natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Table 1 – Differences between IMF/OECD standards and best practices and Directive 2011/85 requirements 18 MTBF Characteristics IMF/OECD Directive 2011/85 At least 3-year MTBF framework  Comprehensive coverage of general government  Full alignment with government's fiscal policy objectives and macroeconomic forecasts  Projections of future revenue and expenditure at current policies distinct from fiscal impact of new policy measures  Estimated cost of tax expenditure  Budget preparation process for capital and recurrent spending fully integrated  Reliable forward estimates of spending in out-years26  Assessment of long-term sustainability of public finance  A single process for preparing MTBF and annual budget, and fully integrated documentation  Forward-looking expenditure controls (carryovers, multiyear expenditure commitments, buffers, etc.)  Monitoring and accountability mechanisms  Indicative ceilings for out-years  Spending estimates for out-years rolled over from one MTBF to the next  Note:: included,: partially included,: not included Source: ECA based on OECD (2004), ‘The Legal Framework for Budget Systems’; IMF (2007), ‘Manual on Fiscal Transparency’; IMF (2010), Lienert, I. and Fainboim, I., ‘Reforming Budget Systems Laws’. 
Taulukko 1 – IMF:n ja OECD:n standardien ja parhaiden käytäntöjen ja direktiivin 2011/85/EU vaatimusten väliset erot 19 Julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksen erityispiirteet IMF/OECD Direktiivi 2011/85/EU Vähintään kolmen vuoden pituinen julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehys  Julkisen talouden laaja kattavuus  Täysi yhdenmukaistaminen julkisten finanssipoliittisten tavoitteiden ja makrotaloutta koskevien ennusteiden kanssa  Nykyisten politiikkojen tulevia tuloja menoeriä koskevat ennusteet erillään uusien politiikkatoimenpiteiden julkistalouteen kohdistuvasta vaikutuksesta  Verotukien arvioidut kustannukset  Täysin integroitu talousarvion valmisteluprosessi pääomamenojen ja toistuvien menojen osalta  Luotettavat ennakkoarviot menoista varainhoitovuoden jälkeisinä vuosina26  Arviointi julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyydestä  Yhtenäinen menettely julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksen ja vuotuisen talousarvion valmistelussa ja täysin integroitu dokumentointi  Tulevaisuutta ennakoiva menojen valvonta (määrärahasiirrot, monivuotiset maksusitoumukset, puskurit jne.)  Seuranta-ja vastuuvelvollisuusmekanismit  Varainhoitovuoden jälkeisten vuosien ohjeelliset enimmäismäärät  Yhdestä julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksestä seuraavaan siirretyt varainhoitovuoden jälkeisten vuosien menoarviot  Selitys:: sisältyy,: sisältyy osittain,: ei sisälly Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin seuraavien pohjalta: OECD (2004), The Legal Framework for Budget Systems; IMF (2007), Manual on Fiscal Transparency; IMF (2010), Lienert, I. ja Fainboim, I., Reforming Budget Systems Laws.
31 According to an IMF paper, the lack of integration between medium-term expenditure planning and the budgeting process makes medium-term planning ineffective in constraining fiscal policy27. 
31 IMF:n asiakirjan mukaan keskipitkän aikavälin menojen suunnittelun ja talousarvioprosessin puutteellinen yhdentäminen johtaa siihen, että keskipitkän aikavälin suunnittelu on tehotonta finanssipolitiikan rajoittajana27.
However, while article 10 of Directive 2011/85 requires annual budget legislation to be consistent with provisions of the MTBF or duly explain any departure, there is no requirement for an integrated medium-term expenditure planning and budgeting process28. 
Vaikka direktiivin 2011/85/EU 10 artiklassa vaaditaan, että vuotuisen talousarviolainsäädännön on oltava yhdenmukainen julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksen säännösten kanssa tai siinä on selitettävä kaikki mahdolliset poikkeamat, direktiivissä ei vaadita keskipitkän aikavälin menojen suunnittelun ja talousarvioprosessin yhdentämistä28.
Moreover, it does not require that budget documentation include projections and outturns of revenues, expenditures and financing over the medium term on the same basis as the annual budget29. 
