natgillin/translations-raw huggingface dataset:
32 26 See http://www.consilium. europa.eu/en/policies/ cap‐simplification. 
26 Ks. http://www.consilium. europa.eu/fi/policies/ cap-simplification.
27 See http://ec.europa.eu/ agriculture/simplification/ index en.htm. 
27 Ks. http://ec.europa.eu/ agriculture/simplification/ index en.htm.
28 Regulation (EU) No 1306/2013 and Commission Delegated Regulation (EU) No 640/2014 and Commission Implementing Regulation (EU) No 809/2014. 
28 Asetus (EU) N:o 1306/2013, komission delegoitu asetus (EU) N:o 640/2014 ja komission täytäntöönpanoasetus (EU) No 809/2014.
29 Article 17 of Regulation (EU) No 809/2014. 
29 Asetus (EU) N:o 809/2014, 17 artikla.
30 This figure includes eight German regions. 
30 Luku kattaa kahdeksan Saksan aluetta.
Part II - The Land Parcel Identification System was being upgraded to meet the requirements of the CAP reform 48 As our audit findings show, where it has been introduced, the geospatial aid ap‐ plication has significantly improved the quality of information in the LPISs (e.g. in Austria and Saarland). 
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 33 vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia 48 Tilintarkastustuomioistuimen tarkastushavainnot osoittavat, että paikkatietoanalyysiin perustuvan tukihakemuksen käyttöönotto on merkittävästi parantanut viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmässä olevien tietojen laatua asianomaisilla alueilla (esimerkiksi Itävallassa ja Saarlandissa).
During administrative checks, overlaps in the geometry of reference/agricultural parcels or inconsistencies in parcel boundaries generating error codes are immediately identified. 
Hallinnollisten tarkastusten aikana havaitaan välittömästi viitelohkojen/viljelylohkojen maantieteelliset päällekkäisyydet ja lohkojen rajoissa ilmenevät epäjohdonmukaisuudet, joista aiheutuu virhekoodi.
In this context, Poland, too, has already developed an electronic geospatial aid application system to allow farmers to apply online. 
Myös Puola on jo kehittänyt paikkatietoanalyysiin perustuvan tukiha-kemusjärjestelmän, jonka avulla viljelijät voivat esittää hakemuksensa sähköisesti.
However, in the 2015 claim year, fewer than 1 % of applications were lodged electronically as Polish farmers had a preference for traditional paper‐based applications. 
Hakuvuonna 2015 kuitenkin alle yksi prosentti hakemuksista jätettiin sähköisesti, sillä puolalaiset viljelijät pitivät parempana perinteistä paperilla esitettävää hakemusta.
The visited Member States decided not to apply the stability threshold 49 A new component of the 2014‐2020 CAP framework is the option for Mem‐ ber States to not update their LPISs if the difference between the new MEA of a reference parcel and the MEA as previously assessed is below 2 % (the ‘stability threshold’)31. 
Tarkastuskäynnin kohteena olleet jäsenvaltiot päättivät, että ne eivät sovella epävakaisuuden välttämiseksi asetettua kynnystä 49 Yhteisen maatalouspolitiikan kauden 2014–2020 kehykseen kuuluu uutena osatekijänä jäsenvaltioille tarjottu vaihtoehto jättää viljelylohkojen tunnistusjärjestelmät ajantasaistamatta, jos viitelohkon uuden tukikelpoisen enimmäispinta-alan ja aiemmin arvioidun tukikelpoisen enimmäispinta-alan erotus on alle kaksi prosenttia (”epävakaisuuden välttämiseksi asetettu kynnys”)31.
This new rule aims to simplify the administrative handling of the LPIS. 
Tämän uuden säännön tarkoituksena on yksinkertaistaa viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän hallinnollista käsittelyä.
However, the Commission provided guidance32 to the Member States indi‐ cating that, although no update is legally required when the difference is below 2 %, it is nonetheless recommended to do so (i.e. to exclude the ineligible parts for the MEA) for any manifest changes33 in the eligible area, regardless of whether the change is below the 2 % threshold. 
