natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Figure 4 – Internal and external motivations for sustainability reporting 13 Source: ECA What to include in sustainability reports and where to publish them 15 The key concept for deciding what to report is “materiality”. 
Kaavio 4 – Kestävyysraportoinnin sisäiset ja ulkoiset syyt 13 Raportointi hallintavälineenä Sisäinen syy • Parannetaan riskinhallintaa • Säästetään resursseja ja rahaa • Saadaan parempia tietoja päätöksentekoa • • Raportointi vastuuvelvollisuuden välineenä Ulkoinen syy Parannetaan sidosryhmäviestintää Parannetaan vastuuvelvollisuutta ja avoimuutta Luodaan myönteinen ja luotettava julkisuuskuva Rakennetaan luottamusta varten • • Parannetaan henkilöstön tyytyväisyyttä Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. • Kestävyysraporttien sisältö ja julkaisupaikka 15 Keskeinen käsite raportoinnin sisällöstä päätettäessä on ”olennaisuus”.
Only “material” or important matters are expected to be published – therefore the information provided can vary significantly between organisations depending on their assessment of materiality. 
Tarkoitus on julkaista vain ”olennaisia” tai tärkeitä asioita. Tämän vuoksi annetut tiedot voivat olla eri organisaatioissa hyvin erilaisia sen mukaan, mikä niissä katsotaan olennaiseksi.
Compared to financial reporting, where materiality is defined in financial terms, in sustainability reporting the definition of materiality is more complex and sometimes less tangible (Box 4). 
Taloudellisessa raportoinnissa olennaisuus määritellään taloudellisin käsittein, mutta kestävyysraportoinnissa olennaisuuden määritelmä on monimutkaisempi eikä aina niin konkreettinen (laatikko 4).
16 Box 5 shows what non-financial reporting might mean in practice. 
16 Laatikossa 5 näytetään, mitä muu kuin taloudellinen raportointi voi käytännössä tarkoittaa.
14 Box 4 Different definitions of materiality for financial and non-financial reporting For financial reporting, the EU defines “material” information as “the status of information where its omission or misstatement could reasonably be expected to influence decisions that users make on the basis of the financial statements of the undertaking. 
14 Laatikko 4 Olennaisuuden erilaiset määritelmät taloudellisessa ja muussa kuin taloudellisessa raportoinnissa Taloudellisessa raportoinnissa EU määrittelee, että tiedon asema on ”olennainen” ”silloin, kun sen pois jättämisen tai väärin ilmoittamisen voidaan kohtuullisesti odottaa vaikuttavan päätöksiin, joita tiedon käyttäjät tekevät yrityksen tilinpäätösten perusteella.
The materiality of individual items shall be assessed in the context of other similar items”26. 
Yksittäisten seikkojen olennaisuus on arvioitava muiden vastaavien seikkojen yhteydessä26”.
In non-financial reporting, material information is information which is disclosed “to the extent necessary for an understanding of the [company’s] development, performance, position and impact of [its] activity”27. 
Muussa kuin taloudellisessa raportoinnissa olennaiseksi tiedoksi katsotaan tiedot, jotka julkistetaan ”yrityksen kehityksen, tuloksen, aseman ja sen toiminnan aiheuttamien vaikutusten ymmärtämisen edellyttämässä laajuudessa”27.
According to GRI, sustainability reports should cover “aspects that: reflect the organization’s significant economic, environmental and social impacts; or substantively influence the assessments and decisions of stakeholders”28 – this means that the materiality of an organisation should additionally be evaluated with what stakeholders see as material for that organisation (e.g. view of investors). 
GRI-ohjeiston mukaan kestävyysraporteissa pitäisi käsitellä näkökohtia, joissa otetaan huomioon organisaation merkittävät taloudelliset sekä ympäristöön ja yhteiskuntaan liittyvät vaikutukset tai jotka vaikuttavat huomattavasti sidosryhmien arviointeihin ja päätöksiin28. Tämä tarkoittaa, että organisaatiossa olisi katsottava olennaiseksi myös se, mikä sidosryhmien (esimerkiksi sijoittajien) mielestä on organisaation kannalta olennaista.
