natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Given that raltegravir is metabolised primarily via UGT1A1, caution should also be used when co-administering DUTREBIS with other strong inducers of UGT1A1. 
Raltegraviiri metaboloituu pääasiassa UGT1A1:n välityksellä, joten varovaisuutta on noudatettava myös, kun DUTREBIS-valmistetta annetaan yhdessä muiden voimakkaiden UGT1A1:n induktoreiden kanssa.
Patients with HIV are at higher risk of developing cancer than patients without the disease. 
HIV-potilailla on suurempi syöpäriski kuin ihmisillä, joilla ei ole HIV-infektiota.
Raltegravir is eliminated primarily by glucuronidation in the liver. 
Raltegraviiri eliminoituu pääasiassa maksassa tapahtuvan glukuronidaation välityksellä.
• If you are allergic to lamivudine, raltegravir or any of the other ingredients in this medicine listed in section 6. 
• jos olet allerginen lamivudiinille, raltegraviirille tai tämän lääkkeen jollekin muulle aineelle
Abacavir maintains its antiretroviral activities against lamivudine resistant HIV-1 harbouring only the M184V mutation. 
Abakaviiri säilyttää antiretroviraalisen tehonsa niitä lamivudiinille resistenttejä HIV-1viruksia vastaan, joissa on vain M184-mutaatio.
If this is noticed later than 6 hours of the time it is usually taken, the missed dose should not be taken and the patient should resume the usual dosing schedule. 
Jos annoksen unohtuminen huomataan yli 6 tunnin kuluttua normaalista lääkkeenottoajankohdasta, potilaan on jätettävä unohtunut annos väliin ja palattava sen jälkeen normaaliin annostusohjelmaan.
When used with other medicines, DUTREBIS may: 
Yhdessä muiden lääkkeiden kanssa käytettynä DUTREBIS voi:
Although in vitro studies indicated that raltegravir is not an inhibitor of the UDP glucuronosyltransferases (UGTs) 1A1 and 2B7, one clinical study has suggested that some inhibition of UGT1A1 may occur in vivo based on effects observed on bilirubin glucuronidation. 
Vaikka in vitro -tutkimukset osoittivat, että raltegraviiri ei ole UDP-glukuronosyylitransferaasien (UGT) 1A1 ja 2B7 estäjä, yhdessä kliinisessä tutkimuksessa havaitut bilirubiinin glukuronidaatioon kohdistuneet vaikutukset viittaavat siihen, että jonkinasteista UGT1A1:n estymistä voi esiintyä in vivo.
The clinical relevance of these findings is not established. 
Näiden löydösten kliinistä merkitystä ei ole kuitenkaan vielä määritelty.
Raltegravir at concentrations of 31  20 nM resulted in 95 % inhibition (IC95) of HIV-1 replication (relative to an untreated virus-infected culture) in human T-lymphoid cell cultures infected with the cell-line adapted HIV-1 variant H9IIIB. 
Raltegraviiri esti 31  20 nM:n pitoisuuksina HIV-1-viruksen replikaation 95-prosenttisesti (IC95) (verrattuna lääkitsemättömään viruksella infektoituun viljelmään) ihmisen T-lymfosyyttien viljelmissä, jotka oli infektoitu solulinjaan adaptoidulla HIV-1-viruksen H9IIIB-variantilla.
CART has been associated with the redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients. 
Retroviruslääkkeiden yhdistelmähoitoon on liittynyt kehon rasvakudoksen uudelleenjakautumista (lipodystrofiaa) HIV-potilailla.
trimethoprim /sulfamethoxazole /lamivudine lamivudine AUC 40 % 
trimetopriimi/sulfametoksatsoli/lamivudiini lamivudiinin AUC 40 %
Cancers were reported in treatment-experienced and treatment-naïve patients who initiated raltegravir in conjunction with other antiretroviral agents. 
Syöpäsairauksia raportoitiin aikaisemmin hoidetuilla ja hoitamattomilla potilailla, joille aloitettiin raltegraviirihoito yhdessä muiden retroviruslääkkeiden kanssa.
