natgillin/translations-raw huggingface dataset:
They sought to further the development of their respective priority areas at European level and to contribute to agenda-setting across Europe. (c) Implementation and ‘going-to-scale’ projects: the EAV of these projects was least apparent. This is because, by their very nature, the related activities (such as piloting, training and capacity building, dissemination and implementation on a wider scale) have to happen on the ground, i.e. not at European level but in a particular region or country. 
Hankkeilla pyrittiin kehittmn lis niiden painopistealoja Euroopan tasolla ja parantamaan osaltaan painopistealojen mrittely kaikkialla Euroopassa. c) Tytntnpano-ja Ógoing-to-scaleÓ-hankkeet: niden hankkeiden eurooppalainen lisarvo oli vhiten todennkist, sill niihin liittyvt toimet (kokeilu, koulutus ja toimintaedellytysten parantaminen sek laajamittaisempi jakaminen ja tytntnpano) on toteutettava kentll, toisin sanoen tietyll alueella tai tietyss maassa, ei yhteisn tasolla.
For this category of projects, it could be argued that activities should be funded by the region or country where they take place. 
Niden hankkeiden kohdalla alueen tai maan, jossa toimet toteutetaan, pitisi olla niiden rahoittajia.
For some projects this was indeed the case: Community funding was used only for ‘European activities’ (e.g. meetings between national coordinators) and not for actual interventions or daily country-based activities. 
Eriden hankkeiden osalta nin mys toimittiin: yhteisn rahoitusta kytettiin ainoastaan Óeurooppalaisiin toimiinÓ (esimerkiksi kansallisten koordinaattoreiden kokouksiin) eik todellisiin toimenpiteisiin tai pivittisiin kansallisen tason toimiin.
However, in other cases funding from the PHP was used for national or regional activities. 
Siit huolimatta joissakin tapauksissa kansanterveysalan toimintaohjelmasta rahoitettiin kansallisia tai alueellisia toimia.
The Court considers that all types of projects under the ‘health determinants’ strand have the potential to deliver EAV to some degree, by bringing together partners from different EU Member States. 
Tilintarkastustuomioistuin katsoo, ett kaikentyyppisill Óterveyden taustatekijtÓ -lohkon hankkeilla pystytn tuottamaan jossain mrin eurooppalaista lisarvoa siten, ett kootaan yhteen kumppaneita EU:n eri jsenvaltioista.
However, applying the criteria used by the Court, the most obvious providers of EAV in the sample were networks. 
Tilintarkastustuomioistuimen kyttmien kriteereiden perusteella eurooppalaista lisarvoa syntyy todennkisimmin verkostojen kautta.
33 During the period 2003–06, ‘Life sciences, genomics and biotechnology for health’ is one of seven major thematic research priorities of the European Union’s sixth framework programme (FP6) aiming at the generation of new knowledge and translating it into applications that enhance human health. 
33 Kaudella 2003Đ2006 Óterveysalan biotieteet, genomiikka ja bioteknologiaÓ on yksi seitsemst trkeimmst tutkimuksen temaattisesta painopisteest EU:n kuudennessa puiteohjelmassa, jolla pyritn uuteen tietmykseen ja siihen perustuvaan ihmisten terveytt edistviin sovelluksiin.
To this end research organisations carrying out both fundamental and applied research were supported with an indicative budget of 2 514 million euro. 
Tmn vuoksi sek perus-ett soveltavaa tutkimusta harjoittavat tutkimusorganisaatiot ovat saaneet tukea, jonka ohjeellinen talousarvio on 2 514 miljoonaa euroa.
Such funding opportunities existed in the fields of genomic approaches to health and disease, biotechnology, cancer, HIV/AIDS, malaria and tuberculosis. 
Kyseist rahoitusta saatettiin mynt seuraaville aloille: terveyden ja tautien genomiikan lhestymistavat, biotekniikka, syp, HIV/aids, malaria ja tuberkuloosi.
Similar funding opportunities existed under the FP5 and the current FP7. 
Samanlaisia rahoitusmahdollisuuksia oli mys viidennen puiteohjelman ja nykyisen seitsemnnen puiteohjelman yhteydess.
31 Special Report No 2/2009 — The European Union’s Public Health Programme (2003–07): an effective way to improve health? 
