natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Free publications: How to obtain EU publications • via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu); • at the European Union’s representations or delegations. 
Maksuttomat julkaisut: MISTÄ EU:N JULKAISUJA SAA ? • EU Bookshopista (http://bookshop.europa.eu) • Euroopan unionin edustustoista tai lähetystöistä.
EUROPEAN COURT OF AUDITORS QJ-AB-11-004-EN-C 
EUROOPAN TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN QJ-AB-11-004-FI-C
Special Report No 7 2011 ISSN 1831-0834 
Erityiskertomus nro 7 2011 ISSN 1831-0958
Special Report No 7 2011 IS AGRI-ENVIRONMENT SUPPORT WELL DESIGNED AND MANAGED? (pursuant to Article 287(4), second subparagraph, TFEU) EUROPEAN COURT OF AUDITORS 
Erityiskertomus nro 7 2011 OVATKO MAATALOUDEN YMPÄRISTÖTUET HYVIN SUUNNITELTUJA JA HALLINNOITUJA? (annettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla) EUROOPAN TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN
EUROPEAN COURT OF AUDITORS 12, rue Alcide De Gasperi 1615 Luxembourg LUXEMBOURG Tel. +352 4398-1 Fax +352 4398-46410 E-mail: euraud@eca.europa.eu Internet: http://www.eca.europa.eu Special Report No 7 2011 A great deal of additional information on the European Union is available on the Internet. 
EUROOPAN TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN 12, rue Alcide De Gasperi 1615 Luxemburg LUXEMBURG P. +352 4398-1 F. +352 4398-46410 Sähköposti: euraud@eca.europa.eu Internet: http://www.eca.europa.eu Erityiskertomus nro 7 2011 Suuri määrä muuta tietoa Euroopan unionista on käytettävissä internetissä Europa-palvelimen kautta (http://europa.eu).
Cataloguing data can be found at the end of this publication Luxembourg: Publications Office of the European Union, 2011 ISBN 978-92-9237-201-9 doi:10.2865/41418 © European Union, 2011 Reproduction is authorised provided the source is acknowledged. 
Luettelointitiedot ovat teoksen lopussa. Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto, 2011 ISBN 978-92-9237-204-0 doi:10.2865/43127 © Euroopan unioni, 2011 Tekstin jäljentäminen on sallittua, kunhan lähde mainitaan.
Integrated production: A farming system, without a uniform set of requirements at EU level, aimed at using natural resources and securing sustainable farming, in particular by minimising polluting inputs. 
5 SANASTO Integroitu tuotanto: Maatalousjärjestelmä, johon ei sovelleta yhdenmukaisia vaatimuksia EU:n tasolla.
Member State: In the context of this audit, the authorities in charge of the management of agri-environment payments. 
Jäsenvaltio: Tässä tarkastuksessa jäsenvaltiolla tarkoitetaan maatalouden ympäristötukien hallinnoinnista vastaavia viranomaisia.
Member States designate a Managing Authority for this. 
Jäsenvaltiot nimeävät tätä varten hallintoviranomaisen.
In regionalised Member States like Germany, Spain and Italy, each region has a separate programme and a separate Managing Authority. 
Alueisiin jaetuissa jäsenvaltioissa, kuten Saksassa, Espanjassa ja Italiassa, kullakin alueella on erillinen ohjelmansa ja hallintoviranomaisensa.
Organic farming: A method for producing food products designed to minimise human impact on the environment. 
Luonnonmukainen maatalous: Elintarviketuotantomenetelmä, jonka avulla pyritään saamaan ihmisten ympäristövaikutus mahdollisimman vähäiseksi.
Since 1991, requirements have been set at EU level, including for production methods and inspection. 
EU:n tasolla on vuodesta 1991 alkaen asetettu mm. tuotantomenetelmiä ja tarkastuksia koskevia vaatimuksia.
Currently governed by Council Regulation (EC) No 834/2007. 
Luonnonmukaisesta maataloudesta säädetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 834/2007.
Physical area supported: Utilised agricultural area of farmers and other land managers which is subject to agri-environment commitments. 
Tuettu fyysinen ala: Viljelijöiden ja muiden maankäyttäjien käyttämä maatalousalue, josta on tehty maatalouden ympäristösitoumuksia.
