natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Recent internal Commission simulations being conducted as part of a formal review of flexibility as required by the Commonly Agreed Position confirm an average matrix adjustment based on the cyclical conditions of just under 0.5% of GDP since 2000. 
Komission äskettäiset sisäiset simuloinnit, jotka on suoritettu osana yhteisesti sovitussa kannassa edellytettyä joustavuuden virallista uudelleentarkastelua, vahvistavat, että suhdannetilanteeseen perustuva sopeutuskaavion mukainen sopeutus on keskimäärin ollut hieman alle 0,5prosenttia suhteessa BKT:hen vuodesta 2000 lähtien.
The 0.25% margin is contained in the Regulation and the Commission cannot impose restrictions, i.e. on the accumulation of non-significant deviations that conflict with the Regulation. 
Asetuksessa säädetään 0,25 prosentin marginaalista, eikä komissio voi määrätä asetuksen kanssa ristiriitaisia rajoituksia esimerkiksi merkityksettömien poikkeamien kasautumisesta.
Indeed, the language in the EFB report is notably ambiguous regarding the need for a change in the legislation in order to introduce its proposals to limit the effect of multiple deviations. 
Euroopan finanssipoliittisen komitean raportissa mainitaan varsin epäselvästi tarve muuttaa lainsäädäntöä komitean kumulatiivisten poikkeusten vaikutusten rajoittamiseen tähtäävien ehdotusten sisällyttämiseksi siihen.
The Commission does not agree that the application of its discretion in making its assessments, specifically to apply economic judgement, in any way weakens the framework. 
Komissio ei ole samaa mieltä siitä, että sen harkintavallan ja erityisesti taloudellisen harkinnan käyttö arviointeja tehtäessä heikentäisi millään tavoin vaatimuskehystä.
Firstly, under Article 6(3) of Regulation 1466/97, the Commission has a margin of discretion when considering departures from the fiscal adjustments implied by the matrix. 
Ensinnäkin komissiolla on asetuksen (EY) N:o 1466/97 6 artiklan 3 kohdan nojalla harkintavalta arvioida, voidaanko sopeutuskaavioon perustuvista julkisen talouden sopeutustoimista poiketa.
In this regard, there is no automaticity in the Regulation in reaching the conclusion of a significant deviation. 
Tässä suhteessa asetus ei sisällä automatiikkaa, joka johtaisi päätelmään merkittävästä poikkeamisesta.
Secondly, the SGP, including the preventive arm, should not be understood as merely a static set of individual rules to be mechanically applied to any given event. 
Toiseksi, vakaus-ja kasvusopimusta, ennalta ehkäisevä osio mukaan luettuna, ei pitäisi ymmärtää vain staattisena joukkona yksittäisiä sääntöjä, joita sovelletaan mekaanisesti kaikkiin tapahtumiin.
Rather it represents a system of economic and fiscal governance, designed to help ensure prudent macroeconomic and fiscal policy-making over the medium to long-term. 
Se on pikemminkin taloudellinen ja finanssipoliittinen ohjausjärjestelmä, jolla on tarkoitus auttaa 7 varmistamaan maltillinen makrotalous-ja finanssipolitiikka keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä.
The nature of macroeconomic policy-making ensures that unanticipated events will arise and the economic governance framework needs to be flexible enough to be able to respond to and accommodate such developments. 
Makrotalouspolitiikan luonteen vuoksi on varmaa, että ennakoimattomia tilanteita syntyy, ja jotta tällaiseen kehitykseen voidaan vastata ja ottaa se huomioon, talouden ohjauskehyksen on oltava riittävän joustava.
In fact, were the framework unable to do so, the credibility of the SGP as a viable tool for economic governance and policy-making would be undermined. 
Jos kehys ei pystyisi tähän, vakaus-ja kasvusopimuksen uskottavuus talouden ohjauksen ja talouspolitiikan käyttökelpoisena välineenä heikentyisi.
At all times therefore, it is important for the Commission to use its economic judgement to ensure a sensible application of the rules, rather than engaging in a purely mechanical approach that is divorced from the prevailing macroeconomic circumstances. 
