natgillin/translations-raw huggingface dataset:
European Charter for Regional or Minority Languages (1992) SopS 23/1998 
Alueellisia kieliä tai vähemmistökieliä koskeva eurooppalainen peruskirja (1992) SopS 23/1998
Amendment to the decree on the implementation of the Charter (1998) SopS 83/1998 
Voimaansaattamisasetuksen muutos (1998) SopS 83/1998
Sámi translation of the Charter (1998) SopS 84/1998 
Peruskirjan saamenkielinen käännös (1998) SopS 84/1998
Amendment to section 2 of the decree on the implementation of the Charter (2009) SopS 68/2009 
Voimaansaattamisasetuksen 2 §:n muuttaminen (2009) SopS 68/2009
Complementation of Finland’s declaration (2009) SopS 81/2009 
Suomen selityksen täydentäminen (2009) SopS 81/2009
Framework Convention for the Protection of National Minorities (1995) SopS 1-2/1998 
Kansallisten vähemmistöjen suojelua koskeva puiteyleissopimus (1995) SopS 1-2/1998
European Agreement relating to persons participating in proceedings of the European Court of Human Rights (1996) SopS 2-3/1999 
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen käsittelyyn osallistuvia henkilöitä koskeva eurooppalainen sopimus (1996) SopS 2-3/1999
European Social Charter (revised) (1996) SopS 78, 80/2002 
Uudistettu Euroopan sosiaalinen peruskirja (1996) SopS 78, 80/2002
Council of Europe Convention on Cybercrime (2001) SopS 59-60/2007 
Euroopan neuvoston tietoverkkorikollisuutta koskeva yleissopimus (2001) SopS 59-60/2007
declaration made in connection with the ratification of the Convention, reservations and notifications SopS 61/2007 
yleissopimuksen ratifioimisen yhteydessä annettu selitys ja tehdyt varaumat ja ilmoitukset SopS 61/2007
Convention for the protection of Human Rights and the Dignity of Human Being with regard to the Application of Biology and Medicine: 
Yleissopimus ihmisoikeuksien ja ihmisarvon suojaamiseksi biologian ja lääketieteen alalla:
Convention on Human Rights and Biomedicine (1997) SopS 23-24/2010 
yleissopimus ihmisoikeuksista ja biolääketieteestä (1997) SopS 23-24/2010
Additional Protocol on the Prohibition of Cloning Human Beings (1998) SopS 23-24/2010 
Lisäpöytäkirja ihmisten toisintamisen kieltämisestä (1998) SopS 23-24/2010
Additional Protocol concerning Transplantation of Organs and Tissues of Human Origin (2002) SopS 23-24/2010 
Lisäpöytäkirja ihmisalkuperää olevien elinten ja kudosten siirroista (2002) SopS 23-24/2010
Act amending chapter 11 section 11 and chapter 47 section 3 of the Criminal Code (2009) SopS 25/2010 
Laki rikoslain 11 luvun 11 §:n ja 47 luvun 3 §:n muuttamisesta (2009) SopS 25/2010
Entry into force of the Convention and its Protocols on the Prohibition of Cloning Human Beings and concerning Transplantation of Organs and Tissues of Human Origin in the Region of Åland (2010) SopS 115/2010 
Yleissopimuksen sekä siihen liittyvien ihmisten toisintamisen kieltämisestä ja ihmisalkuperää olevien elinten ja kudosten siirroista tehtyjen lisäpöytäkirjojen voimaantulo Ahvenanmaan maakunnassa (2010) SopS 115/2010
Convention on Action against Trafficking in Human Beings (2005) 
Yleissopimus ihmiskaupan vastaisesta toiminnasta (2005)
– signed by Finland on 29 August 2006, the Parliament is debating government proposal (HE 122/2011 vp) on accepting the Convention, the Convention likely to enter into force in Finland during 2012 
– Suomi allekirjoitti 29.8.2006, eduskunta käsittelee hallituksen esitystä (HE 122/2011 vp) yleissopimuksen hyväksymisestä, yleissopimus tullee Suomessa voimaan vuoden 2012 aikana
Convention on the Protection of Children against Sexual Exploitation and Sexual Abuse (2007) SopS 87-88/2011 