If several commitments apply to the same area, the total area under commitments can only be counted once for this indicator. 
Jos samaa alaa koskee useampi sitoumus, sitoumusten kokonaisala voidaan ottaa tämän indikaattorin osalta huomioon ainoastaan kerran.
Result indicators: Used to measure the direct changes brought about by programme interventions — for axis 2 measures including agri-environment, the area (number of hectares) under successful land management contributing to a specific objective (e.g. improvement of water quality). 
Tulosindikaattorit: Tulosindikaattoreilla mitataan ohjelman tukitoimenpiteillä suoraan aikaansaadut muutokset – toimintalinjan 2 toimenpiteiden ja maatalouden ympäristötukien osalta pinta-ala (hehtaarimäärä), johon on menestyksekkäästi sovellettu maankäyttöä tietyn tavoitteen saavuttamiseksi (esimerkiksi veden laadun parantaminen).
River basin: The area of land from which all surface run-off flows through a sequence of streams, rivers and, possibly, lakes into the sea at a single river mouth, estuary or delta (Article 2 of Directive 2000/60/EC establishing a framework for Community action in the field of water policy). 
Vesistöalue: Alue, josta kaikki pintavalunta virtaa purojen, jokien ja mahdollisesti järvien kautta mereen yksittäisen jokisuun, joen suualueen tai suistoalueen kautta (yhteisön vesipolitiikan puitteita koskeva direktiivi (EY) N:o 2000/60/EY, 2 artikla).
6 Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
6 Erityiskertomus nro 7/2011 – Ovatko maatalouden ympäristötuet hyvin suunniteltuja ja hallinnoituja?
7 EXECUTIVE SUMMARY I. Agri-environment is a key EU policy; it involves around 2,5 billion euro of EU funds per year and aims to respond to society’s increasing demand for environmental services. 
Tukiin käytetään EU-varoja noin 2,5 miljardia euroa vuodessa ja niiden tarkoituksena on vastata yhteiskunnan kasvavaan ympäristöpalveluiden kysyntään.
Management of this policy is shared by the Commission and the Member States. 
Toiminnanalan hallinnointi on jaettu komission ja jäsenvaltioiden kesken.
Agri-environment payments are characterised by a wide diversity of farming practices in the Member States and by the fact that farmer participation is voluntary. 
Maatalouden ympäristötuille on ominaista, että maatalouskäytännöt vaihtelevat suuresti jäsenvaltioittain ja että viljelijöiden osallistuminen on vapaaehtoista.
Against this background, the Court’s audit assessed whether this rural development measure is well designed and managed. 
Tilintarkastustuomioistuin arvioi tältä pohjalta, onko kyseinen maaseudun kehittämistoimenpide hyvin suunniteltu ja hallinnoitu.
The Court found that the objectives determined by the Member States are numerous and not specific enough for assessing whether or not they have been achieved. 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että jäsenvaltioiden asettamia tavoitteita on paljon eikä tavoitteiden saavuttamista voida arvioida, koska niitä ei ole ilmaistu riittävän täsmällisesti.
Although the environmental pressures are identified in rural development programmes, they cannot be easily used to provide a clear justification of agri-environment payments. 
Ympäristöpaineet mainitaan maaseudun kehittämisohjelmissa, mutta maatalouden ympäristötukia ei niiden avulla ole helppo perustella selkeästi.
The implementation of a common monitoring and evaluation framework represents progress in terms of monitoring systems, and pockets of good practice outside this framework were also identified. Nevertheless, considerable problems existed as regards the relevance and reliability of management information. 
Yhteisten seuranta-ja arviointisääntöjen täytäntöönpano merkitsee, että valvontajärjestelmien kohdalla on edistytty. Sääntöjen soveltamisalan ulkopuolella havaittiin niin ikään alueita, joilla noudatettiin hyviä käytäntöjä. Tästä huolimatta hallintotietojen tarkoituksenmukaisuudessa ja luotettavuudessa esiintyi huomattavia ongelmia.
In particular, very little information was available on the environmental benefits of agri-environment payments. Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
Erityisesti maatalouden ympäristötukien avulla aikaansaaduista ympäristöeduista oli saatavilla erittäin vähän tietoa. Erityiskertomus nro 7/2011 – Ovatko maatalouden ympäristötuet hyvin suunniteltuja ja hallinnoituja?