• liver failure (the liver stops working , which may cause heavy bleeding, swelling, and 
• maksan vajaatoiminta (maksa lakkaa toimimasta, mikä voi aiheuttaa runsasta verenvuotoa, turvotusta ja hengitysvaikeuksia)
In the first study (n=18), the median cerebrospinal fluid concentration was 5.8 % (range 1 to 53.5 %) of the corresponding plasma concentration. 
Ensimmäisessä tutkimuksessa (n = 18) aivo-selkäydinnesteestä mitattujen pitoisuuksien mediaani oli 5,8 % (vaihteluväli 1-53,5 %) vastaavasta pitoisuudesta plasmassa.
DUTREBIS should not be given in patients with a creatinine clearance of <50 ml/min. 
DUTREBIS-valmistetta ei pidä antaa potilaille, joiden kreatiniinipuhdistuma on < 50 ml/min.
Sources of variability within the BENCHMRK study may include differences in co-administration with food and concomitant medicines. 
BENCHMRK-tutkimuksessa vaihteluun vaikuttavia tekijöitä voivat olla erot aterian yhteydessä tapahtuvassa annostelussa ja muut samanaikaiset lääkkeet.
In some patients with advanced HIV infection and a history of opportunistic infection, signs and symptoms of inflammation from previous infections may occur soon after HIV treatment is started. 
Joillakin potilailla, joiden HIV-infektio on edennyt ja joilla on aikaisemmin ollut opportunistisia infektioita, voi esiintyä aikaisempaan infektioon liittyviä tulehduksen merkkejä tai oireita pian HIV-hoidon aloittamisen jälkeen.
DUTREBIS should not be used when co-administered with rifampicin. 
DUTREBIS-valmistetta ei tulisi käyttää yhdessä rifampisiinin kanssa.
Any child exposed in utero to nucleoside and nucleotide reverse transcriptase inhibitors, even HIV-negative children, should have clinical and laboratory follow-up and should be fully investigated for possible mitochondrial dysfunction in case of relevant signs or symptoms. 
Kaikkien ennen syntymää nukleosidi- ja nukleotidirakenteisille käänteiskopioijaentsyymin estäjille altistuneiden, myös HIV-negatiivisten, lasten tilaa on seurattava kliinisesti ja laboratoriotutkimusten avulla, ja heille on tehtävä perusteelliset tutkimukset mahdollisen mitokondrioiden toimintahäiriön toteamiseksi, jos siihen viittaavia oireita tai löydöksiä havaitaan.
Caution should be exercised when administering NRTIs to any patient (particularly obese women) with hepatomegaly, hepatitis or other known risk factors for liver disease and hepatic steatosis (including certain medicinal products and alcohol). 
Varovaisuutta on noudatettava, kun nukleosidirakenteisia käänteiskopioijaentsyymin estäjiä määrätään potilaille (erityisesti ylipainoisille naisille), joilla on hepatomegalia, maksatulehdus tai muita maksasairauden ja rasvamaksan tunnettuja riskitekijöitä (näihin kuuluvat myös tietyt lääkevalmisteet ja alkoholi).
96 Weeks 
Viikko 96
Zidovudine and stavudine maintain their antiretroviral activities against lamivudine-resistant HIV-1. 
Tsidovudiini ja stavudiini säilyttävät antiretroviraalisen aktiivisuutensa lamivudiinille resistenttiä HIV1:tä kohtaan.
Mutations conferring resistance to raltegravir generally also confer resistance to the integrase strand transfer inhibitor elvitegravir. 
Raltegraviiriresistenssiin liittyvät mutaatiot aiheuttavat yleensä resistenssiä myös integraasientsyymin estäjää elvitegraviiria vastaan.
At Week 240, the treatment difference (raltegravir - efavirenz) was 9.5 % with an associated 95 % CI of (1.7, 17.3). 
