natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The enforcement of the judgments of the Court of Human Rights is supervised by the Council of Europe Committee of Ministers, to whom state agents provide information on what appropriate general measures, including legislative measures and measures concerning private parties, have been taken to enforce these judgments, in addition to paying the required compensation. 
Ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisujen täytäntöönpanoa valvoo Euroopan neuvoston ministerikomitea, jolle valtionasiamies toimittaa tiedot siitä, mihin asianmukaisiin yleisiin, ml. lainsäädännöllisiin, ja yksityistä koskeviin toimenpiteisiin määrättyjen korvausten maksamisen lisäksi mainittujen ratkaisujen täytäntöönpanemiseksi on ryhdytty.
The implementation of other Council of Europe human rights conventions is monitored through periodic reporting and/or country visits of the monitoring bodies. 
Muiden Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimusten täytäntöönpanoa valvotaan määräaikaisraportoinnin ja/tai sopimusvalvontaelinten suorittamien maavierailujen kautta.
Complaints may also be filed with the European Committee of Social Rights, which oversees compliance with the European Social Charter and the reformed Social Charter based on reports submitted by the member states concerning alleged violations of the Charter. 
Lisäksi Euroopan sosiaalisten oikeuksien komitealle, joka valvoo sosiaalisen peruskirjan ja uudistetun sosiaalisen peruskirjan noudattamista jäsenvaltioiden raporttien pohjalta, voidaan tehdä kollektiivivalituksia (järjestökantelu) peruskirjan väitetyistä sopimusloukkauksista.
Finland is the only contracting party of the Council of Europe that has given national organisations the possibility of filing a collective complaint. 
Suomi on ainoana Euroopan neuvoston sopimusvaltiona antanut kansallisille järjestöille mahdollisuuden tehdä järjestökantelu.
The implementation of international human rights treaties, including conclusions and judgments issued in complaint procedures, should be seen as part of broad-based efforts to develop human rights. 
Kansainvälisten ihmisoikeussopimusten täytäntöönpano, kuten loppupäätelmät ja valitusmenettelyissä annetut ratkaisut, tulee nähdä osana laajaa ihmisoikeuksien kehittämistä.
Their implementation is a continuum that offers regular opportunities for evaluating human rights implementation in Finland, also in dialogue with the civil society. 
Täytäntöönpano on jatkumo, joka tarjoaa mahdollisuuden säännöllisesti arvioida ihmisoikeuksien toteutumista Suomessa, myös vuoropuhelussa kansalaisyhteiskunnan kanssa.
National practices and good examples can also be introduced in international and regional human rights forums. 
Kansallisia käytäntöjä ja hyviä esimerkkejä voidaan myös siirtää kansainvälisille ja alueellisille ihmisoikeusfoorumeille.
Periodic reporting and conclusions of the monitoring body received through it should thus not be merely regarded as procedures associated with individual treaties but, in a wider sense, as tools for developing the national fundamental and human rights situation. 
Määräaikaisraportointia ja sen myötä saatavia valvontaelinten loppupäätelmiä ei tule siten nähdä vain sopimuskohtaisina menettelyinä, vaan laajemmin kansallisen perus- ja ihmisoikeustilanteen kehittämisen välineinä.
However, monitoring the implementation of international human rights treaties alone does not provide an adequate overall picture of the human rights implementation in Finland. 
Kansainvälisten ihmisoikeussopimusten täytäntöönpanon seuranta ei kuitenkaan yksin tarjoa riittävää kokonaiskuvaa ihmisoikeuksien toteutumisesta Suomessa.
The monitoring mechanisms only address issues targeted by each treaty. 
Sopimusvalvontajärjestelmä tarkastelee ainoastaan sopimuksen kohteena olevia kysymyksiä.
Consequently, the position of groups whose rights are not protected by specific international treaties, including older people or sexual and gender minority groups, are easily overlooked. 
Siten sellaisten ryhmien asema, kuten ikääntyneet tai seksuaalija sukupuolivähemmistöt, joiden oikeuksia nimenomaisesti koskevia kansainvälisiä sopimuksia ei ole, jää helposti vähemmälle huomiolle.