Direktiivissä ei myöskään vaadita, että talousarvion liitteenä oleviin asiakirjoihin olisi sisällytettävä tuloihin, menoihin ja rahoitukseen liittyviä keskipitkän aikavälin ennusteita ja toteutumia samalta pohjalta kuin vuotuiseen talousarvioon29.
32 Also, according to an IMF paper, four types of forward-looking control mechanisms are important: (i) controls over the accumulation, stock, or drawdown of carryovers, (ii) regular monitoring of consistency of updated medium-term expenditure projections with approved medium-term plans, (iii) sufficient margins between expenditure commitments and expenditure plans to absorb unexpected events without requiring reprioritisation of policies, and (iv) firm controls on ministries’ and agencies’ ability to enter into multi-year expenditure commitments. 
32 IMF:n asiakirjan mukaan lisäksi seuraavat neljä tulevaisuuteen suuntautuvaa valvontamekanismia ovat tärkeitä: i) määrärahasiirtojen kasautumista, kokonaismäärää ja käyttämistä koskevat valvontatoimet; ii) säännöllinen seuranta sen toteamiseksi, että keskipitkän aikavälin päivitetyt menoennusteet ovat yhdenmukaisia hyväksyttyjen keskipitkän aikavälin suunnitelmien kanssa; iii) riittävä maksusitoumusten ja menosuunnitelmien välinen marginaali, jolla voidaan kattaa odottamattomia tapahtumia ilman että toimintapolitiikkoja täytyisi priorisoida uudelleen; ja iv) tiukat valvontatoimet, jotka koskevat ministeriöiden ja virastojen mahdollisuuksia tehdä monivuotisia maksusitoumuksia.
However, Directive 2011/85 does not provide for the establishment of forward-looking expenditure controls to ensure compliance with the medium-term plans even as external conditions change. 
Direktiivissä 2011/85/EU ei kuitenkaan säädetä tulevaisuuteen suuntautuvasta menojen valvonnasta keskipitkän aikavälin suunnitelmien noudattamisen varmistamiseksi, ei myöskään sen tilanteen varalta, että ulkoiset olosuhteet muuttuvat.
27 IMF (2013), Cangiano, G. et al., ‘Public Financial Management and its emerging architecture’, p. 
27 IMF (2013), Cangiano, G. ja muut, Public Financial Management and its emerging architecture, s.
28 OECD (2004), ‘The Legal Framework for Budget Systems’, Box III.4; IMF (2010), Lienert, I. and Fainboim, I., ‘Reforming Budget Systems Laws’, Box 4 and pp. 12-13; IMF (2013), Cangiano, G. et al., ‘Public Financial Management and its emerging architecture’, p. 
28 OECD (2004), The Legal Framework for Budget Systems, laatikko III.4; IMF (2010), Lienert, I. ja Fainboim, I., Reforming Budget Systems Laws, laatikko 4 ja s. 12–13; IMF (2013), Cangiano, G. ja muut, Public Financial Management and its emerging architecture, s.
156; IMF (2014), ‘Fiscal transparency code’, Principles 2.1.3, 2.3.1 and 2.3.2; World Bank (2013), ‘Beyond the annual budget. 
156; IMF (2014), Fiscal transparency code, periaatteet 2.1.3, 2.3.1 ja 2.3.2; Maailmanpankki (2013), Beyond the annual budget.
The global experience with medium term expenditure frameworks’, pp. 58-59. 
The global experience with medium term expenditure frameworks, s. 58–59.
29 IMF (2014), ‘Fiscal transparency code’, Principle 2.1.3. 
29 IMF (2014), Fiscal transparency code, periaate 2.1.3.
34 The 2017 draft Directive introduces the requirement for a binding medium-term expenditure rule set out at the beginning of the legislature. 
20 17
Such a rule would provide more stability for budgetary planning and strengthen the link between budget and MTBF. 
Tällainen sääntö lisäisi talousarviosuunnittelun vakautta ja vahvistaisi talousarvion ja julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksen välistä yhteyttä.
However, it might put fiscal stability at risk if the growth of expenditure deviates from the potential output30 growth. 
Se voi kuitenkin vaarantaa julkisen talouden vakauden, jos menojen kasvu poikkeaa potentiaalisen tuotannon30 kasvusta.
The 2017 draft Directive did not address any of the other shortcomings31 indicated in Table 1. 