Viikolla 240 hoitojen välinen ero (raltegraviiri - efavirentsi) oli 9,5 % ja siihen liittyvä 95 %:n luottamusväli (1,7; 17,3).
Raltegravir 400 mg twice daily (N = 281) 
Raltegraviiri 400 mg kahdesti vuorokaudessa (N = 281)
Patients co-infected with hepatitis B and/or hepatitis C virus In Phase III studies with raltegravir, treatment-experienced patients (N = 114/699 or 16 %; HBV=6 %, HCV=9 %, HBV+HCV=1 %) and treatment-naïve patients (N = 34/563 or 6 %; HBV=4 %, HCV=2 %, HBV+HCV=0.2 %) with chronic (but not acute) active hepatitis B and/or hepatitis C co-infection were permitted to enrol provided that baseline liver function tests did not exceed 5 times the upper limit of normal. 
Potilaat, joilla on samanaikainen hepatiitti B ja/tai C -infektio Vaiheen III raltegraviiritutkimuksiin sai ottaa mukaan aikaisemmin hoitoa saaneita potilaita (N = 114/699 eli 16 %; HBV = 6 %, HCV = 9 %, HBV+HCV = 1 %) ja aikaisemmin hoitamattomia potilaita (N = 34/563 eli 6 %, HBV = 4 %, HCV = 2 %, HBV+HCV = 0,2 %), joilla oli samanaikainen krooninen (mutta ei akuutti) aktiivinen hepatiitti B ja/tai C -virusinfektio, mikäli maksan toimintakokeiden lähtöarvot olivat alle viisinkertaiset normaalialueen ylärajaan verrattuina.
• medicines containing lamivudine - used to treat HIV or hepatitis B. 
• lääkkeitä, jotka sisältävät lamivudiinia - käytetään HIV-infektion tai B-hepatiitin hoitoon
Studies using isoform-selective chemical inhibitors and cDNA-expressed UDP-glucuronosyltransferases (UGT) show that UGT1A1 is the main enzyme responsible for the formation of raltegravir-glucuronide. 
Tutkimukset, joissa käytetään isoentsyymiselektiivisiä kemiallisia estäjiä ja cDNA:ta ilmentäviä UDP-glukuronosyylitransferaaseja (UGT), osoittavat, että UGT1A1 on tärkein raltegraviiriglukuronidin muodostumisesta vastaava entsyymi.
The side effects for the two individual medicines contained in DUTREBIS are presented below. 
Alla on lueteltu näiden DUTREBIS-tablettien sisältämien kahden yksittäisen lääkeaineen haittavaikutukset.
Patients with a prior history of virological failure were not excluded and the number of previous antiretroviral therapies was not limited. 
Potilaita, joiden aikaisempi hoito oli todettu virologisesti tehottomaksi, ei suljettu pois tutkimuksesta eikä aikaisempien retroviruslääkkeiden lukumäärälle asetettu rajoituksia.
Zidovudine has no effect on the pharmacokinetics of lamivudine (see section 5.2). 
Tsidovudiini ei vaikuta lamivudiinin farmakokinetiikkaan (ks. kohta 5.2).
Early symptoms (symptomatic hyperlactatemia) include benign digestive symptoms (nausea, vomiting and abdominal pain), non-specific malaise, loss of appetite, weight loss, respiratory symptoms (rapid and/or deep breathing) or neurological symptoms (including motor weakness). 
Varhaisia oireita (oireinen hyperlaktatemia) ovat hyvänlaatuiset ruoansulatusvaivat (pahoinvointi, oksentelu ja vatsakipu), epäspesifinen huonovointisuus, ruokahaluttomuus, laihtuminen, hengitysoireet (nopea ja/tai syvä hengitys) tai neurologiset oireet (myös motorinen heikkous).
Nucleoside and nucleotide reverse transcriptase inhibitors have been demonstrated in vitro and in vivo to cause a variable degree of mitochondrial damage. 