Box 5 Non-financial reporting in a bank and a brewery A bank may not consider water consumption in its offices and branches to be a material issue requiring inclusion in its management report. Rather, it may consider the social and environmental impact of the projects that it funds and its role in supporting the real economy of a city, a region or a country to be material information29. 
Laatikko 5 Muu kuin taloudellinen raportointi pankissa ja panimossa Pankki voi katsoa, ettei vedenkulutus sen omissa toimistoissa ja sivuliikkeissä ole olennainen seikka, joka pitäisi sisällyttää toimintakertomukseen Pankki saattaa sen sijaan pitää olennaisina tietoja, jotka koskevat sen rahoittamien hankkeiden sosiaalisia ja ympäristöön liittyviä vaikutuksia, ja tapaa, jolla se tukee kaupungin, alueen tai maan reaalitaloutta29.
A brewery, by contrast, may consider its water consumption during beer production to be a material issue and include it in its management report. 
Panimo puolestaan voi katsoa, että sen vedenkulutus oluentuotannon aikana on olennainen seikka, ja sisällyttää sen toimintakertomukseensa.
It may also disclose the impact of climate change on its business, due to potential water scarcity at various production sites. 
Panimo voi myös kertoa, miten ilmastonmuutos vaikuttaa sen liiketoimintaan sen eri tuotantopaikkojen mahdollisen vedenpuutteen vuoksi.
17 To clarify what is material and what might be relevant economic, environmental and social aspects, several organisations have developed guidelines (or voluntary standards) for sustainability reporting in the private sector: for example GRI, International Integrated Reporting Council (IIRC) and Sustainability Accounting Standards Board (SASB). 
17 Useat organisaatiot ovat laatineet suuntaviivoja (tai vapaaehtoisia standardeja) yksityisen sektorin kestävyysraportointia varten, jotta voidaan selkeyttää, mikä on olennaista ja mikä voisi olla merkityksellistä talouden, ympäristön ja yhteiskunnan kannalta. Näitä organisaatioita ovat muun muassa GRI, kansainvälinen yhdennettyä raportointia käsittelevä neuvosto (International Integrated Reporting Council, (IIRC)) ja
Of these, GRI is the most widely used. 
Näistä käytetään eniten GRI-standardia.
In 2019, the “Corporate Reporting Dialogue” brought together several of these organisations30 to develop better alignment between frameworks to facilitate preparing reports and improving 
Vuonna 2019 monet näistä organisaatioista kokoontuivat ”yhteiskuntavastuuvuoropuheluun”30.
the information in these reports for the use for key stakeholders, particularly investors31. 
Sen tarkoituksena oli mukauttaa kehyksiä paremmin toisiinsa, jotta raporttien laatimista voitaisiin helpottaa ja jotta keskeiset sidosryhmät, erityisesti sijoittajat, pystyisivät hyödyntämään paremmin näiden raporttien sisältämiä tietoja31.
18 The EU directive 2014/95 on non-financial reporting and the Commission’s guidelines allow the use of all these existing frameworks32. 
18 Muuta kuin taloudellista raportointia koskevassa EU:n direktiivissä 2014/95 ja komission suuntaviivoissa sallitaan kaikkien näiden olemassa olevien kehysten käyttö32.
As a minimum, reporting must contain information relating to “environmental, social and employee matters, respect for human rights, anti-corruption and bribery matters”33. 
Raportissa on oltava tietoja vähintään ”ympäristöasioista, sosiaalisista ja työntekijöihin liittyvistä seikoista, ihmisoikeuksien kunnioittamisesta sekä korruption ja lahjonnan torjuntaan liittyvistä seikoista”33.
For a sub-group of entities, reporting on diversity (e.g. with regard to gender) is mandatory. 
Yhteisöjen alaryhmissä on raportoitava monimuotoisuudesta (esimerkiksi sukupuolten osalta).
19 The directive’s aim, from the outset, was to cover both the impact companies have on sustainability and, vice versa, how companies are impacted by the challenges of sustainability. 
19 Direktiivin tavoitteena oli alusta alkaen käsitellä sekä vaikutusta, joka yrityksillä on kestävyyteen, että toisin päin sitä, miten kestävyyshaasteet vaikuttavat yrityksiin.
However, research has shown that organisations’ reporting tends to focus on the former, i.e. on things like their environmental impact. 
