natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For instance, the right to use Finnish or Swedish before the authorities of the State, bilingual municipalities and joint municipal authorities, as stipulated in the Language Act and other Acts, is often associated erroneously with issues such as bilingual service in shops. 
Esimerkiksi oikeus käyttää suomea tai ruotsia valtion ja kaksikielisen kunnan tai kuntayhtymän viranomaisissa, siten kuin kielilaissa ja muissa laeissa säädetään, yhdistetään usein virheellisesti muun muassa kaupoissa annettavaan palveluun eri kielillä.
The latter case is, however, based on voluntary service and is not meant to guarantee the linguistic rights provided by law. 
Jälkimmäinen käyttöyhteys perustuu kuitenkin vapaaehtoiseen palveluun eikä sen tehtävänä ole taata laissa säädettyjä kielellisiä oikeuksia.
Erroneous conceptions or inadequate information on citizens’ legal rights and the authorities’ corresponding legal obligations lead to situations where citizens are urged in practice to give up their basic linguistic rights. 
Virheelliset käsitykset tai puutteellinen tieto kansalaisten laillisista oikeuksista ja viranomaisten vastaavista kielellisistä velvollisuuksista johtavat käytännössä myös tilanteisiin, joissa kansalaista kehotetaan luopumaan kielellisistä perusoikeuksistaan.
This happens when civil servants who have the obligation to serve clients in their language, in practice ask them to switch to the civil servant’s language. 
Näin tapahtuu silloin, kun sellaiset virkamiehet, joilla on velvollisuus kohdata asiakas tämän kielellä, käytännössä kehottavat tätä vaihtamaan käyttämänsä kielen virkamiehen kielelle.
Individuals’ own inadequate knowledge of their rights may also lead them to relinquish their basic linguistic rights. 
Myös kansalaisen oma riittämätön tieto oikeuksistaan voi johtaa kielellisistä perusoikeuksista luopumiseen.
Potentially occurring negative attitudes towards the other language make situations of this type even more difficult. 
Mahdolliset kielteiset asenteet toista kieltä kohtaan tekevät tämäntyyppisistä tilanteista entistä vaikeampia.
Misconceptions can be dissipated and negative attitudes can be influenced by raising the level of knowledge and by increasing the visibility of both national languages in our country. 
Väärinkäsityksiä voidaan hälventää ja kielteisiin asenteisiin voidaan vaikuttaa lisäämällä tiedon tasoa ja molempien kansalliskielten näkyvyyttä maassamme.
What needs to be done is to make visible the current coexistence of our languages and to build new bridges for enabling the coexistence of languages and language groups, while also valuing differences. 
Kysymys on kieltemme nykyisen rinnakkaiselon näkyväksi tekemisestä ja uusien siltojen rakentamisesta kielten ja kieliryhmien rinnakkaiselon mahdollistamiseksi, kuitenkin myös erilaisuutta arvostaen.
3.2 Language teaching and learning 
3.2 Kielten opetus ja oppiminen
The Finnish and Swedish languages are included in the curriculum of Finnish schools. 
Suomessa suomi ja ruotsi kuuluvat koulujen opetusohjelmaan.
Thus, all pupils learn Finnish or Swedish as the mother tongue and as the second national language in basic education and in general or vocational upper secondary education. 
Kaikki oppilaat oppivat näin ollen suomea tai ruotsia äidinkielenä ja toisena kotimaisena kielenä perusopetuksessa ja ammatillisessa koulutuksessa tai lukiossa.
University degrees also include studies and a test in the mother tongue and the second national language. 
Myös korkeakoulututkintoon sisältyy sekä äidinkielen että toisen kotimaisen kielen opintoja ja niitä koskeva koe.
This is justified because Finnish and Swedish are the languages that can generally be used in dealings with the authorities and in which public services are provided. 
Tämä on perusteltua, sillä suomi ja ruotsi ovat ne kielet, joita säännönmukaisesti voi käyttää viranomaisissa asioidessa ja joilla julkista palvelua järjestetään.
The intention is to ensure that everyone has the opportunity to become familiar with both Finnish-language and Swedish-language culture in Finland. 