Vaikka päivitystä ei säännöksissä vaadita erotuksen ollessa alle kahden prosentin, komission ohjeissa32 jäsenvaltioille todetaan, että tietojen päivittäminen on suositeltavaa kaikissa tukikelpoisen alan selvissä muutoksissa33 (eli tukeen oikeuttamattomia osia ei sisällytettäisi tukikelpoiseen enimmäispinta-alaan), vaikka muutos jäisi alle kahden prosentin kynnyksen.
The optional 100‐tree rule ‐ a complicated exercise 50 The new CAP framework contains a provision that areas with scattered trees on agricultural land are now considered eligible if there are no more than 100 trees per hectare and agricultural activities can be carried out in a similar way as on parcels without trees in the same area34. 
Valinnainen sadan puun sääntö – monimutkainen tehtävä 50 Yhteisen maatalouspolitiikan uuteen kehykseen sisältyy sääntö, jonka mukaan maatalousmaata, jolla on hajanaisesti puita, pidetään nykyisin tukikelpoisena, jos hehtaarilla on enintään 100 puuta ja maataloustoimintaa voidaan harjoittaa samalla tavalla kuin saman alueen puuttomilla lohkoilla34.
Trees which are considered ‘grazable’ (can be grazed) should not be counted for the 100‐tree threshold. 
Puita, joita pidetään laidunnettavina (voidaan käyttää laiduntamiseen), ei pidä laskea mukaan sadan puun enimmäismäärään.
‘Grazable’ trees are those which, according to the Commission’s interpretation, are actually acces‐ sible in their entirety to farm animals for grazing. 
Laidunnettavia ovat komission tulkinnan mukaan puut, jotka ovat tosiasiallisesti kokonaisuudessaan kotieläinten ulottuvissa laiduntamista varten.
Our analysis confirmed that it is difficult to identify such trees by photo‐interpretation which further translates into uncertainty in assessing land’s (partial) eligibility for agricultural aid, and entails complication and administrative burden for Member States. 
Tilintarkastustuomioistuimen analyysi vahvisti, että tällaisia puita on vaikea tunnistaa kuvatulkinnan avulla. Näin ollen myös maa-alan (osittaisen) tukikelpoisuuden arvioiminen maataloustuen kannalta on epävarmaa, ja jäsenvaltioiden näkökulmasta tilanne on monimutkaisempi ja hallinnollinen rasite suurempi.
33 31 Article 5(3) of Regulation (EU) No 640/2014. 
31 Asetus (EU) N:o 640/2014, 5 artiklan 3 kohta.
32 DSCG/2014/33 – final rev 3, section 3.2. 
32 DSCG/2014/33 – final rev 3, osuus 3.2.
33 the appearance of an ineligible feature (ex. a newly built house). 
33 Tukeen oikeuttamattoman tekijän esiintyminen (esim. vastarakennettu talo).
34 Article 9(3) of Regulation (EU) No 640/2014: An agricultural parcel that contains scattered trees shall be considered as eligible area provided that agricultural activities can be carried out in a similar way as on parcels without trees in the same area; and the number of trees per hectare does not exceed a maximum density. 
34 Asetus (EU) N:o 640/2014, 9 artiklan 3 kohta: Viljelylohkoa, jolla on hajanaisesti puita, pidetään tukikelpoisena alana, jos maataloustoimintaa voidaan harjoittaa samalla tavalla kuin saman alueen puuttomilla lohkoilla ja puiden lukumäärä hehtaaria kohden ei ylitä enimmäistiheyttä.
This density shall be defined by Member States and notified on the basis of traditional cropping practices, natural conditions and environmental reasons. 
Jäsenvaltioiden on määritettävä enimmäistiheys perinteisten viljelykäytäntöjen, luonnonolojen ja ympäristösyiden perusteella ja ilmoitettava se.
Part II - The Land Parcel Identification System was being upgraded to meet the requirements of the CAP reform New specifications of eligible land presented challenges for the LPIS 51 New specifications and clarifications in relation to eligible land were introduced in the 2014‐2020 CAP provisions. 
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 34 vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia Tukikelpoiseen maa-alaan sovellettavat uudet ehdot ovat haaste viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmälle 51 Yhteisen maatalouspolitiikan kauden 2014–2020 säännöksissä säädetään tukikelpoiseen maahan sovellettavista uusista ehdoista ja selvennyksistä.