Yleissopimus lasten suojelemisesta seksuaalista riistoa ja seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan (2007) SopS 87-88/2011
Convention on preventing and combating violence against women and domestic violence (2011) – signed by Finland on 11 May 2011, work to establish possibilities of ratification under way 
Yleissopimus naisiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan ehkäisemisestä ja torjumisesta (2011) – Suomi allekirjoitti 11.5.2011, ratifiointiedellytysten selvittäminen on vireillä
KEY HUMANITARIAN LAW CONVENTIONS 
HUMANITAARISEN OIKEUDEN KESKEISIMMÄT SOPIMUKSET
Geneva Convention for the Amelioration of the Condition of the Wounded and Sick in Armed Forces in the Field, Geneva Convention for the Amelioration of the Condition of Wounded, Sick and Shipwrecked Members of Armed Forces at Sea, Geneva Convention Relative to the Treatment of Prisoners of War and the Geneva Convention Relative to the Protection of Civilian Persons in Time of War (1949) SopS 7-8/1955 
Genevessä tehdyt sopimukset maasotavoimiin kuuluvien haavoittuneiden ja sairaiden aseman parantamisesta, merisotavoimiin kuuluvien haavoittuneiden, sairaiden ja haaksirikkoutuneiden aseman parantamisesta, sotavankien kohtelusta sekä siviilihenkilöiden suojelemisesta sodan aikana (1949) SopS 7-8/1955
Additional Protocols I-II (1977) SopS 81-82/1980 
Lisäpöytäkirjat I-II (1977) SopS 81-82/1980
Amendment to decree (1987) SopS 5/1987 
Asetuksen muutos (1987) SopS 5/1987
Amendments to Annex I of Protocol I (1993) SopS 23/1994 
I pöytäkirjan I liitteen muutokset (1993) SopS 23/1994
UN HUMAN RIGHTS DECLARATIONS 
YK:N IHMISOIKEUSJULISTUKSIA
Universal Declaration of Human Rights (1948) Declaration on the Right to Development (1986) 
Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus (1948) Julistus oikeudesta kehitykseen (1986)
Declaration on the Rights of Persons Belonging to National or Ethnic, Religious or Linguistic Minorities (1992) 
Julistus kansallisiin tai etnisiin, uskonnollisiin ja kielellisiin vähemmistöihin kuuluvien henkilöiden oikeuksista (1992)
Declaration on the Elimination of Violence against Women (1993) 
Julistus naisiin kohdistuvan väkivallan poistamisesta (1993)
Declaration on the Rights of Indigenous Peoples (2007) 
Alkuperäiskansojen oikeuksia koskeva julistus (2007)
STRATEGY FOR THE NATIONAL LANGUAGES OF FINLAND 
KANSALLISKIELISTRATEGIA
1 INTRODUCTION 
1 JOHDANTO
1.1 Vision 
1.1 Visio
Finland builds its national and international future as part of a stable and secure Northern European community. 
Suomi rakentaa kansallista ja kansainvälistä tulevaisuuttaan osana vakaata ja turvallista pohjoiseurooppalaista yhteisöä.
Participation in this community, with which Finland has strong historical, cultural, linguistic, legal and economic ties, is one of the country’s strengths. 
Suomen vahvuuksiin kuuluu osallisuus tähän yhteisöön, johon sillä on vahvat historialliset, kulttuuriset, kielelliset, oikeudelliset ja taloudelliset siteet.
Throughout their history, Finns have used their national languages, Finnish and Swedish. 
Suomalaiset ovat kautta aikojen käyttäneet kansalliskieliään, suomea ja ruotsia.
As a bilingual country, Finland is responsible for ensuring that both languages remain viable and will be used in our country in the future as well. 
Kaksikielisenä maana Suomi kantaa vastuunsa siitä, että molemmat kielet pysyvät elinvoimaisina ja niitä käytetään maassamme tulevaisuudessakin.
Individuals using both national languages strengthen Finland’s bilingualism and also act as bridge-builders between the language groups. 
Molempia kansalliskieliä käyttävät yksilöt puolestaan vahvistavat maan kaksikielisyyttä ja toimivat siten myös sillanrakentajina kieliryhmien välillä.
