natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Metabolism and nutrition disorders hypoglycaemia common 
Aineenvaihdunta ja ravitsemus hypoglykemia yleinen
How to take Vipidia 
Miten Vipidia-valmistetta otetaan
Alogliptin was eliminated with a mean terminal half-life (T1/2) of approximately 21 hours. 
Keskimääräinen alogliptiinin eliminaation terminaalinen puoliintumisaika (T1/2) on 21 tuntia.
As there is a need for dose adjustment in patients with moderate or severe renal impairment, or end-stage renal disease requiring dialysis, appropriate assessment of renal function is recommended prior to initiation of alogliptin therapy and periodically thereafter (see section 4.2). 
Koska keskivaikeaa tai vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa tai dialyysihoitoa vaativaa loppuvaiheen munuaissairautta sairastavien potilaiden annosta on muutettava, on suositeltavaa arvioida munuaisten toiminta asianmukaisesti ennen alogliptiinihoidon aloittamista ja säännöllisesti hoidon aikana (ks. kohta 4.2).
Vipidia should be taken once daily with or without food. 
Vipidia otetaan kerran vuorokaudessa aterioista riippumatta.
No clinically relevant accumulation after multiple dosing was observed in either healthy subjects or in patients with type 2 diabetes mellitus. 
Useiden annosten ottamisen jälkeen ei havaittu kliinisesti merkittävää kerääntymistä terveillä tutkimushenkilöillä tai tyypin 2 diabetesta sairastavilla potilailla.
For patients with severe renal impairment (CrCl < 30 mL/min) or end-stage renal disease requiring dialysis, one-quarter of the recommended dose of alogliptin should be administered (6.25 mg once daily). 
Jos potilaalla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (CrCl < 30 ml/min) tai dialyysihoitoa vaativa loppuvaiheen munuaissairaus, potilaalle annetaan neljäsosa suositellusta alogliptiiniannoksesta (6,25 mg kerran vuorokaudessa).
Additional symptoms may include general itching and feeling of heat especially affecting the scalp, mouth, throat, palms of hands and soles of feet (Stevens-Johnson syndrome). 
Muita oireita voivat olla yleinen kutina ja kuumotus erityisesti päänahassa, suussa, kurkussa, kämmenissä ja jalkapohjissa (StevensJohnsonin oireyhtymä).
However patients should be alerted to the risk of hypoglycaemia especially when combined with a sulphonylurea, insulin or combination therapy with thiazolidinedione plus metformin. 
Potilaita pitää kuitenkin varoittaa hypoglykemiariskistä, erityisesti, kun hoitoon on yhdistetty sulfonyyliurea, insuliini tai tiatsolidiinidionin ja metformiinin yhdistelmähoito.
In clinical studies, alogliptin had no clinically relevant effect on the pharmacokinetics of caffeine, (R)-warfarin, pioglitazone, glyburide, tolbutamide, (S)-warfarin, dextromethorphan, atorvastatin, midazolam, an oral contraceptive (norethindrone and ethinyl oestradiol), digoxin, fexofenadine, metformin, or cimetidine, thus providing in vivo evidence of a low propensity to cause interaction with substrates of CYP1A2, CYP3A4, CYP2D6, CYP2C9, p-glycoprotein, and OCT2. 
Kliinisissä tutkimuksissa alogliptiinillä ei ollut kliinisesti merkittävää vaikutusta kofeiinin, (R)varfariinin, pioglitatsonin, glibenklamidin, tolbutamidin, (S)-varfariinin, dekstrometorfaanin, atorvastatiinin, midatsolaamin, oraalisten ehkäisyvalmisteiden (noretindronin ja etinyyliestradiolin), digoksiinin, feksofenadiinin, metformiinin tai simetidiinin farmakokinetiikkaan, mikä viittaa in vivo vähäisiin yhteisvaikutuksiin CYP1A2:n, CYP3A4:n, CYP2D6:n, CYP2C9:n, p-glykoproteiinin ja OCT2:n substraattien kanssa.