Nukleosidi- ja nukleotidirakenteisten käänteiskopioijaentsyymin estäjien on osoitettu in vitro ja in vivo aiheuttavan eriasteisia mitokondriovaurioita.
The impact of other strong inducers of drug metabolizing enzymes, such as phenytoin and phenobarbital, on UGT1A1 is unknown. 
Lääkeaineita metaboloivien entsyymien muiden voimakkaiden induktoreiden, kuten fenytoiinin ja fenobarbitaalin, vaikutusta UGT1A1:een ei tunneta.
Your doctor has prescribed DUTREBIS to help control your HIV infection. 
Lääkäri on määrännyt sinulle DUTREBIS-tabletteja pitämään HIV-infektiosi hallinnassa.
• The other ingredients are: hypromellose (2910), croscarmellose sodium, lactose monohydrate, silicon dioxide (colloidal), magnesium stearate, and microcrystalline cellulose. 
• Muut aineet ovat: hypromelloosi (2910), kroskarmelloosinatrium, laktoosimonohydraatti, piidioksidi (kolloidinen), magnesiumstearaatti ja mikrokiteinen selluloosa.
Plasma HIV-1 RNA (log10 copies/ml), mean [range] 
Plasman HIV-1-RNA-määrä (log10 kopiota/ml), keskiarvo
Hypersensitivity reactions have also been reported and were characterized by rash, constitutional findings, and sometimes, organ dysfunction, including hepatic failure. 
Myös yliherkkyysreaktioita on raportoitu, ja niiden tyypillisiä piirteitä olivat ihottuma, yleislöydökset ja toisinaan sisäelinten toimintahäiriöt, mukaan lukien maksan vajaatoiminta.
The following adverse reactions have been reported during therapy for HIV disease with lamivudine and/or raltegravir (alone or in combination with other ART). 
Seuraavia haittavaikutuksia on raportoitu, kun lamivudiinia ja/tai raltegraviiria on annettu HIV-taudin hoitoon (yksinään tai yhdessä muiden retroviruslääkkeiden kanssa).
• trimethoprim - used to treat infections. 
• trimetopriimi - käytetään infektioiden hoitoon
Raltegravir has a relatively low genetic barrier to resistance. 
Geneettisesti raltegraviirin resistenssikynnys on suhteellisen matala.
A transplacental genotoxicity study conducted in monkeys compared zidovudine alone with the combination of zidovudine and lamivudine at human-equivalent exposures. 
Apinoilla tehdyssä transplasentaalisessa genotoksisuustutkimuksessa yksinään annettua tsidovudiinia verrattiin tsidovudiinin ja lamivudiinin yhdistelmään ihmisen altistusta vastaavilla altistustasoilla.
Less potent inducers (e.g., efavirenz, nevirapine, etravirine, rifabutin, glucocorticoids, St. John's wort, pioglitazone) may be used with DUTREBIS. 
Heikompia induktoreita (esim. efavirentsiä, nevirapiinia, etraviriinia, rifabutiinia, glukokortikoideja, mäkikuismaa, pioglitatsonia) voidaan käyttää yhdessä DUTREBIS-valmisteen kanssa.
Additionally, renal insufficiency was evaluated in the composite pharmacokinetic analysis. 
Munuaisten vajaatoiminnan vaikutusta arvioitiin myös yhdistetyssä farmakokineettisessä analyysissä.
If DUTREBIS is discontinued in patients co-infected with hepatitis B virus, periodic monitoring of liver function tests and markers of HBV replication is recommended, as withdrawal of lamivudine may result in an acute exacerbation of hepatitis. 
Jos samanaikaista B-hepatiittia sairastavien potilaiden DUTREBIS-hoito lopetetaan, suositellaan maksan toimintakokeiden ja hepatiitti B -viruksen replikaatiota kuvaavien merkkiaineiden säännöllistä seurantaa, sillä lamivudiinin lopettaminen voi johtaa hepatiitin äkilliseen pahenemiseen.
