natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Trough values of 15-20 mg/l are usually recommended by clinical laboratories to better cover susceptible-classified pathogens with MIC ≥1 mg/L (see sections 4.4 and 5.1). 
Kliiniset laboratoriot suosittelevat yleensä minimipitoisuuksia 15-20 mg/l, jotta ne kattavat herkiksi luokitellut patogeenit, joiden MIC on ≥1 mg/l (ks. kohdat 4.4 ja 5.1).
Complicated skin and soft tissue infections -Non necrotizing 
Komplisoituneet iho- ja pehmytkudosinfektiot - Ei-nekrotisoiva
Patients aged 12 years and older 
12-vuotiaat ja sitä vanhemmat potilaat
Intravenous administration of vancomycin is not effective for the treatment of Clostridium difficile infection. 
Vankomysiinin laskimonsisäinen anto ei ole tehokasta Clostridium difficile -infektion hoidossa.
If you have an inflammatory disorder of the digestive tract (you may be at risk of side effects, especially if you also have a kidney disorder). 
Jos sinulla on ruoansulatuskanavan tulehdushäiriö (sinulla saattaa olla riski saada haittavaikutuksia etenkin, jos sinulla on myös munuaisten toimintahäiriö).
Anaerobic species Clostridium innocuum 
Anaerobiset lajit Clostridium innocuum
Continuous vancomycin infusion may be considered, e.g., in patients with unstable vancomycin clearance. 
Jatkuvaa vankomysiini-infuusiota voidaan harkita esim. potilaille, joiden kohdalla vankomysiinin puhdistuma on epävakaata.
Nephrotoxicity has been described in children, usually in association with other nephrotoxic agents such as aminoglycosides. 
Nefrotoksisuutta on kuvattu lapsilla, yleensä muiden nefrotoksisten aineiden kuten aminoglykosidien käytön yhteydessä.
Although the vancomycin is not eliminated efficiently by haemodialysis or peritoneal dialysis, there have been reports of an increase in vancomycin clearance with haemoperfusion and haemofiltration. 
Vaikka vankomysiini ei eliminoidu tehokkaasti hemodialyysissä tai peritoneaalidialyysissä, vankomysiinin puhdistumassa on raportoitu kasvua hemoperfuusion ja hemofiltraation yhteydessä.
Position changes should be delayed until the infusion is completed to allow for postural adjustment (see section 4.5). 
Ennen asennon muuttamista on odotettava, että infuusio on annettu, jotta asennon säätäminen on mahdollista (ks. kohta 4.5).
After intraperitoneal administration of 30 mg/kg serum levels of approximately 10 mg/l are reached. 
Intraperitoneaalisen 30 mg/kg annoksen jälkeen saavutetaan noin 10 mg/l:n pitoisuus seerumissa.
Vancomycin is an antibiotic that belongs to a group of antibiotics called “glycopeptides”. 
Vankomysiini on antibiootti, joka kuuluu glykopeptideiksi kutsuttuun antibioottien ryhmään.
Vancomycin should be infused slowly in a dilute solution (2.5 to 5.0 mg/ml) at a rate no greater than 10 mg/min and over a period not less than 60 minutes to avoid rapid infusion-related reactions. 
Vankomysiini on infusoitava hitaasti laimennettuna liuoksena (2,5-5,0 mg/ml) alle 10 mg/min nopeudella ja vähintään 60 minuutin ajanjaksolla, jotta nopeaan infuusioon liittyvät reaktiot vältetään.
The elderly are particularly susceptible to auditory damage. 
Iäkkäät potilaat ovat erityisen herkkiä kuulovaurioille.
Testing for Clostridium difficile colonization or toxin is not recommended in children younger than 1 year due to high rate of asymptomatic colonisation unless severe diarrhoea is present in infants with risk factors for stasis such as Hirschsprung disease, operated anal atresia or other severe motility disorders. 
Clostridium difficile -kolonisaation tai toksiinin testaamista ei suositella alle 1-vuotiaille lapsille oireettoman kolonisaation yleisyyden vuoksi, ellei vaikeaa ripulia esiinny pikkulapsilla, joilla on staasin riskitekijöitä, kuten Hirschsprungin tauti, operoitu peräaukon umpeuma tai muita vaikeita motiliteetin häiriöitä.