The monitoring of the human rights treaties mainly consists of ex post monitoring of compliance with the obligations imposed by the treaty, which undermines its possibilities of responding rapidly to the changing human rights situations. 
Ihmisoikeussopimusvalvonta on pääosin sopimusvelvoitteiden noudattamisen jälkikäteistä valvontaa, mikä heikentää sen mahdollisuuksia reagoida nopeasti muuttuviin ihmisoikeustilanteisiin.
Human rights indicators: 
Ihmisoikeusindikaattorit:
How is rights implementation evaluated? 
Miten oikeuksien toteutumista arvioidaan?
In the preceding sections, we looked at the structures that provide information on the implementation of fundamental and human rights in Finland. 
Edellä on tarkasteltu niitä rakenteita, jotka tuottavat tietoa perus- ja ihmisoikeuksien toteutumisesta Suomessa.
In this section, we will examine the type of information on fundamental and human rights implementation that is needed to support the decision-making. 
Tässä jaksossa tarkastellaan sitä, millaista tietoa perus- ja ihmisoikeuksien toteutumisesta tarvitaan päätöksenteon tueksi.
There are major differences in the availability of information regarding different rights and groups. 
Tiedon saatavuus vaihtelee suuresti eri oikeuksien ja tarkasteltavien ryhmien osalta.
Some observations of rights violations are associated with individual cases, including individual appeals and complaints. 
Osa oikeuksien loukkauksia koskevista havainnoista liittyy yksittäistapauksiin kuten yksilövalituksiin ja kanteluihin.
They may as such highlight some legislative or structural problems, while they do not necessarily tell us anything about the extent of the potential problem. 
Ne voivat sinänsä tuoda esiin lainsäädännöllisiä tai rakenteellisia ongelmia, mutta eivät välttämättä kerro mitään mahdollisen ongelman laajuudesta.
The conclusions of the monitoring bodies, on the other hand, do not allow us to directly conclude whether issues other than those covered by the treaty in question are affected by the same problems. 
Sopimusvalvontaelinten loppupäätelmistä puolestaan ei voida suoraan päätellä, kohdistuvatko samat ongelmat mahdollisesti muihinkin kuin kyseisen sopimuksen kattamiin kysymyksiin.
A precondition for an efficient protection of fundamental and human rights is that the decisionmakers have sufficient information on the prerequisites for the implemention of the rights, enabling them to target the protective actions appropriately. 
Perus- ja ihmisoikeuksien tehokas turvaaminen edellyttää, että päätöksentekijöillä on riittävästi tietoa oikeuksien toteutumisen edellytyksistä, jotta turvaamistoimet osataan kohdistaa oikein.
Comprehensive information on the implementation of various rights is needed both in the national policy-making and periodic reporting. 
Kokonaisvaltaista tietoa eri oikeuksien toteutumisesta tarvitaan niin kansallisessa päätöksenteossa kuin määräaikaisraportoinnissakin.
In connection with the debate on the first human rights report as early as in 2004, the Parliamentary Foreign Affairs Committee considered it a shortcoming that the development and implementation of human rights was not analysed in the light of statistics or other research. 
Eduskunnan ulkoasiainvaliokunta piti jo vuonna 2004 ensimmäistä ihmisoikeusselontekoa käsitellessään puutteena sitä, että ihmisoikeuksien kehitystä ja toteutumista ei analysoitu tilastojen tai muun tutkimuksen valossa.
The Committee regarded the lack of a basic analysis as the reason for the fact that the report failed to provide in-depth or justified evaluations of actions related to the implemention of human rights or the successful implementation of political principles in practice. 
Valiokunta katsoi, että perusanalyysin puuttuminen oli syy sille, että selonteossa ei voitu myöskään esittää syvällisiä tai perusteltuja arvioita ihmisoikeuksien toteutumiseen liittyvistä toimista tai poliittisten periaatteiden onnistumisesta käytännössä.