Tutkimuksissa on kuitenkin käynyt ilmi, että organisaatioiden raportoinnissa on tapana keskittyä ensin mainittuun eli niiden ympäristövaikutuksiin.
There has been less reporting on how companies are affected by sustainability risks and how they incorporate these risks into their business model34. 
Vähemmän on raportoitu siitä, miten kestävyysriskit vaikuttavat yrityksiin ja miten ne sisällyttävät nämä riskit liiketoimintamalliinsa34.
20 According to the Commission, “there are still significant gaps, and further improvements in the quantity, quality and comparability of disclosures are urgently required to meet the needs of investors and other stakeholders”35. 
20 Komission mukaan tietojen julkistamisessa on edelleen huomattavia puutteita ja sijoittajien ja muiden sidosryhmien tarpeisiin vastaamiseksi tarvitaan kiireellisesti lisäparannuksia raportoinnin määrään, laatuun ja vertailtavuuteen35.
In line with international developments36, the Commission held a public consultation in spring 2019 on updating the guidelines on implementing the directive in order to provide more guidance on climate-related disclosures37. 
Kansainvälisen kehityksen36 mukaisesti komissio järjesti keväällä 2019 julkisen kuulemisen direktiivin täytäntöönpanoa koskevien suuntaviivojen päivittämisestä, jotta ilmastoon liittyvien tietojen julkistamiseen voitaisiin antaa enemmän ohjeita37.
For the financial sector, where the Commission found that institutional investors, asset managers and financial advisors still do not consistently consider sustainability factors and risks in the investment process, specific legislation has also been proposed38. 
Komissio katsoi, että finanssisektorilla institutionaaliset sijoittajat, omaisuudenhoitajat ja rahoitusneuvojat eivät edelleenkään ota johdonmukaisesti huomioon sijoitusprosessin kestävyystekijöitä ja riskejä, ja alalle on ehdotettu erityislainsäädäntöä38.
21 Organisations may publish information as a stand-alone report or as part of their financial or annual reports, or present it in other forms. 
21 Organisaatiot voivat julkaista tiedot erillisessä raportissa tai osana tilinpäätöstään tai vuosikertomustaan tai esittää ne muissa muodoissa.
For example, the EU directive leaves these options open and only a minority of Member States39 have decided to require publication in an integrated form40. 
Esimerkiksi EU:n direktiiveissä nämä vaihtoehdot jätetään avoimiksi, ja vain pieni osa jäsenvaltioista39 on päättänyt edellyttää julkaisua yhdennetyssä muodossa40.
In terms of accountability and transparency towards stakeholders, several professional organisations recommend that organisations publish the information in annual, financial or annual management reports to improve these values41. 
Useat ammatilliset järjestöt suosittelevat, että organisaatiot julkaisevat tiedot vuosittain tilinpäätöksissä tai toimintakertomuksissa, jotta vastuuvelvollisuutta ja avoimuutta sidosryhmiä kohtaan voidaan parantaa41.
In the case of the European Commission, we have previously recommended that it should present a single accountability report or suite of reports. 
Tilintarkastustuomioistuin on suositellut aiemmin, että Euroopan komission pitäisi esittää yksi vastuuvelvollisuusraportti tai raporttisarja.
This should include, among other things, a report on non-financial performance, information on activities and mid-and long-term fiscal sustainability statements42. 15 
sisältää muun muassa raportti muusta kuin taloudellisesta suorituskyvystä, tiedot toiminnasta sekä keskipitkän ja pitkän aikavälin julkisen talouden kestävyyttä koskevat selvitykset42. 16
Review scope and approach 22 This review provides an overview of how the EU and its institutions and agencies report on sustainable development. 
Katsauksen laajuus ja lähestymistapa 22 Tässä katsauksessa esitetään yleiskuva siitä, miten EU ja sen toimielimet ja virastot raportoivat kestävästä kehityksestä.
It takes stock of the status of the reporting on the achievement of the SDGs at EU level and sustainability reporting by individual EU institutions and agencies. 
Katsauksessa kartoitetaan, mikä on tilanne kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista ja kestävyyttä EU:n tasolla koskevassa raportoinnissa sekä yksittäisten EU:n toimielinten ja virastojen kestävyysraportoinnissa.
