natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It involved: (a) a review of policy documents and interviews at the Commission in Brussels; (b) a review of the design and implementation of the FSTP and the Food Facility19; (c) visits to three countries which had food security, agriculture and/or rural development as a focal sector under both the 9th and 10th EDFs: Ethiopia, Malawi and Rwanda. 
Tarkastukseen kuului: a) alan politiikka-asiakirjojen tutkiminen ja haastattelujen tekeminen komissiossa Brysselissä b) perehtyminen elintarviketurvaa koskevan aihekohtaisen ohjelman ja elintarvikerahoitusvälineen ominaisuuksiin ja toteutukseen19 c) tarkastuskäynti kolmeen maahan, joiden osalta elintarviketurva, maatalous ja/tai maaseudun kehittäminen on valittu painopistealueeksi sekä yhdeksännen että kymmenennen EKR:n yhteydessä (Etiopia, Malawi ja Ruanda).
During those visits, the Court’s auditors interviewed EU delegation staff, representatives of national authorities, other donors, NGOs and beneficiaries. 
Tarkastuskäyntien aikana tarkastajat haastattelivat EU:n edustustojen henkilöstöä sekä kansallisten viranomaisten edustajia, muita avunantajia, valtioista riippumattomia järjestöjä ja edunsaajia.
Table 1 presents the amounts of EU development aid for food security financed from 2002 to 2010 under the four instruments mentioned in paragraph 12 in the 16 countries in the audit sample. 
Taulukossa 1 esitetään tarkastettuun otokseen sisältyneiden 16 maan osalta elintarviketurvaa koskevat määrät, jotka on rahoitettu EU:n kehitysavulla kohdassa 12 mainittujen neljän välineen kautta vuosina 2002–2010.
18 Special Report No 1/2012 – Effectiveness of European Union development aid for food security in sub-Saharan Africa 
18 Erityiskertomus nro 1/2012 – Saharan eteläpuolisen Afrikan elintarviketurvaa koskevan Euroopan unionin kehitysavun vaikuttavuus
This section addresses the question of whether EU development aid for food security is relevant to the countries’ needs and priorities. 
Kertomuksen tässä osassa arvioidaan, vastaako elintarviketurvaa koskeva EU:n kehitysapu asianomaisten maiden tarpeita ja ensisijaisia tavoitteita.
The Court examined whether: (a) EDF cooperation strategies consider the food security situation in the countries concerned; (b) the Commission uses the FSTP and the Food Facility in a complementary manner with the EDF; and (c) the EU interventions are relevant to the countries’ needs and priorities. 
Tilintarkastustuomioistuin tarkasti: a) otetaanko EKR:jen yhteistyöstrategioissa huomioon kyseisten maiden elintarviketurvatilanne b) käyttääkö komissio elintarviketurvaa koskevaa aihekohtaista ohjelmaa ja elintarvikerahoitusvälinettä täydentävästi EKR:ihin nähden c) vastaavatko EU:n tukitoimet kyseisten maiden tarpeita ja ensisijaisia tavoitteita.
Table 2 indicates the state of the hunger situation and the trend towards achieving MDG1 in sub-Saharan countries. 
Taulukossa 2 kuvataan elintarviketurvatilannetta ja edistymistä vuosituhattavoitteen 1 osalta Saharan eteläpuolisissa maissa.
It also identifies the countries where direct development aid to food security was provided under food security, agriculture and/or rural development focal sectors for the 9th and 10th EDFs. 
Taulukosta ilmenee lisäksi, missä maissa elintarviketurvaa koskeva suora kehitysapu myönnettiin elintarviketurvaa, maataloutta ja/tai maaseudun kehittämistä koskevien yhdeksännen ja kymmenennen EKR:n painopistealueiden mukaisesti.
For the period 1996–2006 the FSBL was intended to be the main Commission instrument for providing EU assistance for food security and approximately 80 % of the funding provided under the FSBL was channelled through financing agreements with national governments20. 
Elintarviketurvaa koskeva budjettikohta oli vuosina 1996–2006 tarkoitettu keskeiseksi välineeksi, josta komissio myönsi EU:n apua elintarviketurvan parantamiseen, ja noin 80 prosenttia kyseisen budjettikohdan kautta myönnetystä rahoituksesta ohjattiin eteenpäin kansallisten viranomaisten kanssa tehtyjen rahoitussopimusten avulla20.