DUTREBIS is not recommended for use in combination with emtricitabine containing products, since both lamivudine (in DUTREBIS) and emtricitabine are cytidine analogues (i.e. risk for intracellular interactions, (see section 4.4). 
DUTREBIS-valmisteen yhteiskäyttöä emtrisitabiinia sisältävien valmisteiden kanssa ei suositella, koska sekä lamivudiini (DUTREBIS-valmisteen aineosana) että emtrisitabiini ovat sytidiinianalogeja (solunsisäisten interaktioiden vaara) (ks. kohta 4.4).
In addition, the film coating contains the following inactive ingredients: hypromellose, lactose monohydrate, triacetin, yellow iron oxide, Indigo Carmine (E132) Aluminium Lake, and titanium dioxide. 
Lisäksi kalvopäällyste sisältää seuraavia apuaineita: hypromelloosi, laktoosimonohydraatti, triasetiini, keltainen rautaoksidi, indigokarmiini (E132) alumiinilakka ja titaanidioksidi.
In the second study (n=16), the median cerebrospinal fluid concentration was 3 % (range 1 to 61 %) of the corresponding plasma concentration. 
Toisessa tutkimuksessa (n = 16) aivoselkäydinnesteestä mitattujen pitoisuuksien mediaani oli 3 % (vaihteluväli 1-61 %) vastaavasta pitoisuudesta plasmassa.
With respect to the primary efficacy endpoint, the proportion (%) of patients achieving HIV RNA < 50 copies/ml at Week 48 was 241/280 (86.1 %) in the group receiving raltegravir and 230/281 (81.9 %) in the group receiving efavirenz. 
Ensisijainen tehoa mittaava päätetapahtuma, HIV-RNA-määrän < 50 kopiota/ml saavuttaneiden potilaiden osuus (%) viikolla 48, oli raltegraviiria saaneessa ryhmässä 241/280 (86,1 %) ja efavirentsiä saaneessa ryhmässä 230/281 (81,9 %).
Rash considered by the investigator to be drug-related occurred at similar rates. 
Ihottumaa, jonka tutkija arvioi lääkkeestä johtuvaksi, esiintyi samassa määrin kaikissa ryhmissä.
In these 96 children and adolescents, frequency, type and severity of drug related adverse reactions through Week 48 were comparable to those observed in adults. 
Viikolla 48 lääkityksestä johtuneiden haittavaikutusten esiintymistiheys, tyyppi ja vaikeusaste olivat näillä 96 lapsella ja nuorella verrattavissa aikuispotilailla todettuihin haittavaikutuksiin.
No dosage adjustment required for DUTREBIS or hormonal contraceptives (oestrogen- and/or progesterone-based). 
DUTREBIS-valmisteen tai hormonaalisten (estrogeeni- ja/tai progesteronipohjaisten) ehkäisyvalmisteiden annostusta ei tarvitse muuttaa.
As DUTREBIS contains lamivudine and raltegravir, any interactions that have been identified with these agents individually, may occur with DUTREBIS. 
Koska DUTREBIS sisältää lamivudiinia ja raltegraviiria, kaikkia yhteisvaikutuksia, joita on liittynyt kumpaan tahansa näistä lääkeaineista, voi esiintyä myös DUTREBIS-hoidon yhteydessä.
This may be more likely with long-term HIV treatment, more severe damage to the immune system, overweight, or the use of alcohol or other medicines called corticosteroids. 
Riskiä voivat lisätä pitkään jatkunut HIV-lääkitys, vaikea immuunijärjestelmän vaurio, ylipaino, alkoholinkäyttö ja kortikosteroidilääkkeiden käyttö.
The results of long-term carcinogenicity studies with lamivudine in rats and mice did not show any carcinogenic potential relevant for humans. 
Rotilla ja hiirillä tehdyissä lamivudiinin pitkäaikaisissa karsinogeenisuustutkimuksissa ei havaittu karsinogeenisuutta, jolla olisi merkitystä ihmiselle.
This enzyme is needed for HIV to make more virus. 