Järjestelyn tarkoituksena on varmistaa, että jokaisella on mahdollisuus tutustua maan niin suomen- kuin ruotsinkieliseen kulttuuriin.
Finnish is the language used by the majority of inhabitants and as such an essential element of Finnish society. 
Suomi on maan enemmistön käyttämä kieli ja sellaisena keskeinen osa suomalaista yhteiskuntaa.
For Swedish speakers, it is an advantage to be able to speak the majority language that is used nearly everywhere in Finland. 
Ruotsinkielisille on etu osata maan valtakieltä, jota käytetään lähes kaikissa osissa maata.
When Finnish-speaking Finns learn Swedish, the common language base joins them more closely to the Nordic community, which has many ties with Finland. 
Ruotsin kielen oppiminen puolestaan liittää suomenkielisetkin suomalaiset yhteisen kielen myötä tiiviimmin Suomelle monin tavoin läheiseen pohjoismaiseen yhteisöön.
Finns proficient in Swedish also have ample opportunities to work and engage in other activities in bilingual or fully Swedish areas, communicating with both Finnish-speaking and Swedish-speaking Finns. 
Ruotsin kieltä osaavalla suomalaisella on myös laajat mahdollisuudet toimia kaksikielisillä tai täysin ruotsinkielisillä alueilla niin suomen- kuin ruotsinkielisten suomalaisten kanssa.
As languages, Finnish and Swedish belong to different language groups. 
Kielinä suomi ja ruotsi kuuluvat eri kieliryhmiin.
However, the use of Finnish, for example, in administration and courts of law has been modelled after the Swedish usage. 
Suomen kieli on kuitenkin esimerkiksi hallinto- ja tuomioistuinkielenä kehittynyt ruotsin kielestä.
For this reason, the two languages have a kind of semantic kinship associated with similar social structures and phenomena. This means that they resemble each other in many respects. 
Kielillä on tästä syystä yhteiskunnan samankaltaisiin rakenteisiin ja ilmiöihin liittyvä eräänlainen semanttinen sukulaisuus, joka tarkoittaa sitä, että ne monin tavoin muistuttavat toisiaan.
From this it follows that, without realising it, Finnish speakers already know many Swedish words and expressions. 
Tästä seuraa se, että suomenkielinen osaa tietämättäänkin jo paljon ruotsinkielisiä sanoja ja sanontatapoja.
They can therefore absorb or at least read Swedish and other Scandinavian languages more easily than what could normally be assumed in the case of languages belonging to different language groups. 
Hän pystyy siten helpommin omaksumaan tai ainakin lukemaan ruotsia ja toisia pohjoismaisia kieliä kuin mitä eri kieliryhmiin kuuluvien kielten kohdalla yleensä voisi olettaa.
Thus, at least in some respects, the national languages support each other. 
Näin ollen kansalliskielet ainakin osittain tukevat toisiaan.
3.2.1 The learning and competence level of the mother tongue and the other national language 
3.2.1 Äidinkielen ja toisen kansalliskielen oppiminen ja osaamistaso
Finnish and Swedish in the education system 
Suomen ja ruotsin kieli opetusjärjestelmässä
Viable bilingualism requires good learning of the national languages. 
Elinvoimainen kaksikielisyys edellyttää kansalliskielten hyvää oppimista.
However, many factors affect the learning outcomes. 
Oppimistuloksiin vaikuttavat kuitenkin monet tekijät.
One of these is the amount of language studies . 
Yksi näistä on kieliopintojen määrä .
Today, the amounts of studies in the second national language are different. 
Toista kotimaista kieltä opiskellaan nykyisin eri määrin.
Most Finnish pupils, about 90 per cent, begin their studies of Swedish in the 7th grade. 
Suurin osa, noin 90 prosenttia, suomenkielisistä oppilaista, aloittaa ruotsin kielen opinnot yläkoulussa 7. luokalla.
In contrast, about 90 per cent of Swedish-speaking pupils begin their studies of Finnish in the lower grades, where Finnish is either the compulsory A1 language or a voluntary A2 language. 