However, at the same time, some countries receiving FSBL funds also had food security or a related area as a focal sector in their CSP and therefore also received significant funding from the EDF. 
Kuitenkin samaan aikaan eräiden maiden, jotka saivat tukea elintarviketurvaa koskevan budjettikohdan kautta, maakohtaisessa strategia-asiakirjassa oli painopistealueena elintarviketurva tai siihen liittyvä ala, joten ne saivat merkittävässä määrin rahoitusta myös EKR:ista.
20 Annex III to Thematic Strategy Paper and Multiannual Indicative Programme 2007–2010 (European Commission, document C/2007/1924, 4 May 2007). 
20 Aihekohtaista strategia-asiakirjaa ja monivuotista maaohjelmaa käsittelevän asiakirjan ”Thematic Strategy Paper and Multiannual Indicative Programme 2007–2010” liite III (Euroopan komissio, C/2007/1924, 4. toukokuuta 2007).
The remaining funding was channelled through NGOs (15 %) and international organisations (5 %). Special Report No 1/2012 – Effectiveness of European Union development aid for food security in sub-Saharan Africa 
Loput rahoituksesta kanavoitiin valtioista riippumattomien järjestöjen (15 prosenttia) ja kansainvälisten organisaatioiden (viisi prosenttia) kautta. Erityiskertomus nro 1/2012 – Saharan eteläpuolisen Afrikan elintarviketurvaa koskevan Euroopan unionin kehitysavun vaikuttavuus
23 21. 
21.
Since 2007, the approach is that EU funding for food security at country level should come from the geographical instruments, i.e. the EDF in the case of sub-Saharan African countries. 
Vuodesta 2007 lähtien on sovellettu toimintatapaa, jonka mukaan elintarviketurvaa koskeva maakohtainen EU:n rahoitus olisi myönnettävä maantieteellisten välineiden avulla, eli Saharan eteläpuolisten maiden tapauksessa EKR:ista.
Countries are expected to integrate their food security policies into the overall national development plan while the Commission aims to direct its response strategy at national level through one planning document, i.e. the CSP, rather than a series of fragmented instruments. 
Asianomaisten maiden oletetaan sisällyttävän elintarviketurvapolitiikan yleiseen kansalliseen kehittämissuunnitel-maansa. Komissio puolestaan pyrkii ohjaamaan kutakin maata koskevaa toimintastrategiaansa yhden suunnitteluasiakirjan – eli maakohtaisen strategia-asiakirjan – avulla sen sijaan, että se käyttäisi useita osittaisia erillisiä välineitä.
This approach reflects a recommendation in the Court’s Special Report No 2/2003 on the implementation of the food security policy in developing countries financed by the general budget of the European Union21. 
Tämä toimintatapa vastaa suositusta, jonka tilintarkastustuomioistuin antoi erityiskertomuksessaan nro 2/2003 yleisestä talousarviosta rahoitettavan Euroopan unionin elintarviketurvapolitiikan täytäntöönpanosta kehitysmaissa21.
As Table 2 shows, food security has been consistently part of the EDF cooperation strategy in 11 countries under both the 9th and 10th EDFs. 
Kuten taulukossa 2 osoitetaan, elintarviketurva on johdonmukaisesti kuulunut EKR:jen yhteistyöstrategiaan 11 maan osalta niin yhdeksännen kuin kymmenennenkin EKR:n yhteydessä.
This focus is relevant since these countries are among those with the highest number of undernourished people and most of them have an ‘alarming’ to ‘extremely alarming’ Global Hunger Index22 rating. 
Tällainen painotus on perusteltua, sillä asianomaiset maat kuuluvat niihin, joissa on lukumääräisesti eniten vajaaravittuja, ja useimmissa näistä maista tilanne on maailman nälkäindeksin22 mukaan ”hälyttävä” tai ”äärimmäisen hälyttävä”.
About half of these countries are also late or off track as regards the achievement of MDG1. 
Lisäksi noin puolessa näistä maista vuosituhattavoitteen 1 saavuttaminen on viivästynyt tai ajautunut sivuraiteelle.
However, this table also shows that food security, agriculture and rural development have been selected as a focal sector less frequently for the 10th EDF (12 countries) than for the 9th EDF (17 countries). 
Taulukosta käy kuitenkin myös ilmi, että elintarviketurva, maatalous ja maaseudun kehittäminen on valittu painopistealueiksi harvemmin kymmenennessä EKR:ssa (12 maata) kuin yhdeksännessä EKR:ssa (17 maata).
