natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The ESM is an intergovernmental organisation, funded by euro area member states. 
EVM on euroalueen jäsenvaltioiden rahoittama hallitustenvälinen organisaatio.
It is audited by a Board of Auditors (including one from the ECA), but as such the ECA has no rights to audit the ESM. 
Sen tarkastuksesta vastaa tilintarkastuslautakunta (jonka yksi tarkastaja tulee tilintarkastustuomioistuimesta), mutta tilintarkastustuomioistuimella sinänsä ei ole oikeutta tarkastaa EVM:ää.
ECA’s landscape review of EU accountability and public audit arrangements (2014) pointed out this problem. 
Tilintarkastustuomioistuimen yleiskatsauksessa tilivelvollisuuteen ja julkiseen tarkastukseen EU:ssa (2014) huomautettiin tästä ongelmasta.
A recently published Evaluation report “The EFSF/ESM financial assistance” covered the institution’s involvement in Greece. 24 
Äskettäin julkaistu arviointikertomus ERVV:n/EVM:n rahoitustuesta kattoi EVM:n osallistumisen Kreikassa.
The audit evidence was collected on the basis of a detailed review of documentation relating to the EU’s financial assistance programmes (programme documents, internal Commission analyses, spreadsheet forecasts, and evaluations and studies by other organisations); a scorecard analysis of programme conditions and interviews with Commission staff; the national authorities, such as sector ministries, the Bank of Greece, business unions and stakeholders and the staff of the IMF, the ESM and the OECD. 
Tarkastusevidenssi kerättiin perehtymällä yksityiskohtaisesti EU:n rahoitustukiohjelmiin liittyvään dokumentaatioon (ohjelma-asiakirjoihin, komission sisäisiin analyyseihin, taulukkolaskentaennusteisiin sekä muiden organisaatioiden arviointeihin ja tutkimuksiin). Lisäksi tehtiin ohjelmaehtojen tulostaulukkoon perustuva analyysi ja haastateltiin komission henkilöstöä, kansallisia viranomaisia, kuten alakohtaisten ministeriöiden edustajia, Kreikan keskuspankin, yritysjärjestöjen ja sidosryhmien edustajia sekä IMF:n, EVM:n ja OECD:n henkilöstöä.
Scope limitation on the ECB’s involvement 20. 
Laajuuden rajoittaminen EKP:n osallistumisen osalta 20.
In line with the ECA’s mandate to audit the operational efficiency of the ECB21, we have attempted to examine the Bank’s involvement in the Greek Economic Adjustment Programmes22. 
Koska tilintarkastustuomioistuimen toimeksiantoon kuuluu EKP:n toiminnan tehokkuuden tarkastus21, se on pyrkinyt arvioimaan EKP:n osallistumista Kreikan talouden sopeutusohjelmiin22.
The ECB questioned the Court’s mandate in this respect and the documentation we have been provided with by the ECB was insufficient evidence to carry out the audit work23. 
EKP kyseenalaisti tilintarkastustuomioistuimen toimeksiannon tässä suhteessa eikä tilintarkastustuomioistuin saanut siltä riittävästi evidenssiä kattavan tarkastustyön suorittamiseksi23.
Due to this scope limitation, we were unable to report on the ECB involvement in the Greek Economic Adjustment Programmes. 
Tämän laajuutta koskevan rajoituksen vuoksi tilintarkastustuomioistuin ei pystynyt raportoimaan EKP:n osallistumisesta Kreikan talouden sopeutusohjelmiin.
21 22 23 Article 287 of the Treaty on the Functioning of the European Union in conjunction with Article 27.2 of the Statute of the ESCB and of the ECB. 
21 22 23 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artikla yhdessä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön 27 artiklan 2 kohdan kanssa.
The limitations of the Court’s audit mandate with respect to the ECB were addressed in our landscape review of EU accountability and public audit arrangements (2014). 
Tilintarkastustuomioistuimen tarkastusvaltuuksien rajoituksia EKP:n suhteen käsiteltiin tilintarkastustuomioistuimen yleiskatsauksessa tilivelvollisuuteen ja julkiseen tarkastukseen EU:ssa (2014).
The European Parliament specifically asked the Court to analyse the role of the ECB in financial assistance programmes (see European Parliament resolution of 27 April 2017 on the Court of Auditors’ special reports in the context of the 2015 Commission discharge (2016/2208)). 