Tästä syystä on tärkeää, että komissio käyttää aina taloudellista harkintaansa varmistaakseen sääntöjen järkevän soveltamisen sen sijaan, että se soveltaisi täysin mekaanista ja vallitsevista makrotaloudellisista olosuhteista irrallista lähestymistapaa.
Common reply to paragraphs 32 and 33. The 2017 CSRs were intended to achieve the two objectives of strengthening the ongoing recovery and ensuring fiscal sustainability, while remaining short and simple. 
Yhteinen vastaus kohtiin 32 ja 33: Vuoden 2017 maakohtaisilla suosituksilla oli tarkoitus saavuttaa molemmat tavoitteet, sekä meneillään olevan elpymisen vahvistaminen että julkisen talouden kestävyyden varmistaminen, samalla kun ne pyrittiin pitämään lyhyinä ja yksinkertaisina.
This translated into the fiscal CSRs not including recommendations for the required adjustment for 2018, in contrast to past practice. 
Tämä johti siihen, että aikaisemman käytännön vastaisesti julkista taloutta koskeviin maakohtaisiin suosituksiin ei sisältynyt vuonna 2018 vaadittavaa sopeutusta koskevia suosituksia.
This was ultimately a political decision which took into account a number of considerations. 
Tämä oli viime kädessä poliittinen päätös, jossa otettiin huomioon useita näkökohtia.
Firstly, although the so-called ‘matrix’ approach remains the basis for the CSRs for 2018, the 2017 Commission proposals for recommendations brought a qualification regarding Member States for which the matrix implies a fiscal adjustment of, or above, 0.5% of GDP (the margin of discretion). 
Ensinnäkin, vaikka niin kutsuttu sopeutuskaaviolähestymistapa pysyy vuoden 2018 maakohtaisten suositusten perustana, komission ehdotuksissa vuoden 2017 suosituksiksi otettiin käyttöön varauma sellaisten jäsenvaltioiden suhteen, joiden osalta sopeutuskaavio edellyttää julkisen talouden sopeutusta, jonka suuruus on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen tai enemmän (harkintavalta).
The CSR was not deemed to be the right place to provide the details balancing the matrix requirements and the need to take into account the impact of consolidation on growth and employment through the margin of appreciation. 7 
Maakohtaisia suosituksia ei katsottu oikeaksi paikaksi esittää yksityiskohtia siitä, miten tasapainotetaan sopeutuskaavion vaatimukset ja tarve ottaa huomioon vakauttamisen vaikutus kasvuun ja työllisyyteen harkintamarginaalin avulla.
Secondly, the accompanying recitals are very explicit on what has to be done in 2018; in particular they mention (i) the quantified requirement, (ii) an assessment of compliance, and (iii) a conclusion as to whether additional measures are needed. 
Toiseksi tähän liittyvissä johdanto-osan kappaleissa esitetään hyvin selväsanaisesti, mitä vuonna 2018 on tehtävä; niissä mainitaan etenkin i) kvantifioitu vaatimus, ii) noudattamisen arviointi ja iii) päätelmä siitä, tarvitaanko lisätoimenpiteitä.
Thirdly, the recitals and CSR proper maintain an equal footing as regards their legal strength. 
Kolmanneksi, johdanto-osan kappaleet ja itse maakohtainen suositus ovat oikeusvoimaltaan tasavertaisia.
The Commission therefore does not see evidence at this stage that the use of its margin of discretion has reduced the relevance or credibility of the fiscal requirement in the CSR. 
Näin ollen komissio ei tässä vaiheessa näe olevan näyttöä siitä, että sen harkintavallan käyttö olisi vähentänyt maakohtaisen suosituksen julkista taloutta koskevan vaatimuksen merkitystä tai uskottavuutta.
These margins of discretion result from the specific terms of Article 6(3) of Council Regulation no. 1466/97. 
Tämä harkintamarginaali on seurausta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 6 artiklan 3 kohdan säännöksistä.
According to Article 6(3), the establishment of a significant deviation from the MTO or the adjustment path towards it, is, on the one hand, linked to precise quantitative criteria, without being limited to those criteria, and, on the other hand, allows for other elements to be taken into account. 
