natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The strategy session held before the preparation of the spending limits and the related preparation of the budget is a suitable checkpoint for an evaluation concerning the implementation of the Government’s economic policy as a whole and any needs for revising this policy. 
Kehys- ja siihen kytkeytyvän budjettivalmistelun alla pidettävä strategiaistunto on sopiva tarkistuspiste hallituksen koko talouspoliittisen linjan toteutumista ja tarkistustarpeita koskevalle arviolle.
However, the conclusions for economic policy mainly concern central government finances and measures through which the Government can indirectly influence the situation of municipalities or social insurance systems. 
Talouspoliittiset johtopäätökset liittyvät kuitenkin lähinnä valtiontalouteen sekä niihin toimiin, joilla hallitus voi välillisesti vaikuttaa kuntien tai sosiaalivakuutusjärjestelmien tilanteeseen.
These risks pulling in different directions can be taken into account by making the initial adaptation strategy asymmetrical. 
Nämä eri suuntaan vaikuttavat riskit voidaan ottaa huomioon muodostamalla sopeuttamisstrategia ensi vaiheessa epäsymmetriseksi.
In that case, the only adjustments made to the timetable for restoring the sustainability of public finances would be additional measures strengthening the structural balance. 
Julkisen talouden kestävyyden palauttamisaikataulun tarkistuksina tulisivat tällöin kysymykseen vain rakenteellista tasapainoa vahvistavat lisätoimet.
Should structural balance of public finances prove to have a more positive trend than anticipated, the timetable for narrowing the sustainability gap would be accelerated and the surplus target would be stepped up correspondingly. 
Jos siis julkisen talouden rakenteellinen tasapainokehitys osoittautuisi arvioitua vahvemmaksi, kestävyysvajeen supistamisaikataulua nopeutettaisiin ja ylijäämätavoitetta tarkistettaisiin vastaavasti ylöspäin.
The rule on spending limits covering the entire electoral term forms the core of the current regulations on economic policy. 
Talouspolitiikan nykyisen säännöstön ydin on koko vaalikautta koskeva kehyssääntö.
This point of departure clarifies decision-making at the strategy session and ensures the credibility of the restrictions posed by the spending limits. 
Tämä lähtökohta selventää strategiaistunnon päätöksentekotilannetta ja turvaa kehysrajoitteen uskottavuuden.
With respect to government expenditure, the means available for cyclical regulation are restricted to the automatic regulation of expenses sensitive to economic cycles outside the spending limits, while the expenses subject to the spending limits, mainly investment expenses, can be retimed within the period covered by the spending limits. 
Se toisaalta rajaa suhdannesäätelyn keinot valtion menojen osalta kehysten ulkopuolella olevien suhdanneherkkien menojen automatiikkaan sekä kehysrajoitteen alaisten menojen, lähinnä investointimenojen, uudelleen ajoitukseen kehyskauden sisällä.
Thus, the primary means available for counter-cyclical policy is basically the timing of changes made to the tax basis. 
Suhdannepolitiikan ensisijaisena keinona tulee siten kysymykseen lähinnä veroperustemuutosten ajoitus.
Such prioritisation of the means used for counter-cyclical policy is justified, not only for the credibility of spending limits but also from the perspective that additions made to public expenditure tend to become permanent features that with time increase the volume of general government finances and the tax burden. 
Tällainen suhdannepolitiikan keinojen priorisointi on perusteltu, paitsi menokehysten uskottavuuden kannalta, myös siitä näkökulmasta, että julkisten menojen lisäyksillä on taipumus muodostua pysyviksi, julkisen talouden kokoa ja verorasitusta ajan oloon kasvattaviksi.
It has been claimed that the system of spending limits places too many restrictions on the instruments available for counter-cyclical policy. 
Kehysjärjestelmän on väitetty rajaavan liiaksi suhdannepolitiikan välineistöä.
However, the system enabled relatively wide stimulus measures, for instance, during the recession following the financial crisis in 2009. But it is still justified to ask whether it should be possible to abandon the spending limits if total demand shrinks exceptionally rapidly. 