31 Erityiskertomus nro 2/2009 Đ Euroopan unionin kansanterveysalan toimintaohjelma (2003Đ2007): tehokas tapa parantaa terveytt?
STAKEHOLDERS POSITIVE ABOUT THEIR PARTICIPATION IN THE PROGRAMME 62. Participants widely affirmed the European dimension of their projects. 
Suurin osa osallistujista vahvisti, ett heidn hankkeensa sislsivt eurooppalaisen ulottuvuuden.
A large majority (68 %) of project partners responding to the Court’s survey agreed or strongly agreed that their project objectives could only be realised by participating in the PHP. 
Suuri enemmist (68 prosenttia) tilintarkastustuomioistuimen kyselytutkimukseen vastanneista hanke-kumppaneista oli samaa mielt tai tysin samaa mielt siit, ett heidn hanketavoitteensa toteutuvat ainoastaan osallistumalla kansanterveysalan toimintaohjelmaan.
Some 60 % considered participation in the PHP to be more effective than participation in national projects (see Box 11). 
Noin 60 prosenttia vastanneista piti toimintaohjelmaan osallistumista vaikuttavampana kuin kansallisiin hankkeisiin osallistumista (ks. laatikko 11).
Stakeholders in the Member States found that the programme as a whole was also a source of EAV in that it provided an opportunity to pool knowledge and share ‘good practices’. 
Jsenvaltioissa toimivien sidosryhmien mukaan ohjelma kokonaisuudessaan oli eurooppalaisen lisarvon lhde, sill se tarjosi mahdollisuuden koota yhteen tietmyst ja jakaa hyvi kytntj.
The representatives of national authorities who were interviewed in the framework of the audit (Programme Committee members and national focal points) agreed that the PHP addressed the need for Member States to cooperate by exchanging information, experience and guidelines on public health problems of concern to all. The mid-term evaluation of the PHP concluded that the rationale for European intervention in public health is widely accepted and supported34. 
Tarkastuksen yhteydess haastateltujen kansallisten viranomaisten edustajat (ohjelmakomitean jsenet ja kansalliset yhteistyelimet) olivat samaa mielt siit, ett kansanterveysalan toimintaohjelma vastasi jsenvaltioiden tarpeisiin tehd yhteistyt, sill toimintaohjelman yhteydess voitiin vaihtaa tietoja ja vertailla kokemuksia ja suuntaviivoja kansanterveyden alan kysymyksist, jotka koskettavat kaikkia osapuolia.
34 Wija J. Oortwijn et al., Interim evaluation of the Public Health Programme 2003–08. 
34 Wija J. Oortwijn et al, Interim evaluation of the Public Health Programme 2003-2008.
RAND Europe technical report, 2007, p. 
RAND Europe technical report, 2007, s.
33 BOX 12 EXAMPLES OF EXISTING COORDINATION MECHANISMS (see Annex II for details) • European Monitoring Centre for Drugs and Drugs Addiction (EMCDDA) • European Alcohol and Health Forum • EU Platform on Diet, Physical Activity and Health • European Centre for Disease Prevention and Control (ECDC) • Think Tank on HIV/AIDS • HIV/AIDS Civil Society Forum Special Report No 2/2009 — The European Union’s Public Health Programme (2003–07): an effective way to improve health? 
33 LAATIKKO 12 Esimerkkej nykyisist koordinointimenetelmist (ks. listietoja liitteest II) Ľ Euroopan huumausaineiden ja niiden vrinkytn seurantakeskus (EMCDDA) Ľ Alkoholia ja terveytt ksittelev eurooppalainen foorumi Ľ Ruokavaliota, liikuntaa ja terveytt ksittelev Euroopan toimintafoorumi Ľ Tautien ehkisyn ja valvonnan eurooppalainen keskus (ECDC) Ľ HIV/aids-pohdintaryhm Ľ HIV/aids-kansalaisyhteiskunnan foorumi Erityiskertomus nro 2/2009 Đ Euroopan unionin kansanterveysalan toimintaohjelma (2003Đ2007): tehokas tapa parantaa terveytt?
However, the exchange of information and cooperation among Member States in the field of public health is not limited to the PHP. 