DPP-4 is the principal enzyme involved in the rapid degradation of the incretin hormones, glucagon-like peptide-1 (GLP-1) and GIP (glucose-dependent insulinotropic polypeptide), which are released by the intestine and levels are increased in response to a meal. 
DPP-4 on pääasiallinen entsyymi, joka osallistuu inkretiinihormonien, glukagonin kaltaisen peptidi-1:n (GLP-1) ja GIP:n (glukoosiriippuvainen insulinotrooppinen polypeptidi) nopeaan hajoamiseen.
Two minor metabolites were detected following administration of an oral dose of [14C] alogliptin, N-demethylated alogliptin, M-I (< 1% of the parent compound), and N-acetylated alogliptin, M-II (< 6% of the parent compound). 
Suun kautta annetun [14C]-alogliptiiniannoksen jälkeen havaittiin kaksi vähäisempää metaboliittia: Ndemetyloitunut alogliptiini, M-I (< 1 % kanta-aineesta), ja N-asetyloitunut alogliptiini, M-II (< 6 % kanta-aineesta).
When alogliptin is used in combination with a sulphonylurea or insulin, a lower dose of the sulphonylurea or insulin may be considered to reduce the risk of hypoglycaemia (see section 4.4). 
Kun alogliptiiniä käytetään yhdessä sulfonyyliurean tai insuliinin kanssa, pienempää sulfonyyliureatai insuliiniannosta voidaan harkita hypoglykemiariskin pienentämiseksi (ks. kohta 4.4).
10 film-coated tablets 14 film-coated tablets 28 film-coated tablets 30 film-coated tablets 56 film-coated tablets 60 film-coated tablets 84 film-coated tablets 90 film-coated tablets 98 film-coated tablets 100 film-coated tablets 
10 kalvopäällysteistä tablettia 14 kalvopäällysteistä tablettia 28 kalvopäällysteistä tablettia 30 kalvopäällysteistä tablettia 56 kalvopäällysteistä tablettia 60 kalvopäällysteistä tablettia 84 kalvopäällysteistä tablettia 90 kalvopäällysteistä tablettia 98 kalvopäällysteistä tablettia 100 kalvopäällysteistä tablettia
No adverse effects on fertility were observed in animal studies (see section 5.3). 
Eläinkokeissa ei havaittu haitallisia vaikutuksia hedelmällisyyteen (ks. kohta 5.3).
(-infinity, -0.006) 
(-ääretön, -0,006)
Total and peak exposure to alogliptin increased proportionately across single doses of 6.25 mg up to 100 mg alogliptin (covering the therapeutic dose range). 
Alogliptiinin kokonais- ja huippupitoisuus kerta-annoksen jälkeen suureni lineaarisesti annosvälillä 6,25-100 mg (mikä kattaa koko terapeuttisen annosvälin).
Results from studies with metformin, pioglitazone (thiazolidinedione), voglibose (alpha-glucosidase inhibitor) and glyburide (sulphonylurea) have shown no clinically relevant pharmacokinetic interactions. 
Tulokset metformiini-, pioglitatsoni- (tiatsolidiinidioni), vogliboosi- (alfaglukosidaasin estäjä) ja glibenklamidi (sulfonyyliurea) -tutkimuksista eivät ole osoittaneet kliinisesti merkittäviä farmakokineettisiä yhteisvaikutuksia.
Ísland 
Island
The recommended dose of alogliptin is one tablet of 25 mg once daily as add-on therapy to metformin, a thiazolidinedione, a sulphonylurea, or insulin or as triple therapy with metformin and a thiazolidinedione or insulin. 
Suositeltu alogliptiiniannos on yksi 25 mg:n tabletti kerran päivässä metformiinin, tiatsolidiinidionin, sulfonyyliurean tai insuliinin kanssa käytettynä tai kolmoishoitona metformiinin ja tiatsolidiinidionin tai insuliinin kanssa.
Taking Vipidia in combination with other anti-diabetic medicines called sulphonylureas, insulin or combination therapy with thiazolidinedione plus metformin can cause too low blood sugar levels (hypoglycaemia), which may affect your ability to drive and use machines. 