Ruotsinkielisistä oppilaista puolestaan noin 90 prosenttia aloittaa suomen kielen opinnot jo alakoulussa, joko pakollisena A1-kielenä tai vapaaehtoisena A2-kielenä.
This means in practice that Finnish speakers study Finnish as their mother tongue and Swedish speakers as the second national language from the lower grades onwards. 
Tämä merkitsee käytännössä, että suomenkieliset opiskelevat suomea äidinkielenään ja ruotsinkieliset toisena kotimaisena kielenä alakoulusta alkaen.
A considerably smaller number of pupils study Swedish as their mother tongue, and the majority of Finnish-speaking pupils do not study Swedish as the second national language until the upper grades. 
Äidinkielenään ruotsia opiskelee huomattavasti pienempi kansanosa, ja suurin osa suomenkielisistä oppilaista opiskelee ruotsia toisena kotimaisena kielenä vasta yläkoulusta alkaen.
On 28 June 2012, the Government issued a Government Decree on the national objectives of education referred to in the Basic Education Act and on the distribution of lesson hours in basic education. Government Decree on the national objectives of education referred to in the Basic Education Act and on the distribution of lesson hours in basic education (422/2012) An important change in the distribution of lesson hours is that the start of the B language studies is brought forward from the current 7th grade to the 6th grade. 
Valtioneuvosto antoi 28.6.2012 valtioneuvoston asetuksen perusopetuslaissa tarkoitetun opetuksen valtakunnallisista tavoitteista ja perusopetuksen tuntijaosta. Valtioneuvoston asetus perusopetuslaissa tarkoitetun opetuksen valtakunnallisista tavoitteista ja perusopetuksen tuntijaosta (422/2012). Keskeinen muutos tähänastiseen perusopetuksen tuntijakoon on B-kielen aloitusajankohdan siirtäminen 6. luokalle nykyisen 7. luokan sijaan.
Government Decree on the national objectives of education referred to in the Basic Education Act and on the distribution of lesson hours in basic education (422/2012) 
Valtioneuvoston asetus perusopetuslaissa tarkoitetun opetuksen valtakunnallisista tavoitteista ja perusopetuksen tuntijaosta (422/2012).
In practice, this change concerns the start of Swedish studies. 
Muutos koskee käytännössä ruotsin kielen oppimisen aloitusajankohtaa.
Learning outcomes also depend on the availability of language studies . 
Oppimistuloksiin vaikuttaa myös kieliopintojen tarjonta .
In many municipalities, Finnish-language schools do not offer studies in Swedish as the A language. 
Suuressa osassa kuntia suomenkielisissä kouluissa ei tarjota A-ruotsin opintoja.
From this it follows that, even if they wanted to do so, pupils would not be able to start Swedish language studies as early as most Swedish-language schools initiate Finnish language studies. 
Tästä seuraa, etteivät oppilaat aina edes niin halutessaan voi aloittaa ruotsin kielen opintojaan yhtä aikaisin kuin suurimmassa osassa ruotsinkielisiä kouluja aloitetaan suomen kielen opinnot.
An additional factor affecting learning outcomes is the number of lessons reserved for education. 
Oppimistuloksiin vaikuttaa myös opetukseen varattujen tuntien määrä .
The number of lessons in the second national language was cut by one third in the 1990s. 
Toisen kotimaisen kielen tuntimääriä vähennettiin 1990-luvulla kolmanneksella.
An effort has been made to step up language studies by increasing optionality. 
Kielten opiskelua on pyritty lisäämään lisäämällä valinnaisuutta.
The General Upper Secondary Schools Act was amended in 2004 so that the mother tongue is the only compulsory test in the Matriculation Examination. 
Lukiolakia muutettiin vuonna 2004 siten, että ainoastaan äidinkieli on pakollinen koe ylioppilaskirjoituksissa.
In other words, everyone takes the Finnish or Swedish mother tongue test. 
Jokainen kirjoittaa näin ollen edelleen suomen tai ruotsin kielen äidinkielen kokeen.
After the amendment, the number of Finnish-speaking students taking the Swedish test in the Matriculation Examination has been falling year by year. 
Muutoksen jälkeen ruotsin kielen valitsee ylioppilaskirjoituksissa vuosittain yhä vähenevä määrä suomenkielisiä oppilaita.