Eosinophilia and systemic symptoms (DRESS syndrome), AGEP (Acute Generalized Exanthematous Pustulosis) Renal and urinary disorders: Common 
Eosinofilia ja systeemiset oireet (DRESS-oireyhtymä), AGEP (akuutti yleistynyt eksantematoottinen pustuloosi) Munuaiset ja virtsatiet: Yleinen
Vancomycin is indicated in all age groups for the treatment of the following infections (see sections 4.2, 4.4 and 5.1): - complicated skin and soft tissue infections (cSSTI) - bone and joint infections - community acquired pneumonia (CAP) - hospital acquired pneumonia (HAP), including ventilator-associated pneumonia (VAP) - infective endocarditis 
Vankomysiini on tarkoitettu seuraavien infektioiden hoitoon kaikissa ikäryhmissä (ks. kohdat 4.2, 4.4 ja 5.1): - komplisoituneet iho- ja pehmytkudosinfektiot (cSSTI) - luu- ja nivelinfektiot - avohoitokeuhkokuume (CAP) - sairaalakeuhkokuume (HAP), mukaan lukien hengityslaitehoitoon liittyvä keuhkokuume (VAP) - tarttuva endokardiitti
The efficacy and safety of vancomycin has not been established for the intrathecal, intralumbar and intraventricular routes of administration. 
Vankomysiinin tehoa ja turvallisuutta ei ole selvitetty intratekaalisten, intralumbaaristen ja intravertikulaaristen antoreittien osalta.
4 to 6 weeks*** 
4-6 viikkoa***
If you get any side effects, talk to your doctor, hospital pharmacist or nurse. 
Jos havaitset haittavaikutuksia, kerro niistä lääkärille, sairaalan apteekkihenkilökunnalle tai sairaanhoitajalle.
Due to the very low systemic absorption, dose adjustment is unlikely, unless substantial oral absorption may occur in case of inflammatory intestinal disorders or Clostridium difficile-induced pseudomembranous colitis (see section 4.4). 
Erittäin vähäisen systeemisen imeytymisen vuoksi annosta ei todennäköisesti tarvitse muuttaa, ellei merkittävää oraalista imeytymistä tapahdu tulehduksellisten suolistosairauksien tai Clostridium difficile -bakteerin aiheuttaman pseudomembranoottisen koliitin yhteydessä (ks. kohta 4.4).
Orally administered Vancomycin capsules are not effective for other types of infections. 
Suun kautta otettavat vankomysiinikapselit eivät tehoa muun tyyppisiin infektioihin.
In case of hypersensitivity reactions, treatment with vancomycin must be discontinued immediately and the adequate emergency measures must be initiated. 
Jos potilaalle kehittyy yliherkkyysreaktio, vankomysiinihoito on keskeytettävä välittömästi ja asianmukaisiin hätätoimenpiteisiin on ryhdyttävä.
The emergence of resistance towards vancomycin differs from one hospital to another and a local microbiological laboratory should therefore be contacted for relevant local information. 
Vankomysiiniresistenssin yleisyys vaihtelee eri sairaaloissa, joten tietoja paikallisesta resistenssitilanteesta tulisi pyytää paikalliselta mikrobiologiselta laboratoriolta.
Vancomycin works by eliminating certain bacteria that cause infections. 
Vankomysiini tappaa tiettyjä infektioita aiheuttavia bakteereja.
*Continue until further debridement is not necessary, patient has clinically improved, and patient is afebrile for 48 to 72 hours **Longer courses of oral suppression treatment with suitable antibiotics should be considered for prosthetic joint infections ***Duration and need for combination therapy is based on valve-type and organism 
*Jatketaan, kunnes puhdistus ei ole enää tarpeen, potilaan kliininen tila on parantunut ja potilas on ollut kuumeeton 48-72 tunnin ajan ** Tekoniveliin liittyviin infektioihin on harkittava pitkäkestoisempia suun kautta otettavia suppressiohoitokuureja sopivilla antibiooteilla.
Vancomycin should be used with care in patients with renal insufficiency, including anuria, as the possibility of developing toxic effects is much higher in the presence of prolonged high blood concentrations. 
Vankomysiiniä on käytettävä varoen potilailla, joilla on munuaisten vajaatoiminta, mukaan lukien anuria, sillä mahdollisuus toksisten vaikutusten kehittymiseen on paljon suurempi, jos pitoisuudet veressä ovat pitkään korkeita.
In some cases, your doctor may decide to give an initial dose of up to 30 mg for each kg of body weight. 
Joissakin tapauksissa lääkäri voi päättää antaa jopa 30 mg:n aloitusannoksen painokiloa kohti.