Farmers are crucial for the implementation of agri-environment payments, and it is important that they are well supported through guidance and that aid amounts provide them with the right incentive. 
Viljelijät ovat maatalouden ympäristötukien täytäntöönpanon kannalta ratkaisevassa asemassa ja on tärkeää, että he saavat neuvonnan kautta asianmukaista tukea ja että tukimäärät toimivat oikeanlaisena kannustimena.
The systems for providing guidance to farmers were generally well implemented. 
Viljelijöiden neuvontajärjestelmät oli yleisesti ottaen pantu asianmukaisesti täytäntöön.
However, considerable problems were identified concerning the aid amounts, ranging from shortcomings in their calculation to a lack of differentiation according to regional or local site conditions. 
Tukimäärissä havaittiin kuitenkin huomattavia ongelmia, jotka vaihtelivat tuen laskennassa ilmenneistä puutteista siihen, että tukimääriä ei ollut eriytetty alueellisten tai paikallisten olosuhteiden mukaan.
Member States are required by EU law to make support available in accordance with specific needs. 
Jäsenvaltioiden on EU-lainsäädännön mukaisesti huolehdittava siitä, että tukea myönnetään määrättyjen tarpeiden mukaisesti.
However, the audit found that most expenditure was made on horizontal sub-measures, without applying selection procedures. 
Tarkastuksessa kuitenkin havaittiin, että suurin osa menoista koski horisontaalisia alatoimenpiteitä, joiden osalta ei ollut sovellettu valintamenettelyjä.
This was not supported by decisions about the desirable degree of targeting, on the basis of the costs involved. 
Varainkäytön tueksi ei ollut tehty asianomaisiin kuluihin perustuvia päätöksiä kohdentamisen tavoitetasosta.
In addition, management decisions were not sufficiently evidence-based and did not focus payments at specific environmental problems. 
Lisäksi hallinnointiin liittyvät päätökset eivät riittävällä tavalla perustuneet näyttöön eikä tukia kohdennettu tiettyihin ympäristöongelmiin.
EXECUTIVE SUMMARY V. The Court recommends that: Ū the Commission and the Member States should better clarify, justify and report on agri-environment sub-measures; Ū the Commission should assess more rigorously key elements in rural development programmes before approving them; Ū for the next programming period the Commission should consider whether: Ū agri-environment expenditure should be more precisely targeted; Ū there should be a higher rate of EU contribution for sub-measures with a higher environmental potential; Ū there should be a clear distinction between simple and more demanding agri-environment sub-measures; and Ū the Member States should be more proactive in managing agri-environment payments. 
TIIVISTELMÄ V. Tilintarkastustuomioistuin suosittaa, että Ū komission ja jäsenvaltioiden olisi selkeytettävä ja perusteltava paremmin maatalouden ympäristöohjelman alatoimenpiteet ja parannettava niitä koskevaa raportointia Ū komission olisi arvioitava tiukemmin maaseudun kehittämisohjelmien keskeiset osa-alueet ennen kuin se hyväksyy ohjelmat Ū komission olisi pohdittava seuraavaa ohjelmakautta varten, pitäisikö Ū maatalouden ympäristömenot kohdentaa tarkemmin Ū EU-rahoitusosuuden tasoa nostaa niiden alatoimenpiteiden osalta, joiden ympäristövaikutukset ovat mahdollisesti suuremmat Ū yksinkertaiset ja vaativammat maatalouden ympäristöohjelman alatoimenpiteet erottaa selvemmin toisistaan ja Ū jäsenvaltioiden hallinnoida ennakoivammin maatalouden ympäristötukia.
8 Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
8 Erityiskertomus nro 7/2011 – Ovatko maatalouden ympäristötuet hyvin suunniteltuja ja hallinnoituja?
Since the 1970s and 1980s there has been rising concern about the adverse effects of agriculture on the environment. 
Huoli maatalouden kielteisistä ympäristövaikutuksista on jatkuvasti kasvanut 1970-ja 1980-luvulta alkaen.
These concern, inter alia, the increasing specialisation of farms, the use of fertilisers and pesticides, high stocking densities and, in particular in the southern Member States, the extension of irrigated areas. 