Vuoden 2017 direktiiviehdotuksessa ei puututa mihinkään muihin taulukossa 1 mainittuihin puutteisiin31.
Shortcomings in the provisions on the independent fiscal institutions 35 Regulation 473/2013, which is binding for the euro-area Member States, defines the functions that IFIs should assume, as well as features and principles. 
Riippumattomia finanssipolitiikan instituutioita koskevien säännösten puutteet 35 Euroalueeseen kuuluvia jäsenvaltioita sitovassa asetuksessa (EU) N:o 473/2013 määritellään tehtävät, joista riippumattomien finanssipolitiikan instituutioiden olisi vastattava, sekä toiminnan ominaispiirteet ja periaatteet.
The latter are in line with the Commission’s common principles. 
Viimeksi mainitut ovat sopusoinnussa komission yleisten periaatteiden kanssa.
They were added in the course of the legislative process as the principles were adopted after the Commission made its proposal for a regulation. 
Ne lisättiin asetukseen lainsäädäntömenettelyn aikana, sillä yleiset periaatteet hyväksyttiin sen jälkeen kun komissio oli antanut asetusehdotuksensa.
It grows in time at a rate that is not necessarily constant. 
Se voi kasvaa ajan kuluessa vauhdilla, joka ei ole vakio.
Both the level and the growth rate cannot be measured directly, but have to be estimated. 
Tasoa ja kasvuvauhtia ei voida mitata suoraan, vaan ne on arvioitava.
31 The IMF and the OECD updated their standards and best practices for good budgetary governance in 2014 and 2015 respectively to incorporate lessons learnt from the economic and financial crisis. 
31 IMF ja OECD saattoivat hyvää talousarviohallintoa koskevat standardinsa ja parhaat käytäntönsä ajan tasalle vuosina 2014 (IMF) ja 2015 (OECD) talous-ja rahoituskriisistä saatujen kokemusten huomioon ottamiseksi.
However, the Commission did not reflect this update in the 2017 draft Directive. 
Komissio ei kuitenkaan ottanut tätä ajan tasalle saattamista huomioon vuoden 2017 direktiiviehdotuksessa.
32 IMF (2013), ‘The functions and impact of fiscal councils’: “This paper provides the most comprehensive survey of fiscal councils available so far” and also builds on other papers including the OECD’s 2012 draft principles and Kopits, G. 
38 Komission tausta-asiakirjassa vuodelta 2017 (ks. kohta 36) katsottiin muun muassa, että kun otetaan huomioon riippumattomien finanssipolitiikan instituutioiden tehtävät makrotaloutta koskevissa ennusteissa, kyseisille instituutioille voitaisiin antaa 32 IMF (2013), The functions and impact of fiscal councils: Tässä asiakirjassa esitellään tähän mennessä kattavin finanssipoliittisille neuvostoille suunnattu kyselytutkimus.
(2011), ‘Independent fiscal institutions: Developing good practices’, pp. 35-52. 
(2011), Independent fiscal institutions: Developing good practices, s 35–52.
33 OECD principles were already available in 2012 and were adopted in 2014. 
33 OECD:n periaatteet olivat saatavilla jo vuonna 2012, ja ne hyväksyttiin vuonna 2014.
See OECD (2014), ‘Recommendation on Principles for IFIs’. 
OECD (2014), Recommendation on Principles for IFIs.
20 67. 
34 Euroopan komissio (2017), Jankovics, L. ja Sherwood, M., Independent fiscal institutions in the EU Member States: The early years, tausta-asiakirja 067.
20 
35 Euroopan komissio (2004), Jonung, L. ja Larch, M., Improving fiscal policy in the EU: the case for independent forecasts.