This evolution is inconsistent with the critical situation as regards MDG1, which is among the most off-track MDGs, and the increased priority that the EDF was expected to give to food security when it was decided to move away from the national level of support provided under the FSBL. 
Tällainen kehityssuunta ei vastaa vuosituhattavoitteen 1 kriittistä tilannetta – vuosituhattavoite 1 lukeutuu tavoitteisiin, joiden saavuttaminen on takkuillut eniten. Kehityssuunta ei myöskään vastaa odotuksia siitä, että EKR:t olisivat antaneet elintarviketurvalle suuremman painoarvon, kun kansallisen tason tuen myöntämisestä elintarviketurvaa koskevan budjettikohdan kautta oli päätetty luopua.
In a number of countries such as the Democratic Republic of the Congo, Sudan, Chad, Zimbabwe, Sierra Leone and Liberia, EU support for food security was mainly channelled through the FSTP. 
Useissa maissa, kuten Kongon demokraattisessa tasavallassa, Sudanissa, Tšadissa, Zimbabwessa, Sierra Leonessa ja Liberiassa, EU:n tuki elintarviketurvan hyväksi kanavoitiin pääasiassa elintarviketurvaa koskevan aihekohtaisen ohjelman kautta.
These countries are considered as being in protracted crisis and it is the purpose of the FSTP to support the linking relief, rehabilitation and development (LRRD) process or to intervene in countries where the geographical instrument is not functioning as it should due to exceptional circumstances (see paragraphs 29 and 30). 
Näissä maissa katsotaan vallitsevan pitkäaikaisen kriisitilanteen, ja aihekohtaisen ohjelman tarkoituksena on tukea hätäavun, kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön niveltämistä toisiinsa taikka toteuttaa toimia maissa, joissa maantieteellinen väline ei poik-keusolosuhteiden tähden toimi odotetulla tavalla (ks. kohdat 29 ja 30).
21 OJ C 93, 17.4.2003, p. 
21 EUVL C 93, 17.4.2003, s.
22 The Global Hunger Index (GHI) is a multidimensional statistical tool developed by the International Food Policy Research Institute (IFPRI) to describe a country’s situation. 
22 Maailman nälkäindeksi on Kansainvälisen elintarviketalouden tutkimuskeskuksen kehittämä moniulotteinen tilastollinen väline, jolla mitataan kunkin maan tilannetta.
It combines three equally weighted indicators: (i) the proportion of undernourished people as a percentage of the population; (ii) the prevalence of underweight children under the age of five; and (iii) the mortality rate of children under the age of five. 
Maailman nälkäindeksissä yhdistyy kolme samanarvoisesti painotettua indikaattoria: i) vajaaravittujen osuus prosentteina väestöstä, ii) alle viisivuotiaiden lasten alipainoisuuden esiintyvyys ja iii) alle viisivuotiaiden lasten kuolleisuus.
It scores the countries on a 100-point scale with 0 being the best score (‘no hunger’) and 100 being the worst, although neither of these extremes is reached in practice. 
Maat arvioidaan 100-pisteisen asteikon avulla siten, että nolla kuvastaa parasta tilannetta (”ei nälkää”) ja 100 kuvastaa huonointa mahdollista tilannetta; tosin kumpikaan ääripää ei toteudu käytännössä.
Values less than 5.0 reflect low hunger, values between 5.0 and 9.9 reflect moderate hunger, values between 10.0 and 19.9 indicate a serious problem, values between 20.0 and 29.9 are alarming and values of 30.0 or higher are extremely alarming. Special Report No 1/2012 – Effectiveness of European Union development aid for food security in sub-Saharan Africa 
Alle 5,0 pistettä vastaa vähäistä nälkää, 5,0–9,9 pistettä kohtalaista nälkää, 10,0–19,9 pistettä vakavaa ongelmaa, 20,0–29,9 pistettä hälyttävää tilannetta ja 30,0 pistettä tai enemmän äärimmäisen hälyttävää tilannetta. 23 Erityiskertomus nro 1/2012 – Saharan eteläpuolisen Afrikan elintarviketurvaa koskevan Euroopan unionin kehitysavun vaikuttavuus
24 25. 
25.
However, several other countries, which are not in such a situation but also suffer from chronic food insecurity and are off track or late as regards the achievement of MDG1, received little or no EU development aid in that area. 