HI-virus tarvitsee tätä entsyymiä voidakseen lisääntyä elimistön soluissa.
In general the safety profile of raltegravir in patients with hepatitis B and/or hepatitis C virus co-infection was similar to that in patients without hepatitis B and/or hepatitis C virus co-infection, although the rates of AST and ALT abnormalities were somewhat higher in the subgroup with hepatitis B and/or hepatitis C virus co-infection for both treatment groups. 
Raltegraviirin yleinen turvallisuusprofiili oli samanlainen potilailla, joilla oli myös hepatiitti B- ja/tai C -virusinfektio, kuin potilailla, joilla ei ollut hepatiitti B- ja/tai C -virusinfektiota, vaikka poikkeavat ASAT- ja ALAT-arvot olivat molemmissa hoitoryhmissä hieman yleisempiä alaryhmässä, jossa potilailla oli samanaikainen hepatiitti B- ja/tai C -virusinfektio.
• antacids containing aluminium and/or magnesium - used for heartburn. 
• alumiinia ja/tai magnesiumia sisältäviä antasideja - käytetään närästyksen hoitoon.
The main adverse reactions reported are haematological disorders (anaemia, neutropenia), metabolic disorders (hyperlactatemia, hyperlipasemia). 
Tärkeimpiä raportoituja haittavaikutuksia ovat hematologiset häiriöt (anemia, neutropenia) ja metaboliset häiriöt (hyperlaktatemia, hyperlipasemia).
DUTREBIS should not be taken with any other medicinal products containing lamivudine, raltegravir or medicinal products containing emtricitabine. 
DUTREBIS-valmistetta ei saa käyttää yhdessä minkään muun lamivudiinia tai raltegraviiria sisältävän lääkevalmisteen eikä emtrisitabiinia sisältävien lääkkeiden kanssa.
The extent to which raltegravir may be dialysable is unknown. 
Ei tiedetä, missä määrin raltegraviiri voidaan poistaa dialyysin avulla.
Therefore no dose adjustment of DUTREBIS is required with use of proton pump inhibitors or H2 
Siksi DUTREBISannoksen muuttaminen ei ole tarpeen protonipumpun estäjiä tai H2-reseptorinsalpaajia käytettäessä.
Table 2 Efficacy Outcome at Weeks 48 and 96 
Taulukko 2 Tehoa kuvaavat tulokset viikoilla 48 ja 96
HIV-1 resistance to lamivudine involves the development of a M184V amino acid change close to the active site of the viral reverse transcriptase (RT). 
HIV-1:n lamivudiiniresistenssissä kehittyy M184V-aminohappomuutos lähellä viruksen käänteiskopioijaentsyymin aktiivista kohtaa.
The types and rates of specific cancers were those expected in a highly immunodeficient population. 
Spesifiset syövät olivat tyypiltään ja yleisyydeltään vaikeaa immuunivajausta sairastavassa väestössä odotettavissa olevia syöpäsairauksia.
Lactic acidosis is caused by a build-up of lactic acid in the body. 
Maitohappoasidoosin aiheuttaa maitohapon kertyminen elimistöön.
This is because of changes in fat distribution: 
Tämä johtuu rasvakudoksen erilaisesta
There are no adequate data from the use of raltegravir in pregnant women; however, a large amount of data on pregnant women who were administered lamivudine (more than 1,000 exposed outcomes) indicate no malformative toxicity. 
Laajat tiedot lamivudiinia saaneista raskaana olevista naisista (yli 1000 raskaudesta) eivät viittaa epämuodostumia aiheuttavaan toksisuuteen.
Depression, including suicidal ideation and behaviours, has been reported with raltegravir, particularly in patients with a pre-existing history of depression or psychiatric illness. 
Raltegraviirin käytön yhteydessä on raportoitu masennusta, myös itsemurha-ajatuksia ja -käyttäytymistä, erityisesti potilailla, joilla on aikaisemmin todettu masennusta tai psyykkinen sairaus.