Se mahdollisti kuitenkin suhteellisen mittavat elvytystoimet esimerkiksi finanssikriisiä seuranneen taantuman aikana 2009. On silti perusteltua kysyä, pitäisikö kehysrajoitteesta voida luopua, jos kokonaiskysyntä romahtaa poikkeuksellisen paljon.
However, any provisions for exceptional procedures should be included in the actual rules on spending limits. 
Mahdolliset poikkeusmenettelysäädökset pitäisi kuitenkin sisällyttää itse kehyssääntöihin.
To keep the rules governing economic policy clear, it is well founded to agree on the use of a special course of action when such exceptional procedures are considered, and to keep this separate from the issues discussed during regular strategy sessions. 
Talouspolitiikan pelisääntöjen selkeyden kannalta on perusteltua, että tällaisen poikkeusmenettelyn harkintaa varten sovitaan omat erityismenettelynsä eivätkä ne kuulu säännönmukaisen strategiaistunnon asioihin.
When the Government Programme is drawn up, decisions are made both on the level of spending limits and on the principal transfers of resources within the spending limits during the electoral term. 
Hallitusohjelman yhteydessä päätetään menokehysten tason ohella myös suurimmista niiden sisällä vaalikauden aikana tapahtuvista voimavarojen siirroista.
One way to increase the possibilities for the retargeting of expenditure within the spending limits is to apply a regular spending review when making preparations for the Government’s strategy session. Such a review is currently being drafted as a one-off item to support the negotiations on the Government Programme. 
Eräs keino lisätä kehysten sisällä tapahtuvia menojen uudelleen kohdennusmahdollisuuksia on säännöllisesti strategiaistunnon valmistelun yhteydessä tehtävä menokartoitus, joka kertaluonteisena on parhaillaan tekeillä hallitusohjelmaneuvotteluiden tueksi.
Making this procedure a standing feature could help eliminate the “dead weight” characteristic of public administration. This arises when a spending programme is adopted once and then tends to continue of itself even when its original raison d’être has vanished. 
Menettelytavan säännönmukaistaminen voisi korjata julkiselle hallinnolle ominaista ”kuollutta painoa”, jota aiheutuu, kun kerran käyttöön otettu meno-ohjelma pyrkii jatkumaan omalla painollaan, vaikka sen alkuperäinen perusteltavuus olisikin jo mennyt.
Positive experiences have been gained of spending reviews conducted regularly, for instance, in Canada, where the target is to cut the spending of administrative branches by five per cent. 
Esimerkiksi Kanadassa säännöllisestä, hallinnonaloittain viiden prosentin menojen vähennyksiin tähtäävästä menokartoituksesta on saatu hyviä kokemuksia.
To succeed, major retargeting requires strong political support both in the Government Programme negotiations and during the Government term. 
Merkittävien uudelleenkohdennusten onnistuminen edellyttää sekä hallitusohjelmaneuvotteluissa että hallituskauden aikana vahvaa poliittista tukea.
No similar power vacuum exists at the strategy sessions held during the Government term. 
Hallituskauden aikana pidettävässä strategiaistunnossa tällaista valtatyhjiötä ei ole.
In his recent report, Finanssipolitiikan instituutiot (VNK 18/2010), Timo Viherkenttä presents a model from the 1990s for analysis. At that time, spending limits were not allocated separately for each administrative branch as they are now; instead, there were elements specific to each operational sector. 
Tuoreessa Finanssipolitiikan instituutiot -raportissa (VNK 18/2010) Timo Viherkenttä on esittänyt analysoitavaksi 1990-luvun mallia, jossa kehysten jako ei ollut nykyiseen tapaan hallinnonalakohtaista vaan jossa oli tehtäväaluekohtaisia elementtejä.
The reporting to the Government, coordinated by the Prime Minister’s Office, is prepared by separate high-level bodies responsible for the steering of these activities; these bodies can indicate needs for revision and retargeting. 