Monet muut maat, joissa olosuhteet eivät ole poikkeukselliset, mutta joissa elintarviketurva myös on jatkuvasti puutteellinen ja joissa vuosituhattavoitteen 1 tavoittaminen on ajautunut sivuraiteelle tai viivästynyt, saivat kuitenkin hyvin vähän tai eivät lainkaan EU:n kehitysapua elintarviketurvan hyväksi.
This is, for example, the case of Tanzania, Zambia, Botswana, Lesotho, Gambia and Swaziland. 
Tämä koskee muun muassa Tansaniaa, Sambiaa, Botswanaa, Lesothoa, Gambiaa ja Swazimaata.
The division of labour with other development partners cannot be a sufficient explanation since it is widely acknowledged23 that agriculture and nutrition do not receive adequate attention and funding from the donor community. 
Työn jakaminen muiden kehitysyhteistyökumppaneiden kanssa ei ole tälle riittävä selitys, sillä on yleisesti tiedossa23, ettei avunantajayhteisö kiinnitä riittävästi huomiota maatalouteen ja ravitsemukseen ja osoita niihin riittävästi rahoitusta.
The Court acknowledges that the Commission does not have sole responsibility for defining the EDF cooperation strategy and selecting interventions, which have to be done in partnership with the partner country and in coordination and complementarity with other development partners. 
Tilintarkastustuomioistuin myöntää, että komissio ei yksin vastaa EKR:jen yhteistyöstrategian määrittelystä ja tukitoimien valinnasta, vaan sen on huolehdittava näistä tehtävistä yhdessä kumppanimaan kanssa ja koordinoitava toimet muiden kehitysyhteistyökumppaneiden kanssa täydentävyyteen pyrkien.
However, the Court found that the Commission did not give sufficient attention to food security when drawing up the EDF cooperation strategy in the countries mentioned in paragraph 25, notably for the 10th EDF. 
Tilintarkastustuomioistuin totesi kuitenkin, että komissio ei kiinnittänyt elintarviketurvaan riittävästi huomiota laatiessaan EKR:jen yhteistyöstrategiaa kohdassa 25 mainittujen maiden osalta ja etenkään kymmenennen EKR:n yhteydessä.
As indicated in its Special Report No 2/2003 (paragraph 90), the Court considers that the CSPs should explicitly include the concept of food security. 
Tilintarkastustuomioistuin on todennut erityiskertomuksessaan nro 2/2003 (kohta 90) katsovansa, että elintarviketurvan käsite olisi nimenomaisesti sisällytettävä maakohtaisiin strategia-asiakirjoihin.
This is not the case for the CSPs of the abovementioned countries which do not provide an appropriate assessment of the state of food insecurity, its causes and the country’s needs in relation to all three food security dimensions (see Box 1). 
Näin ei ole tehty edellä mainittujen maiden maakohtaisissa strategia-asiakirjoissa, joissa ei ole asianmukaista arviota elintarviketurvan puutteellisuudesta, sen syistä ja maan tarpeista elintarviketurvan kunkin kolmen ulottuvuuden osalta (ks. laatikko 1).
23 In particular by the World Bank, the FAO, the International Fund for Agricultural Development, as well as the Commission, which states that ‘the drop in agriculture’s share of public development aid and its lower ranking in the priorities of developing countries have served to exacerbate the situation’ (Food security: understanding and meeting the challenge of poverty, p. 
23 Tämän ovat havainneet muun muassa Maailmanpankki, FAO, Kansainvälinen maatalouden kehittämisrahasto sekä komissio, joka toteaa, että maatalouden osuus julkisesta kehitysavusta on pienentynyt ja sen merkitys kehitysmaiden tavoitteiden joukossa on aiempaa vähäisempi, mikä on heikentänyt tilannetta entisestään. (Food security: understanding and meeting the challenge of poverty, s.
5, October 2009). 
5, lokakuu 2009).
BOX 1 INADEQUATE FOOD SECURITY ASSESSMENTS IN MOST OF THE CSPs Out of the 10 CSPs reviewed, two (Zambia and the Democratic Republic of the Congo) do not mention the countries’ respectively alarming and extremely alarming food insecurity status. 