Jsenvaltioiden vlinen kansanterveysalan tietojenvaihto ja yhteisty ei rajoitu pelkstn kansanterveysalan toimintaohjelmaan.
There are a number of fora, working groups and platforms in most public health policy areas that address not only health determinants but also health information and health threats. 
Useimmilla kansanterveysalan politiikanaloilla on lukuisia foorumeita, tyryhmi ja toiminta-areenoita, joissa ksitelln terveyden taustatekijiden lisksi terveystietoja ja terveysuhkia.
They facilitate consultation between stakeholders — especially governmental organisations, but also civil society, industry, etc. — and provide a ‘meeting place’ where common approaches can be developed and coordinated (see paragraphs 54 and 60(a)). 
Ne helpottavat sidosryhmien Đ varsinkin viranomaisorganisaatioi-den, mutta mys mm. kansalaisyhteiskunnan ja teollisuuden Đ keskinist konsultointia ja tarjoavat kohtauspaikan, jossa voidaan luoda ja koordinoida yhteisi toimintamalleja (ks. kohdat 54 ja 60 kohdan a alakohta).
The existence of alternative mechanisms raises the question whether such activities should continue to be carried out under the PHP. 
Vaihtoehtoisten menetelmien myt her kysymys, kannattaako tllaisten toimien toteuttamista jatkaa kansanterveysalan toimintaohjelman yhteydess.
In its current EU health strategy published in October 2007 the Commission has proposed setting up a ‘structured cooperation mechanism’ to identify and promote the necessary coordination activities among the Member States35. 
Komissio on ehdottanut nykyisess, lokakuussa 2007 julkaistussa EU:n terveysstrategiassaan, ett perustetaan Ójsennetty yhteistyjrjes-telyÓ, jonka puitteissa yksilidn tarvittavat jsenvaltioiden vliset koordinointitoimet ja edistetn niit35.
A dedicated ‘Council Working Party on Public Health at Senior Level’ was set up in December 2008 to assist the Commission in identifying priorities, defining indicators, producing guidelines and recommendations, fostering exchange of good practice and measuring progress. 
Joulukuussa 2008 perustettiin erityinen neuvoston korkean tason kansanterveysalan tyryhm, jonka tarkoituksena on auttaa komissiota tunnistamaan painopistealat, mrittelemn indikaattorit, laatimaan ohjeita ja suosituksia, edistmn hyvien kytntjen vaihtoa sek mittaamaan edistymist.
35 European Commission, White Paper, ‘Together for health: A strategic approach for the EU 2008–13’, COM(2007) 630 final, p. 
35 Euroopan komissio, valkoinen kirja ÓYhdess terveyden hyvksi: EU:n strateginen toimintamalli vuosiksi 2008Đ2013Ó, KOM(2007) 630 lopullinen, s.
34 Special Report No 2/2009 — The European Union’s Public Health Programme (2003–07): an effective way to improve health? 
34 Erityiskertomus nro 2/2009 Đ Euroopan unionin kansanterveysalan toimintaohjelma (2003Đ2007): tehokas tapa parantaa terveytt?
PROJECT MANAGEMENT 66. 
HANKKEEN HALLINNOINTI 66.
A project can ultimately contribute to progress towards the overall goal if the intended results are achieved and are used by the target group. 
Hanke voi viime kdess edist yleisen pmrn saavuttamista, jos aiotut tulokset saavutetaan ja kohderyhm hydynt niit.
This is more likely to be the case if: (a) the partnership works well; (b) projects are adequately monitored during implementation, enabling the Commission to be informed about project activities, outputs, potential overlap and opportunities for synergies between projects, and to provide feedback to the project coordinators; (c) the expected outputs are produced and disseminated appropriately; and (d) projects are ultimately evaluated, allowing the Commission and other project promoters to learn from experience. 
Nin ky todennkisemmin, jos: a) kumppanuus toimii hyvin b) hanketta seurataan asianmukaisesti sen tytntnpanon aikana, jotta komissiolle voidaan tiedottaa hankkeen toimista, tuotoksista, mahdollisista pllekkisyyksist ja synergiamahdollisuuksista hankkeiden kesken, ja hankekoordinaattoreille voidaan antaa palautetta c) odotetut tuotokset on saatu ja levitetty asianmukaisella tavalla d) hanketta arvioidaan jlkikteen, jotta komissio ja muut hankkeen edistjt voivat hydynt saatua kokemusta.