Jos Vipidiavalmistetta käytetään samanaikaisesti muiden diabeteslääkkeiden eli sulfonyyliurean, insuliinin tai tiatsolidiinidionin ja metformiinin yhdistelmähoidon kanssa, verensokeripitoisuus voi pienentyä liikaa (hypoglykemia), mikä voi vaikuttaa ajokykyyn ja koneiden käyttökykyyn.
Animal studies have shown excretion of alogliptin in milk (see section 5.3). 
Eläinkokeet ovat osoittaneet alogliptiinin erittyvän rintamaitoon (ks. kohta 5.3).
Experience in patients requiring renal dialysis is limited. 
Kokemukset munuaisdialyysihoitoa tarvitsevista potilaista ovat vähäisiä.
A total of 14,779 patients with type 2 diabetes mellitus, including 6,448 patients treated with 25 mg alogliptin and 2,476 patients treated with 12.5 mg alogliptin, participated in one phase 2 or 13 phase 3 (including the cardiovascular outcomes study) double-blind, placebo- or active-controlled clinical studies conducted to evaluate the effects of alogliptin on glycaemic control and its safety. 
Yhteensä 14 779 tyypin 2 diabetesta sairastavaa potilasta, mukaan lukien 6448 potilasta, joita hoidettiin 25 mg:n alogliptiiniannoksella, ja 2476 potilasta, joita hoidettiin 12,5 mg:n alogliptiiniannoksella, osallistui yhteen faasin 2 tai 13:een faasin 3 kaksoissokkoutettuun, lume- tai aktiivikontrolloituun kliiniseen tutkimukseen (mukaan lukien sydän- ja verisuonitapahtumia tarkasteleva tutkimus).
Change at Week 104 (n=382) 
Muutos viikolla 104 (n = 382)
In a pooled analysis of the data from 12 studies, the overall incidence of any episode of hypoglycaemia was similar in patients ≥ 65 years old treated with 25 mg alogliptin (3.8%) to that in patients < 65 years old (3.6%). 
12 tutkimuksen yhdistetyssä analyysissä kaikkien hypoglykemioiden ilmaantuvuus oli samanlainen ≥ 65-vuotiailla potilailla, jotka saivat 25 mg:n alogliptiiniannosta (3,8 %), kuin < 65-vuotiailla (3,6 %).
Vipidia may, therefore, be administered with or without food. 
Vipidia-valmistetta voidaan siis ottaa aterioista riippumatta.
In a clinical study of alogliptin as mono-therapy, the incidence of hypoglycaemia was similar to that of placebo, and lower than placebo in another study as add-on to a sulphonylurea. 
Kliinisessä tutkimuksessa, jossa tutkittiin alogliptiiniä monoterapiana, hypoglykemiaa esiintyi saman verran kuin lumelääkettä saaneilla potilailla ja lumelääkettä vähemmän toisessa tutkimuksessa, jossa alogliptiiniä annettiin sulfonyyliurean lisänä.
When alogliptin is used in combination with metformin and/or a thiazolidinedione, the dose of metformin and/or the thiazolidinedione should be maintained, and Vipidia administered concomitantly. 
Kun alogliptiiniä käytetään yhdessä metformiinin ja/tai tiatsolidiinidionin kanssa, metformiinin ja/tai tiatsolidiinidionin annos pysyy muuttumattomana ja Vipidia-valmiste otetaan niiden kanssa samanaikaisesti.
This was determined by clinically relevant and statistically significant reductions in glycosylated haemoglobin (HbA1c) and fasting plasma glucose compared to control from baseline to study endpoint. 
Tämä osoitettiin kliinisesti merkittävillä ja tilastollisesti merkitsevillä glykosyloituneen hemoglobiinin (HbA1c) ja plasman paastoglukoosin arvojen pienenemisillä verrokkivalmisteeseen nähden lähtötilanteen ja tutkimuksen päätepisteen välisenä aikana.
Due to the increased risk of hypoglycaemia in combination with a sulphonylurea, insulin or combination therapy with thiazolidinedione plus metformin, a lower dose of these medicinal products may be considered to reduce the risk of hypoglycaemia when these medicinal products are used in combination with alogliptin (see section 4.2). 