Depending on the sources and calculation methods, only 60–70 per cent of Finnish-speaking students select the Swedish language. 
Eri lähteistä ja laskentatavoista riippuen ruotsin kielen valitsee enää 60–70 prosenttia suomenkielisistä oppilaista.
In Finnish-language general upper secondary schools, only eight per cent of students study Swedish as the A language, while the rest study it as the B language. 
Suomenkielisissä lukioissa vain kahdeksan prosenttia oppilaista lukee ruotsia A-kielenä, ja muut B-kielenä.
The consequence is that the majority of students selecting Swedish in the Matriculation Examination take the B language test. Finnish National Board of Education; Publications 2011, 29 In Swedish-language general upper secondary schools, at most five per cent of students do not select the Finnish test in the Matriculation Examination. Finnish National Board of Education; Publications 2011, 29 The follow-up of the reform shows that increased optionality in the Matriculation Examination has not had a positive impact on the reserves of the national languages or other languages. 
Tästä seuraa, että suurin osa ruotsin ylioppilaskokeissa valinneista myös kirjoittaa B-ruotsin. Opetushallituksen raportit ja selvitykset 2011, 29 Ruotsinkielisissä lukioissa puolestaan korkeintaan viisi prosenttia jättää valitsematta suomen kielen ylioppilaskirjoituksissa. Opetushallituksen raportit ja selvitykset 2011, 29 Uudistuksen seuranta osoittaa, ettei valinnaisuus ylioppilaskokeissa ole vaikuttanut myönteisesti kansalliskielten tai muiden kielten kielivarantoon.
Finnish National Board of Education; Publications 2011, 29 
Opetushallituksen raportit ja selvitykset 2011, 29
Level of competence in the national languages This section is based on the report “ Miten suomea ja ruotsia osataan äidinkielenä ja toisena kansalliskielenä peruskoulun ja lukion päättövaiheessa? ” by Professor Emeritus Sauli Takala 
Kansalliskielten osaamistaso Tämä osio perustuu professori emeritus Sauli Takalan selvitykseen ”Miten suomea ja ruotsia osataan äidinkielenä ja toisena kansalliskielenä peruskoulun ja lukion päättövaiheessa?”
This section is based on the report “ Miten suomea ja ruotsia osataan äidinkielenä ja toisena kansalliskielenä peruskoulun ja lukion päättövaiheessa? ” by Professor Emeritus Sauli Takala 
Tämä osio perustuu professori emeritus Sauli Takalan selvitykseen ”Miten suomea ja ruotsia osataan äidinkielenä ja toisena kansalliskielenä peruskoulun ja lukion päättövaiheessa?”
Mainly at the final stage of comprehensive school , the Finnish National Board of Education implements national evaluations in many subjects by using statistically representative samples of pupils. 
Opetushallitus toteuttaa useissa aineissa pääasiassa peruskoulun päättövaiheessa ns. kansallisia arviointeja, joissa käytetään tilastollisesti edustavia oppilasotoksia.
Among the subjects evaluated is Finnish-speaking or Swedish-speaking pupils’ level of competence in the mother tongue and in the second national language (Swedish or Finnish) . 
Niissä arvioidaan myös suomen- tai ruotsinkielisten oppilaiden äidinkielen ja toisen kotimaisen kielen (ruotsi tai suomi) osaamistasoa.
The second national language can be studied as the A1 language (608 hours) or as the A2 language (456 hours) starting in the lower grades, or as the B language (228 hours) starting in the upper grades. 
Toisia kotimaisia kieliä opiskellaan alakoulusta lähtien A1-kielinä (608 tuntia) tai A2-kielenä (456) tuntia tai yläkoulusta lähtien B-kielinä (228 tuntia).
Bilingual pupils can also study the more demanding native-level Finnish as their A language. 
Kaksikieliset oppilaat voivat A-kielenä opiskella myös vaativampaa äidinkielenomaista suomea (modersmålsinriktad finska).
When evaluating competence in the mother tongue, the skills tested are reading, writing, and the knowledge of the language (vocabulary, basic concepts). 