20 
37 IMF (2007), Code of good practices on fiscal transparency, periaate 4.3.4.
20 
38 OECD (2014), Recommendation on Principles for IFIs, periaate 3.3.
20 The Network of EU IFIs even suggested in this statement that the “proposal could additionally oblige Members States to ensure an ambitious implementation of this principle in national legislation by fixing the procedure and minimum requirements”. 40 
40 EU:n riippumattomien finanssipolitiikan instituutioiden verkosto suhtautui edellä mainittuun uuteen vaatimukseen myönteisesti, mutta se pyysi kuitenkin täydentämään vuoden 2017 direktiiviehdotuksessa määriteltyjä ehtoja vähimmäisvaatimusten selkeämmällä määritelmällä ja tehokkaalla vaatimusten noudattamisen turvaamisjärjestelmällä.40 Verkosto ehdotti tässä lausunnossa jopa, että ehdotuksessa voitaisiin lisäksi velvoittaa jäsenvaltiot varmistamaan tämän periaatteen kunnianhimoinen täytäntöönpano kansallisessa lainsäädännössä määrittelemällä menettely ja vähimmäisvaatimukset.
20 
Verkosto toisti tammikuussa 2019 kehotuksensa, jonka mukaan olisi luotava finanssipolitiikan instituutioiden rakennetta ja operatiivisia valmiuksia koskevat asianmukaiset standardit ja mahdollisesti sisällytettävä ne osaksi EU:n lainsäädäntöä.
20 
Niiden olisi i) arvioitava kriittisesti sekä etu-että jälkikäteen, ovatko julkistalouden keskipitkän aikavälin tavoite ja keskipitkän aikavälin nettomenojen kehitysura asianmukaisia sekä ii) esitettävä korjausmekanismin käynnistämistä ja iii) seurattava 39 EU:n riippumattomien finanssipolitiikan instituutioiden verkosto (2016), Defining and enforcing minimum standards for IFIs.
20 Inconsistent assessment and weak design create risks for independent fiscal institutions and the European Fiscal Board 42 EU legislation requires Member States to have in place national fiscal rules and assigns distinct monitoring roles to the Commission and to the IFIs. 
Arviointien epäjohdonmukaisuudesta ja heikoista rakenteista aiheutuu riskejä riippumattomille finanssipolitiikan instituutioille ja Euroopan finanssipoliittiselle komitealle 42 EU:n lainsäädännössä edellytetään, että jäsenvaltiot vahvistavat kansalliset finanssipoliittiset säännöt. Lisäksi EU:n lainsäädännössä osoitetaan komissiolle ja riippumattomille finanssipolitiikan instituutioille erilaisia seurantatehtäviä.
While the Commission assesses compliance of draft budgetary plans with EU fiscal rules, IFIs assess compliance with national fiscal rules. 
Komissio arvioi, ovatko julkista taloutta koskevat suunnitelmat EU:n finanssipoliittisten sääntöjen mukaisia, kun taas riippumattomat finanssipolitiikan instituutiot arvioivat kansallisten finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista.
However, the EU law does not provide for a ‘two-tier’ governance structure, where the Commission, for its monitoring role, would rely on the work done by the national IFIs. 
EU:n lainsäädännössä ei kuitenkaan säädetä kaksitasoisesta hallintorakenteesta, jossa komissio luottaisi seurantatehtävässään kansallisten riippumattomien finanssipolitiikan instituutioiden tekemään työhön.
43 The EFB was set up with the aim of strengthening the current economic governance framework (see paragraph 10). 
43 Euroopan finanssipoliittisen komitean perustamisen tarkoituksena oli vahvistaa nykyistä talouden ohjausjärjestelmää (ks. kohta 10).
Its tasks consist among other things in providing an evaluation of the implementation of the EU fiscal framework and the appropriateness of the actual fiscal stance at euro-area and national level. 
Sen tehtäviin kuuluu muun muassa sen arvioiminen, kuinka EU:n finanssipoliittinen kehys on pantu täytäntöön ja onko euroalueen ja jäsenvaltioiden finanssipolitiikan viritys – sellaisena kuin se tosiasiassa ilmenee – asianmukaista.
22 44 We therefore assessed whether: (a) there was consistency between the Commission and the IFIs in assessing compliance with EU fiscal rules; (b) the EFB was in a position to provide independent opinions. 
44 Tilintarkastustuomioistuin arvioi siksi, a) antoivatko komissio ja riippumattomat finanssipolitiikan instituutiot yhdenmukaisia arvioita EU:n finanssipoliittisten sääntöjen noudattamisesta b) pystyikö Euroopan finanssipoliittinen komitea antamaan riippumattomia lausuntoja.