Human rights indicators refer to indicators that can be used to monitor and evaluate rights implementation and its trends. 
Ihmisoikeusindikaattoreilla tarkoitetaan mittareita, joilla voidaan seurata ja arvioida oikeuksien toteutumista sekä kehityssuuntia oikeuksien toteutumisessa.
Using indicators as a tool for implementing human rights has become more widespread in recent years, especially within the UN and other international organisations. 
Indikaattoreiden käyttäminen ihmisoikeuksien täytäntöönpanon työvälineenä on yleistynyt viime vuosina etenkin YK:n ja muiden kansainvälisten järjestöjen piirissä.
The EU Agency for Fundamental Rights has made great efforts in recent years to develop such indicators. 
Myös EU:n perusoikeusvirasto on viime vuosina tehnyt paljon työtä indikaattoreiden kehittämiseksi.
Some of the most recent international human rights treaties include specific provisions on collecting data relevant to human rights. 
Eräisiin uusimpiin kansainvälisiin ihmisoikeussopimuksiin kuuluu nimenomaisia sopimusmääräyksiä ihmisoikeusrelevantin tiedon keräämisestä.
For example, Article 31 of the UN Convention on the Rights of Persons with Disabilities specifically requires parties to collect statistical data and other research information required to implement the Convention. 
Esim. YK:n vammaisyleissopimuksen 31 artikla edellyttää nimenomaisesti sopimuksen täytäntöönpanon kannalta tarpeellisen tilastoja muun tutkimustiedon keräämistä.
Requiring various types of statistical data and other background studies has also become more prevalent in connection with the UN’s periodic reporting practices. 
Erilaisten tilastotietojen ja muiden taustaselvitysten vaatiminen on yleistynyt myös YK:n määräaikaisraportoinnin yhteydessä.
The UN Office of the High Commissioner for Human Rights (OHCHR) has developed a three-tiered model of human rights indicators. 
YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimisto (OHCHR) on kehittänyt kolmiportaisen mallin ihmisoikeusindikaattoreista.
In this model, the indicators have been divided into structural, process and outcome indicators. 
Indikaattorit on jaettu mallissa rakennetta, prosessia ja lopputulosta koskeviin indikaattoreihin.
The highest, or the structural level, is about state commitment to international human rights standards and their national implementation. 
Ylimmällä eli rakenteellisella tasolla tarkastellaan valtion sitoutumista kansainvälisiin Ihmisoikeusnormeihin ja niiden kansallista voimaansaattamista.
The process indicators, on the other hand, focus on actions taken by the state to comply with the obligations imposed on it by the treaty. 
Prosessi-indikaattoreilla puolestaan tarkastellaan valtion toimia sopimusvelvoitteiden noudattamiseksi.
Indicators pertaining to the outcome are used to evaluate whether the state actions have been effective, or whether an outcome has been obtained and whether the individual’s rights are implemented. 
Lopputulosta koskevilla indikaattoreilla arvioidaan, ovatko valtion toimet olleet tehokkaita eli onko tulos saavutettu ja toteutuvatko yksilön oikeudet.
The UN model is intended for national application. 
YK:n malli on tarkoitettu kansallisesti sovellettavaksi.
The ILO has also developed indicators related to employment and decent work. 
Myös kansainvälinen työjärjestö ILO on kehittänyt indikaattoreita työllisyyteen ja ihmisarvoiseen työhön liittyen.
In addition, the European Commission has developed indicators to be used to monitor quantitative targets set for the member states regarding certain social rights, employment and combating poverty. 
Lisäksi EU:n komissio on kehittänyt eräiden sosiaalisten oikeuksien sekä työllisyyden ja köyhyyden torjunnan osalta jäsenvaltioille asetettujen määrällisten tavoitteiden toteutumisen seurantaa varten mittareita.
Indicators have also been created by the EU to monitor gender equality and, in particular, implementation of the UN’s Beijing Platform for Action. 
EU:ssa on laadittu indikaattoreita myös sukupuolten tasa-arvon ja erityisesti YK:n Pekingin toimintaohjelman toimeenpanon seuraamiseksi.