23 We have carried out this review for four main reasons: o The Council and the European Parliament have called for the Commission to report on the internal and external implementation of the 2030 Agenda by the EU to the UN by 201943. 
23 Katsauksen laatimiseen on neljä pääsyytä: o Neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat kehottaneet komissiota raportoimaan Agenda 2030 -toimintaohjelman sisäisestä ja ulkoisesta täytäntöönpanosta EU:ssa YK:lle vuoden 2019 loppuun mennessä43.
The European Parliament has also called for annual reporting on the EU’s progress in the implementation of the SDGs44. o 2018 was the first year in which large, public interest entities were required under EU law to report sustainability information45. 
Euroopan parlamentti on myös kehottanut komissiota raportoimaan vuosittain EU:n edistymisestä kestävän kehityksen tavoitteiden täytäntöönpanossa44. o Vuonna 2018 suuria yleisen edun kannalta merkittäviä yrityksiä vaadittiin ensimmäisen kerran EU:n lainsäädännön nojalla raportoimaan kestävyystiedoista45.
With a view to a lead-by-example approach, we wanted to see what EU institutions and agencies had done in this area. o With 2030 rapidly approaching, there is “a broad recognition by EU Member States, businesses and civil society that enhanced commitment is needed” to achieve the SDGs46. 
Esimerkillä johtamista koskevan lähestymistavan vuoksi tilintarkastustuomioistuin halusi nähdä, mitä EU:n toimielimet ja virastot ovat tällä alalla tehneet. o Vuoden 2030 lähestyessä nopeasti ”EU:n jäsenvaltiot, yritykset ja kansalaisyhteiskunnan edustajat tunnustavat laajalti tarpeen sitoutua voimakkaammin kestävään kehitykseen”, jotta kestävän kehityksen tavoitteet voidaan saavuttaa46.
Sustainability reporting can help to turn this commitment into action. o Sustainability reporting is one of the targets in the SDGs, encouraging companies, especially large and transnational companies, to adopt sustainable practises and to integrate sustainability information into their reporting cycle. 
Kestävyysraportoinnin avulla tästä sitoumuksesta voidaan tehdä totta. o Kestävyysraportointi on yksi päämääristä kestävän kehityksen tavoitteissa, koska sillä kannustetaan yrityksiä, erityisesti suuria ja kansainvälisiä yrityksiä, omaksumaan kestävät käytännöt ja sisällyttämään kestävyystiedot raportointijaksoonsa.
24 In this review we highlight the pre-requisites for reporting meaningfully on sustainability and present the state-of-play in EU bodies as regards sustainability reporting. 
24 Tässä katsauksessa tuodaan esiin tarkoituksenmukaisen kestävyysraportoinnin edellytykset ja esitetään, mikä on EU:n elinten nykyinen tilanne kestävyysraportoinnissa.
We assess the role of auditors in this area and consider the challenges arising in taking sustainability reporting forward. 
Katsauksessa arvioidaan tarkastajien tehtävää tällä alalla ja otetaan huomioon haasteet, joita kestävyysraportoinnin edistämisestä aiheutuu.
25 This review is not an audit. 
25 Tämä katsaus ei ole tarkastus.
It is a review based mainly on publicly available information. 
Se perustuu pääosin julkisesti saatavilla oleviin tietoihin.
The review uses work done for our annual reports and a number of special reports. 
Katsauksessa hyödynnetään vuosikertomuksia varten tehtyä työtä ja useita 17 erityiskertomuksia.
We also carried out interviews and a survey. 
Sitä varten on myös tehty haastatteluja ja kyselytutkimus.
More information on our methodology can be found in Annex I. 16 
Lisätietoja käytetystä menetelmästä on liitteessä I. 18
Pre-requisites for sustainability reporting 26 A sustainability report is the product of a process. 
Kestävyysraportoinnin edellytykset 26 Kestävyysraportti on prosessin tuotos.
This section describes the prerequisites for meaningful sustainability reporting, based on existing guidelines and frameworks. 
Tässä osassa kuvataan tarkoituksenmukaisen kestävyysraportoinnin edellytyksiä olemassa olevien ohjeiden ja kehysten perusteella.