Kyseisen 6 artiklan 3 kohdan mukaan poikkeamisen keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen johtavasta sopeuttamisurasta määrittäminen merkittäväksi liittyy yhtäältä tarkkoihin määrällisiin kriteereihin ja toisaalta siinä voidaan ottaa huomioon myös muita seikkoja.
In its assessments, the Commission recognises that there can be a tension between sustainability and stabilisation needs in individual Member States, though it also true that this may not necessarily be the case as demonstrated by the analysis published by the Commission in part IV of the Public Finances Report 2016. 
Komissio ottaa arvioinneissaan huomioon, että yksittäisissä jäsenvaltioissa saattaa olla kestävyys-ja vakautustarpeiden välisiä jännitteitä, mutta toisaalta näin ei välttämättä ole, kuten komission julkista taloutta vuonna 2016 koskevan raportin IV osassa julkaisema analyysi osoittaa.
Where a tension does exist, it is the Commission's role to analyse the competing demands and reach a balanced assessment, factoring in all relevant considerations. 
Jos jännitteitä on, komission tehtävänä on analysoida kilpailevat vaatimukset ja tehdä tasapainoinen arviointi, jossa otetaan huomioon kaikki merkitykselliset näkökohdat.
Commission discretion consists of an intelligent reading of the set of available indicators, especially in light of the uncertainty surrounding the business cycle and the risks of strong fiscal retrenchment for the on-going recovery in specific Member States. 
Komission harkintavalta muodostuu saatavilla olevien indikaattorien älykkäästä tulkinnasta erityisesti suhdannekiertoon liittyvän epävarmuuden ja julkisen talouden voimakkaan kiristämisen meneillään olevalle elpymiselle tietyissä jäsenvaltioissa aiheuttamien riskien valossa.
Firstly, the aggregate growth rates do not necessarily capture the potentially fragile nature of the recovery in individual Member States, nor do they take consideration of the potentially counter-productive impact of an overly large fiscal consolidation upon such an economy. 
Ensinnäkin yhteenlasketut kasvuasteet eivät välttämättä näytä elpymisen mahdollisesti haurasta luonnetta yksittäisissä jäsenvaltioissa eikä niissä oteta huomioon liian laajamittaisen julkisen talouden vakauttamisen mahdollista haitallista vaikutusta tällaisiin talouksiin.
These are obviously important factors which the Commission sought to take account of when using its margin of discretion in determining the appropriate fiscal policy setting for individual economies. 
Nämä ovat luonnollisesti tärkeitä tekijöitä, jotka komissio on pyrkinyt ottamaan huomioon, kun se on käyttänyt harkintavaltaansa määrittäessään asianmukaista finanssipolitiikkaa yksittäisille talouksille.
Secondly, the fact that actual growth is higher than potential growth does not say much regarding the strength of the recovery. 
Toiseksi, se, että todellinen kasvu on suurempaa kuin potentiaalinen kasvu, ei kerro paljonkaan elpymisen vahvuudesta.
For instance, Italy's potential growth was estimated at around 0 in those years. 
Esimerkiksi Italian potentiaalinen kasvu arvioitiin noin nollatasolle kyseisinä vuosina.
The limits on the structural reform and investment clauses were agreed in discussions between the Commission and Member States. 
Rakenneuudistus-ja investointilausekkeiden rajoista sovittiin komission ja jäsenvaltioiden välisissä neuvotteluissa.
To complete the picture, the Commission wishes to add an explanation for the rationale underlying the conditions of the investment clause. 
Selventääkseen asiaa komissio haluaa selittää investointilausekkeen ehtojen taustalla olevia perusteluja.
The clause is intended to cater for public investments which can be considered economically equivalent to structural reforms in having a positive impact on potential growth and the sustainability of public finances and is therefore linked to certain projects co-funded by the EU. 
Lauseke on tarkoitettu sellaisia julkisia investointeja varten, jotka voidaan katsoa rakenneuudistusten kanssa taloudellisesti samanarvoisiksi sikäli, että ne vaikuttavat myönteisesti potentiaaliseen kasvuun ja julkisen talouden kestävyyteen, ja jotka siten liittyvät tiettyihin EU:n yhteisrahoittamiin hankkeisiin.