As a general rule, only agricultural land record‐ ed in LPISs that is predominantly used for agricultural activities qualifies for the Pillar 1 payments. 
Pääsääntöisesti ainoastaan viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään kirjatun maatalousmaan, jota käytetään valtaosin maataloustoimintaan, perusteella voidaan myöntää ensimmäisen pilarin mukaista tukea.
Acceptable activities are agricultural production (e.g. growing of crops) or maintenance in a state which makes the area suitable for grazing or cultivation. 
Hyväksyttäviä toimintoja ovat maataloustuotanto (kuten kasvien viljely) tai maan kunnossapito niin, että sitä voidaan käyttää laiduntamiseen tai viljelyyn.
The latter requires either that farmers carry out a regular (e.g. annual) minimum maintenance activity on this land, or that this land has certain characteristics making it suitable for grazing or cultivation. 
Näistä jälkimmäinen toiminto edellyttää, että viljelijä huolehtii säännöllisesti (esimerkiksi vuosittain) maan kunnossapidon vähimmäistoimista tai että maa-alalla on tiettyjä ominaisuuksia, joiden ansiosta se soveltuu laiduntamiseen tai viljelyyn.
This is in principle relevant for all types of land. 
Lähtökohtaisesti tämä koskee kaikentyyppistä maata.
52 Where Member States have defined a ‘minimum maintenance activity’ on land not used for production, its performance is unlikely to be verifiable in the LPIS. 
52 Vaikka jäsenvaltiot olisivat määrittäneet kunnossapidon vähimmäistoimet maa-aloille, joita ei käytetä maataloustuotantoon, toimien toteuttamista ei todennäköisesti ole mahdollista tarkistaa viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmästä.
Only areas completely overgrown for more than a limited period, thus indicat‐ ing no activity, might be identifiable in the LPIS, by comparing actual photos with older information stored in the system. 
Ainoastaan alat, jotka ovat täysin kasvuston vallassa enemmän kuin rajoitetun ajan (mikä osoittaa, etteivät ne ole käytössä), kyetään kenties yksilöimään tunnistamisjärjestelmän avulla vertaamalla ajantasaisia valokuvia järjestelmään aiemmin tallennettuihin tietoihin.
On the other hand, it is the duty of Member States to verify the correct status of the reference parcels affected, and, once verified, e.g. by means of on‐the‐spot checks, to register it correctly in their LPISs (see Box 10). 
Toisaalta jäsenvaltioiden velvollisuuksiin kuuluu tarkastaa kyseisten viitelohkojen tosiasiallinen tilanne ja tallentaa tieto (esimerkiksi paikalla toimitetun) tarkastuksen jälkeen viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään oikein (ks. laatikko 10).
34 Good practice for registering a minimum maintenance activity in the LPIS In Croatia, a specific code is used for reference parcels on which a minimum maintenance activity is declared, designating them ‘temporarily ineligible’ if on‐the‐spot checks show that the activity has not in fact been car‐ ried out. 
Hyvä käytäntö kunnossapidon edellyttämien vähimmäistoimien tallentamiseksi viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään Kroatiassa annetaan erityinen koodi viitelohkoille, joiden osalta on ilmoitettu kunnossapidon vähimmäistoi-mista. Näin lohkot voidaan kirjata väliaikaisesti tukeen oikeuttamattomiksi, jos paikalla toimitetuissa tarkastuksissa ilmenee, että toimia ei tosiasiassa ole toteutettu.
A different code is used for areas that are permanently ineligible. 
Pysyvästi tukeen oikeuttamattomille maa-aloille annetaan eri koodi.
This is a good solution for register‐ ing non‐compliance with the minimum maintenance activity requirement in the LPIS. 
Tämä on hyvä tapa kirjata viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään tapaukset, joissa kunnossapidon vähimmäistoimia koskevaa vaatimusta ei ole noudatettu.
Part II - The Land Parcel Identification System was being upgraded to meet the requirements of the CAP reform 53 A new category of eligible permanent grassland concerns ‘areas which can be grazed and which form part of established local practices and where grasses and other herbaceous forage are traditionally not predominant’. 