Euroopan parlamentti nimenomaisesti pyysi tilintarkastustuomioistuinta analysoimaan EKP:n roolia rahoitustukiohjelmissa (ks. Euroopan parlamentin 27. huhtikuuta 2017 antama päätöslauselma tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksista komissiota koskevassa varainhoitovuoden 2015 vastuuvapausmenettelyssä (2016/2208)).
The ECB considers to have provided ECA with written answers and related documentation on its involvement in the Greek programmes, within the legal perimeter of ECA’s mandate to audit the operational efficiency of the management of the ECB. 
EKP katsoo, että se on toimittanut tilintarkastustuomioistuimelle kirjalliset vastaukset ja niihin liittyvän dokumentaation osallistumisestaan Kreikan ohjelmiin sen oikeudellisen soveltamisalan osalta, jonka EKP:n hallinnon tehokkuuden tarkastamista koskeva tilintarkastustuomioistuimen toimeksianto kattaa.
We encountered similar problems with obtaining evidence from the ECB in the audit of the Single Supervisory Mechanism (Special Report No 29/2016, paragraph 29). 25 
Tilintarkastustuomioistuin kohtasi samanlaisia ongelmia evidenssin saamisessa EKP:ltä yhteisen valvontamekanismin tarkastuksessa (erityiskertomus nro 29/2016, kohta 29).
OBSERVATIONS PART I – MANAGEMENT OF THE ECONOMIC ADJUSTMENT PROGRAMMES FOR GREECE 21. 
HUOMAUTUKSET OSA 1 – KREIKAN TALOUDEN SOPEUTUSOHJELMIEN HALLINNOINTI 21.
The management of the Greek Economic Adjustment Programmes involved a number of complex internal processes at the Commission which constituted a horizontal framework for policy-specific analysis and compliance assessments (see Part II). 
Kreikan talouden sopeutusohjelmien hallinnointiin liittyi useita monimutkaisia komission sisäisiä prosesseja, jotka muodostivat horisontaalisen kehyksen toimikohtaiselle analyysille ja vaatimustenmukaisuusarvioinneille (ks. osa 2).
We can broadly distinguish three types of these horizontal processes: - Procedural arrangements for the design and monitoring of the programmes – defining the principles and mechanics of programme management as well as decision making procedures. - Co-operation with programme partners – division of responsibilities, communication and co-ordination of actions with the IMF, ECB and ESM. - Fundamental economic analyses – preparation of macroeconomic projections and funding gap calculations, setting key economic assumptions of the programmes. 
Laajasti ottaen voidaan erottaa kolme tällaisten horisontaalisten prosessien tyyppiä: - Ohjelmien suunnittelu-ja seurantamenettelyt – ohjelmien hallinnoinnin periaatteiden ja mekanismien sekä päätöksentekomenettelyjen määrittely. - Yhteistyö ohjelmakumppanien kanssa – tehtävien jako, viestintä ja toimien koordinointi IMF:n, EKP:n ja EVM:n kanssa. - Keskeiset taloudelliset analyysit – makrotalousennusteiden ja rahoitusvajelaskelmien laatiminen, ohjelmien keskeisten taloudellisten olettamien määrittäminen.
Arrangements for designing and monitoring the programmes’ conditions Urgency at the inception of the programmes 22. 
Ohjelmien ehtojen suunnitteluun ja seurantaan sovelletut järjestelyt Ohjelmien kiireellinen aloittaminen 22.
The design and institutional arrangements for the initial Greek Economic Adjustment Programme need to be viewed in the context of the urgency with which the Programme was set up. 
Kreikan talouden ensimmäisen sopeutusohjelman suunnittelua ja institutionaalisia järjestelyjä on tarkasteltava ottaen huomioon se kiireellinen tilanne, jossa ohjelma perustettiin.
The immediate reason to apply for financial assistance was the need to borrow nine billion euros for a debt repayment due on 19 May 2010. 
Välitön syy rahoitustuen hakemiseen oli tarve lainata yhdeksän miljardia euroa velan takaisinmaksuun, jonka eräpäivä oli 19. toukokuuta 2010.
Given that in spring 2010 market financing costs for the Greek debt increased to unsustainable levels, the Greek government needed to seek alternative financing in a short period of time24 (see Figure 1 and Annex I for a detailed chronology of the crisis). 