The objective of the Strategy for the National Languages is a Finland where 
Kansalliskielistrategian päämääränä on Suomi, jossa
the national languages, Finnish and Swedish, are seen, heard and approved; 
kansalliskielet suomi ja ruotsi näkyvät, kuuluvat ja hyväksytään
the national languages are used in all sectors of society; 
kansalliskieliä käytetään kaikilla yhteiskuntalohkoilla
the benefits brought by the national languages are put into use for society and individuals; 
kansalliskielten tuomat hyödyt saadaan yhteiskunnan ja yksilöiden käyttöön
everyone has the opportunity to live and be active in their own country in their own language, whether Finnish or Swedish; 
jokaisella on mahdollisuus elää ja toimia omassa maassaan omalla kielellään, joko suomeksi tai ruotsiksi
everyone has the opportunity to become familiar with both Finnish-language and Swedish-language culture and traditions in our country and with our common history, and to benefit from them. 
jokaisella on mahdollisuus tutustua maan niin suomen- kuin ruotsinkieliseen kulttuuriin ja perinteisiin sekä yhteiseen historiaamme ja hyödyntää niitä.
To enable this 
Tämän mahdollistamiseksi
Finland secures everyone living in Finland the right and the opportunity to learn their mother tongue, either Finnish or Swedish; 
Suomi turvaa jokaiselle Suomessa asuvalle oikeuden ja mahdollisuuden oppia äidinkieltään, joko suomea tai ruotsia
Finland secures everyone living in Finland the right and the opportunity to learn the country’s other national language, Finnish or Swedish; 
Suomi turvaa jokaiselle Suomessa asuvalle oikeuden ja mahdollisuuden oppia maan toista kansalliskieltä, suomea tai ruotsia
Finland develops Finnish and Swedish vocabulary and promotes the opportunities to use these languages. 
Suomi kehittää suomen ja ruotsin kielen sanastoa ja edistää kielten käyttömahdollisuuksia.
1.2 The need for a Strategy for the National Languages of Finland 
1.2 Kansalliskielistrategian tarve
The need for a Strategy for the National Languages of Finland arises from the inadequate application of the legal statutes concerning our national languages, Finnish and Swedish. This jeopardises the basic linguistic rights of the Finnish-speaking and, in particular, the Swedish-speaking population. 
Kansalliskielistrategian tarve nousee kansalliskieliämme, suomea ja ruotsia, koskevan lainsäädännön puutteellisesta soveltamisesta, mikä vaarantaa suomenkielisen ja varsinkin ruotsinkielisen väestön kielelliset perusoikeudet.
The Strategy for the National Languages of Finland is also needed so that Finland would be able both to utilise its strengths emanating from the two national languages and to promote citizens’ well-being and broad education. 
Kansalliskielistrategiaa tarvitaan myös siksi, että Suomi voisi hyödyntää kahdesta kansalliskielestä kumpuavia vahvuuksiaan ja edistää kansalaisten hyvinvointia ja laajaa sivistystasoa.
In this way, Finland can be an active and competitive player and a cooperation partner inspiring confidence, for instance, when working together with the other Nordic countries. 
Näin Suomi voi olla aktiivinen ja kilpailukykyinen toimija sekä luottamusta herättävä yhteistyökumppani muun muassa toimiessaan muiden Pohjoismaiden kanssa.
The vision of the Strategy for the National Languages of Finland defines the preconditions for a future Finland with two viable national languages. 
Kansalliskielistrategian visiossa määritellään edellytykset tulevaisuuden Suomelle, jossa on kaksi elinvoimaista kansalliskieltä.
The core ideas include appreciation for and utilisation of the mother tongue, the other national language, and Finland’s bilingual culture, and ensuring that all inhabitants of Finland have the opportunity to learn both languages. 
Kantavia ajatuksia ovat äidinkielen ja toisen kansalliskielen samoin kuin Suomen kaksikielisen kulttuurin arvostaminen ja hyödyntäminen sekä molempien kielten oppimismahdollisuuksien varmistaminen kaikille Suomessa asuville.
Other core ideas would increase encounters and opportunities for language use between people speaking Finnish and Swedish and would raise the visibility of both languages. 
Muita kantavia ajatuksia ovat suomea ja ruotsia puhuvien henkilöiden kohtaamisten ja kielenkäyttömahdollisuuksien lisääminen sekä molempien kielten näkyvyyden lisääminen.