Valtioneuvoston kanslian koordinoimaa raportointia hallitukselle valmistelevat erilliset, näiden toimintojen ohjauksesta vastaavat korkean tason toimielimet, jotka voivat nostaa esille tarkistus- ja uudelleenkohdentamistarpeita.
Nor does the group have any machinery of its own for preparing issues. 
Sillä ei liioin ole käytettävissään omaa valmistelukoneistoa.
This statutory Cabinet Committee plays a pivotal role in the steering of central government finances. 
Tällä lakisääteisellä ministerivaliokunnalla on keskeinen rooli valtiontalouden ohjauksessa.
Close cooperation between the Prime Minister and the Minister of Finance, supported by preparatory work conducted jointly by the experts of both ministers, is also essential for a successful strategy session. 
Strategiaistunnon onnistumisen kannalta olennaista on myös pääministerin ja valtiovarainministerin kiinteä yhteistyö, jota tukee kummankin tahon asiantuntijoiden yhteinen valmistelutyö.
There are several factors underlining the Prime Minister’s role in the coordination of economic policy and in the harmonisation of strategic choices. The foremost of these are: ensuring the sustainability of public finances; adjustments needed in the public expenditure structure because of the population’s changing age structure; strengthening the prerequisites for economic growth; and the needs for strategic steering rising from the EU level. 
Pääministerin roolia talouspolitiikan koordinoinnissa ja strategisten valintojen yhteensovittamisessa korostavat ennen muuta julkisen talouden kestävyyden turvaaminen, väestön ikärakenteen muutoksen edellyttämä julkisen menorakenteen muutos, kansantalouden kasvuedellytysten vahvistaminen sekä EU-tasolta nousevat strategisen ohjauksen tarpeet.
Parliament’s contribution 
Eduskunnan osallistuminen
A more detailed report that would not only focus on spending limits but would also shed light on the main lines of the next budget proposal could also make it possible to build a more evenly distributed legislation schedule for Parliament. 
Tähänastista seikkaperäisempi, menokehysten ohella myös tulevan budjettiesityksen linjauksia ennakoiva selonteko voisi antaa mahdollisuuksia rakentaa myös eduskunnan lainsäädäntöaikataulu tähänastista tasaisemmaksi.
POLICY COORDINATION, HORIZONTALITY AND AGILITY IN PRACTICE 
POLITIIKKAKOORDINAATIO, HORISONTAALISUUS JA KETTERYYS KÄYTÄNNÖSSÄ
The Prime Minister’s Office translates the Government Programme into concretely monitored actions. In the case of priority themes, responsibilities for these actions are agreed at Government level in conjunction with the Government formation talks or at the Government’s first strategy session. 
Kanslia jäsentää hallitusohjelman konkreettisesti seurattaviksi toimenpiteiksi, joiden vastuut sovitaan prioriteettiteemojen osalta hallituksen tasolla jo hallitusohjelmaneuvotteluiden yhteydessä tai hallituksen ensimmäisessä strategiaistunnossa.
The division of responsibilities for the monitoring of the Government Programme’s various items is agreed at the Permanent Secretaries’ meeting. It is also specified which ministers are responsible for the coordination of goals affecting more than one administrative sector. 
Vastuunjako hallitusohjelman eri kohtien toteutumisen seurannasta sovitaan kansliapäällikkökokouksessa ja useampia hallinnonaloja koskettavien tavoitteiden koordinaatiovastuu ministereiden kesken täsmennetään.
This corresponds to the practice determined by Prime Minister Vanhanen’s second Cabinet in its policy session. 
Tämä vastaa Vanhasen II hallituksen politiikkariihen kannanoton osalta noudatettua käytäntöä.
A well-defined division of responsibilities makes the monitoring of the Government Programme more efficient. 
Täsmällinen vastuunjako tehostaa hallitusohjelman seurantaa.
The realisation of the Government Programme can also be monitored easily on an electronic platform. 
Se myös mahdollistaa hallitusohjelman toteutumisen seurannan kevyesti sähköisellä alustalla.
The information included in electronic monitoring of topics such as the forums and times of political deliberation and the progress of legislative projects, enables more efficient monitoring of the programme and improves the planning of coordinated actions. 