Kustannukset Kreikan velan rahoittamiseksi markkinoilta saatavalla rahoituksella nousivat keväällä 2010 kestämättömälle tasolle, joten Kreikan hallituksen oli haettava nopeasti vaihtoehtoista rahoitusta24 (ks. kaavio 1 ja liite I, joissa annetaan tarkka kuvaus kriisin etenemisestä).
24 26 In January, the latest access to the markets provided 5 billion euros already at a high cost (6.2 %). 
24 25 Tammikuussa markkinoilta saatu viimeisin rahoitus oli viisi miljardia euroa, ja se annettiin jo hyvin korkein kustannuksin (6,2 prosenttia).
Between January and April 2010, spreads for the 2-year bonds increased from 347 to 1552 basis points. 
Vuoden 2010 tammi-ja huhtikuun välillä kaksivuotisten joukkovelkakirjalainojen tuottoerot kasvoivat 347 peruspisteestä 1 552 peruspisteeseen.
Given the anticipated difficulties in accessing market financing for short-term debt, on 25 March 2010 the Euro summit25 agreed on the terms of the financial support to be provided to Greece. 
Koska markkinarahoituksen saamisen lyhytaikaisten velkojen rahoitukseen ennakoitiin olevan vaikeaa, eurohuippukokouksessa 25. maaliskuuta 201025 sovittiin Kreikalle annettavan rahoitustuen ehdoista.
The Greek authorities submitted the official request for financing on 23 April 2010, i.e. less than one month before the disbursement had to be made. 
Kreikan viranomaiset toimittivat virallisen rahoituspyynnön 23. huhtikuuta 2010 eli alle kuukauden ennen kuin maksu täytyi suorittaa.
The first Greek Economic Adjustment Programme was signed on 3 May 2010. 
Ensimmäinen Kreikan talouden sopeutusohjelma allekirjoitettiin 3. toukokuuta 2010.
Given the depth and scope of imbalances in the Greek economy, this was a very narrow timeframe within which to design a comprehensive programme addressing all weaknesses. 
Kreikan talouden epätasapainon syvyyden ja laajuuden huomioon ottaen tämä jätti hyvin lyhyen ajan suunnitella kattava ohjelma, jolla puututaan kaikkiin heikkouksiin.
The design procedures and outcomes 24. 
Suunnittelun menettelyt ja tulokset 24.
The Commission’s general procedures for managing macro-assistance programmes were first established in April 2011, i.e. 11 months after the launch of the Greek programme and three completed reviews. 
Komission yleiset menettelyt makrotaloudellisten tukiohjelmien hallinnoimiseksi vahvistettiin vasta huhtikuussa 2011 eli 11 kuukautta Kreikan ohjelman käynnistämisen ja kolmen suoritetun tarkistuksen jälkeen.
The document defined internal arrangements for information and approval flows inside the Commission, with the Council and the programme partners. 
Asiakirjassa määriteltiin komission sisäisiä samoin kuin komission sekä neuvoston ja ohjelmakumppanien välisiä tietoja hyväksyntävirtoja koskevat sisäiset järjestelyt.
For example, it specified the steps for approving the main programme documents (policy briefs, compliance reports, draft MoUs and draft recommendations for Council decisions where relevant).The Commission also produced road maps for each financing facility, setting out the formal steps on the way to disbursement. 
Asiakirjassa määriteltiin esimerkiksi hyväksymisvaiheet tärkeimpiä ohjelma-asiakirjoja varten (poliittiset katsaukset, vaatimustenmukaisuuskertomukset, yhteisymmärryspöytäkirjaluonnokset ja tarvittaessa suositusluonnokset neuvoston päätöksiksi). Komissio laati myös etenemissuunnitelmat kullekin rahoitusvälineelle ja vahvisti maksuun johtavat viralliset vaiheet.
However, the procedures did not deal with the content of the programme’s conditions. 
Menettelyissä ei kuitenkaan käsitelty ohjelman ehtojen sisältöä.
There were no specific internal Commission guidelines on the design of the programme’s conditions in terms of scope, level of detail and the depth of the analytical work needed to justify them26. 
Komissiolla ei ollut sisäisiä ohjeita ohjelman ehtojen suunnittelusta niiden laajuuden ja yksityiskohtaisuuden sekä niiden perustelemiseksi tarvittavan analyysityön syvällisyyden suhteen26.