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 35 vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia 53 Uusi pysyvän nurmen luokka kattaa maa-alan ”jota voidaan käyttää laitumena ja joka on osa vakiintunutta paikallista käytäntöä, jonka mukaan heinäkasvit ja muut nurmirehukasvit eivät perinteisesti ole vallitsevia laidunalueilla”.
Member States must identify and define such areas and register them in their LPISs. 
Jäsenvaltioiden on yksilöitävä ja määritettävä tällaiset alat ja rekisteröitävä ne viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään.
Typically, these will be areas of limited agricultural potential consisting of heather (e.g. in Ger‐ many) or common grazing land (in Portugal), and visually they may appear to be abandoned or poorly maintained. 
Tavallisesti on kyse aloista, joilla mahdollisuudet maatalouskäyttöön ovat rajoitetut: kanervikosta (esimerkiksi Saksassa) tai yhteislaitumesta (Portugalissa). Nämä maa-alat saattavat näyttää hylätyiltä tai huonosti hoidetuilta.
Picture interpretation in the LPIS, as we found in Ireland and North Rhine‐Westphalia, is therefore often not sufficient to accu‐ rately identify this type of land as eligible. 
Kuten tilintarkastustuomioistuin havaitsi Irlannissa ja Nordr-hein-Westfalenissa, kuvatulkinta viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän avulla ei siis useinkaan ole riittävä keino, joka mahdollistaisi tällaisen maan yksilöimisen asianmukaisesti tukikelpoiseksi.
The same applies for minimum main‐ tenance activity (see paragraph 52). 
Sama pätee kunnossapidon vähimmäistoimiin (ks. kohta 52).
A more risk‐based approach by the national authorities is required, like targeted on‐the‐spot visits (see also paragraphs 23 to 25) or the use of semi‐automatic tools (see paragraph 29). 
Kansallisten viranomaisten on käytettävä riskiperusteisempaa toimintatapaa, esimerkiksi tehtävä kohdennettuja tarkastuksia paikalle (ks. myös kohdat 23–25) tai hyödynnettävä puoliautomaattisia välineitä (ks. kohta 29).
Current efforts by the Commission to simplify the LPIS not yet complete 54 Finally, we analysed the Commission’s efforts, in relation to the LPIS, to simplify the new 2014‐2020 CAP framework since its introduction. 
Komissio ei ole vielä saanut päätökseen tämänhetkisiä toimiaan viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän yksinkertaistamiseksi 54 Lopuksi tilintarkastustuomioistuin analysoi toimet, joita komissio on toteuttanut viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän osalta yhteisen maatalouspolitiikan kehyksen yksinkertaistamiseksi kaudella 2014–2020.
Six major changes po‐ tentially affecting the LPIS were introduced in May 2015 (see Figure 3): Changes introduced by the new CAP with impact on LPIS (a) option of a limited buffer area between the parcel boundary and an adjacent EFA, in duly justified cases (b) hedges or wooded strips can have gaps of up to 4 metres (c) a missing EFA may be compensated for by another EFA, even if the latter has not been declared (d) option of mapping only declared EFAs in the LPIS (e) changes to the identification of EFAs in the EFA layer (f) changes in the approach of identification of specific types of permanent grassland in the LPIS 35 Source: European Commission. 
Toukokuussa 2015 alettiin soveltaa kuutta huomattavaa muutosta, jotka mahdollisesti vaikuttavat viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään (ks. kaavio 3). Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään vaikuttavat uuden yhteisen maatalouspolitiikan perusteella tehdyt muutokset b) pensasaidoissa tai puustoisissa kaistoissa voi olla enintään neljän metrin suuruisia aukkoja d) mahdollisuus kartoittaa LPIS-järjestelmässä ainoastaan ilmoitetut ekologiset alat e) muutokset ekologisten alojen tunnistamiseen ekologisen alan tasossa f) muutokset tapaan, jolla eri tyyppinen pysyvä nurmi tunnistetaan LPIS-järjestelmässä a) mahdollisuus rajoitettuun puskurialueeseen lohkon rajojen ja viereisen ekologisen alan välillä, asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa Lähde: Euroopan komissio. c) puuttuva ekologinen ala voidaan korvata toisella ekologisella alalla, vaikka korvaavaa alaa ei olisikaan ilmoitettu Kaavio 3
Figure 3 Part II - The Land Parcel Identification System was being upgraded to meet the requirements of the CAP reform 55 According to our analysis, these changes benefit either the beneficiary (points (a) to (c)) or the paying agency (points (d) to (f)), but not necessarily both. 