Sähköiseen seurantaan sisällytettävät tiedot muun muassa poliittisen käsittelyn foorumeista ja ajankohdista sekä säädöshankkeiden etenemisestä tehostavat ohjelman toteutumisen seurantaa ja mahdollistavat toimenpidekokonaisuuksien tähänastista paremman suunnittelun.
This information base can be utilised as background information for the Government’s strategy session and as an element in the planning of the Government’s and ministries’ work (Figure 6). 
Tätä tietopohjaa voidaan hyödyntää perustietopohjana hallituksen strategiaistunnossa sekä osana hallituksen ja ministeriöiden työn suunnittelua (kaavio 6).
The system can be implemented using the present technology in the Government’s joint Senaattori service, which is available to all ministries and the Finnish Parliament (see Figure 6). 
Järjestelmä voidaan toteuttaa nykyisellä tekniikalla valtioneuvoston yhteisessä Senaattori-palvelussa, joka on kaikkien ministeriöiden ja myös eduskunnan käytössä (ks. kaavio 6).
All users can rework and update data, which can also be sorted, for instance, according to the ministry or the preparatory stage. This may reduce the ministries’ need to have their own overlapping monitoring and reporting systems. 
Tietoja voivat muokata ja päivittää kaikki käyttäjät ja tietoja voidaan lajitella esimerkiksi ministeriökohtaisesti tai valmisteluvaiheen mukaan, mikä saattaa vähentää ministeriöiden tarvetta omiin päällekkäisiin seuranta- ja raportointijärjestelmiin.
Planning within the Government creates a common view of the essential actions needed for steering the nation to a prosperous future. 
Valtioneuvoston suunnittelu luo yhteisen näkemyksen kansakunnan luotsaamiseksi hyvinvoivaan tulevaisuuteen tarvittavista olennaisista toimista.
The perspective of intergenerational impacts is an essential element of the Government’s planning. 
Sukupolvivaikutusten näkökulma on olennainen osa valtioneuvoston suunnittelua.
Legislative policy and the planning of bill drafting give Parliament the opportunity for well-scheduled legislative work and provide clear priorities for those involved in bill drafting. 
Lainsäädäntöpolitiikka ja lainvalmistelun suunnittelu antaa eduskunnalle mahdollisuuden hyvin aikataulutettuun lainsäädäntötyöhön ja lainvalmistelijoille selkeät prioriteetit.
The Government’s strategy includes the spending limits of general government finances – wider in scope than the current spending limits of central government finances – Finland’s stability and convergence programme required by the European Union, the Government’s legislative plan outlining the Government’s legislative policy and projects, and the basic public services programme governing the relationship between the State and municipalities and the development and funding of basic services that municipalities are responsible for implementing. 
Hallituksen strategiaan kuuluvat valtiontalouden kehykset nykyistä laajempina julkistalouden kehyksinä ja Euroopan unionin edellyttämä Suomen vakausohjelma, hallituksen lainsäädäntöpolitiikkaa ja säädöshankkeita linjaava hallituksen lainsäädäntösuunnitelma sekä valtion ja kuntien suhdetta ja kuntien toteuttamisvastuulla olevien peruspalveluiden kehittämistä ja rahoitusta ohjaava peruspalveluohjelma.
Most sectoral plans brought to the Government are abandoned. 
Valtioneuvostoon vietävistä sektorisuunnitelmista pääosin luovutaan.
The Government’s strategic planning is bold and tangible: 
Valtioneuvoston strateginen suunnittelu on rohkeaa ja konkreettista:
targets are set using appraisable criteria and indicators. 
tavoitteet asetetaan arvioitavin kriteerein ja käyttämällä tunnuslukuja.
The indicators and appraisable criteria are manifestations of genuine political choices, i.e. what is really sought. 
Tunnusluvut ja arvioivat kriteerit kertovat aidosta poliittisesta valinnasta siitä, mitä oikeasti halutaan.