The recommended dose is 15 to 20 mg/kg of body weight every 8 to 12 h (not to exceed 2 g per dose). 
Suositeltu annos on 15-20 mg/kg 8-12 tunnin välein (kerta-annos ei saa olla yli 2 g).
Necrosis may occur after intramuscular injection. 
Lihaksensisäisen injektion jälkeen saattaa esiintyä nekroosia.
Minimum inhibitory concentration (MIC) breakpoints established by the European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing (EUCAST) are as follows: 
European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing -komitean (EUCAST) määrittämät pienimmät mikrobien kasvua estävät lääkeainepitoisuudet (MIC) ovat seuraavat:
Development of Drug-Resistant Bacteria 
Lääkeresistenttien bakteerien kehittyminen
Also, methicillinresistant staphylococcus strains (MRSA) with reduced susceptibility for vancomycin were reported. 
Lisäksi on raportoitu metisilliinille resistenttejä staphylococcus-kantoja (MRSA), joiden herkkyys vankomysiinille on heikentynyt.
In case of severe persistent diarrhoea the possibility of pseudomembranous enterocolitis that might be life-threatening has to be taken into account (see section 4.8). 
Vaikean, sitkeän ripulin tapauksessa mahdollisesti hengenvaarallisen pseudomembranoottisen enterokoliitin mahdollisuus on otettava huomioon (ks. kohta 4.8).
Concomitant administration of vancomycin and anaesthetic agents has been associated with skin redness (erythema) and allergic reactions in children. 
Vankomysiinin ja anestesia-aineiden samanaikaiseen antoon on liittynyt ihon punoitusta (eryteema) ja allergisia reaktioita lapsilla.
Ototoxicity, which may be transitory or permanent (see section 4.8) has been reported in patients with prior deafness, who have received excessive intravenous doses, or who receive concomitant treatment with another ototoxic active substance such as an aminoglycoside. 
Ototoksisuutta, joka voi olla väliaikaista tai pysyvää (ks. kohta 4.8), on raportoitu potilailla, joilla on esiintynyt aikaisempaa kuuroutta ja jotka ovat saaneet liian suuria laskimonsisäisiä annoksia tai jotka ovat saaneet samanaikaisesti hoitoa toisella ototoksisella vaikuttavalla aineella kuten jollakin aminoglykosidilla.
If symptoms or signs of SJS (e.g. progressive skin rash often with blisters or mucosal lesions) are present, vancomycin treatment should be discontinued immediately and specialised dermatological assessment be sought. 
Jos SJS:n oireita (esim. etenevää ihottumaa, johon liittyy usein rakkuloita tai limakalvomuutoksia) esiintyy, vankomysiinihoito on keskeytettävä välittömästi ja ihotautien erikoislääkärin on arvioitava potilaan tila.
In infants and older children, the volume of distribution ranges between 0.26-1.05 L/kg while clearance varies between 0.33-1.87 ml/kg/min. 
Pienillä ja vanhemmilla lapsilla jakautumistilavuus vaihtelee välillä 0,26-1,05 l/kg, ja puhdistuma vaihtelee välillä 0,33-1,87 ml/kg/min.
Intermittent therapy: the recommended dose is 15-30 mg/kg in the long-dwell, every 5-7 days. 
Jaksottainen hoito: suositeltu annos on 15-30 mg/kg pisimmällä sisälläoloajalla, 5-7 päivän välein.
Coagulase-negative staphylococci1 ≤ 4 mg/L 
Koagulaasinegatiiviset stafylokokit 1 ≤ 4 mg/l
Minimum inhibitory concentration breakpoints established by the European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing (EUCAST) are as follows: 
European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing -komitean (EUCAST) määrittämät pienimmät mikrobien kasvua estävät lääkeainepitoisuudet ovat seuraavat:
For establishing the dosing regimen for neonates, the advice of a physician experienced in the management of neonates should be sought. 
Vastasyntyneiden annostusaikataulua määritettäessä on kysyttävä neuvoa vastasyntyneiden hoitoon erikoistuneelta lääkäriltä.
Exfoliative dermatitis, Stevens-Johnson syndrome, Lyell's syndrome, Linear IgA bullous dermatosis 
Hyvin harvinainen Eksfoliatiivinen dermatiitti, Stevens-Johnsonin oireyhtymä, Lyellin oireyhtymä, lineaarinen IgA-tauti/rakkulainen dermatoosi
- You develop severe or prolonged diarrhoea during or after using vancomycin, consult your doctor immediately. 
