöllisesti nefroskleroottisilla potilailla, jotka eivät vielä ole dialyysihoidossa, koska munuaisten vajaatoiminnan etenemisen mahdollista nopeutumista ei voida varmuudella sulkea pois.
The indication in paediatric patients is based on 48-week analyses of a single-arm, Phase II trial in antiretroviral treatment-experienced paediatric patients (see section 5.1).
Pediatristen potilaiden käyttöaihe perustuu vaiheen II yhden hoitoryhmän tutkimuksessa viikolla 48 tehtyyn analyysiin aiempaa antiretroviruslääkehoitoa saaneista pediatrisista potilaista (ks. kohta 5.1).
The indication is based on the demonstration of efficacy of Gardasil in females 16 to 45 years of age and in males 16 to 26 years of age and on the demonstration of immunogenicity of Gardasil in 9- to 15-year old children and adolescents.
Käyttöaihe perustuu Gardasilin tehosta saatuun näyttöön 16–45-vuotiailla naisilla ja 16–26-vuotiailla miehillä sekä Gardasilin immunogeenisuudesta saatuun näyttöön 9–15-vuotiailla lapsilla ja nuorilla.
The indication is based on the demonstration of efficacy of Silgard in females 16 to 45 years of age and in males 16 to 26 years of age and on the demonstration of immunogenicity of Silgard in 9- to 15-year old children and adolescents.
Käyttöaihe perustuu Silgardin tehosta saatuun näyttöön 16–45-vuotiailla naisilla ja 16–26-vuotiailla miehillä sekä Silgardin immunogeenisuudesta saatuun näyttöön 9–15-vuotiailla lapsilla ja nuorilla.