natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Despite their essentially centralised administrative structure, 47 % of the 2000 to 2006 Structural Funds in Portugal are implemented through Regional Programmes and 34 % in Greece. 
Portugalille kaudella 2000–2006 rakennerahastoista osoitettavista määrärahoista 47 prosenttia pannaan täytäntöön alueellisten ohjelmien kautta, ja Kreikalla vastaava osuus 34 prosenttia, vaikka molemmilla mailla on pääosin keskitetty hallintorakenne.
Ireland is a special case. 
Irlanti on erityistapaus.
In 1994 to 1999 Ireland had still a fully centralised administrative structure, thus 100 % of Structural Funds were implemented centrally. 
Kaudella 1994–1999 sillä oli vielä kokonaan keskitetty hallintorakenne, ja kaikki sille rakennerahastoista osoitetut määrärahat pantiin täytäntöön keskitetysti.
For the 2000 to 2006 period two regions were newly created and 31 % of Structural Funds will be implemented through Regional Programmes. 
Kaudella 2000–2006 Irlannissa on kaksi äskettäin perustettua aluetta, ja 31 prosenttia rakennerahastoista osoitetuista määrärahoista pannaan täytäntöön alueellisten ohjelmien kautta.
Concerning acceding countries, the CommissionŐs approach to recommending sectoral programmes was mainly dictated by the aim of simplifying a very short (less than three-year) Structural Funds programming period (see paragraph 23). 
Komissio suositteli alakohtaisia ohjelmia liittymässä olleille maille pääosin siksi, että tavoitteena oli yksinkertaistaa hyvin lyhyitä (alle kolmivuotisia) rakennerahastojen ohjelmakausia (ks. kohta 23).
Only in 2001, when it became clear that the Structural Funds programming period was going to be very short (three years), did DG Regional Policy propose to the countries not to have individual Regional Operational Programmes (contrary to current practice in Member States) but one integrated Regional OP (IROP) covering all regions. 
Aluepolitiikan pääosasto ehdotti maille, etteivät ne ottaisi käyttöön erillisiä alueellisia toimenpideohjelmia (jäsenvaltioiden nykyisen käytännön vastaisesti), vasta vuonna 2001, kun kävi selväksi, että rakennerahastojen ohjelmakausi jäisi hyvin lyhyeksi (kolme vuotta). Sen sijaan mailla olisi yksi yhdennetty toimenpideohjelma, joka kattaisi kaikki alueet.
Thus, for example, the IROP in Poland covers all 16 regions. 
Niinpä esimerkiksi Puolan toimenpideohjelma kattaa kaikki 16 aluetta.
There was eventual agreement with the countries that IROPs be managed centrally, but focusing on measures to be implemented in individual regions by relevant regional authorities. 
Lopulta maiden kanssa päätettiin, että yhdennettyjä toimenpideohjelmia hallinnoitaisiin keskitetysti, mutta keskittymällä asianmukaisten alueellisten viranomaisten yksittäisillä alueilla toteuttamiin toimenpiteisiin.
After a first year (2000) where ESC investment was limited to target regions (to facilitate its introduction), as indicated in paragraph 21, DG Enlargement introduced ESC sector schemes at national level for small (NUTS II) countries. 
Taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevat investoinnit rajoittuivat ensimmäisenä vuonna (2000) kohdealueisiin (käyttöönoton helpottamiseksi), kuten kohdassa 21 todetaan, mutta tämän jälkeen laajentumisasioiden pääosasto otti käyttöön taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevat alakohtaiset kansalliset järjestelmät pienissä jäsenvaltioissa (NUTS II).
For larger Ôregiona-lisedŐ countries, sector schemes could co-exist with the regional approach (see Phare 2000 Review). 
Isommissa alueisiin jaetuissa maissa alakohtaiset järjestelmät saattoivat olla käytössä alueellisen lähestymistavan rinnalla (vrt. Pharen tarkistus 2000).