Corporate steering and ownership steering for the State corporation are assigned to a designated minister, the “Cabinet minister” at the Prime Minister’s Office, who supports the Prime Minister closely. 
Valtiokonsernin konserni- ja omistajaohjaus kuuluu omalle ministerille, valtioneuvoston kanslian ''kansliaministerille'', joka on pääministerin läheinen tuki.
An up-to-date information system is developed and adopted for reporting on the basis of Findicator and the Netra portals. Through this system, various users get different views from the common data storages. 
Raportointia varten kehitetään ja otetaan käyttöön Findikaattorin ja Netra-portaalien pohjalta ajantasainen tietojärjestelmäkokonaisuus, jossa saadaan eri käyttäjille erilaisia näkymiä yhteisistä tietovarastoista.
Strategic reports are interpreted and discussed at situational awareness sessions held by the Government and its Cabinet Committees and, on separate occasions, the Permanent Secretaries. 
Strategisia raportteja käsitellään tulkittuina hallituksen ja sen ministerivaliokuntien ja erikseen kansliapäälliköiden tilannekuvaistunnoissa.
In this report, the Government describes how its strategy has been implemented, how its policies have succeeded or failed, and how the information revealed by various indicators about the current state of the nation and public finances can be interpreted. 
Siinä hallitus kertoo strategiansa toteutumisesta, politiikkansa onnistumisista ja epäonnistumisista sekä kansakunnan tilasta julkisesta taloudesta indikaattoreilla ja tietoa tulkiten.
Experiences of intersectoral policy programmes have been gathered from two Government terms. 
Poikkihallinnollisista politiikkaohjelmista on kertynyt kokemusta kahdelta hallituskaudelta.
A prerequisite for a successful policy programme, as for any other intersectoral policy entity, is that it has a sufficiently clear goal, on which there is political consensus. 
Onnistuneen politiikkaohjelman, kuten muunkin poikkihallinnollisen politiikkakokonaisuuden, edellytys on, että sillä on riittävän selvä tavoite, joista vallitsee poliittinen yhteisymmärrys.
When determining the principal goals of a policy programme or a corresponding tool, it should be noted that issues that are either all-embracing or, alternatively, restricted to one sector are not suitable themes in view of implementing policy entities raised as objects for special organisation. Instead, the focus should be clearly defined, by nature horizontal and, whenever necessary, quick to implement. 
Politiikkaohjelman tai vastaavan kokonaisuuden pääasiallisia tavoitteita määriteltäessä on huomioitava, etteivät ”maailmoja syleilevän” laajat tai toisaalta vain yhtä sektoria koskettavat kysymykset ole erityisen organisoinnin kohteeksi nostettavien politiikkakokonaisuuksien toteuttamisen kannalta sopivia teemoja, vaan fokuksen tulisi olla selkeästi rajattu, lähtökohtaisesti horisontaalinen ja tarvittaessa ripeästi toimeenpantavissa.
In fact, decisions on the more detailed contents of policy programmes should be postponed until the Government has been appointed. These decisions could be made, for instance, in conjunction with the Government’s strategy. 
Politiikkaohjelmien tarkemmasta sisällöstä tulisikin päättää vasta hallituksen nimittämisen jälkeen esimerkiksi hallituksen strategian yhteydessä.
However, the programmes should be given a formal status and basis, at the latest, in the Strategy Document that expands on the Government Programme. 
Ohjelmille olisi kuitenkin annettava virallinen asema ja perusta viimeistään hallitusohjelmaa tarkentavassa strategia-asiakirjassa.
It is necessary to increase the flexibility of the policy programme concept, and the programmes should not be bound directly, for instance, to the entire Government term. Instead, they should support the Government’s needs to respond to changing circumstances quickly and efficiently. 
Politiikkaohjelmakonseptin joustavuutta on tarpeen lisätä, eikä niitä tulisi sitoa suoraan esimerkiksi koko hallituskauteen, vaan niiden tulisi tukea hallituksen tarpeita reagoida muuttuviin tarpeisiin nopeasti ja tehokkaasti.
It should therefore be possible to start policy programmes flexibly during the electoral term as well. In addition, the option of having a programme span across electoral terms should also be considered. 