- sinulla esiintyy vaikeaa tai pitkittynyttä ripulia vankomysiinin käytön aikana tai sen jälkeen.
Vancomycin pharmacokinetics is not altered in patients with hepatic impairment. 
Vankomysiinin farmakokinetiikka ei muutu potilailla, joilla on maksan vajaatoiminta.
aureus with vancomycin MIC values of 2 mg/L are on the border of the wild type distribution and there may be an impaired clinical response. 
aureus -bakteerit vankomysiinin MIC-arvoilla 2 mg/l ovat villityypin jakauman rajalla ja kliininen vaste saattaa olla heikentynyt.
The recommended vancomycin dose is 10 mg/kg orally every 6 hours for 10 days. 
Suositeltu vankomysiiniannos on 10 mg/kg suun kautta 6 tunnin välein 10 päivän ajan.
In patients with severe renal failure, it is preferable to prolong the interval of administration rather than administer lower daily doses. 
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta, tulisi mieluummin pidentää antoväliä kuin antaa pienempiä vuorokausiannoksia.
Gram positive aerobic species Erysipelothrix rhusiopathiae, Heterofermentative Lactobacillus, Leuconostoc spp 
Grampositiiviset aerobiset bakteerit Erysipelothrix rhusiopathiae, Heterofermentatiivinen Lactobacillus, Leuconostoc spp
Vancomycin should also be avoided in patients with previous hearing loss. 
Vankomysiinin käyttöä on vältettävä myös potilailla, joilla on aikaisemmin ollut kuulon heikkenemistä.
Inherently resistant All Gram negative bacteria 
Luonnostaan resistentit Kaikki gramnegatiiviset bakteerit
Renal insufficiency manifested primarily by increased serum creatinine and serum urea 
Munuaisten vajaatoiminta, joka ilmenee ensisijaisesti suurentuneena seerumin kreatiini- ja ureapitoisuutena
During or shortly after rapid infusion anaphylactic/anaphylactoid reactions including wheezing may occur. 
Nopean infuusion aikana tai pian sen jälkeen saattaa esiintyä anafylaktisia/anafylaktoidisia reaktioita, kuten hengityksen vinkumista.
However, absorption may occur after oral administration in patients with (pseudomembranous) colitis. 
Imeytymistä voi kuitenkin tapahtua oraalisen annon jälkeen potilailla, joilla on (pseudomembranoottinen) koliitti.
Intermittent therapy: initial dose of 30 mg/kg in the long-dwell, followed by 15 mg/kg every 3-5 days during the long-dwell (the second dose should be time-based on a blood level obtained 2-4 days after the initial dose, see section 4.4). 
Jaksottainen hoito: alkuannos 30 mg/kg pisimmällä sisälläoloajalla, jonka jälkeen 15 mg/kg 3-5 päivän välein pisimmän sisälläoloajan aikana (toisen annoksen on oltava aikaperusteinen veriarvosta, joka on otettu 2-4 päivää aloitusannoksen jälkeen, ks. kohta 4.4).
Adequate replacement of fluid and electrolytes should be ensured. 
Riittävästä neste- ja elektrolyyttikorvaushoidosta on huolehdittava.
Continuous infusion: loading dose of 1000 mg/L per litter of dialysate followed by 25 mg/L (after 3-6 h of loading dose) in all exchanges. 
Jatkuva infuusio: kyllästysannos 1 000 mg/l yhtä dialysaattilitraa kohti, jonka jälkeen 25 mg/l (3-6 tuntia kyllästysannoksen jälkeen) kaikissa vaihdoissa.
In seriously ill patients, a loading dose of 25-30 mg/kg of body weight can be used to facilitate rapid attainment of target trough serum vancomycin concentration. 
Vakavasti sairailla potilailla 25-30 mg:n kyllästysannosta painokiloa kohti voidaan käyttää nopeuttamaan seerumin vankomysiinipitoisuuden nostoa pienimpään tavoitearvoon.
Dose adjustments in paediatric patients aged 1 year and older could be based on glomerular filtration rate estimated (eGFR) by the revised Schwartz formula: eGFR (mL/min/1.73m2 ) = (height cm x 0.413)/ serum creatinine (mg/dl) eGFR (mL/min/1.73m2)= (height cm x 36.2/serum creatinine (µmol/L) For neonates and infants below 1 year of age, expert advice should be sought as the revised Schwartz formula is not applicable to them. 