Kielteisiä vaikutuksia ovat mm. maatilojen lisääntyvä erikoistuminen, lannoitteiden ja torjunta-aineiden käyttö, suuret eläintiheydet ja erityisesti eteläisissä jäsenvaltioissa kasteltujen alojen laajeneminen.
Price guarantees for agricultural products previously offered under the common agricultural policy have encouraged these intensive farming practices. 
Tällaisia voimaperäisiä maatalouskäytäntöjä edistettiin aiemmin yhteisen maatalouspolitiikan mukaisilla maataloustuotteiden hintatakuilla.
Certain types of extensive farming, on the other hand, can preserve the environmental assets of the countryside. 
Maaseudun ympäristövarat voidaan toisaalta säilyttää tiettyjen laajaperäisten maataloustyyppien ansiosta.
The abandonment of extensive farms and their land is becoming an increasing problem in some regions of the European Union (EU), with negative impacts on biodiversity and landscape diversity, also leading to a higher risk of forest fires. 
Laajaperäistä maataloutta harjoittavista tiloista luopumisesta ja kyseisten tilojen maa-aloista luopumisesta on tulossa yhä kasvava ongelma tietyillä Euroopan unionin (EU) alueilla. Tämä vaikuttaa kielteisesti biologiseen ja maiseman monimuotoisuuteen ja myös lisää metsäpaloriskiä.
EU SUPPORT FOR AGRI-ENVIRONMENT PAYMENTS 3. 
EU:N TUKI MAATALOUDEN YMPÄRISTÖTUILLE 3.
Since 1987, the EU has co-financed the Member States’ agri-environment payments in order to address the dual challenge of reducing the negative effects of intensive agriculture and maintaining the positive effects of extensive agriculture. 
EU on osarahoittanut jäsenvaltioiden maatalouden ympäristötukia vuodesta 1987 alkaen ja tällä tavoin vastannut kahteen seuraavaan haasteeseen: voimaperäisen maatalouden kielteisten vaikutusten vähentäminen ja laajaperäisen maatalouden myönteisten vaikutusten ylläpitäminen.
The purpose of these payments is to ‘further encourage farmers and other land managers to serve society as a whole by introducing or continuing to apply agricultural production methods compatible with the protection and improvement of the environment, the landscape and its features, natural resources, the soil and genetic diversity’ 1. 
Tukien tarkoituksena on kannustaa ”viljelijöitä ja muita maankäyttäjiä palvelemaan koko yhteiskuntaa ja siksi ottamaan käyttöön tai soveltamaan edelleen maatalouden tuotantomenetelmiä, joissa otetaan huomioon ympäristön, maiseman ja sen ominaispiirteiden, luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen”1.
1 Recital 35 of Council Regulation (EC) No 1698/2005 of 20 September 2005 on support for rural development by the European Agricultural Fund for Rural Development (EAFRD) (OJ L 277, 21.10.2005, p. 
1 Neuvoston asetus (EY ) N:o 1698/2005, annettu 20 päivänä syyskuuta 2005, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen (EUVL L 277, 21.10.2005, s.
1). 
1), johdanto-osan 35 kappale.
EU funds allocated to agri-environment payments for 2007–13: 22,2 billion euro Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
Maatalouden ympäristötukia varten myönnetyt EU-varat vuosina 2007–2013: 22,2 miljardia euroa Erityiskertomus nro 7/2011 – Ovatko maatalouden ympäristötuet hyvin suunniteltuja ja hallinnoituja?
Since 2000, agri-environment payments have been part of the EU’s rural development policy, which is implemented through rural development programmes prepared by the Member States for a period of seven years. 
Maatalouden ympäristötuet ovat olleet vuodesta 2000 alkaen osa EU:n maaseudun kehittämispolitiikkaa, jota pannaan täytäntöön jäsenvaltioiden laatimilla seitsenvuotisilla maaseudun kehittä-misohjelmilla.
It is mandatory for the Member States to include agri-environment payments in their programmes and, for the current period, covering 2007–13, Member States have allocated 22,2 billion euro in EU funds to them. 
Jäsenvaltioiden on sisällytettävä maatalouden ympäristötuet ohjelmiinsa. Nykyistä kautta 2007–2013 varten jäsenvaltiot ovat jakaneet ohjelmille EU-varoja 22,2 miljardia euroa.