The above ideas are also reflected in this strategy: in the measures outlined by the Government for the current government term and in the proposals for longer-term actions. 
Edellä mainitut ajatukset heijastuvat tähän strategiaan sisältyvissä hallituksen toimissa kuluvalle hallituskaudelle sekä pidemmän aikavälin toimenpide-ehdotuksissa.
The objective of the Strategy for the National Languages of Finland – to create a Finland with two viable national languages – needs to be supported by practical measures. 
Kansalliskielistrategian tavoite – luoda kahden elinvoimaisen kansalliskielen Suomi – tarvitsee tuekseen käytännön toimia.
The purpose of the measures presented in the strategy is to create conditions for de facto equality of Finnish and Swedish as viable national languages now and in the future. 
Strategiassa esitettyjen toimenpiteiden tarkoituksena on luoda mahdollisuudet suomen ja ruotsin kielen tosiasialliselle yhdenvertaisuudelle elinvoimaisina kansalliskielinä nyt ja tulevaisuudessa.
Until now, Finland has not had a strategy for its national languages. 
Suomessa ei ole ollut kansalliskieliä koskevaa strategiaa.
Nor is there a language strategy for other languages used in Finland, whose legal status, actual spheres of use and needs differ from the national languages and also from one another. 
Kielistrategiaa ei ole myöskään muille kielille, joita käytetään Suomessa ja joiden oikeudellinen asema, tosiasialliset käyttöalat ja tarpeet poikkeavat kansalliskielistä ja myös toisistaan.
The Strategy for the National Languages of Finland can serve as a basis for a potential future language strategy that would encompass all or some of the languages spoken in Finland. 
Kansalliskielistrategia voi toimia pohjana sille, että tulevaisuudessa laadittaisiin kielistrategia, joka koskisi kaikkia tai joitakin Suomessa käytettäviä.
1.3 The nature and background of the Strategy for the National Languages of Finland 
1.3 Kansalliskielistrategian luonne ja tausta
The Strategy for the National Languages of Finland is a strategy for two viable national languages. 
Kansalliskielistrategia on kahden elinvoimaisen kansalliskielen strategia.
Since it is likely that Finnish and Swedish will be spoken in Finland in the future as well, the strategy reaches out to span many decades. 
Se kurottaa vuosikymmenien päähän, sillä suomea ja ruotsia puhutaan Suomessa todennäköisesti tulevaisuudessakin.
At the same time, Finland welcomes all languages, and all language groups have the right to maintain and develop their own language. 
Samalla Suomi toivottaa tervetulleiksi kaikki kielet, ja kaikilla kieliryhmillä on oikeus ylläpitää ja kehittää omaa kieltään.
The Strategy for the National Languages of Finland is a project under the Government Programme. As indicated by its name, it applies to both national languages, Finnish and Swedish, which by virtue of Section 17 of the Constitution have an equal status as Finland’s national languages. 
Kansalliskielistrategia on hallitusohjelmahanke, joka nimensä mukaisesti koskee molempia kansalliskieliä, suomea ja ruotsia, joilla perustuslain 17 §:n mukaan on asema yhdenvertaisina Suomen kansalliskielinä.
The legal background of the Strategy for the National Languages of Finland consists of the Constitution and the more specific language legislation. 
Kansalliskielistrategian oikeudellisena taustana on perustuslaki ja sitä täsmentävä kielilainsäädäntö.
The Government’s position is that the existing language legislation on Finnish and Swedish is for the most part up to date. 
Hallituksen lähtökohtana on, että voimassa oleva, suomea ja ruotsia koskeva kielilainsäädäntö on pääosin ajanmukainen.
There are still shortcomings in the practical implementation of this legislation, as indicated by the Government, for instance, when submitting its Report on the Application of Language Legislation to Parliament in 2006 and 2009. 
Sen käytännön toteutumisessa on edelleen puutteita, jotka valtioneuvosto on todennut muun muassa antaessaan eduskunnalle kertomuksen kielilainsäädännön soveltamisesta vuosina 2006 ja 2009.
The Strategy for the National Languages of Finland is not primarily a project for legislative reform but a development project based on the realisation that the current situation concerning the Finnish and Swedish languages is not satisfactory over the long term. 