We focus in particular on three key pre-requisites: o Involvement of stakeholders o Development of a strategy o Mainstreaming sustainability in the budgetary process based on targets measured by indicators. 
Siinä keskitytään erityisesti kolmeen keskeiseen edellytykseen: o sidosryhmien osallistuminen o strategian laatiminen o kestävyyden sisällyttäminen talousarvioprosessiin indikaattoreilla mitattujen tavoitteiden perusteella.
Involvement of stakeholders 27 Involvement of stakeholders is key throughout the whole sustainability reporting process. 
Sidosryhmien osallistuminen 27 Sidosryhmien osallistuminen on keskeistä koko kestävyysraportointiprosessin ajan.
The Commission has recognised the importance of the opinions of citizens and other stakeholders in the EU’s policy-making47. 
Komissio on tunnustanut kansalaismielipiteen ja muiden sidosryhmien näkemysten merkityksen EU:n päätöksenteossa47.
Besides the Council and Parliament, who hold the Commission to account, the EU citizens, taxpayers, businesses and civil society are stakeholders for EU institutions and agencies in their sustainability reporting (Figure 5). 
Komissio on vastuuvelvollinen neuvostolle ja parlamentille. Niiden lisäksi EU:n kansalaiset, veronmaksajat, yritykset ja kansalaisyhteiskunta ovat EU:n toimielinten ja virastojen sidosryhmiä niiden kestävyysraportoinnin näkökulmasta (kaavio 5).
Figure 5 – Stakeholders of Sustainability Reporting 18 International community Research and academics Business community Employees Stakeholders of Sustainability Reporting Civil society organizations Citizens Legislator Taxpayers Source: ECA, based on GRI 101. 
Kaavio 5 – Kestävyysraportoinnin sidosryhmät 20 Työntekijät Kestävyysraportoinnin sidosryhmät Kansainvälinen yhteisö Tutkimus-ja tiedeyhteisö Yritysyhteisö Paikallisyhteisöt Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin GRI 101 -standardin perusteella.
28 In a recent example of stakeholder involvement, the Commission created an SDG multi-stakeholder platform to support and advise the Commission and all stakeholders involved implementing the SDGs at EU level48. 
Komission luoma foorumi tukee ja neuvoo komissiota ja kaikkia kestävän kehityksen tavoitteiden täytäntöönpanoon EU:n tasolla osallistuvia sidosryhmiä48.
The platform consisted of 30 representatives of civil society, the public sector, and the private sector49. 
Foorumissa oli 30 kansalaisyhteiskunnan, julkisen sektorin ja yksityisen sektorin edustajaa49.
Development of a strategy 29 For reporting to be meaningful, it needs to be embedded within an organisation’s strategic objectives and its whole policy/business cycle. 
Strategian laatiminen 29 Raportoinnin tarkoituksenmukaisuus edellyttää, että sen täytyy sisältyä organisaation strategisiin tavoitteisiin ja sen koko toimintalinjoja/liiketoimintaa koskevaan jaksoon.
In this way, sustainability becomes an integral part of its performance management framework (Figure 6)50. 
Siten kestävyydestä tulee erottamaton osa sen tuloksellisuuden hallintokehystä (kaavio 6)50.
The different steps inform each other, and the use of information is important throughout the process. 
Eri vaiheiden välillä vaihdetaan tietoja, ja tietojen käyttö on tärkeää koko prosessin ajan.
Local communities Figure 6 – Key steps to incorporate sustainability into performance frameworks 19 Assurance Report& Communication Source: ECA. 
Kaavio 6 – Keskeiset vaiheet kestävyyden yhdistämisessä tuloskehyksiin 21 Varmennus Raportointi ja viestintä Riskinarviointi Tietojen jatkuva käyttäminen Mittaus, seuranta ja arviointi Strategia Toimintalinjat ja tavoitteet Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin.
Risk Assessment Continuous use of information Measurement, Monitoring& Review Strategy Policies & Objectives 30 According to the OECD and the EU’s Joint Research Centre, due to the many synergies and complementarities – but also potential trade-offs – between SDGs51, there is a need for a systematic approach to ensure policy coherence and to identify, understand and manage interactions among highly interconnected SDGs. 