Annoksen muuttaminen 1 vuoden ikäisillä ja sitä vanhemmilla pediatrisilla potilailla voi perustua arvioituun glomerulussuodosnopeuteen (eGFR), joka on laskettu tarkistetulla Schwartzin kaavalla: eGFR (ml/min/1,73m2 ) = (pituus cm x 0,413)/ seerumin kreatiniinipitoisuus (mg/dl)
- your hearing ability, - any other medicines you may be taking. 
- sairastamasi infektio - miten hyvin munuaisesi toimivat - kuulosi - muut mahdollisesti käyttämäsi lääkkeet.
Vancomycin has a spectrum of antibacterial activity limited to Gram-positive organisms. 
Vankomysiinin antibakteerinen aktiivisuus rajoittuu grampositiivisiin organismeihin.
Similarly, concomitant use with other medicines such as aminoglycoside antibiotics, nonsteroidal anti-inflammatory agents (NSAIDs, e.g., ibuprofen) or amphotericin B (medicine for fungal infection) can increase the risk of kidney damage and therefore more frequent blood and renal test may be necessary. 
Myös samanaikainen käyttö muiden lääkeaineiden, kuten aminoglykosidiantibioottien, steroideihin kuulumattomien tulehduskipulääkkeiden (NSAID-lääkkeet, esim. ibuprofeeni) tai amfoterisiini B:n (lääkeaine sieni-infektioiden hoitoon) kanssa voivat suurentaa munuaisvaurion riskiä, minkä vuoksi säännölliset veri- ja munuaiskokeet saattavat olla tarpeen.
Resistant > 2 mg/L 1 The breakpoints are based on epidemiological cut-off values (ECOFFs), which distinguish wild-type isolates from those with reduced susceptibility. 
1 Rajat perustuvat epidemiologisiin raja-arvoihin (epidemiological cut-off values, ECOFF), jotka erottelevat villityyppiset isolaatit niistä, joiden herkkyys on heikentynyt.
Continuous infusion: loading dose of 30 mg/kg followed by a maintenance dose of 1.5 mg/kg/bag in all exchanges. 
Jatkuva infuusio: 30 mg/kg:n kyllästysannos, jota seuraa ylläpitoannos 1,5 mg/kg/pussi kaikissa vaihdoissa.
Anti-motility agents should be avoided and proton pump inhibitor use should be reconsidered. 
Suoliston motiliteettia vähentäviä aineita tulee välttää, ja protonipumpun estäjien käyttö vaatii harkintaa.
There is no cross-resistance between vancomycin and other classes of antibiotics. 
Vankomysiinillä ei ole ristiresistenssiä muihin luokkiin kuuluvien antibioottien kanssa.
The usual starting dose for adult patients is 15 to 20 mg/kg that could be administered every 24 hours in patients with creatinine clearance between 20 to 49 ml/min. 
Annos voidaan antaa 24 tunnin välein potilaille, joiden kreatiniinipuhdistuma on 20-49 ml/min.
Appropriate consideration should be given to the concomitant administration of medicinal products that may reduce vancomycin clearance and/or potentiate its undesirable effects (see section 4.4). 
Samanaikaisesti annettavat lääkevalmisteet, jotka saattavat pienentää vankomysiinin puhdistumaa ja/tai voimistaa sen haittavaikutuksia, on otettava huomioon asianmukaisesti (ks. kohta 4.4).
In patients with severe renal impairment (creatinine clearance below 20 ml/min) or those on renal replacement therapy, the appropriate timing and amount of subsequent doses largely depend on the modality of RRT and should be based on serum vancomycin trough levels and on residual renal function (see section 4.4). 
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma alle 20 ml/min) tai jotka saavat munuaiskorvaushoitoa, myöhempien annosten sopiva ajoitus ja määrä riippuvat suurelta osin munuaiskorvaushoidon tyypistä, ja niiden on perustuttava seerumin pienimpiin vankomysiinipitoisuuksiin ja jäljellä olevaan munuaisten toimintaan (ks. kohta 4.4).
For the intraperitoneal treatment of peritoneal dialysis-associated peritonitis (PDP) in children with residual renal function, intermittent therapy should only be indicated provided that vancomycin serum levels can be monitored in a timely manner. 
Peritoneaaliseen dialyysiin liittyvän peritoniitin (PDP) intraperitoneaaliseen hoitoon lapsilla, joilla on munuaisten jäännöstoimintaa, voidaan antaa jaksottaista hoitoa vain jos seerumin vankomysiinipitoisuuksia voidaan seurata oikea-aikaisesti.