PARTNERSHIP FUNCTIONED WELL 67. 
TOIMIVA KUMPPANUUS 67.
The functioning of the partnership is an important factor in the effectiveness of any project implemented by several actors. 
Kumppanuuden toimivuus on monien eri toimijoiden toteuttaman hankkeen vaikuttavuuden kannalta merkittv asia.
All projects in the sample were implemented by a number of organisations in different Member States and, sometimes, candidate countries. 
Kaikki otokseen poimitut hankkeet olivat sellaisia, joita useampi jrjest toteutti eri jsenvaltioissa ja joissakin tapauksissa ehdokasvaltioissa.
Typically, they consisted of a main project coordinator and, on average, 12 associated partners from different countries. 
Hankkeita toteutti yleens yksi pkoordinaattori ja keskimrin 12 yhteistykumppania eri maista.
In most cases, responsibilities were clearly assigned among coordinator and partners. 
Vastuualueet oli useimmiten jaettu selvsti koordinaattorin ja kumppaneiden kesken.
In nine out of the 36 cases audited, however, it was found that the partnership was very imbalanced, with the project coordinator and/or one other partner carrying out the bulk of the project activities and limited involvement by the other partners. 
Yhteens 36 tarkastetusta tapauksesta yhdeksn kohdalla kuitenkin havaittiin, ettei kumppanuus ollut tasapainoista Đ hankekoordinaattori ja/tai yksi kumppani hoiti suurimman osan hanketoimista ja muut kumppanit osallistuivat toimintaan ainoastaan vhisesti.
The majority of project coordinators and partners gave a very positive assessment of cooperation in the partnership (see Box 13). 
Suurin osa hankekoordinaattoreista ja kumppaneista arvioi yhteistyn kumppaneiden kesken erittin mynteiseksi (ks. laatikko 13).
Many respondents to the survey stressed the partnership as one of the most important aspects of the project because of the possibility of making contacts, exchanging ideas and sharing experience and ‘good practices’. 
Useat kyselyyn vastanneista toivat esille, ett kumppanuus on hankkeen trkeimpi osatekijit, koska sen avulla on mahdollisuus solmia kontak-teja, vaihtaa ajatuksia sek jakaa kokemuksia ja hyvi kytntj.
35 Special Report No 2/2009 — The European Union’s Public Health Programme (2003–07): an effective way to improve health? 
35 Erityiskertomus nro 2/2009 Đ Euroopan unionin kansanterveysalan toimintaohjelma (2003Đ2007): tehokas tapa parantaa terveytt?
PROJECT MONITORING BY COMMISSION ‘AD HOC’ RATHER THAN SYSTEMATIC 70. Neither DG SANCO nor the PHEA has written guidelines for monitoring projects or documenting the monitoring process36 (see paragraph 51). 
KOMISSION TOTEUTTAMA HANKKEEN SEURANTA ENNEMMINKIN TAPAUSKOHTAISTA KUIN JRJESTELMLLIST 70. Terveys-ja kuluttaja-asioiden posasto ja terveys-ja kuluttaja-asioiden toimeenpanovirasto eivt ole antaneet kirjallisia ohjeita siit, miten hankkeita seurataan tai seurantaa dokumentoidaan36 (ks. kohta 51).
Consequently, what was done depended on the individual project officer. 
Tmn vuoksi seuranta riippuu hankevastaavasta.
In general, monitoring consisted of using the coordinator’s interim and final reports to verify whether the contract requirements had been met, giving the financial officer the green light to proceed with payment. 
Yleens seurannassa hydynnettiin koordinaattorin vli-ja loppukertomuksia, joiden avulla arvioitiin sopimusvaatimusten tyttyminen; tmn jlkeen talousvastaava sai luvan suorittaa maksun, jos vaatimukset oli tytetty.
As a rule, the Commission gave the project coordinator no written feedback on the content and the achievements of their projects. 
Psntisesti komissio ei antanut hankekoordinaattorille kirjallista palautetta hankkeiden sisllst tai niiden saavutuksista.