Koska hypoglykemiariski on suurempi yhteiskäytössä sulfonyyliurean, insuliinin tai tiatsolidiinidioni+metformiiniyhdistelmähoidon kanssa, pienempää näiden lääkevalmisteiden annosta on harkittava hypoglykemian riskin pienentämiseksi, kun niitä käytetään yhdessä alogliptiinin kanssa (ks. kohta 4.2).
Vipidia contains the active substance alogliptin which belongs to a group of medicines called DPP-4 inhibitors (dipeptidyl peptidase-4 inhibitors) which are “oral anti-diabetics”. 
Vipidia sisältää vaikuttavana aineena alogliptiiniä, joka kuuluu DPP-4:n (dipeptidyylipeptidaasi-4:n) estäjien lääkeryhmään.
The efficacy of alogliptin in patients with type 2 diabetes mellitus and ≥ 65 years old across a pooled analysis of five 26-week placebo-controlled studies was consistent with that in patients < 65 years old. 
Alogliptiinin tehoa potilailla, joilla oli tyypin 2 diabetes ja jotka olivat ≥ 65 vuotta, arvioitiin viiden 26 viikkoa kestäneen lumekontrolloidun tutkimuksen yhdistetyssä analyysissä, ja tehon osoitettiin olevan samanlainen kuin < 65-vuotiailla potilailla.
No adverse effects of alogliptin were observed upon fertility, reproductive performance, or early embryonic development in rats up to a systemic exposure far above the human exposure at the recommended dose. 
Alogliptiinin ei havaittu vaikuttavan haitallisesti rottien hedelmällisyyteen, suvunjatkamiskykyyn tai varhaiseen alkiokehitykseen, kun systeemialtistus oli paljon suurempi kuin ihmisten altistus käytettäessä suositeltua annosta.
It must be taken together with other anti-diabetic medicines, which your doctor will have prescribed for you, such as sulphonylureas (e.g. glipizide, tolbutamide, glibenclamide), metformin and/or thiazolidinediones (e.g. pioglitazone) and metformin and/or insulin. 
Sitä on otettava yhdessä muiden lääkärin määräämien diabeteslääkkeiden kanssa, kuten sulfonyyliurean (esim. glipitsidi, tolbutamidi, glibenklamidi), metformiinin ja/tai tiatsolidiinidionien (esim. pioglitatsoni) ja metformiinin ja/tai insuliinin kanssa.
Nonfatal Stroke *Overall there were 153 subjects (5.7%) in the alogliptin group and 173 subjects (6.5%) in the placebo group who died (all-cause mortality). 
Kuolemaan johtamaton aivohalvaus *Kokonaiskuolleisuus (kuolleisuus mistä tahansa syystä) oli alogliptiiniryhmässä 153 koehenkilöä (5,7 %) ja lumelääkeryhmässä 173 koehenkilöä (6,5 %).
After administration of single, oral doses of up to 800 mg in healthy subjects, alogliptin was rapidly absorbed with peak plasma concentrations occurring 1 to 2 hours (median Tmax) after dosing. 
Kun terveille tutkimushenkilöille annettiin suun kautta yksi annos (enintään 800 mg), alogliptiini imeytyi nopeasti ja huippupitoisuudet plasmassa saavutettiin 1-2 tuntia (mediaani Tmax) annoksen ottamisen jälkeen.
In healthy subjects, alogliptin had no effect on prothrombin time or International Normalised Ratio (INR) when administered concomitantly with warfarin. 
Alogliptiinillä ei ollut vaikutusta terveiden tutkimushenkilöiden protrombiiniaikaan tai INR-arvoon, kun sitä annettiin samanaikaisesti varfariinin kanssa.
Alogliptin as add-on therapy to a sulphonylurea 
Alogliptiini sulfonyyliurean lisähoitona
Overall, treatment with the recommended daily dose of 25 mg alogliptin improved glycaemic control when given as monotherapy and as initial or add-on combination therapy. 
Yleisesti ottaen hoito suositellulla 25 mg:n alogliptiinin vuorokausiannoksella paransi glukoositasapainoa monoterapiana, ensimmäisenä yhdistelmähoitona sekä lisättynä muuhun lääkehoitoon.