These policy-oriented documents were issued for each review and served as a basis for negotiating the programme reviews (with some degree of flexibility). 
Näitä poliittisesti suuntautuneita asiakirjoja julkaistiin jokaisen tarkistuksen yhteydessä, ja ne toimivat ohjelman tarkistuksista käytyjen neuvottelujen perustana (joskin joustovaraa oli jonkin verran).
The process for reviewing policy briefs was stipulated in the Commission’s procedures, but was not documented. 
Poliittisten katsausten tarkistusprosessi määriteltiin komission menettelyissä, mutta sitä ei dokumentoitu.
Euro summits are the meetings of the heads of state or government of the member states of the euro area. 
25 26 26 Eurohuippukokoukset ovat euroalueen valtion-ja hallitusten päämiesten kokouksia.
On several occasions, Commission staff produced analytical documents supporting the policy briefs and corroborating the design of conditions in certain areas. 
Komission henkilöstö laati useaan otteeseen analyysiasiakirjoja, jotka tukivat poliittisia katsauksia ja vahvistivat ehtojen suunnittelua tietyillä aloilla.
However, this was not done systematically for all programmes and all policy areas (see Figure 3). 
Tätä ei kuitenkaan tehty järjestelmällisesti kaikissa ohjelmissa ja kaikilla toimintalohkoilla (ks. kaavio 3).
Figure 3 - Documentation of the programmes’ design – examples Source: ECA. 
Työmarkkinauudistukset– useidenharkittujen uudistusvaihtoehtojen dokumentointi.
We found certain problems in the design of the conditions, across several policy fields: • Several programme conditions were described in general, vague terms and were not measurable, in particular at the inception of the programmes. 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi tiettyjä ongelmia ehtojen suunnittelussa useilla politiikanaloilla: • Varsinkin ohjelmien alkuvaiheessa useat ohjelman ehdot kuvattiin yleisesti ja epämääräisesti eivätkä ne olleet mitattavissa.
For example, in the field of export promotion, conditions such as “adoption of measures to facilitate public-private partnerships” or “measures to strengthen export promotion policy” did not specify any clear or concrete actions. 
Esimerkiksi vienninedistämisen alalla sellaisissa ehdoissa kuin ”julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia edistävien toimenpiteiden käyttöönotto” tai ”toimenpiteet vienninedistämispolitiikan tehostamiseksi” ei määritelty mitään selviä tai konkreettisia toimia.
In the financial sector, there was a condition in the second programme to establish an implementation plan aiming to improve collection of NPLs and establish targets in this respect in banks under liquidation by end-July 2013. 
Toisessa ohjelmassa oli rahoitusalaa koskeva ehto, joka koski täytäntöönpanosuunnitelman laatimista järjestämättömien lainojen perinnän parantamiseksi ja tätä koskevien tavoitteiden asettamista likvidaatiomenettelyssä oleville pankeille heinäkuun 2013 loppuun mennessä.
The condition was open to interpretation and contributed to a significant delay in implementation. 
Ehto oli tulkinnanvarainen ja vaikutti huomattavaan viivästykseen täytäntöönpanossa.
• Conditions became progressively more precise. In the second programme their number and level of detail significantly increased. 
• Ehtoja tarkennettiin asteittain. Toisessa ohjelmassa ehtojen määrä ja yksityiskohtaisuus lisääntyivät merkittävästi.
This was partially a result of implementation problems and delays. 
Tämä oli osittain seurausta täytäntöönpano-ongelmista ja viivästyksistä.
On the other hand, the high level of detail challenged the authorities’ administrative capacity and ownership, as conditions were not always sufficiently discussed and agreed at the design stage27. • Increasing level of detail was combined with a lack of ex-ante clarity about the relative importance of each programme condition. 
Toisaalta suuri yksityiskohtaisuus muodosti haasteen viranomaisten hallinnollisille valmiuksille ja sitoutumiselle, koska ehdoista ei aina keskusteltu riittävästi ja sovittu suunnitteluvaiheessa27. • Yksityiskohtaisuuden lisäksi tilanteeseen vaikutti se, ettei ohjelman yksittäisten ehtojen suhteellisesta merkityksestä ollut selvyyttä etukäteen.