The eligibility condition that public investment should not decline is intended to ensure that EU funded investments are not used to substitute for nationally funded investment. 
Hyväksymisehdolla, jonka mukaan julkiset investoinnit eivät saisi supistua, on tarkoitus varmistaa, että EU:n rahoittamia investointeja ei käytetä korvaamaan kansallisesti rahoitettuja investointeja.
A key eligibility criterion in order to qualify for use of the investment clause is that the Member State’s output gap must be more negative than -1.5% of GDP. 
Keskeinen investointilausekkeen käytön hyväksyttävyyskriteeri on se, että jäsenvaltion tuotantokuilun täytyy olla negatiivisempi kuin –1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.
In other words, the Member State must be in bad economic times. 
Toisin sanoen jäsenvaltiossa on oltava taloudellisesti huonot ajat.
Research shows that when countries face sustainability challenges in such circumstances, public investment is very often cut, with a detrimental impact on potential growth. 
Tutkimukset osoittavat, että kun mailla on kestävyyshaasteita tällaisissa tilanteissa, hyvin usein leikataan julkisia investointeja, millä on haitallinen vaikutus potentiaaliseen kasvuun.
The investment clause seeks to ensure this does not happen, by requiring that the level of public investment does not decrease in the reference year for the application of the clause. 
Investointilausekkeella pyritään estämään tämä edellyttämällä, että julkisten investointien määrä ei vähene lausekkeen soveltamisen viitevuonna.
A decrease in the nominal level of investment could still lead to an increase in the investment-to-GDP 8 ratio if the decrease in GDP growth (outside the control of the government) is starker than that in investment. 
Investointien nimellistason väheneminen saattaa silti johtaa investointien ja BKT:n välisen suhteen kasvuun, jos BKT:n kasvun väheneminen (joka ei ole valtion hallittavissa) on suurempaa kuin investointien väheneminen.
The intention of the investment clause is to lead to sustained levels of increased investment. 
Investointilausekkeen tarkoituksena on johtaa investointien kestävään lisääntymiseen.
In such cases, requiring a Member State to return to their original path a year after the granting of the clause would not be warranted. 
Tällaisissa tapauksissa ei olisi perusteltua vaatia jäsenvaltiota palaamaan alkuperäiselle uralleen vuosi lausekkeen myöntämisen jälkeen.
See reply to paragraphs VII and 43. 
Ks. vastaukset kohtiin VII ja 43.
Since the introduction of the matrix, it is not possible to assess in advance whether a Member State will achieve their MTO within the four-year timeframe (as this will be a function of, amongst other things, the requirements of the matrix for individual years). 
Sopeutuskaavion käyttöönotosta lähtien ei ole ollut mahdollista arvioida etukäteen, saavuttaako jäsenvaltio keskipitkän aikavälin tavoitteensa nelivuotiskauden puitteissa (koska tämä riippuu muun muassa yksittäisiä vuosia koskevista sopeutuskaavion vaatimuksista).
Consequently, the Commission proposed to Member States a simplifying assumption to meet the MTO convergence criterion, instead assessing whether a Member State applying for use of the clause is within a maximum initial distance of 1.5% of GDP from the MTO. 
Näin ollen komissio ehdotti jäsenvaltioille yksinkertaistavaa oletusta keskipitkän aikavälin tavoitteeseen lähentymistä koskevan kriteerin täyttämiseksi sen sijaan, että se arvioisi, onko lausekkeen soveltamista hakevan jäsenvaltion etäisyys keskipitkän aikavälin tavoitteesta alun perin enintään 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen.
Based on the benchmark adjustment of 0.5% of GDP per year and a maximum temporary deviation of this amount, this distance would deliver a return to the MTO within four years. 
Sopeutuksen suositetun viitearvon, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuodessa, sekä suurimman tästä määrästä sallitun väliaikaisen poikkeaman perusteella tämä etäisyys johtaisi keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseen neljän vuoden kuluessa.
The non-significant deviation margin is contained in the Regulation and the Commission does not have a choice regarding its implementation. 