Politiikkaohjelmia tulisi siten voida käynnistää joustavasti myös vaalikauden aikana ja lisäksi tulisi harkita myös mahdollisuutta vaalikausien yli jatkuvaan ohjelmaan.
The aim and the nature of activities determine, on the one hand, how the management and coordination of preparatory work by political decision-makers and experts should be arranged and, on the other hand, how much resources the policy entity needs and how much authority the implementing organisation needs. 
Tavoite ja toiminnan luonne määrittävät yhtäältä sitä, miten poliittisen ja asiantuntijavalmistelun johtaminen ja koordinointi tulisi järjestää ja toisaalta missä määrin politiikkakokonaisuus tarvitsee resursseja ja siitä vastaava organisaatio toimivaltaa.
Alternative models for organising an intersectoral policy entity 
Poikkihallinnollisen politiikkakokonaisuuden vaihtoehtoisia organisointimalleja.
POLITICAL AIM AND NATURE OF ACTIVITIES 
POLIITTINEN TAVOITE JA TOIMINNAN LUONN
Management of preparation by experts 
Asiantuntijavalmistelun johtaminen
Extensive reform or solution of a problem. 
Laaja uudistus tai ongelman ratkaiseminen
E.g. complete overhaul of health care. 
Esim. terveydenhuollon kokonaisuudistus
PROGRAMME MINISTER MODEL 
OHJELMAMINISTERI-MALLI
AGITATOR MODEL 
PALOPUHUJAMALLI
= Policy programme for the whole Government term, emphasising the role of a programme leader or a “figurehead minister”. 
= Hallituskauden mittainen politiikkaohjelma, painottaen joko ohjelmajohtajan tai “keulakuva-ministerin” roolia
= Policy programme shorter than the Government term, e.g. 2 years. 
= Hallituskautta lyhyempi politiikkaohjelma, esim. 2v.
It can also be considered whether a full-time programme minister should be appointed to the Government for the policy entity in question. 
Harkittavaksi voi tulla myös päätoimisen ohjelmaministerin nimeäminen hallitukseen kyseistä politiikkakokonaisuutta varten.
The state secretary could be assisted by a project manager from the public service. 
Valtiosihteeriä voisi avustaa virkamiesprojektipäällikkö.
The issues pertaining to the management of such a reform package, e.g. the need for formal authority and funding, are different depending on whether the reform must be prepared on “an empty table” or not. 
Riippuen siitä, kuinka ”tyhjältä pöydältä” uudistusta joudutaan valmistelemaan, ovat tällaisen uudistuskokonaisuuden johtamiseen liittyvät kysymykset, kuten tarve muodolliseen toimivaltaan ja rahoitukseen erilaisia.
This type of operating model can be called the programme minister model. 
Tällaista toimintamallia voidaan kustua ohjelmaministerimalliksi.
When the policy programme extends over the entire Government term, the programme director’s personality gains more weight. It is important how the director is able to mobilise actors from various sectors behind a common objective, to act as the figurehead for the cause, and to “propagate” and justify the importance of the matter, for instance, in publicity. 
Hallituskauden mittaisessa politiikkaohjelmassa korostuu sitä johtavan ohjelmajohtajan persoona ja hänen kykynsä mobilisoida eri sektoreiden toimijoita yhteisen tavoitteen edistämiseen, esiintyä asian keulakuvana sekä ”julistaa” ja perustella asian tärkeyttä muun muassa julkisuudessa.
A good example of a theme for a model of this type could be promotion of enterprise. 
Esimerkkiteema tämän kaltaiselle mallille voisi olla yrittäjyyden edistäminen.
The strategic forest programme, carried out during the past electoral term, can be characterised as a programme of the contract nature. 
Esimerkkinä urakkaluonteisesta ohjelmasta voidaan pitää kuluneella vaalikaudella toteutettua strategista metsäohjelmaa.
The contract model is similar to the idea of an action plan. 
Urakkamalli on lähellä ajatusta toimenpideohjelmasta.