Certain conditions were recognised as particularly important only ex-post when they were not implemented on time and then designated as prior actions during the programme reviews. 
Tietyt ehdot tunnustettiin erityisen tärkeiksi vasta jälkikäteen, kun niitä ei ollut pantu täytäntöön ajoissa, jolloin ne nimettiin valmistelutoimiksi ohjelman tarkistuksissa.
Compliance with these conditions was explicitly required before a tranche of the loan was released28. 
Näiden ehtojen täyttymistä edellytettiin nimenomaisesti ennen kuin lainan erä vapautettiin28.
In the third programme, important conditions are now flagged as ‘key deliverables’. 
Kolmannessa ohjelmassa tärkeät ehdot on nyt merkitty ”keskeisiksi tuotoksiksi”.
Overall growth strategy 29. 
Yleinen kasvustrategia 29.
The programmes had clear medium-term objectives, the primary expected result being the restoration of Greece’s access to market financing which necessitated the focus on fiscal consolidation. 
Ohjelmilla oli selkeät keskipitkän aikavälin tavoitteet, ja ensisijainen odotettu tulos oli palauttaa Kreikan mahdollisuus saada rahoitusta markkinoilta, mikä edellytti keskittymistä julkisen talouden vakauttamiseen.
However, despite the Commission’s efforts, the programmes were not supported by an overall Greek-led growth strategy that could have extended beyond the programmes. 
Ohjelmia ei kuitenkaan komission pyrkimyksistä huolimatta tuettu yleisellä Kreikan johtamalla kasvustrategialla, joka olisi voinut ulottua ohjelmia pidemmälle.
A long-term strategy could have been more effective in coordinating the adjustment process and the design of measures in the various policy areas concerned. 
Pitkän aikavälin strategia olisi voinut olla vaikuttavampi sopeutusprosessin koordinoimisen ja kyseisten eri toimintalohkojen toimenpiteiden suunnittelemisen kannalta.
The lack of a strategy was particularly pertinent in the field of export facilitation. 
Strategian puute oli erityisen merkityksellinen viennin helpottamisen alalla.
The scope of the programmes’ measures in this respect – focusing on price competitiveness and the administrative burden – was not sufficient to favour a transition towards a more export-led growth model and did not address all the weaknesses identified by pre-programme 27 28 29 For example, there was a lack of consensus regarding the targeted level of autonomy for tax administration vis-à-vis the ministry of finance (in terms of work and resources planning and decision-making). 
Ohjelmien toimenpiteiden laajuus tässä suhteessa – keskittyminen hintakilpailukykyyn ja hallinnolliseen 27 28 28 Esimerkiksi verohallinnon tavoitellun riippumattomuuden tasosta suhteessa valtiovarainministeriöön ei vallinnut yksimielisyyttä (työn ja resurssien suunnittelun ja päätöksenteon osalta).
Despite the increased number of conditions in this area, the programme objective was not met (i.e. the third programme deals with unsolved issues of autonomy). 
Tämän alan ehtojen määrän kasvusta huolimatta ohjelman tavoitetta ei saavutettu (eli kolmannessa ohjelmassa käsitellään ratkaisemattomia riippumattomuuteen liittyviä kysymyksiä).
The first programme contained no prior action in the area of tax administration, while 10 % of ‘unique’ conditions for tax administration in the second programme were prior actions. 
Ensimmäinen ohjelma ei sisältänyt valmistelutoimia verohallinnon alalla, kun taas toisessa ohjelmassa kymmenen prosenttia ”yksittäisistä” verohallintoa koskevista ehdoista oli valmistelutoimia.
Three quarters of them were not initially included in the second programme. 
Kolme neljäsosaa niistä ei alun perin sisältynyt toiseen ohjelmaan.
analysis. In particular, the first programme did not propose a comprehensive strategy for sectors with a competitive advantage by taking into consideration the specific structure of the Greek economy. 
Erityisesti todettakoon, ettei ensimmäisessä ohjelmassa ehdotettu kattavaa strategiaa aloille, joilla oli kilpailuetu, ottamalla huomioon Kreikan talouden erityinen rakenne.
The sector-specific conditions were, however, included in the second programme. 
Alakohtaiset ehdot sisällytettiin kuitenkin toiseen ohjelmaan.