Both 25 mg alogliptin alone and in combination with 30 mg pioglitazone demonstrated significant decreases in postprandial glucose and postprandial glucagon whilst significantly increasing postprandial active GLP-1 levels at Week 16 compared to placebo (p<0.05). 
Sekä 25 mg:n alogliptiiniannos yksinään että yhdistettynä 30 mg:n piogliatsoniannokseen sai aikaan merkittävää aterian jälkeisten glukoosi- ja glukagoniarvojen pienenemistä sekä lisäksi suurensi merkittävästi aterian jälkeistä aktiivisen GLP1:n pitoisuutta verrattuna lumelääkkeeseen (p < 0,05), kun vertailu tehtiin viikolla 16.
There is no experience of using Vipidia in pregnant women or during breast-feeding. 
Kokemusta Vipidia-valmisteen käytöstä raskaana olevien tai imettävien naisten hoidossa ei ole.
Pharmacotherapeutic group: Drugs used in diabetes; dipeptidyl peptidase 4 (DPP-4) inhibitors. 
Farmakoterapeuttinen ryhmä: diabeteslääkkeet, dipeptidyylipeptidaasi 4:n (DPP-4) estäjät, ATCkoodi: A10BH04
For patients with moderate renal impairment (CrCl ≥ 30 to ≤ 50 mL/min), one-half of the recommended dose of alogliptin should be administered (12.5 mg once daily; see section 5.2). 
Jos potilaalla on keskivaikea munuaisten vajaatoiminta (CrCl ≥ 30-≤ 50 ml/min), potilaalle annetaan puolet suositellusta alogliptiiniannoksesta (12,5 mg kerran vuorokaudessa; ks. kohta 5.2).
STOP taking Vipidia and contact a doctor immediately if you notice any of the following serious side effects: 
LOPETA Vipidia-valmisteen ottaminen ja ota välittömästi yhteyttä lääkäriin, jos havaitset jotain seuraavista vakavista haittavaikutuksista: Esiintymistiheys tuntematon (koska saatavissa oleva tieto ei riitä arviointiin):
The overall incidence of episodes of severe hypoglycaemia was comparable in patients treated with 25 mg alogliptin or 12.5 mg alogliptin, and lower than the incidence in patients treated with active control or placebo (0.1%, 0.1%, 0.4% and 0.4%, respectively). 
Vaikeiden hypoglykemioiden ilmaantuvuus oli samanlaista 25 mg:n ja 12,5 mg:n alogliptiiniannosta saaneilla potilailla, ja pienempi kuin vaikuttavaa ainetta sisältävällä vertailuvalmisteella tai lumelääkkeellä hoidetuilla potilailla (ilmaantuvuudet 0,1 %, 0,1 %, 0,4 % ja 0,4 %).
When the 4-hour postprandial glucose concentrations were averaged across breakfast, lunch and dinner, 14 days of treatment with 25 mg alogliptin resulted in a mean placebo-corrected reduction from baseline of -35.2 mg/dL. 
Kun 4 tuntia aterian (aamiainen, lounas ja illallinen) jälkeen mitatuista glukoosipitoisuuksista laskettiin keskiarvo, 14 vuorokauden hoito 25 mg:n alogliptiiniannoksella sai aikaan keskimäärin 1,94 mmol/l (35,2 mg/dl) suuruisen glukoosipitoisuuden pienenemän lähtötilanteeseen verrattuna (lumekorjattu).
If you forget to take a dose, take it as soon as you remember it. Do not take a double dose to make up for a forgotten dose. 
Jos annos jää väliin, se on otettava niin pian kuin potilas muistaa sen. Kaksinkertaista annosta ei pidä ottaa samana päivänä.
Patients should be observed closely for possible liver abnormalities. 
Potilaiden tilaa pitää seurata tarkasti siltä varalta, että heille tulee maksaan liittyviä poikkeavuuksia.