Overall, considerable variability was observed in the pharmacokinetics of raltegravir. 
Yleisesti raltegraviirin farmakokinetiikassa havaittiin huomattavaa vaihtelua.
• medicines containing raltegravair or emtricitabine - used to treat HIV. 
• lääkkeitä, jotka sisältävät raltegraviiria tai emtrisitabiinia - käytetään HIV-infektion hoitoon
Apparent total oral clearance (Cl/F) of lamivudine decreased as creatinine clearance decreased. 
Suun kautta annetun lamivudiinin laskettu kokonaispuhdistuma (Cl/F) pieneni kreatiniinipuhdistuman pienentyessä.
Tell your doctor, pharmacist or nurse if you are taking, have recently taken or might take: 
Kerro lääkärille, apteekkihenkilökunnalle tai sairaanhoitajalle, jos parhaillaan käytät, olet äskettäin käyttänyt tai saatat käyttää:
Recommendations concerning co-administration with DUTREBIS 
Suositukset yhteiskäytöstä DUTREBIS-valmisteen kanssa
Week 48 
Viikolla 48
Additional side effects in children and adolescents • hyperactivity 
Muut haittavaikutukset lapsilla ja nuorilla
These neoplasia could result from local deposition and/or aspiration of drug on the mucosa of the nose/nasopharynx during oral gavage dosing and subsequent chronic irritation and inflammation; it is likely that they are of limited relevance for the intended clinical use. 
Nämä kasvaimet saattavat johtua lääkkeen paikallisesta kertymisestä ja/tai aspiraatiosta nenän/nenänielun limakalvoon letkuruokintana suun kautta annetun annostelun aikana ja sitä seuranneesta kroonisesta ärsytyksestä ja tulehduksesta.
The signature mutations decrease viral susceptibility to raltegravir and addition of other mutations results in a further decrease in raltegravir susceptibility. 
Tunnusomaiset mutaatiot heikentävät viruksen herkkyyttä raltegraviirille, ja lisämutaatioiden ilmaantuminen heikentää herkkyyttä raltegraviirille edelleen.
Less potent UGT1A1 inhibitors (e.g., indinavir, saquinavir) may also increase plasma levels of raltegravir, but to a lesser extent compared with atazanavir. 
Heikommat UGT1A1:n estäjät (esim. indinaviiri, sakinaviiri) voivat myös suurentaa raltegraviirin pitoisuutta plasmassa mutta vähemmän kuin atatsanaviiri.
A higher risk of lipodystrophy has been associated with individual factors such as older age, and with drug related factors such as longer duration of ART and associated metabolic disturbances. 
Suurentunut lipodystrofiariski on yhdistetty toisaalta tiettyihin potilaan ominaisuuksiin, kuten korkeaan ikään, ja toisaalta lääkityksestä johtuviin tekijöihin, kuten retroviruslääkityksen pitkään kestoon ja siihen liittyviin metabolisiin häiriöihin.
M184V mutants display greatly reduced susceptibility to lamivudine and show diminished viral replicative capacity in vitro. 
M184Vmutanttien virusten herkkyys lamivudiinille on huomattavasti heikentynyt, ja niiden kyky replikoitua in vitro on alentunut.
Raltegravir has been studied in 126 antiretroviral treatment-experienced HIV-1 infected children and adolescents 2 through 18 years of age, in combination with other antiretroviral agents in IMPAACT P1066 (see sections 5.1 and 5.2). 
IMPAACT P1066 -tutkimuksessa 126:lle aikaisemmin retroviruslääkkeitä saaneelle HIV-1infektoituneelle 2-18-vuotiaalle lapselle ja nuorelle annettiin raltegraviiria yhdessä muiden retroviruslääkkeiden kanssa (ks. kohdat 5.1 ja 5.2).
These median proportions are approximately 3- to 6-fold lower than the free fraction of raltegravir in plasma. 
Nämä suhteelliset osuudet ovat noin 3-6 kertaa pienempiä kuin raltegraviirin