Cases of inconsistently designed measures and insufficient cross-policy coordination (see Box 2) show that the overall design of the Greek programmes also lacked an explicit strategy. 
Esimerkit epäjohdonmukaisesti suunnitelluista toimenpiteistä ja riittämättömästä eri toimintapolitiikkojen välisestä koordinoinnista (ks. laatikko 2) osoittavat, että myös Kreikan ohjelmien yleisestä suunnittelusta puuttui yksiselitteinen strategia.
30 Box 2 - Weaknesses of cross-policy coordination Product market reforms versus labour and tax reforms. 
Toimenpidepaketista heinäkuussa 2015 järjestetty kansanäänestys lisäsi myös osaltaan epävarmuutta ohjelman tulevaisuudesta sekä 30 Laatikko 2 – Toimintapolitiikkojen välisen koordinoinnin heikkoudet Tuotemarkkinoiden uudistukset verrattuna työmarkkinoiden ja verotuksen uudistuksiin.
Despite major labour market reforms and a sharp reduction in labour costs, prices did not fall sufficiently by 2013. 
Merkittävistä työmarkkinauudistuksista ja työvoimakustannusten jyrkästä supistumisesta huolimatta hinnat eivät laskeneet riittävästi vuoteen 2013 mennessä.
This indicates that product market reforms failed to address market rigidities in the early stages of the programme. 
Tämä osoittaa, että tuotemarkkinoiden uudistuksilla ei onnistuttu ratkaisemaan markkinoiden jäykkyyksiä ohjelman alkuvaiheessa.
Furthermore, limited price adjustments partly reflected higher indirect taxes and charges associated with fiscal consolidation, thereby making structural reforms less effective in terms of their impact on prices and growth. 
Lisäksi rajoitetut hintojen mukautukset olivat osittain seurausta julkisen talouden vakauttamiseen liittyvistä korkeammista välillisistä veroista ja maksuista, mikä heikensi rakenneuudistusten vaikutusta hintoihin ja kasvuun.
The tax reforms in the adjustment programmes led to trade-offs and that in the first stages, the short term priority was fiscal consolidation, given Greece’s sizeable public deficit. 
Sopeutusohjelmiin liittyneet verouudistukset johtivat kompromisseihin ja Kreikan huomattavan julkisen alijäämän takia ensi vaiheissa lyhyen aikavälin prioriteettina oli julkisen talouden vakauttaminen.
Banks’ financial health versus fiscal measures. After banks proved to be underfinanced in 2012 and Greece’s sovereign rating had been fully discounted, there was no assessment of how fiscal measures would additionally affect banking debtors’ solvency and thus the market value of banks’ loans. 
Kun pankkien rahoitus osoittautui vuonna 2012 riittämättömäksi ja Kreikan julkisyhteisöjen luottoluokitus oli täysimääräisesti diskontattu, ei ollut olemassa arviointia siitä, miten julkisen talouden toimenpiteet vielä vaikuttaisivat pankkialan velallisten vakavaraisuuteen ja siten pankkien lainojen markkina-arvoon.
For example, there was no analysis how higher recurrent taxes on property would hit the real estate prices and the housing loans. 
Esimerkiksi siitä, miten korkeammat toistuvat omaisuusverot vaikuttaisivat kiinteistöjen hintoihin ja asuntolainoihin, ei ollut analyysia.
Business environment reforms versus tax reforms. 
Liiketoimintaympäristön uudistukset verrattuna verotuksen uudistuksiin.
There was no strategic roadmap to stimulate potential growth drivers in Greece, and this was reflected in the lack of a pro-growth fiscal consolidation strategy. 
Strategista etenemissuunnitelmaa Kreikan mahdollisten kasvua edistävien tekijöiden edistämiseksi ei ollut, ja tämä näkyi kasvua edistävän julkisen talouden vakauttamisstrategian puutteena.
There was no risk assessment of how potential/alternative fiscal measures (e.g. spending cuts versus tax hikes) and their sequencing in time would impact GDP growth, exports and unemployment. 
Olemassa ei ollut riskinarviointia siitä, miten mahdolliset/vaihtoehtoiset julkisen talouden toimenpiteet (esimerkiksi menoleikkaukset verrattuna veronkorotuksiin) ja niiden ajallinen jaksotus vaikuttaisivat BKT:n kasvuun, vientiin ja työttömyyteen.