Äidinkielten arvioinneissa testataan lukemista, kirjoittamista ja kielentuntemusta (sanasto, peruskäsitteet).
In addition, listening comprehension and speech are tested in the evaluation of competence in the second national language (Swedish or Finnish). 
Toisen kotimaisen kielen (ruotsi tai suomi) arvioinnissa testataan lisäksi kuuntelemista ja puhumista.
The Matriculation Examination tests competence in Finnish and Swedish as the mother tongue only by using a writing test, which was revised in 2007. For the test in the second national language (Swedish and Finnish), candidates can select a test at level A or level B. These demonstrate the candidate’s skills in reading, listening, writing and in the knowledge of the language. 
Ylioppilastutkinnossa suomen ja ruotsin äidinkielen osaamistasoa testataan vain kirjoituskokeella, joka uudistettiin vuonna 2007. Toisen kotimaisen kielen (ruotsi ja suomi) lukijat voivat valita A- tai B-tason ylioppilaskokeen, jossa mitataan lukemista, kuuntelemista, kirjoittamista ja kielentuntemusta.
In contrast, speech is not tested. 
Puhumista sen sijaan ei testata.
Vocational education does not include a corresponding evaluation system. 
Ammatillisessa koulutuksessa ei ole vastaavaa arviointijärjestelmää.
The assessment of the competence level presented here is based mainly on the latest national evaluations. In addition, previous evaluation rounds have been utilised when describing trends. 
Tässä esitetty osaamistason arviointi perustuu lähinnä viimeisiin kansallisiin arviointeihin, mutta kehityssuuntia kuvattaessa on hyödynnetty myös aiempia arviointikertoja.
For various reasons, it is not possible to present a definite assessment of competence levels. Instead, it is easier and more reliable to determine trends. 
Yksiselitteistä osaamistason arviota ei useista syistä ole mahdollista esittää, kehityssuuntien arviointi sen sijaan on helpompaa ja luotettavampaa.
The concise description of the evaluations necessarily highlight the average competence. 
Arviointien tiiviissä kuvauksessa painottuu väistämättä keskimääräinen osaaminen.
Some pupils have a higher, and some a lower level of competence. 
Osalla oppilaista on sitä parempi tai heikompi osaamistaso.
In comprehensive school , the average reading skills of Finnish and Swedish as the mother tongue can be considered reasonably good, while the average skills in writing and in the knowledge of the language can be considered satisfactory. 
Peruskoulussa suomen ja ruotsin äidinkielen lukutaitoa voidaan pitää keskimäärin kohtalaisen hyvänä, kirjoittamisen ja kielentuntemuksen tasoa keskimäärin tyydyttävänä.
In the Matriculation Examination , writing skills in the mother tongue have been declining since the mid-1990s. 
Ylioppilastutkinnossa äidinkielen kirjoitustaito on heikentynyt 1990-luvun puolivälistä lähtien.
For the second national language , the level of competence in Swedish as the B language is poor, or at most adequate, in comprehensive school . 
Toisen kotimaisen B-ruotsin osaamistaso on peruskoulussa heikko tai korkeintaan välttävä.
About half of pupils do not even reach the fairly low target level in basic language skills that would enable satisfactory coping in daily life. 
Noin puolet oppilaista ei pääse varsin alhaisellekaan peruskielitaidon tavoitetasolle, jolla selviäisi tyydyttävästi arkielämän tilanteissa.
Especially writing and speaking caused difficulties: 
Erityisesti kirjoittaminen ja puhuminen tuottivat vaikeuksia:
in writing, 14 per cent of pupils fell below the grading scale; in speech, 18 per cent. 
kirjoittamisessa ilman arviointikelpoista tulosta jäi 14 prosenttia oppilaista, puhumisessa 18 prosenttia.
Girls had a significantly higher level of competence than boys. 
Tyttöjen osaamistaso oli merkittävästi poikia parempi.
In the Matriculation Examination , competence in Swedish as the B language has fallen markedly. 
Ylioppilastutkinnossa B-ruotsin osaamistaso on tuntuvasti heikentynyt.
It has been necessary to lower the cut-off points for the test grades, both at both the top and the bottom of the scale. 