24 LAATIKKO 1 USEIMMISSA MAAKOHTAISISSA STRATEGIA-ASIAKIRJOISSA ESITETYT ELINTARVIKETURVAA KOSKEVAT ARVIOT OLIVAT RIITTÄMÄTTÖMIÄ Kymmenestä tarkastetusta maakohtaisesta strategia-asiakirjasta kahdessa (Sambia ja Kongon demokraattinen tasavalta) ei mainita maiden hälyttävää tai äärimmäisen hälyttävää elintarviketurvatilannetta.
The importance of agriculture for rural livelihoods is highlighted in several CSPs, but without making the link with food security in order to identify the key strategic issues of food availability problems, the extent to which households can afford basic food needs and the impact of insufficient food crop production on nutritional status. 
Useissa maakohtaisissa strategia-asiakirjoissa korostetaan maatalouden merkitystä maaseudun väestön toimeentulolle, mutta tätä näkökohtaa ei ole kytketty elintarviketurvaan, niin että voitaisiin eritellä elintarvikkeiden saatavuusongel-miin liittyvät keskeiset strategiset tekijät, kotitalouksien taloudelliset mahdollisuudet hankkia tarvitsemiaan peruselintarvikkeita ja elintarvikkeeksi tarkoitettujen kasvituotteiden riittämättömän tuotannon vaikutukset ravitsemustilanteeseen.
While all CSPs contain a poverty analysis section, only two (Lesotho and Mali) assess the impact of poverty on access to food. 
Kaikissa maakohtaisissa strategia-asiakirjoissa on osio, jossa on analysoitu köyhyyttä, mutta vain kahdessa (Lesotho ja Mali) arvioidaan köyhyyden vaikutusta kotitalouksien mahdollisuuksiin hankkia elintarvikkeita.
As regards nutrition, the under-fives’ malnutrition rate is provided only in three CSPs (Mali, Tanzania and Zambia). 
Ravitsemustilanteen osalta havaittiin, että vajaaravittujen alle viisivuotiaiden osuus on esitetty ainoastaan kolmessa maakohtaisessa strategia-asiakirjassa (Mali, Tansania ja Sambia).
Food security needs and priorities are seldom mentioned, and only two CSPs (Liberia and Mali) describe the actions needed to improve national food security. Special Report No 1/2012 – Effectiveness of European Union development aid for food security in sub-Saharan Africa 
Elintarviketurvaan liittyvät tarpeet ja ensisijaiset tavoitteet mainitaan vain harvoin, ja ainoastaan kahdessa maakohtaisessa strategia-asiakirjassa (Liberia ja Mali) on kuvattu, millaisia toimia maan elintarviketurvan parantamiseksi tarvitaan. Erityiskertomus nro 1/2012 – Saharan eteläpuolisen Afrikan elintarviketurvaa koskevan Euroopan unionin kehitysavun vaikuttavuus
At the September 2010 High Level Meeting of the UN General Assembly, President Barroso announced that the EU had launched an MDG initiative of 1 billion euro, financed from unallocated EDF reserves, to foster progress in ACP countries on those MDGs which are furthest from being achieved, including MDG124. 
Komission puheenjohtaja Barroso ilmoitti YK:n yleiskokouksen korkean tason täysistunnossa syyskuussa 2010, että EU on käynnistänyt vuosituhattavoitteita koskevan aloitteen, jonka arvo on miljardi euroa ja joka rahoitetaan kohdentamattomista EKR:n varoista. Tarkoituksena on edistää kauimpana olevien vuosituhattavoitteiden – tavoite 1 mukaan lukien24 – saavuttamista AKT-maissa.
Whilst this renewed emphasis on food security is appropriate, it confirms that there was scope for higher priority to be given during the programming of the 10th EDF. 
Elintarviketurvallisuuden painottaminen uudelleen on perusteltua, mutta se myös osoittaa, että sitä olisi voitu painottaa enemmän kymmenennen EKR:n ohjelmatyön aikana.
24 This funding is intended for the most committed and needy countries. 
24 Rahoitus on tarkoitettu sitoutuneimmille ja suurimmassa tarpeessa oleville maille.
The MDG initiative has two components: one of 300 million euro reserved for ‘well performing’ countries according to the outcome of the mid-term review of the 10th EDF CSPs, and a second one of 700 million euro open to all EDF countries. 
Vuosituhattavoitteita koskeva aloite on kaksiosainen: 300 miljoonaa euroa on varattu ”hyvin edistyville” maille kymmenennen EKR:n maakohtaisten strategia-asiakirjojen väliarvioinnin tulosten perusteella ja 700 miljoonaa euroa on tarkoitettu jaettavaksi kaikkien EKR:n rahoituksen piiriin kuuluvien maiden kesken.