Figure 1 shows allocations by Member State. Actual EU expenditure for the financial year 2009 amounted to 2,5 billion euro, and to 7,7 billion euro for the first half of the programming period (1 January 2007–1 July 2010) 2. 
Varainhoitovuonna 2009 EU-varoja käytettiin 2,5 miljardia euroa ja ohjelmakauden ensimmäisellä puoliskolla (1. tammikuuta 2007 – 1. heinäkuuta 2010) niitä käytettiin 7,7 miljardia euroa 2.
2 The amounts of 2,5 and 7,7 billion euro represent a normal expenditure pattern. 
2 Kyseiset 2,5 ja 7,7 miljardin euron määrät vastaavat tavanomaista menokehitystä.
The initial allocation for agri-environment in 2007 (20,2 billion euro) was increased by 2 billion euro following the review of the CAP (in the context of the health check and the recovery package). 
Maatalouden ympäristötuille vuonna 2007 alunperin jaettaviksi tarkoitettuja varoja (20,2 miljardia euroa) lisättiin 2 miljardilla eurolla YMP:n (terveystarkastuksen ja elvytyspaketin yhteydessä tehdyn) uudelleentarkastelun johdosta.
In addition, expenditure in 2007 and 2008 was relatively low because the programmes were still being approved. 
Lisäksi menot olivat vuosina 2007 ja 2008 suhteellisen alhaisia, koska ohjelmien hyväksyminen oli edelleen kesken.
10 FIGURE 1 EU FUNDS ALLOCATED TO AGRI-ENVIRONMENT PAYMENTS (2007–13) (AS APPROVED IN RURAL DEVELOPMENT PROGRAMMES BY DECEMBER 2009) 2 500 2 000 1 500 1 000 500 0 Source: Agriculture and Rural Development DG: Rural Development in the European Union — Statistical and Economic Information — Report 2009, December 2009 (Section 4.1.1 EAFRD Overview of the Financial Plans). Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
10 KAAVIO 1 MAATALOUDEN YMPÄRISTÖTUILLE MYÖNNETYT EU-VARAT (2007–2013) (MAASEUDUN KEHITTÄMISOHJELMISSA JOULUKUUN 2009 LOPPUUN MENNESSÄ HYVÄKSYTYT MÄÄRÄT) 2 500 2 000 1 500 1 000 500 0 Lähde: DG AGRI: Rural Development in the European Union - Statistical and Economic Information - Report 2009, December 2009 (Section 4.1.1 EAFRD - Overview of the Financial Plans). Erityiskertomus nro 7/2011 – Ovatko maatalouden ympäristötuet hyvin suunniteltuja ja hallinnoituja?
Belgium Bulgaria Czech Republic Denmark Germany Estonia Ireland Greece Spain France Italy Cyprus Latvia Lithuania Luxembourg Hungary Malta Netherlands Austria Poland Portugal Romania Slovenia Slovakia Finland Sweden United Kingdom Million euro 
Belgia Bulgaria Tšekki tasavalta Tanska Saksa Viro Irlanti Kreikka Espanja Ranska Italia Kypros Latvia Liettua Luxemburg Unkari Malta Alankomaat Itävalta Puola Portugali Romania Slovenia Slovakia Suomi Ruotsi Yhdistynyt kuningaskunta Milj. euroa
Agri-environment payments are generally implemented through contracts between a public body in the Member States and a beneficiary (farmer or land manager). 
Maatalouden ympäristötuet pannaan yleensä täytäntöön jäsenvaltiossa sijaitsevan julkisen elimen ja edunsaajan (viljelijä tai maankäyttäjä) välisillä sopimuksilla.
These commitments cover a wide range of farming practices which can be grouped as set out below. 11 Main groups of farming practices for agri-environment payments o Organic farming (see glossary) o Integrated production (see glossary) o Other extensification of farming systems: fertiliser reduction, pesticide reduction and extensification of livestock farming o Crop rotation, maintenance of set-aside areas o Action to prevent or reduce soil erosion o Genetic resources (local breeds in danger of being lost to farming, plants under threat of genetic erosion) o Biodiversity conservation and enhancement actions o Upkeep of the landscape including the conservation of historical features on agricultural land o Water-related actions (apart from nutrient management) such as buffer strips, field margins, wetland management. 