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 36 vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia 55 Tilintarkastustuomioistuimen analyysin mukaan muutoksista on hyötyä joko tuensaajalle (kohdat a–c) tai maksajavirastolle (kohdat d–f), mutta ei välttämättä molemmille.
The com‐ plexity of the rules and the procedures required to deal with changes (a) to (c) in particular has further increased the administrative burden for Member States, as it is difficult to determine the correctness of the buffer and the increased al‐ lowed gaps of up to four metres in the LPIS. 
Etenkin kohdissa a–c esitettyjen muutosten käsittely edellyttää monimutkaisia sääntöjä ja menettelyjä, mikä kasvattaa jäsenvaltioiden hallinnollista rasitetta entisestään. Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän avulla on nimittäin vaikeaa määrittää suojakaistan ja aiempaa suurempien eli enintään neljän metrin suuruisten sallittujen aukkojen oikeellisuutta.
Furthermore, the fact that missing or incorrectly determined EFAs can be compensated for by other EFAs makes the on‐the‐spot checks more time‐consuming. 
Myös se, että puuttuvat tai virheellisesti määritetyt ekologiset alat voidaan korvata toisilla ekologisilla aloilla, pidentää paikalla tehtäviä tarkastuksia.
The final verdict on farmer’s compli‐ ance cannot simply be reached by analysing the information on EFAs included in the initial claim against the information in the LPIS: in cases of non‐compliance, further action by the Member State authorities might be required. 36 
Lopullista päätöstä siitä, onko viljelijä noudattanut sääntöjä, ei voida tehdä pelkästään vertaamalla alun perin esitetyssä hakemuksessa olevia tietoja ekologisista aloista tunnistamisjärjestelmässä oleviin tietoihin. Jos sääntöjä ei ole noudatettu, jäsenvaltion viranomaisten on mahdollisesti ryhdyttävä lisätoimiin.
Part III 37 The Commission’s LPIS monitoring improved but did not focus enough on LPIS performance 56 The Commission has an important monitoring role in relation to the LPIS, helping to ensure that the LPISs managed by the Member States are effective and effi‐ cient. 
Osa III 37 Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva komission seuranta parani, mutta siinä ei painotettu tarpeeksi järjestelmän tuloksellisuutta 56 Komissiolla on tärkeä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään liittyvä valvonta-tehtävä: komissio auttaa varmistamaan, että jäsenvaltioiden hallinnoimat tunnistamisjärjestelmät ovat vaikuttavia ja tehokkaita.
Firstly, it should provide adequate support and guidance to Member States to promote consistent interpretation of EU rules and an effective monitoring of CAP payments. 
Komission on ensinnäkin annettava jäsenvaltioille riittävästi tukea ja ohjeita, jotta EU:n sääntöjä tulkittaisiin yhdenmukaisesti ja yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia maksuja seurattaisiin vaikuttavasti.
The Commission also regularly audits the different LPISs in the Member States and regions to gain assurance that they are functioning properly and protect the EU budget by applying financial corrections if major weaknesses are identified. 
Lisäksi komissio tarkastaa säännöllisesti jäsenvaltioiden ja alueiden erilaiset viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmät saadakseen varmuuden siitä, että ne toimivat asianmukaisesti ja suojaavat EU:n talousarviota niin, että huomattavien puutteiden ilmetessä määrätään rahoitusoikaisuja.
The action plans drawn up to remedy these weaknesses in LPISs should also be closely followed‐up by the Commission. 
Komission olisi seurattava tiiviisti myös toimintasuunnitelmia, joilla viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän puutteita pyritään korjaamaan.
Through the LPIS QA, the Commission should have a reliable overview of the effectiveness of the LPISs across the EU and be able to assess progress made by the Member States on any weaknesses revealed. 