Ylioppilasarvosanojen pisterajoja on jouduttu alentamaan tuntuvasti sekä ylä- että alapäässä.
Today, only a little over 60 per cent of all candidates take the test in Swedish as the B language. 
Nykyisin B-ruotsin kirjoittaa nykyisin vain vähän yli 60 prosenttia kokelaista.
For Finnish as the A language in comprehensive school , Swedish-speaking pupils have on average a good level of competence in speech, a reasonably good level in writing, listening and reading and a satisfactory level in the knowledge of the language. 
Peruskoulussa ruotsinkielisten oppilaiden A-suomen osaamistaso on puhumisessa keskimäärin hyvä, kirjoittamisessa, kuuntelemisessa ja lukemisessa kohtalaisen hyvä ja kielentuntemuksessa tyydyttävä.
The competence level of students who have studied native-level Finnish is on average good. 
Äidinkielenomaista suomea opiskelleiden taso on keskimäärin hyvä.
In the Matriculation Examination , the average competence level of Finnish as the A language is reasonably good, even good in writing. 
Ylioppilastutkinnossa A-suomen keskimääräinen osaamistaso on kohtalaisen hyvä, kirjoittamisessa jopa hyvä.
In summary , it can be concluded that despite the slight decline in mother tongue skills, the level of competence in comprehensive school has remained essentially the same in the 2000s. 
Yhteenvetona voidaan todeta, että äidinkielten lievästä tason laskusta huolimatta osaamistaso on säilynyt peruskoulussa olennaisesti samana 2000-luvulla.
The average competence level of mother tongues in comprehensive school is reasonably good . 
Äidinkielten osaamistaso peruskoulussa on keskimäärin kohtalaisen hyvä .
In general upper secondary schools, evaluation data on the mother tongue are available only for writing. The level of writing has declined in the Matriculation Examination and is on average mostly satisfactory. 
Lukiossa äidinkielten osaamistasosta on arviointitietoa vain kirjoittamisesta, jonka taso ylioppilaskokeessa on heikentynyt ja on lähinnä keskimäärin tyydyttävä.
The average level of competence in Swedish as the B language in comprehensive school is at most adequate. 
Toisen kotimaisen B-ruotsin osaamistaso on peruskoulussa keskimäärin korkeintaan välttävä.
It does not provide a sufficient base for studies in secondary education after comprehensive school. This is reflected later, for instance, in language studies at universities. 
Se ei anna peruskoulun jälkeen riittävää pohjaa toisen asteen opintoihin, ja tämä heijastuu myöhemmin mm. korkeakoulujen kieliopintoihin.
The average level of competence in Finnish as the A language is fairly good. 
A-suomen osaamistaso on keskimäärin varsin hyvä.
Differences in level of competence between schools can be fairly great. 
Koulujen välisessä osaamistasossa esiintyy enimmillään suurehkoja eroja.
In contrast, regional differences do not exist to the same extent: 
Alueellisia eroja sen sijaan ei esiinny samassa määrin:
for instance, schools with better and worse outcomes in the mother tongues and the second national languages are found in both the East and the West. 
äidinkielissä ja toisissa kotimaisissa kielissä paremmin ja huonommin suoriutuvia kouluja on esimerkiksi sekä idässä että lännessä.
The exception is Finnish as the A language, where the difference between the southern coastal region and Swedish-language Ostrobothnia is considerable. 
Poikkeuksena on A-suomi, jossa ero etelärannikon ja ruotsinkielisen Pohjanmaan välillä on tuntuva.
The same trend has been detected in the evaluations of both comprehensive school and the Matriculation Examination: 
Sekä peruskoulun arvioinneissa että ylioppilastutkinnossa on todettu sama kehityssuunta:
girls perform better than boys in the mother tongue. 
tyttöjen suoritustaso on äidinkielessä parempi kuin poikien.
This difference is also seen in Swedish studied as the B language in comprehensive school but not in the Matriculation Examination. 
Sama ero esiintyy myös peruskoulun B-ruotsissa mutta ei ylioppilaskokeessa.
Nor is there any major difference when Finnish is the A language. 
A-suomessa ei myöskään ole mainittavaa eroa.