Kansalliskielistrategia ei ensisijaisesti ole lainsäädännön uudistamishanke vaan kehittämishanke , jonka taustalla on tietoisuus siitä, että suomen ja ruotsin kieltä koskeva nykytilanne ei ole tyydyttävä pitkällä aikavälillä.
For this reason, in accordance with an entry in the programme of Prime Minister Katainen’s Government, “a long-term language strategy will be prepared under the lead of the Prime Minister in order to develop two viable national languages, and, on this basis, concrete measures will be specified for the Government’s term of office. 
Tästä syystä pääministeri Kataisen hallituksen ohjelmaan sisältyy kirjaus, jonka mukaan ”pääministerin johdolla laaditaan pitkän aikavälin kielistrategia kahden elinvoimaisen kansalliskielen, suomen ja ruotsin, kehittämiseksi sekä konkretisoidaan sen pohjalta toimet hallituskaudelle.
The implementation of linguistic rights will be developed, taking into account the proposals made by the Ahtisaari working group.” 
Kielellisten oikeuksien toteutumista kehitetään presidentti Ahtisaaren työryhmän esityksiä hyväksi käyttäen.”
Learning other languages is important in the ever more international world, and also in Finland, which in practice is a multilingual country. 
Muiden kielten oppiminen on tärkeä asia kansainvälistyvässä maailmassa ja myös käytännössä monikielisessä Suomessa.
Finnish and Swedish are the languages in which most people in Finland think and express themselves. 
Suomi ja ruotsi ovat ne kielet, joilla suurin osa väestöstämme ajattelee ja ilmaisee itseään.
For this reason alone, the national languages need to be nurtured. 
Kansalliskielistä on jo tästäkin syystä huolehdittava.
The level of proficiency in both national languages, especially writing skills, both as the mother tongue and as the second national language, has been declining for years. 
Molempien kansalliskielten osaamisen taso, etenkin kirjoitetun kielen taito, niin äidinkielenä kuin toisena kansalliskielinä on ollut jo vuosia laskussa.
Swedish is being learned much less than Finnish. 
Ruotsia opitaan huomattavasti vähemmän kuin suomea.
The above phenomena will lead to limited opportunities for the use of national languages in the various sectors of society, and the practical responsibility for the maintenance of Swedish, in particular, will rest on the shoulders of only a few people proficient in Swedish. Report of the Government on the Application of Language Legislation 2009 
Edellä mainitut ilmiöt johtavat kansalliskielten käyttömahdollisuuksien kapenemiseen eri yhteiskuntalohkoilla, ja käytännön vastuu varsinkin ruotsin kielen ylläpitämisestä on vain muutaman harvan ruotsia osaavan harteilla. Valtioneuvoston kertomus kielilainsäädännön soveltamisesta 2009
Report of the Government on the Application of Language Legislation 2009 
Valtioneuvoston kertomus kielilainsäädännön soveltamisesta 2009
The Ahtisaari working group mentioned in the Government Programme refers to the management group appointed by the Swedish Assembly of Finland ( Svenska Finlands folkting) . 
Hallitusohjelman maininta presidentti Ahtisaaren ryhmästä viittaa Svenska Finlands folkting -järjestön asettamaan johtoryhmään, joka presidentti Martti Ahtisaaren johdolla laati keväällä 2010 valmistuneen toimintaohjelman.
Led by President Martti Ahtisaari, the group drew up an action plan completed in spring 2010. The action plan included concrete proposals for the maintenance of two viable national languages in Finland. 
Ohjelmaan sisältyi konkreettisia ehdotuksia kahden elävän kansalliskielen säilyttämiseksi Suomessa.
The action plan focused on Swedish, the lesser used national language, which therefore is a de facto minority language. 
Ohjelma koski vähemmän käytettyä ja siksi tosiasiallisessa vähemmistöasemassa olevaa kansalliskieltämme ruotsia.
The action plan of President Ahtisaari’s working group included 25 proposals for actions. 
Presidentti Ahtisaaren johtoryhmän toimintaohjelmaan sisältyi 25 toimenpide-ehdotusta.
Some of these have already been implemented or advanced in some other way after the completion of the action plan. 