25 Special Report No 1/2012 – Effectiveness of European Union development aid for food security in sub-Saharan Africa 
25 Erityiskertomus nro 1/2012 – Saharan eteläpuolisen Afrikan elintarviketurvaa koskevan Euroopan unionin kehitysavun vaikuttavuus
26 THE FOOD SECURITY THEMATIC PROGRAMME OFFERS GOOD COMPLEMENTARITY TO THE EDF BUT THERE ARE LIMITATIONS IN THE DESIGN OF THE FOOD FACILITY IN THE FACE OF ONGOING FOOD PRICE VOLATILITY THE FOOD SECURITY THEMATIC PROGRAMME 28. The FSTP was given more limited scope than the previous FSBL, which improves the coherence of EU external assistance instruments, notably the complementarity to the EDF. 
26 ELINTARVIKETURVAA KOSKEVA AIHEKOHTAINEN OHJELMA TÄYDENTÄÄ HYVIN EKR:JA, MUTTA ELINTARVIKERAHOITUSVÄLINEELLÄ VOIDAAN SEN OMINAISUUKSIIN LIITTYVISTÄ SYISTÄ VASTATA TÄMÄNHETKISEEN HINTAVOLATILITEETTIIN VAIN RAJOITETUSTI ELINTARVIKETURVAA KOSKEVA AIHEKOHTAINEN OHJELMA 28. Elintarviketurvaa koskeva aihekohtainen ohjelma laadittiin sisällöltään ra-joitetummaksi kuin aiempi elintarviketurvaa koskeva budjettikohta, mikä parantaa EU:n ulkoisen tuen välineiden keskinäistä johdonmukaisuutta ja etenkin täydentävyyttä EKR:ihin nähden.
The main feature of the new approach used for the FSTP is its focus on the regional, continental and global levels. 
Keskeistä elintarviketurvaa koskevan aihekohtaisen ohjelman yhteydessä sovellettavassa uudessa lähestymistavassa on, että siinä keskitytään toimimaan alueellisella, maanosakohtaisella ja maailmanlaajuisella tasolla.
The FSTP’s main use at country level has been to support the linking relief, rehabilitation and development (LRRD) process in countries to complement Humanitarian Aid and Civil Protection DG (ECHO) relief operations and provide a bridge to future development interventions (e.g. Sudan and Sierra Leone). 
Elintarviketurvaa koskevaa aihekohtaista ohjelmaa on maakohtaisella tasolla käytetty pääasiassa tukemaan hätäavun, kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön keskinäistä niveltämistä eri maissa ja siten täydentämään humanitaarisen avun ja pelastuspalveluasioiden pääosaston (ECHO) kiireellisiä toimia ja luomaan perustaa tuleville kehitystoimille (esimerkiksi Sudanissa ja Sierra Leonessa).
It provides a more flexible source of funding than the CSPs under the EDF which have a long programming framework and generally limited scope for the revision of strategy during the mid-term review process. 
Aihekohtainen ohjelma muodostaa joustavamman rahoituslähteen kuin maakohtaiset strategia-asiakirjat EKR:jen yhteydessä, sillä maakohtaisia strategia-asiakirjoja koskeva ohjelmatyö on aikaavievää ja mahdollisuudet tarkistaa strategiaa väliarvioinnin aikana ovat yleensä rajalliset.
The FSTP also intervenes in countries which also suffer from particular food insecurity but where the fact that the EDF is not functioning as it should due to political circumstances has meant that it has not been possible to establish a CSP (e.g. Somalia and Zimbabwe), or where in practice the national government does not exercise authority over its full territory (e.g. the Democratic Republic of the Congo). 
Elintarviketurvaa koskevaa aihekohtaista ohjelmaa hyödynnetään lisäksi maissa, joissa elintarviketurva myös on erityisen puutteellinen, mutta joissa EKR:t eivät poliittisista syistä ole toimineet tarkoitetulla tavalla eikä maakohtaisia strategia-asiakirjoja niin ollen ole voitu laatia (esimerkiksi Somaliassa ja Zimbabwessa), tai maissa, joissa koko alue ei käytännössä ole kansallisten viranomaisten hallinnassa (esimerkiksi Kongon demokraattinen tasavalta).