Change at Week 52 (n=382) 
Muutos viikolla 52 (n = 382)
INFORMATION IN BRAILLE Vipidia 25 mg 
TIEDOT PISTEKIRJOITUKSELLA Vipidia 25 mg
Importantly, despite alogliptin and glipizide having similar HbA1c and fasting plasma glucose changes from baseline, episodes of hypoglycaemia were notably less frequent in patients receiving 25 mg alogliptin (5.4%) compared to those receiving glipizide (26.0%). 
Vaikka alogliptiinin ja glipitsidin aikaansaamat HbA1c-arvon ja paastoglukoosiarvon muutokset olivat samanlaisia, hypoglykemiaa esiintyi huomattavasti harvemmin 25 mg:n alogliptiiniannosta saaneilla potilailla (5,4 %) verrattuna glipitsidiä saaneisiin (26,0 %).
In addition, 25 mg alogliptin alone and in combination with 30 mg pioglitazone produced statistically significant (p<0.001) reductions in total triglycerides at Week 16 as measured by postprandial incremental AUC(0-8) change from baseline compared to placebo. 
Lisäksi 25 mg:n alogliptiiniannos yksinään sekä yhdistettynä 30 mg:n piogliatsoniannokseen sai aikaan tilastollisesti merkitsevän (p < 0,001) kokonaistriglyseridiarvojen pienenemisen lumelääkkeeseen verrattuna viikolla 16 kun määritettiin aterian jälkeisten AUC(0-8)arvojen inkrementaalinen muutos lähtötilanteesta.
Adverse reaction Infections and infestations upper respiratory tract infections common nasopharyngitis common 
Haittavaikutus Infektiot ylähengitystieinfektiot yleinen nenänielutulehdus yleinen
These studies evaluated the effects of alogliptin on glycaemic control and its safety as monotherapy, as initial combination therapy with metformin or a thiazolidinedione, and as add-on therapy to metformin, or a sulphonylurea, or a thiazolidinedione (with or without metformin or a sulphonylurea), or insulin (with or without metformin). 
Näissä tutkimuksissa arvioitiin alogliptiinin vaikutusta glukoositasapainoon ja sen turvallisuutta monoterapiana, ensimmäisenä hoitona yhdessä metformiinin tai tiatsolidiinidionin kanssa, lisättynä metformiini-, sulfonyyliurea- tai tiatsolidiinidionihoitoihin (ilman metformiinia tai sulfonyyliureaa tai niiden kanssa erikseen) tai insuliinin lisähoitona (ilman metformiinia tai sen kanssa).
INFORMATION IN BRAILLE Vipidia 6.25 mg 
TIEDOT PISTEKIRJOITUKSELLA Vipidia 6,25 mg
Results from clinical interaction studies also demonstrate that there are no clinically relevant effects of gemfibrozil (a CYP2C8/9 inhibitor), fluconazole (a CYP2C9 inhibitor), ketoconazole (a CYP3A4 inhibitor), cyclosporine (a p-glycoprotein inhibitor), voglibose (an alpha-glucosidase inhibitor), digoxin, metformin, cimetidine, pioglitazone or atorvastatin on the pharmacokinetics of alogliptin. 
Kliinisten yhteisvaikutustutkimusten tulokset osoittavat myös, että gemfibrotsiilillä (CYP2C8/9estäjä), flukonatsolilla (CYP2C9-estäjä), ketokonatsolilla (CYP3A4-estäjä), siklosporiinilla (pglykoproteiiniestäjä), vogliboosilla (alfaglukosidaasin estäjä), digoksiinilla, metformiinilla, simetidiinillä, pioglitatsonilla tai atorvastatiinilla ei ole kliinisesti merkittäviä vaikutuksia alogliptiinin farmakokinetiikkaan.
- Cold like symptoms such as sore throat, stuffy or blocked nose, - Rash - Itchy skin - Headache - Stomach ache - Diarrhoea - Indigestion, heartburn 
- flunssan kaltaiset oireet, kuten kurkkukipu, nenän tukkoisuus - ihottuma - ihon kutina - päänsärky - vatsakipu - ripuli - ruoansulatusvaivat, närästys.
By Week 104, mean change from baseline in fasting plasma glucose for 25 mg alogliptin and metformin was -3.2 mg/dL compared with 5.4 mg/dL for glipizide and metformin. 