Merkityksetön poikkeamamarginaali sisältyy asetukseen, eikä komissiolla ole valinnanvaraa sen soveltamisen suhteen.
However, it is not necessarily the case that the significant deviation margin will unavoidably be exhausted in every year, i.e. "the extension in the convergence time will therefore be much longer." For instance, according to the Commission’s Spring Forecast 2018, Finland is not projected to do so. 
Ei kuitenkaan välttämättä ole niin, että merkittävä poikkeamamarginaali hyödynnetään täysin joka vuosi ja toisin sanoen ”lähentymiseen tarvittava aika pitenee siis huomattavasti enemmän.” Esimerkiksi Suomen kohdalla näin ei ennusteta tapahtuvan komission kevään 2018 talousennusteessa.
The application of the investment clause will, other things being equal, lead to an increase in overall spending compared to if the clause had not been applied. 
Investointilausekkeen soveltaminen johtaa muiden seikkojen pysyessä muuttumattomina kokonaismenojen lisääntymiseen verrattuna tilanteeseen, jossa lauseketta ei ole sovellettu.
However, the increase in spending is not regardless of what happens to the level of investment spending as a qualifying condition is that the level of public investment should not decline in the reference year for the application of the clause. 
Menot eivät kuitenkaan lisäänny investointimenojen tason muutoksista riippumatta, koska ehtona on, että julkisten investointien taso ei saa laskea lausekkeen soveltamisen viitevuonna.
See replies to observation 43, 45 and 47. 
Katso vastaukset kohtiin 43, 45 ja 47.
While a cost-benefit analysis of major structural reforms is requested in the Stability and Convergence Programme under article 3, this does not mean that the temporary deviation has to be based on the costs. 
Vaikka vakaus-ja lähentymisohjelmassa on 3 artiklan mukaan tehtävä kustannushyötyanalyysi suurista rakenneuudistuksista, tämä ei tarkoita sitä, että väliaikaisen poikkeaman on perustuttava kustannuksiin.
Indeed, the relevant provisions of the so-called structural reform clause in Article 5 make no reference to costs. 
Itse asiassa niin kutsutun rakenneuudistuslausekkeen asiaa koskevissa, 5 artiklaan sisältyvissä säännöksissä ei mainita kustannuksia.
In addition, the fact that the temporary deviation is not directly based on costs, does not mean that costs are not measured. 
Lisäksi se, että väliaikainen poikkeama ei perustu suorasti kustannuksiin, ei tarkoita sitä, ettei kustannuksia mitata.
In assessing whether the reforms have positive budgetary impacts, as required by the Regulation, the Commission considers the direct budgetary costs as well as the long-term impact on growth. 
Arvioitaessa, onko uudistuksilla myönteisiä talousarviovaikutuksia, kuten asetuksessa edellytetään, komissio ottaa huomioon suorat budjettikulut sekä pitkän aikavälin vaikutuksen kasvuun.
The long term impact on growth should ultimately improve the long term sustainability of public finances. 
Kasvuun kohdistuvan pitkän aikavälin vaikutuksen olisi lopulta parannettava julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä.
The Commission has consistently assessed the impact of all structural reforms in Italy, including those for which flexibility under the structural reforms clause had been asked, as indicated in the assessment of Italy's eligibility for the structural reforms clause (Staff working document on Italy's 2016 Stability Programme – page 18). 
Komissio on johdonmukaisesti arvioinut kaikkien Italian rakenneuudistusten vaikutuksia, myös niiden rakenneuudistusten, joille oli pyydetty rakenneuudistuslausekkeeseen perustuvaa joustoa, kuten arvioinnissa Italian rakenneuudistuslausekkeen kriteerien täyttämisestä todetaan (komission yksiköiden valmisteluasiakirja Italian vuoden 2016 vakausohjelmasta, s. 18).
In particular, Italy's 2017 and 2018 Country Reports provide an in-depth assessment of the state of play in terms of implementation of Italy's structural reforms. 
Erityisesti Italiaa koskevissa vuosina 2017 ja 2018 julkaistuissa maakohtaisissa raporteissa esitetään perusteellinen tilannearvio Italian rakenneuudistusten toteuttamisesta.