Komission olisi saatava LPIS-laadunarvioinnin avulla luotettava kokonaiskäsitys viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmien vaikuttavuudesta kaikkialla EU:ssa.
Finally, knowledge of the cost‐effectiveness of checks associated with the LPIS could help better target them where they are more efficient and better assess the implementation and control costs of new policy developments. 
Tiedot viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään liittyvien tarkastusten kustannusvaikuttavuudesta voisivat auttaa kohdentamaan tarkastukset tehokkaammin ja arvioimaan paremmin toimintapolitiikan muutosten täytäntöönpanoa ja valvontakustannuksia.
The Commission’s LPIS‐related guidance improved compared to the previous CAP period 57 In the previous 2007‐2013 CAP period, the Commission did not establish any spe‐ cific guidelines for the LPIS. 
Komission viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään liittyvä ohjeistaminen parani verrattuna edelliseen yhteisen maatalouspolitiikan kauteen 57 Yhteisen maatalouspolitiikan edellisellä kaudella (2007–2013) komissio ei antanut erityisiä ohjeita viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän osalta.
This situation changed significantly for the 2014‐2020 CAP, and a number of LPIS‐related guidelines were issued in 2014 and 201535. 
Tähän tuli huomattava muutos yhteisen maatalouspolitiikan kaudella 2014–2020, ja vuosina 2014 ja 2015 annettiin useita viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää käsitteleviä ohjeita35.
58 The Commission set up a unit36 devoted exclusively to the implementation of direct payments, with the aim of strengthening its guidance and support for Member States in the lead‐up to implementation of the CAP reform in 2015. 
58 Komissio perusti yksikön36, jonka tehtävänä on yksinomaan huolehtia suorista tukimaksuista. Komission tarkoituksena oli näin parantaa ohjeistusta ja tukea jäsenvaltioita vuonna 2015 toteutetun yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen edellä.
Especially since 2014, the Commission has intensified its provision of information to and communication with Member States, for example by holding a series of bilateral meetings, publishing material or organising regular workshops in con‐ nection with the LPIS. 
Komissio on etenkin vuodesta 2014 lähtien lisännyt tiedotusta jäsenvaltioille ja viestintää niiden kanssa.
35 DG Agriculture and Rural Development: DSCG/2014/31 (EFA layer), DSCG/2014/32 (On‐the‐spot checks), DSCG/2014/33 (LPIS), DSCG/2014/39 (Geospatial aid applications); JRC (in conjunction with DG Agriculture and Rural Development): DS‐CDP‐2015‐06 (Technical guidance on the pro‐rata system for permanent grassland), DS‐CDP‐2015‐11 (LPIS update) and DS‐CDP‐2015‐10 (Management of layers). 
35 Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto: DSCG/2014/31 (ekologisen alan taso), DSCG/2014/32 (tarkastukset paikalla), DSCG-2014-33 (viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä), DSCG/2014/39 (paikkatietoanalyysiin perustuvat tukihakemukset); YTK (yhdessä maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston kanssa): DS/CDP/2015/06 (tekninen ohjeistus pysyvää nurmea koskevaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää varten), DS/CDP/2015/11 (viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän ajantasaistus) sekä DS/ CDP/2015/10 (tasojen hallinnointi).
36 DG Agriculture and Rural Development unit D.3 exists since January 2014. 
36 Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston yksikkö D.3 on ollut toiminnassa tammikuusta 2014 alkaen.
Part III - The Commission’s LPIS monitoring improved but did not focus enough on LPIS performance Action plans and financial corrections addressed LPIS shortcomings 60 Action plans (see Figure 4) are a tool used by the Commission to address system‐ ic LPIS weaknesses observed at Member State level. 
Osa III – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva 38 komission seuranta parani, mutta siinä ei painotettu tarpeeksi järjestelmän tuloksellisuutta Toimintasuunnitelmilla ja rahoitusoikaisuilla korjattiin viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän puutteita 60 Komissio pyrkii korjaamaan jäsenvaltioissa havaittuja viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän systeemisiä puutteita toimintasuunnitelmilla (ks. kaavio 4).