Sopimukset ovat tavallisesti voimassa 5–7 vuotta ja niissä eritellään edunsaajaa koskevat sitoumukset. Sitoumukset kattavat laajan kirjon maatalouskäytäntöjä, jotka voidaan ryhmitellä jäljempänä esitetyllä tavalla. 11 Maatalouden ympäristötukien kannalta keskeiset maatalouskäytännöt o luonnonmukainen maatalous (ks. sanasto) o integroitu tuotanto (ks. sanasto) o muu maatalousjärjestelmien laajaperäistäminen: lannoitteiden vähentäminen, torjunta-aineiden vähentäminen ja kotieläintuotannon laajaperäistäminen o vuoroviljely, kesantoalojen hoito o maaperän eroosion ehkäisyyn tai vähentämiseen tähtäävät toimet o geneettiset varat (maatalouden vuoksi uhanalaiset paikalliset rodut; kasvit, joita uhkaa geneettinen köyhtyminen) o biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseen ja edistämiseen tähtäävät toimet o maiseman ylläpito ja maatalousalueen historiallisten ominaispiirteiden säilyttäminen o vesiin liittyvät toimet (ravinteiden hallintaa lukuun ottamatta), kuten suojakaistat, pientareet ja kosteikkojen hoito.
A fundamental principle for agri-environment payments is that the decision to apply for and conclude a contract is voluntary for farmers. 
Maatalouden ympäristötukien pääperiaatteena on vapaaehtoi-suus: viljelijät voivat itse päättää, hakevatko tukea tai tekevätkö sopimuksia.
This means that the level of payments must be sufficiently attractive in relation to the commitments to be fulfilled and associated costs. 
Tämä tarkoittaa, että tukitason on oltava sitoumuksiin ja siitä aiheutuviin kustannuksiin nähden riittävän houkutteleva.
Support paid to the beneficiaries must be based solely on additional costs and income foregone as the result of agri-environmental commitments; there is also the possibility to include transaction costs. 
Edunsaajille maksettavan tuen on perustuttava pelkästään maatalouden ympäristötukia koskevista sitoumuksista aiheutuneisiin lisäkustannuksiin ja tulonmenetyksiin; mukaan on myös mahdollista sisällyttää transaktiokustannuksia.
Agri-environment payments cannot compensate farmers for practices that have been made compulsory by law. 
Maatalouden ympäristötuilla ei voida korvata viljelijöille käytäntöjä, jotka on tehty pakollisiksi lailla.
The situation against which additional commitments are measured entails a ‘baseline’ or ‘reference level’. 
Lisäsitoumukset mitataan ”perustason” tai ”viitetason” perusteella.
The expected environmental benefits above this level can vary significantly, and depend principally on how demanding the farming practices concerned are. 
Tämän tason ylittävät ennakoidut ympäristöedut voivat vaihdella huomattavasti, ja ne riippuvat pääasiassa asianomaisten maatalouskäytäntöjen vaati-vuudesta.
See Figure 2 for further details. Special Report No 7/2011 – Is agri-environment support well designed and managed? 
Lisätietoja asiasta esitetään kaaviossa 2. Erityiskertomus nro 7/2011 – Ovatko maatalouden ympäristötuet hyvin suunniteltuja ja hallinnoituja?
Evaluations of agri-environment identify two possible approaches for implementing the measure which are referred to as ‘broad and shallow’ versus ‘deep and narrow’, ‘entry-level schemes’ versus ‘higher-level schemes’, or ‘basic’ versus ‘more demanding’ 3. 
Maatalouden ympäristötukien arvioinneissa yksilöitiin kaksi mahdollista toimenpiteen täytäntöönpanotapaa: ”laaja ja pinnallinen” (broad and shallow) ja sen vastakohta ”perusteellinen ja kapea-alainen” (deep and narrow), ”perustason järjestelmät” (entry-level schemes) ja sen vastakohta ”korkeamman tasoiset järjestelmät” (higher-level schemes) tai ”perustaso” (basic) ja sen vastakohta ”pakollisen ylittävä / vaativampi” (more demanding) 3.