Näistä osa on toimintaohjelman valmistuttua jo toteutettu tai viety eteenpäin muilla tavoin.
They are therefore not addressed in this strategy. 
Sen vuoksi niitä ei käsitellä tässä strategiassa.
Among other things, these proposals pertained to integration, the distribution of lesson hours in comprehensive school, the language of patient documents, and to the provisions of information on the recruitment guidelines compiled by the Ministry of Justice and the Ministry of Finance. The information is given on the Ministry of Finance’s website and in training events concerning the recruitment procedure. 
Nämä ehdotukset koskivat muun muassa kotouttamista, peruskoulun tuntijakoa koskevia ehdotuksia, potilasasiakirjojen kieltä ja sitä, että oikeusministeriön ja valtiovarainministeriön työhönotto-ohjeista tiedotetaan valtiovarainministeriön verkkosivuilla ja työhönottomenettelyä koskevassa koulutuksessa.
In agreement with the premises of the Language Act, the strategy’s basic principle is the coexistence of both national languages and the provision of services so that there is no need to resort to separate solutions. 
Kielilain lähtökohtia noudattaen myös strategian pääsääntönä on molempien kansalliskielten rinnakkainelo ja palvelujen järjestäminen niin, että erillisratkaisuihin ei tarvitsisi turvautua.
In some cases, however, linguistic equality may in practice require certain types of special solutions for specific language groups or areas. 
Joissakin tapauksissa tosiasiallinen kielellinen yhdenvertaisuus voi kuitenkin edellyttää tietyntyyppisiä erityisratkaisuja kieliryhmittäin tai eri alueilla.
For example, the efficient production of high-quality services may require smaller units or alternative concepts. 
Palvelujen tehokas ja laadukas tuottaminen voi edellyttää esimerkiksi pienempiä yksiköitä tai toisenlaisia ratkaisuja.
Thus, the cost structure that meets the goal may in some cases differ from the symmetrical provision of care or other services, if such provision is deemed to be impractical. 
Myös tavoitteenmukainen kustannusrakenne voi joissakin tapauksissa näin ollen poiketa symmetrisestä, mutta toimimattomaksi arvioidusta tavasta järjestää esimerkiksi hoitoa tai muita palveluja.
1.4 Responsibility for the Finnish and Swedish languages 
1.4 Vastuu suomen ja ruotsin kielestä
Finland has traditionally relied on two languages, Finnish and Swedish, but other languages have also been used alongside these two. 
Suomi on perinteisesti rakentunut kahden kielen, suomen ja ruotsin, varaan, mutta näiden rinnalla on käytetty myös muita kieliä.
By virtue of a Decree, it has been possible to use Finnish and Swedish in official contexts since 1902. After Finland gained independence, the Constitution Act of 1919 contained stipulations on the status of Finnish and Swedish as national languages. 
Vuodesta 1902 suomea ja ruotsia on myös asetuksen nojalla ollut mahdollista käyttää virallisissa yhteyksissä.
The status of the national languages was confirmed in the reform of basic rights in 1995, and the linguistic rights were included without change in the Constitution of 2000. The public authorities are required to provide for the cultural and societal needs of the Finnish-speaking and Swedish-speaking populations of the country on an equal basis. Constitution, Section 17, Subsection 2 
Suomen ja ruotsin asemasta kansalliskielinä säädettiin maan itsenäistyttyä Hallitusmuodossa vuonna 1919. Kansalliskielten asema vahvistettiin perusoikeusuudistuksessa vuonna 1995 ja kielelliset oikeudet sisällytettiin muuttumattomina perustuslakiin 2000. Julkisen vallan tehtävänä on huolehtia maan suomen- ja ruotsinkielisen väestön sivistyksellisistä ja yhteiskunnallisista tarpeista samanlaisten perusteiden mukaan. Perustuslain 17 §:n 2 mom.
Constitution, Section 17, Subsection 2 
Perustuslain 17 §:n 2 mom.
Finland is committed to the European Charter for Regional or Minority Languages and the Framework Convention for the Protection of National Minorities, signed under the auspices of the Council of Europe. 
Suomi on sitoutunut Euroopan neuvoston alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä koskevaan eurooppalaiseen peruskirjaan ja kansallisten vähemmistöjen suojelua koskevaan puiteyleissopimukseen.