Risk of inconsistency between Commission’s and independent fiscal institutions’ assessments on compliance with EU fiscal rules 45 EU law is not prescriptive regarding national fiscal rules (e.g. with regard to number, type and design features) but stipulates that they should effectively promote compliance with the reference values on deficit and debt set in accordance with obligations from the TFEU. 
Vaarana on, että komissio ja riippumattomat finanssipolitiikan instituutiot esittävät toisistaan poikkeavia arvioita EU:n finanssipoliittisten sääntöjen noudattamisesta 45 EU:n säädöksissä ei anneta tarkkoja ohjeita kansallisista finanssipoliittisista säännöistä (esimerkiksi niiden määrästä, tyypistä tai rakenteesta), mutta niissä säädetään, että kansallisten sääntöjen olisi edistettävä tehokkaasti sellaisten alijäämäisyyttä ja velkaa koskevien viitearvojen noudattamista, jotka on määritelty 24 SEUT-sopimuksesta johtuvien velvoitteiden mukaisesti.
In practice, the parties to the Fiscal Compact (see paragraph 06) adopted national fiscal rules closely linked to those of the preventive arm of the SGP. 
Finanssipoliittisen sopimuksen osapuolet (ks. kohta 06) ovat käytännössä hyväksyneet sellaisia kansallisia finanssipoliittisia sääntöjä, joilla on läheinen kytkentä vakaus-ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevän osion sääntöihin.
46 The TSCG, as the preventive arm of the SGP, requires a budgetary position that is “balanced or in surplus”, meaning a structural balance equal to or greater than the MTO, or in line with the adjustment path towards it. Moreover, progress towards, and fulfilment of, the MTO must be evaluated based on an analysis of compliance with the expenditure benchmark of the SGP, i.e. expenditure should not grow faster than the potential output (Annex IV compares the rules of the SGP preventive arm with those of the TSCG). 
46 Vakaussopimuksessa, samoin kuin vakaus-ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevässä osiossa, edellytetään rahoitusasemaa, joka on ”tasapainoinen tai ylijäämäinen”, mikä tarkoittaa rakenteellista rahoitusasemaa, joka on vähintään julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen mukainen tai sopusoinnussa siihen tähtäävän sopeuttamisuran kanssa. Lisäksi kun arvioidaan edistymistä kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta ja kyseisen tavoitteen saavuttamista, arvio on perustettava analyysiin siitä, onko vakaus-ja kasvusopimuksen menojen kasvun vertailuarvoa noudatettu.
47 Moreover, in some Member States (e.g. Italy and Portugal), IFIs are mandated to assess compliance with EU fiscal rules. 
47 Lisäksi riippumattomien finanssipolitiikan instituutioiden tehtäväksi on annettu joissakin jäsenvaltioissa (esimerkiksi Italiassa ja Portugalissa) EU:n finanssipoliittisten sääntöjen noudattamisen arviointi.
Some IFIs without such mandate (e.g. France’s) do this on a voluntary basis. 
Osa riippumattomista finanssipolitiikan instituutioista, joilla ei ole tällaisia toimivaltuuksia (esimerkiksi Ranskassa), tekee näin vapaaehtoisesti.
Our survey of IFIs showed that half of them monitored compliance with EU numerical fiscal rules. 
Riippumattomia finanssipolitiikan instituutioita koskevassa tilintarkastustuomioistuimen kyselytutkimuksessa kävi ilmi, että puolet näistä instituutioista seurasi EU:n numeeristen finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista.
48 The IFIs we surveyed considered that their assessment of compliance with EU fiscal rules did not lead to a duplication of roles with the Commission but rather was complementary, as it may foster national ownership of EU fiscal rules. Our interviews with the IFIs confirmed their replies. 
48 Kyselytutkimukseen osallistuneet riippumattomat finanssipolitiikan instituutiot katsoivat, että vaikka ne arvioivatkin EU:n finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista, tämä työ ei johtanut tehtävien päällekkäisyyteen komission kanssa vaan oli luonteeltaan pikemminkin täydentävää, sillä se saattoi edistää EU:n finanssipoliittisten sääntöjen omistajuutta kansallisella tasolla.
However, IFIs that only monitor compliance with national fiscal rules are not in favour of also monitoring compliance with the EU fiscal rules. 