Many project coordinators were dissatisfied with the Commission’s project monitoring, particularly in the case of projects contributing to policy development. 
Monet hankekoordinaattorit olivat tyytymttmi komission hankeseurantaan, etenkin silloin, kun hankkeet liittyivt toimintapolitiikan kehittmiseen.
Seventeen of the 32 coordinators interviewed reported never having discussed the technical aspects of their project with representatives of the Commission during the project term. 
Haastatellusta 32 koordinaattorista seitsemntoista vastasi, ettei ollut koskaan keskustellut hankkeen aikana sen teknisist nkkohdista komission edustajien kanssa.
Most coordinators had invited the Commission’s project officer to project meetings, but such invitations were rarely taken up. 
Useimmat koordinaattorit olivat kutsuneet komission hankevastaavia hankekokouksiin, mutta nit kutsuja noudatettiin hyvin harvoin.
DG SANCO officers confirmed that project monitoring was a very minor part of their activity and that normally they had no time to follow projects closely. 
Terveys-ja kuluttaja-asioiden posaston virkamiehet mynsivt, ett hankkeen seurannalla on varsin vhinen osuus heidn toimenku-vassaan ja ettei heill yleens ollut aikaa seurata hankkeita tarkasti.
Moreover, due to staff turnover, in some cases three or four different project officers were assigned to a project during its lifetime, and projects were left for several months with no designated project officer. 
Lisksi joissakin tapauksissa hankkeelle osoitettiin sen toteutuksen aikana henkilstn vaihtumisen vuoksi kolme tai nelj eri hankevastaavaa ja hankkeet jivt useiksi kuukausiksi ilman niille osoitettua hankevastaavaa.
The Commission’s monitoring of the technical aspects of ongoing projects was ad hoc rather than systematic, not based on common minimum requirements and not providing formal feedback to participants. 
Seuranta ei myskn perustunut yhteisiin vhimmisvaatimuksiin eik sen yhteydess annettu virallista palautetta hankkeen osallistujille.
This should also be considered alongside the lack of an overview of projects undertaken, which would have enabled the Commission to avoid duplication of work and to ensure that potential synergies between projects were fully exploited (see paragraphs 50 and 51). 
Tilannetta tulisi tarkastella yhdess toteutettujen hankkeiden kokonais-nkemyksen puuttumisen kanssa; jos nimittin komissiolla olisi ollut hankkeista kokonaisnkemys, se olisi voinut vltty pllekkiselt tylt ja varmistua siit, ett mahdollisia hankkeiden vlisi synergioita olisi saatu hydynnetty mahdollisimman paljon (ks. kohdat 50 ja 51).
36 For most of the projects in the audit sample, technical monitoring was still the responsibility of the DG SANCO project officers; for 12 projects selected following the 2005 call for proposals monitoring responsibility had been transferred to the newly created Public Health Executive Agency (PHEA) after contract signature. 
36 Useimpien tarkastusotokseen kuuluneiden hankkeiden kohdalla tekninen seuranta kuului edelleen terveys-ja kuluttaja-asioiden posaston hankevastaavien vastuualueeseen; vuoden 2005 ehdotuspyynnn perusteella valitun 12 hankkeen osalta vastuu seurannasta oli siirretty hiljattain perustetulle terveys-ja kuluttaja-asioiden toimeenpanovirastolle sopimuksen allekirjoittamisen jlkeen.
37 Special Report No 2/2009 — The European Union’s Public Health Programme (2003–07): an effective way to improve health? 
37 Erityiskertomus nro 2/2009 Đ Euroopan unionin kansanterveysalan toimintaohjelma (2003Đ2007): tehokas tapa parantaa terveytt?
Outputs, or deliverables, are defined as that which is produced with the resources allocated to an intervention. In general, the contractually agreed outputs of the audited health promotion projects were produced. 
Tuotos tai suorite voidaan mritell Őseikaksi, joka on tuotettu toimeen osoitetuilla resursseillaŐ. Yleisesti ottaen voidaan todeta, ett tarkastettujen terveydenedistmishankkeiden sopimuksissa vahvistetut tuotokset oli tuotettu.
Common output categories included reports on specific issues, training courses, databases, websites, newsletters and information material such as leaflets. 