At the background of developing indicators is the idea that a firm foundation of information makes it possible to transfer the abstract rights protected by international treaties to the practical level. 
Indikaattoreiden kehittämisen taustalla on ajatus siitä, että vakaa tietopohja mahdollistaa kansainvälisissä sopimuksissa turvattujen abstraktien oikeuksien siirtämisen käytännön tasolle.
Clear indicators also make it easier to translate the targets into concrete terms and to specify measures accurately. 
Selkeät indikaattorit helpottavat tavoitteiden konkretisoimista ja toimenpiteiden täsmällistä määrittelyä.
The indicators may also be used as monitoring tools. 
Indikaattorit soveltuvat myös seurannan työvälineiksi.
In the United Kingdom, for example, the indicators have been developed into a tool for monitoring discrimination, which is periodically used to gauge differences between various groups in the rights implementation. 
Esimerkiksi Yhdistyneissä kuningaskunnissa on kehitetty indikaattoreiden avulla syrjinnän seurannan työväline, jolla määräajoin kartoitetaan eri ryhmien välisiä eroja oikeuksien toteutumisessa.
Developing indicators that would cover the entire system of fundamental and human rights would be a major task and highly resource-intensive. 
Kattavien indikaattoreiden kehittäminen koko perus- ja ihmisoikeusjärjestelmälle olisi mittava tehtävä ja edellyttäisi paljon resursseja.
Evaluating the impact of the action is, however, a precondition for productive fundamental and human rights work. 
Tuloksellinen perus- ja ihmisoikeustyö edellyttää kuitenkin toiminnan vaikuttavuuden arviointia.
This, on the other hand, can only be done by developing both quantitative and qualitative indicators for examining the implementation of rights. 
Tämä puolestaan on mahdollista ainoastaan kehittämällä sekä määrällisiä että laadullisia mittareita sille, miten oikeuksien toteutumista tarkastellaan.
The projects to develop indicators that are included in this Action Plan are thus particularly important. 
Toimintaohjelmaan sisältyvät indikaattoreiden kehittämishankkeet ovat siksi erityisen tärkeitä.
SPECIFIC SECTION 
ERITYINEN OSA
Assessing development needs: 
Kehitystarpeiden arviointi:
the key human rights challenges in Finland 
Suomen keskeisiä ihmisoikeushaasteita
When drafting this Action Plan., essential sources providing information on the problems associated with the fundamental and human rights implementation included observations of the Parliamentary Constitutional Law Committee, observations made by the supreme guardians of the law while monitoring fundamental and human rights, conclusions of the monitoring bodies of the UN treaties, recommendations issued by the UN Human Rights Council in its Universal Periodic Reviews (UPRs), judgments of the European Court of Human Rights concerning Finland, the Human rights policy report of 2009 and the presentations made by the panel of human rights actors in the hearing organised in October 2011. 
Toimintaohjelman valmistelussa keskeisinä lähteinä perus- ja ihmisoikeuksien toteutumiseen liittyvistä ongelmista ovat olleet mm. eduskunnan perustuslakivaliokunnan huomiot, ylimpien laillisuusvalvojien perus- ja ihmisoikeusvalvonnassa tekemät havainnot, YK:n sopimusvalvontaelinten loppupäätelmät, YK:n ihmisoikeusneuvoston yleismaailmallisessa määräaikaistarkastelussa (UPR) saadut suositukset, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen Suomea koskevat ratkaisut, vuoden 2009 ihmisoikeuspoliittinen selonteko sekä lokakuussa 2011 järjestetyn kuulemistilaisuuden puheenvuorot ja ihmisoikeustoimijoiden paneelin esitykset.