Viikolla 104 plasman paastoglukoosin keskimääräinen muutos lähtötilanteesta oli -3,2 mg/dl 25 mg:n alogliptiiniannoksella ja metformiinilla verrattuna 5,4 mg/dl:aan glipitsidillä ja metformiinilla.
Alogliptin 25 mg once daily with a thiazolidinedione ± metformin or a sulphonylurea (n=195) 
Alogliptiini 25 mg kerran päivässä tiatsolidiinidionin ± metformiinin tai sulfonyyliurean lisänä (n = 195)
Alogliptin as add-on therapy to metformin 
Alogliptiini metformiinin lisänä
Patients with liver disease 
Potilaat, joilla on munuaissairaus
LOCF = last observation carried forward * Non inferiority and superiority statistically demonstrated † Least squares means adjusted for prior antihyperglycaemic therapy status and baseline values 
PPS = tutkimussuunnitelmajoukon mukainen analyysi (per protocol set) LOCF = viimeinen havainto siirretty eteenpäin * Non-inferioriteetti ja paremmuus osoitettiin tilastollisesti † Pienimpien neliösummien keskiarvot vakioitu aikaisemman diabeteslääkityksen ja lähtötilanteen arvojen suhteen
Table 2: Change in HbA1c (%) from baseline with alogliptin 25 mg at Week 26 by placebo-controlled study (FAS, LOCF) 
Taulukko 2: Viikon 26 HbA1c-arvon muutos (%) lähtötilanteesta, kun potilas sai 25 mg alogliptiinia lumelääkekontrolloidussa tutkimuksessa (FAS, LOCF)
At Week 52, the HbA1c reduction by 25 mg alogliptin plus metformin (-0.76%, Table 3) was similar to that produced by glipizide (mean dose = 5.2 mg) plus metformin hydrochloride therapy (mean dose = 1,824 mg, -0.73%). 
Viikolla 52 HbA1c-arvon pienennys 25 mg:n alogliptiiniannoksella ja metformiinilla (-0,76 %, taulukko 3) oli samankaltainen kuin glipitsidillä (keskimääräinen annos = 5,2 mg) ja metformiinihydrokloridilla (keskimääräinen annos = 1824 mg, -0,73 %).
Therefore, no dose adjustment is necessary for patients with mild to moderate hepatic impairment (Child-Pugh scores of 5 to 9). 
Näin ollen lievää tai keskivaikeaa maksan vajaatoimintaa sairastavien potilaiden annosta ei tarvitse muuttaa (Child-Pughin pisteet 5-9).
In patients with moderate or severe renal impairment, or end-stage renal disease on haemodialysis, an increase in systemic exposure to alogliptin of approximately 2- and 4-fold was observed, respectively. 
Keskivaikeaa tai vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa tai hemodialyysihoitoa edellyttävää loppuvaiheen munuaissairautta sairastavilla potilailla havaittiin noin 2- ja 4-kertainen alogliptiinipitoisuuksien suureneminen.
Clinically meaningful reductions in HbA1c compared to placebo were also observed with 25 mg alogliptin regardless of whether patients were receiving concomitant metformin or sulphonylurea therapy. 
Kliinisesti merkittävät HbA1c-arvon pienenemiset lumelääkkeeseen verrattuna havaittiin myös 25 mg:n alogliptiiniannoksella riippumatta siitä, saivatko potilaat samanaikaisesti metformiini- tai sulfonyyliureahoitoa.
Alogliptin has been studied as monotherapy, as initial combination therapy with metformin or a thiazolidinedione, and as add-on therapy to metformin, or a sulphonylurea, or a thiazolidinedione (with or without metformin or a sulphonylurea), or insulin (with or without metformin). 
Alogliptiiniä on tutkittu monoterapiana, ensimmäisenä yhdistelmähoitona metformiinin tai tiatsolidiinidionin kanssa, lisättynä metformiini-, sulfonyyliurea- tai tiatsolidiinidionihoitoihin (ilman metformiinia tai sulfonyyliureaa tai niiden kanssa erikseen) tai insuliinin lisähoitona (ilman metformiinia tai sen kanssa).