Riippumattomat finanssipolitiikan instituutiot, jotka seuraavat ainoastaan kansallisten finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista, eivät kuitenkaan kannata sitä, että ne seuraisivat myös EU:n finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista.
One of the reasons they gave for this was reputational risk in the event of diverging assessments. 
Yksi instituutioiden mainitsemista syistä tähän oli maineeseen liittyvä riski, jos arvioinnit poikkeavat toisistaan.
49 When the Commission and IFIs both assess compliance with EU fiscal rules, they may indeed come to different conclusions. 
49 Kun sekä komissio että riippumattomat finanssipolitiikan instituutiot arvioivat EU:n finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista, niiden päätelmät voivat todellakin poiketa toisistaan.
One reason is that the Commission, as we have already observed in our special report 18/2018, made extensive use of its margin of discretion41 when assessing compliance with the EU fiscal rules (i.e. compliance with the adjustment path towards the MTO). 
Yksi syy tähän on se, että komissio – kuten tilintarkastustuomioistuin pani merkille jo erityiskertomuksessaan nro 18/2018 – 25 käyttää laajasti harkintavaltaansa41, kun se arvioi EU:n finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista (eli julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävän sopeuttamisuran noudattamista).
50 Also, the Regulation establishing the SGP allows for a relatively large margin of deviation from a Member State’s annual benchmark42 by allowing a number of factors to be considered in the assessment of compliance with fiscal rules. 
50 Lisäksi vakaus-ja kasvusopimuksen tekemiseen liittyvän asetuksen mukaan jäsenvaltioiden vuotuisesta vertailuarvosta42 voidaan poiketa suhteellisen suurella marginaalilla, sillä asetuksessa sallitaan, että finanssipoliittisten sääntöjen noudattamista arvioitaessa voidaan ottaa huomioon useita tekijöitä.
Examples of such factors are: (i) the implementation of major structural reforms; (ii) unusual events; (iii) the need for public investment; (iv) unspecified “other factors”. 
Tällaisia tekijöitä ovat esimerkiksi i) merkittävien rakenneuudistusten toteuttaminen ii) epätavalliset tapahtumat iii) julkisten investointien tarve iv) määrittelemättömät ”muut tekijät”.
51 Thus, even when a Member State significantly deviates from its required fiscal adjustments (i.e. reduction in government deficit), the Commission might eventually conclude not to take any action and consider the Member State compliant with the EU fiscal rules. 
51 Näin ollen, vaikka jäsenvaltio poikkeaisi merkittävästi vaadituista finanssipoliittisista sopeutustoimistaan (eli julkisen talouden alijäämän pienentämisestä), komissio voi päättää lopulta olla ryhtymättä toimiin ja katsoa jäsenvaltion noudattavan EU:n finanssipoliittisia sääntöjä.
52 These issues were also mentioned by IFIs, in their replies to our ECA survey, as weaknesses, which might affect their work. 
52 Myös riippumattomat finanssipolitiikan instituutiot mainitsivat tilintarkastustuomioistuimen kyselyyn antamissaan vastauksissa nämä asiat puutteina, jotka voivat vaikuttaa niiden työhön.
About 40 % of the responding IFIs considered that these issues may potentially result in their assessment of compliance with the MTO or the adjustment path towards it differing from the Commission’s (see Figure 3). 
Noin 40 prosenttia vastanneista riippumattomista finanssipolitiikan instituutioista katsoi, että näiden asioiden vuoksi niiden arviointi julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteen tai siihen tähtäävän sopeuttamisuran noudattamisesta voi poiketa komission arvioinnista (ks. kaavio 3).
41 In 2015, the Commission published an interpretative Communication on its margin of interpretation, "Making the best use of the flexibility within the existing rules of the Stability and Growth Pact" COM(2015)12 final. 
41 Vuonna 2015 komissio julkaisi harkintavaltaansa koskevan tulkitsevan tiedonannon Vakaus-ja kasvusopimukseen sisältyvän jouston mahdollisimman tehokas hyödyntäminen (COM(2015) 12 final).
This was subsequently reflected in the commonly agreed position of November 2015 endorsed by the Council in February 2016. 
Asiaa tarkasteltiin myöhemmin yhteisesti sovitussa kannassa, joka laadittiin marraskuussa 2015. Neuvosto vahvisti kannan helmikuussa 2016.