During the drafting of the Action Plan, the following themes emerged, among others: 
Valmistelun aikana mm. seuraavat teemat nousivat esille:
a need to improve the coordination of fundamental and human rights issues in the Government; 
tarve parantaa perus- ja ihmisoikeuskysymysten koordinaatiota valtioneuvostossa;
enhancing rights-based thinking in the Government and ownership in protecting fundamental and human rights, especially regional and local authorities as implementers of rights; 
oikeusperustaisen ajattelun vahvistaminen hallinnossa ja omistajuus perus- ja ihmisoikeuksien turvaamisesta, etenkin alue- ja paikallisviranomaiset oikeuksien toteuttajina;
obtaining information on the rights implementation (developing indicators); 
tiedonsaanti oikeuksien toteutumisesta (indikaattoreiden kehittäminen);
developing civil society cooperation; 
yhteistyön kehittäminen kansalaisyhteiskunnan kanssa;
promoting fundamental and human rights education; 
perus- ja ihmisoikeuskasvatuksen edistäminen;
strengthening legal protection, good governance, access to rights, right to receive a justified decision within a reasonable time, delays in general courts and within the administration in particular are a problem; 
oikeusturvan vahvistaminen, hyvä hallinto, pääsy oikeuksiin, oikeus saada kohtuullisessa ajassa perusteltu päätös, ongelmana etenkin viivästykset yleisissä tuomioistuimissa ja hallinnossa;
more effective fundamental and human rights monitoring; 
perus- ja ihmisoikeusvalvonnan tehostaminen;
problems ensuing from the authorities’ lack of resources in service provision; 
viranomaisten resurssipulasta julkisten palvelujen tuottamisessa seuraavat ongelmat;
in municipal services in particular, transferring tasks that have traditionally been the responsibility of the public sector to the private sector (e.g. customer-supplier model) and the problems in terms of fundamental rights implementation that may result from this; 
erityisesti kunnallisissa palveluissa julkiselle sektorille perinteisesti kuuluneiden tehtävien siirtäminen yksityiselle sektorille (esim. tilaaja-tuottaja -malli) ja siitä seuraavat mahdolliset ongelmat perusoikeuksien toteutumisen kannalta;
vulnerable groups, in particular those having been deprived of their liberty, the aged, mental health patients, those placed in detention under the Aliens Act, detainees, children subjected to child welfare measures; 
haavoittuvat ryhmät, etenkin vapautensa menettäneet, ikääntyneet, mielenterveyspotilaat, ulkomaalaislain nojalla säilöön otetut, tutkintavangit, lastensuojelulapset;
adequacy of social security and reducing poverty; 
sosiaaliturvan riittävyys ja köyhyyden vähentäminen;
rights of minority groups, especially protection against discrimination, equality and promoting participation rights; 
vähemmistöjen oikeudet, etenkin syrjinnän suoja, yhdenvertaisuus ja osallistumisoikeuksien edistäminen;
good ethnic relations and combating racism; 
hyvät etniset suhteet ja rasismin torjunta;
position of victims of crime; 
rikoksen uhrin asema;
children’s rights; 
lapsen oikeudet;
arranging for national coordination on issues concerning sexual and gender minority groups; 
seksuaalija sukupuolivähemmistöjä koskevien kysymysten kansallisen koordinaation järjestäminen;
rights of the disabled; in particular, ratification of the UN Convention on the 
vammaisten henkilöiden oikeudet; etenkin YK:n vammaisyleissopimuksen
Rights of Persons with Disabilities; 
ratifiointi;
violence against women; 
naisiin kohdistuva väkivalta;
position of immigrants/foreigners; 
maahanmuuttajien/ulkomaalaisten asema;
implementation of fundamental and human rights in the working life. 
perus- ja ihmisoikeuksien toteutuminen työelämässä
This list is intended to show examples rather than be an exhaustive presentation of observations. 
Lista on tarkoitettu esimerkinomaiseksi, eikä se ole tyhjentävä esitys havainnoista.
The order of this list is random and should not be regarded as any type of order of priority. 
Listan järjestys on myös satunnainen eikä sitä ole pidettävä minkäänlaisena tärkeysjärjestyksenä.
In the sections below, the Action Plan projects for the years 2012–2013 will be discussed. 
Jäljempänä esitellään toimintaohjelmahankkeet vuosille 2012–2013. Osa hankkeista vastaa suoraan edellä mainittuihin teemoihin.