30 EU:n Yhteisen tutkimuskeskuksen ja OECD:n mukaan kestävän kehityksen tavoitteiden välisten useiden synergioiden ja täydentävyyksien – mutta myös mahdollisten kompromissien51 – vuoksi tarvitaan järjestelmällistä lähestymistapaa, jotta voidaan varmistaa toimintalinjojen johdonmukaisuus ja määrittää tiiviisti toisiinsa liittyvien kestävän kehityksen tavoitteiden väliset vuorovaikutukset sekä ymmärtää ja hallita niitä.
31 After the adoption of the 2030 Agenda in 2015, the Commission published a communication stating that the SDGs were already addressed in EU action and in its overall strategy (Europe 2020 strategy and 10 priorities of the Juncker Commission)52. 
Tilintarkastustuomioistuin tutki, onko EU:lla ja erityisesti komissiolla strategioita, joilla voidaan määrittää raportoinnin kohteena olevat tavoitteet ja päämäärät. 31 Sen jälkeen, kun Agenda 2030 -toimintaohjelma hyväksyttiin vuonna 2015, komissio julkaisi tiedonannon, jossa todettiin, että EU:n toimilla ja sen yleisellä strategialla (Eurooppa 2020 -strategia ja Junckerin komission 10 painopistettä) vastataan jo kestävän kehityksen tavoitteisiin52.
The Commission therefore did not consider it necessary to make any changes to the strategic framework. 
Komissio ei siksi katsonut tarpeelliseksi tehdä muutoksia strategiseen kehykseensä.
As a result, existing targets, with the exception of some related to energy and climate53, are set and monitored up to 2020 rather than to 203054. 
Siksi voimassa olevat tavoitteet, lukuun ottamatta joitakin energiaan ja ilmastoon liittyviä tavoitteita53, on asetettu ja niitä seurataan vuoteen 2020 asti vuoden 2030 sijasta54.
32 According to the Commission, one reason for this approach was that when the 2030 Agenda came out in 2015, the EU’s multiannual financial framework (MFF) for 2014-2020 was already under way (Figure 7). 
32 Komission mukaan yksi syy tähän lähestymistapaan oli se, että kun Agenda 2030 -toimintaohjelma julkaistiin vuonna 2015, EU:n monivuotinen rahoituskehys vuosille 2014–2020 oli jo laadittavana (kaavio 7).
Figure 7 – Timelines of the key EU strategies and the 2030 Agenda Source: ECA. 
Kaavio 7 – Keskeisten EU:n strategioiden ja Agenda 2030 -toimintaohjelman voimassaolo Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin.
33 In several of our previous reports, we have recognised the political difficulties of these circumstances, commenting on the overlapping and unsynchronised strategic frameworks and mandate periods55. 
33 Tilintarkastustuomioistuin on useissa aiemmissa kertomuksissaan tiedostanut näiden olosuhteiden aiheuttamat poliittiset ongelmat ja pannut merkille päällekkäisyyden sekä epäyhdenmukaiset strategiset kehykset ja toimeksiantokaudet55.
However, when the 2021-2027 MFF was being prepared in 2018, there was still no overall EU strategy beyond 2020. 
Vuoden 2020 jälkeiselle ajalle ei kuitenkaan ollut vielä yleistä EU:n strategiaa, kun vuosien 2021–2027 monivuotista rahoituskehystä laadittiin vuonna 2018.
We have previously highlighted that the proposals for the 2021-2027 MFF were published without being underpinned by a common EU strategy or set of targets56. 
Tilintarkastustuomioistuin on korostanut aiemmin, että vuosien 2021– 2027 monivuotista rahoituskehystä koskevat ehdotukset julkaistiin ilman, että niiden tukena oli yhteistä EU:n strategiaa tai tavoitteita56.
34 The Commission informed us that, in its opinion, the political objectives agreed in the 2016 Bratislava Declaration and the 2017 Rome Declaration57 were sufficient to design the MFF for 2021-2027. 
34 Komissio ilmoitti tilintarkastustuomioistuimelle, että sen mielestä vuoden 2016 Bratislavan julkilausumassa ja vuoden 2017 Rooman julistuksessa sovitut poliittiset tavoitteet57 riittivät vuosien 2021–2027 monivuotisen rahoituskehyksen laatimiseen.