During anaesthesia, doses must be well diluted and administered slowly with close cardiac monitoring. 
Anestesian aikana annosten on oltava hyvin laimennettuja, ja ne on annettava hitaasti.
Transient or permanent loss of hearing 
Melko harvinainen Ohimenevä tai pysyvä kuulonmenetys Harvinainen
In patients with multiple recurrences, consideration may be given to treat the current episode of CDI with vancomycin, 125 mg four times daily for 10 days followed by either tapering the dose, i.e., gradually decreasing it until 125 mg per day or a pulse regimen, i.e., 125-500 mg/day every 2-3 days for at least 3 weeks. 
Jos potilaan tauti uusiutuu useita kertoja, voidaan harkita nykyisen CDI-jakson hoitamista 125 mg:lla vankomysiiniä neljä kertaa päivässä 10 päivän ajan, jonka jälkeen annosta voidaan joko vähitellen pienentää 125 mg:aan päivässä, tai antaa pulssihoitona 125-500 mg/vrk 2-3 päivän välein vähintään 3 viikon ajan.
Concomitant administration of vancomycin and anaesthetic agents has been associated with erythema and histamine-like flushing in children. 
Vankomysiinin ja anestesia-aineiden samanaikainen anto on yhdistetty eryteemaan ja histamiinin kaltaiseen punastumiseen lapsilla.
Vancomycin displays concentration-independent activity with the area under the concentration curve (AUC) divided by the minimum inhibitory concentration (MIC) of the target organism as the primary predictive parameter for efficacy. 
Vankomysiinillä on pitoisuudesta riippumaton vaikutus aika-pitoisuuskäyrän alle jäävään pinta-alaan (AUC), joka ensimmäisenä tehoa ennustavana parametrina jaetaan pienimmällä kohdeorganismin kasvua estävällä pitoisuudella (MIC).
Vancomycin should be used with caution in patients with allergic reactions to teicoplanin, since cross hypersensitivity, including fatal anaphylactic shock, may occur. 
Vankomysiiniä on käytettävä varoen potilailla, jotka ovat saaneet allergisia reaktioita teikoplaniinista, sillä ristiyliherkkyyttä ja myös kuolemaan johtavaa anafylaktista sokkia voi esiintyä.
The frequency of infusion-related reactions (hypotension, flushing, erythema, urticaria and pruritus) increases with the concomitant administration of anaesthetic agents (see section 4.5). 
Infuusioon liittyvien reaktioiden (hypotensio, punastuminen, punoitus, nokkosihottuma ja kutina) yleisyys kasvaa, jos samanaikaisesti annetaan anestesia-aineita (ks. kohta 4.5).
Vancomycin capsules are not appropriate for children under 12 years or for adolescents unable to swallow them. 
Vankomysiinikapselit eivät sovi alle 12-vuotiaille lapsille tai nuorille, jotka eivät pysty nielemään kapseleita.
Intravenous vancomycin should be infused slowly. 
Laskimoon annettava vankomysiini on infusoitava hitaasti.
Preterm and term newborn infants (from 0 to 27 days) The dosage will be calculated according to post-menstrual age (time elapsed between the first day of the last menstrual period and birth (gestational age) plus the time elapsed after birth (post-natal age). 
Keskoset ja täysiaikaiset vastasyntyneet (0-27 päivää) Annostus lasketaan postmenstruaalisen iän perusteella (aika, joka on kulunut viimeisimmän kuukautiskierron ensimmäisestä päivästä syntymään (sikiöikä) sekä aika, joka on kulunut syntymän jälkeen (syntymänjälkeinen ikä)).
The duration of the therapy may be different depending on the individual response to treatment for every patient. 
Hoidon kesto saattaa vaihdella riippuen potilaan yksilöllisestä hoitovasteesta.
In patients with normal renal function, the serum concentration of vancomycin should be monitored on the second day of treatment immediately prior to the next dose. 
Potilailla, joiden munuaiset toimivat normaalisti, seerumin vankomysiinipitoisuus on tarkistettava toisena hoitopäivänä välittömästi ennen seuraavaa annosta.
Hospital-acquired pneumonia, including ventilator-associated pneumonia 
Sairaalakeuhkokuume, mukaan lukien hengityslaitehoitoon liittyvä keuhkokuume
Vancomycin powder is made into a <solution for infusion> <or> <oral solution>. 
Vankomysiinikuiva-aine valmistetaan <infuusionesteeksi> <tai> <oraaliliuokseksi>.