As stated in reply to observation 49, the temporary deviation is not based upon the direct budgetary costs of the reforms. 
Kuten huomautukseen 49 annetussa vastauksessa todettiin, väliaikainen poikkeama ei perustu uudistusten suoriin budjettikuluihin.
Extensive details on the Commission's assessment of the long-term growth impact of the reforms are provided in reply to observation 54. 
Yksityiskohtaisia tietoja uudistusten pitkän aikavälin kasvuvaikutuksia koskevasta komission arvioinnista annetaan vastauksessa huomautukseen 54.
The Commission considers that it estimated the economic impact related to the clause properly.. 
Komissio katsoo, että se arvioi lausekkeen taloudelliset vaikutukset asianmukaisesti.
At the time of Italy's application for the structural reform clause for 2016 (in the 2016 Draft Budgetary Plan and the 2016 Stability Programme) the Commission analysed the impact of Italy's structural reforms through its QUEST model in a note presented to the Economic Policy Committee of December 2015 (later published as "The Economic Impact of Selected Structural Reform Measures in Italy, France, Spain and Portugal" in April 2016). 
Italian hakiessa rakenneuudistuslausekkeen soveltamista vuodelle 2016 (vuoden 2016 alustavassa talousarviosuunnitelmassa ja vuoden 2016 vakausohjelmassa) komissio analysoi Italian rakenneuudistusten vaikutuksia QUEST-mallilla talouspoliittiselle komitealle joulukuussa 2015 esitellyssä muistiossa (joka myöhemmin julkaistiin asiakirjana ”The Economic Impact of Selected Structural Reform Measures in Italy, France, Spain and Portugal” huhtikuussa 2016).
Hence, by the time of the 2016 Stability Programme, the Commission's estimates had been amply discussed with the Italian authorities. 
Näin ollen vuoden 2016 vakausohjelmaan mennessä komission arvioista oli keskusteltu laajasti Italian viranomaisten kanssa.
Moreover, the Commission had openly challenged the initial estimation of the impact of reforms as proposed by the Italian authorities in its 126(3) Report of February 2015. 
Lisäksi komissio oli avoimesti kyseenalaistanut Italian viranomaisten esittämän alkuperäisen arvion uudistusten vaikutuksista helmikuussa 2015 julkaistussa perussopimuksen 126 artiklan 3 kohdan nojalla laaditussa kertomuksessaan.
As a result of those exchanges, the 2016 Stability Programme revised downwards the estimated impact of structural reforms for which flexibility had been asked (compared to the 2016 Draft Budgetary Plan), as acknowledged in footnote 26. 
Näiden keskustelujen tuloksena vuoden 2016 vakausohjelmassa niiden rakenneuudistusten vaikutuksia, joiden osalta oli pyydetty joustoa, tarkistettiin alaspäin (verrattuna vuoden 2016 alustavaan talousarviosuunnitelmaan), kuten alaviitteessä 26 todettiin.
This shows the relevance of the Commission's work to analyse the impact of reforms and verify the estimates presented by the authorities. 
Tämä on osoitus siitä, että komission työllä uudistusten vaikutusten analysoimiseksi ja viranomaisten esittämien arvioiden todentamiseksi on merkitystä.
As regards, the reportedly indicative nature of the estimates of the impact of structural reforms upon growth, this reflects the intrinsic limits of macroeconomic modelling. 
Mitä tulee rakenneuudistusten kasvuvaikutuksia koskevien arvioiden väitetysti suuntaa-antavaan luonteeseen, tämä heijastaa makrotaloudellisen mallintamisen luontaisia rajoituksia.
The Regulation requires the Commission to take account of the improvement to sustainability from structural reforms’ impact upon potential growth, but this is an inherently uncertain modelling exercise. 
Asetuksessa edellytetään, että komissio ottaa huomioon rakenneuudistusten vaikutuksista potentiaaliseen kasvuun aiheutuvan kestävyyden parantumisen, mutta tällainen mallintaminen on luontaisesti epävarmaa. 10
See replies to paragraphs 45, 47 and 48. 
Katso vastaukset kohtiin 45, 47 ja 48.