Tuotokset voidaan luokitella esimerkiksi seuraavasti: kertomukset eri aihepiireist, koulutukset, tietokannat, verkkosivut, tiedotuslehtiset ja muut tiedotteet, kuten esitteet.
Almost all projects uploaded their outputs to a website — either the project coordinator’s home website or a dedicated project site. 
Lhes kaikkien hankkeiden tuotokset ladattiin verkkosivulle, joko hankekoordinaattorin kotisivulle tai hankkeen omalle sivulle.
This led to the simultaneous creation of a number of similar websites in each field, making it harder for any interested party to find pertinent information. 
Tst johtuen jokaisella alalla luotiin samanaikaisesti useita samanlaisia verkkosivuja, mink vuoksi asiasta kiinnostuneiden tahojen oli vaikeata lyt asianmukaista tietoa.
Other dissemination channels included conferences, newsletters, contributions to scientific journals and press releases. 
Muita jakelukanavia olivat konferenssit, tiedotteet, artikkelit tieteellisiss julkaisuissa ja lehdisttiedotteet.
Project partners played a significant role in dissemination, as they were familiar with national and regional conditions and possibly already had an established network of contacts in their country or region. 
Hankekumppaneilla oli trke asema tiedon jakamisessa, sill ne tunsivat hyvin kansalliset ja alueelliset olosuhteet; lisksi ne olivat saattaneet jo luoda maassaan tai alueellaan kontaktiverkostoja.
While the audit found that outputs were produced and disseminated, project coordinators could not demonstrate ‘take-up’ by the target group for any of the projects audited. 
Vaikka tarkastuksessa havaittiin, ett tuotokset oli jaettu ja levitetty, hankekoordinaattorit eivt voineet osoittaa kohderyhmn hydyn-tneen yhtkn tarkastuksen kohteena olleista hankkeista.
Neither was dissemination sustainable, as websites and databases were generally not updated after the end of the funding period (see paragraph 45). 
Niin ikn tuotosten levittminen ei ollut kestvll pohjalla, sill verkkosivuja ja tietokantoja ei yleens pivitetty sen jlkeen kun rahoituskausi oli pttynyt (ks. kohta 45).
Moreover, the representatives of national ministries and health institutes interviewed were often not aware what projects had been undertaken, still less of the results obtained. 
Haastatellut kansallisten ministeriiden ja terveysalan laitosten edustajat eivt olleet kovinkaan usein tietoisia siit, mit hankkeita oli toteutettu ja viel vhemmn tietoisia siit, mit tuloksia oli saavutettu.
Most of the national stakeholders interviewed expressed criticism of the dissemination of project results and considered that too little information on the outcomes of projects (whether ongoing or completed) was available to them. 
Useimmat haastatellut kansalliset sidosryhmt kritisoivat hankkeen tulosten jakamista ja katsoivat, ett niille oli tiedotettu (kynniss olevien tai ptkseen saatujen) hankkeiden tuloksista liian vhn.
37 It should be noted that it lay outside the scope of this audit to determine the effects on target groups of the dissemination of project outputs — for example, to investigate whether a newsletter was read and appreciated or a database was consulted by health professionals. 
37 On syyt todeta, ett tmn tarkastuksen yhteydess ei ollut tarkoitus mritt, miten hankkeen tuotosten levittminen vaikutti kohderyhmiin, esimerkiksi tutkimalla, oliko tiedote luettu ja pidettiink sit arvossa tai olivatko terveysalan ammattilaiset kyttneet tietokantaa.
38 Special Report No 2/2009 — The European Union’s Public Health Programme (2003–07): an effective way to improve health? 
38 Erityiskertomus nro 2/2009 Đ Euroopan unionin kansanterveysalan toimintaohjelma (2003Đ2007): tehokas tapa parantaa terveytt?
Without robust evaluation the effectiveness of projects cannot be demonstrated. 
Hankkeiden vaikuttavuutta ei voida osoittaa ilman kunnollista arviointia.
According to WHO, health promotion initiatives should be evaluated in terms of processes as well as outcomes38. 
Maailman terveysjrjestn mukaan terveyden edistmisaloitteet olisi arvioitava sek prosessien ett tuotosten kautta38.