Some of the projects are a direct response to the themes listed above. 
Kaikkiin havaittuihin ongelmakohtiin ei kuitenkaan ole mahdollista puuttua tällä toimintaohjelmakaudella.
Intervention in all the observed problem areas during this Action Plan period is not possible, and we will have to return to many of the issues later. 
Moniin asioihin on palattava myöhemmin.
Government policies aimed at guaranteeing efficient rights implementation 
Hallituksen linjaukset oikeuksien tehokkaan toteutumisen turvaamiseksi
This Action Plan contains the Government’s views of actions that should be taken in 2012–2013 in order to promote the implementation of fundamental and human rights. 
Tämä toimintaohjelma sisältää hallituksen näkemykset siitä, mihin toimiin perus- ja ihmisoikeuksien toteutumisen edistämiseksi erityisesti ryhdytään vuosina 2012–2013.
These rights will also be implemented in other Government activities. 
Perus- ja ihmisoikeuksia toteutetaan myös muussa hallituksen toiminnassa.
The individual Action Plan projects will be presented below. 
Jäljempänä esitellään yksittäiset toimintaohjelmahankkeet.
This section contains the Government’s general positions on the more large-scale and long-term measures needed in the development efforts. 
Tämä jakso sisältää hallituksen yleisiä kannanottoja laajemmista ja pidempikestoisista toimista, jotka ovat tarpeen kehittämistyössä.
Legal protection should primarily be implemented at the national level, without an individual having to resort to international monitoring bodies to access their rights. 
Oikeussuojan on toteuduttava ensisijaisesti kansallisella tasolla ilman, että yksilö joutuu turvautumaan kansainvälisiin valvontaelimiin päästäkseen oikeuksiinsa.
This requires determined efforts to maintain the level of national protection of fundamental and human rights, for example by strengthening the underlying standards. 
Tämä edellyttää määrätietoista työtä perus- ja ihmisoikeuksien kansallisen suojan tason ylläpitämiseksi esim. normipohjaa vahvistamalla.
The practices of both the national guardians of the law and the international monitoring bodies must be followed closely. 
Niin kansallisten laillisuusvalvojien kuin kansainvälisten valvontaelintenkin käytäntöä on seurattava tiiviisti.
The projects that reinforce the fundamental and human rights structures and that are included in the Action Plan are an effort to meet these targets. 
Näihin tavoitteisiin pyritään toimintaohjelmaan sisältyvillä perus- ja ihmisoikeusrakenteita vahvistavilla hankkeilla.
The Government considers that developing structures, in particular through cross-administrative cooperation, is also in other respects the most natural theme for the first National Action Plan on Human Rights. 
Hallitus katsoo, että rakenteiden kehittäminen etenkin poikkihallinnollisen yhteistyön kautta on muutoinkin luonteva teema ensimmäiseen kansalliseen ihmisoikeustoimintaohjelmaan.
In this area, setting up a network of contact persons for fundamental and human rights in the Government is the key project (see the project description below). 
Tässä keskeisin hanke on valtioneuvoston perus- ja ihmisoikeusyhteyshenkilöiden verkoston perustaminen (ks. hankekuvaus jäljempänä).
A precondition for a more efficient fundamental and human rights implementation is ensuring the commitment of the competent ministries. 
Perus- ja ihmisoikeuksien täytäntöönpanon tehostaminen edellyttää toimivaltaisten ministeriöiden sitouttamista.
All ministries are responsible for legislative drafting, issues pertaining to research, development and monitoring, and international affairs in their own administrative branches. 
Kaikki ministeriöt hoitavat mm. oman toimialansa lainvalmisteluasiat, tutkimusta, kehittämistä ja seurantaa koskevat asiat sekä oman toimialansa kansainväliset asiat.
The responsibilities of the Ministry for Foreign Affairs include affairs pertaining to international judicial and investigating bodies 
Ulkoasiainministeriön tehtäviin kuuluvat kansainvälisiin lainkäyttö- ja tutkintaelimiin liittyvät asiat.