As indicated in paragraph 21, it was a phased move towards the introduction of an Objective 1 approach. 
Kuten kohdassa 21 todettiin, tämä oli askel kohti tavoitteessa 1 käytetyn lähestymistavan käyttöön ottamista.
Thus Phare institution building to strengthen programming and administrative capacity was done at both central and regional level. 
Niinpä hallintorakenteita kehitettiin Pharen osana ohjelmasuunnittelu-ja hallintokapasiteetin vahvistamiseksi sekä keskus-että aluehallinnon tasolla.
On the other hand (as explained in paragraph 9), the principles of sound financial management (economy, efficiency, effectiveness) required ESC investment support to be focused and concentrated to ensure impact. 
Toisaalta (kuten kohdassa 9 selostetaan) moitteettoman varainhoidon periaatteet (taloudellisuus, tehokkuus, vaikuttavuus) edellyttivät taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevien investointitukien kohdentamista ja keskittämistä vaikutuksen varmistamiseksi.
And as highlighted in the Phare Review, it was neither feasible nor wise to pilot test all regional structures by spreading limited resources across too many programmes. 
Kuten Pharen tarkistuksessa korostetaan, ei ollut mahdollista eikä järkevää testata ennalta kaikkia alueellisia rakenteita ja jakaa rajalliset voimavarat liian monen ohjelman kesken.
The 1999 Guidelines Decision stipulated that: Ôproject selection and monitoring remain the responsibility of the ministries/administrations directly benefiting from assistanceŐ and Ôas far as possible, of sustainable institutions which will be responsible for management and implementation of Community funds upon accession, particularly the structural fundsŐ. 
Vuonna 1999 tehdyn suuntaviivoja koskevan päätöksen mukaan hankkeiden valinta ja seuranta jäävät edelleen tukea suoraan saavien ministeriöiden/hallintoyksiköiden vastuulle ja niin pitkälti kuin mahdollista, sellaisten pysyvien viranomaisten vastuulle, jotka vastaavat yhteisön varojen ja erityisesti rakennerahas-tomäärärahojen hallinnoinnista ja täytäntöönpanosta liittymisen jälkeen.
Thus, where capacity existed there was an IA each for Regional Development, ESF, SMEs and CBC (e.g. in Poland). 
Jos kapasiteettia oli, investointitukea saivat niin aluekehitys, ESR, pk-yritykset kuin rajaseutuyhteistyökin (esim. Puolassa).
It is also worth mentioning that the Guidelines stipulated Ôinstitution building (IB) activities will be focused on the weaknesses identified at the central, regional, and local level particularly in view of the increased emphasis to be given to economic and social cohesionŐ. 
Suuntaviivojen mukaan hallintorakenteiden kehittäminen kohdistetaan keskushallinnossa sekä alue-ja paikallistasolla havaittuihin heikkouksiin erityisesti taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta korostaen.
20.1.2005 EN Official Journal of the European Union C 15/23 27. 
20.1.2005 FI Euroopan unionin virallinen lehti C 15/23 27.
ESC objectives (see paragraph 9) were not conflicting and, as quoted in paragraph 24, the Ôtarget regionŐ approach for investments was followed only in the first year of ESC programming (2000). 
Taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteet (ks. kohta 9) eivät olleet ristiriitaisia, ja kuten kohdassa 24 todetaan, kohdealueisiin perustuvaa lähestymistapaa noudatettiin investointitoiminnassa vain taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevien ohjelmien ensimmäisenä toteuttamisvuonna (2000).
While institution-building support for preparing for Structural Funds covered the whole country (both at central and regional level), ESC investment support, given its limited resources, had to be concentrated on a few priorities to have an impact as well as to ensure compliance with sound financial management principles. 
Vaikka rakennerahastojen toimintaa valmistelevaan hallintorakenteiden kehittämiseen tarkoitettu tuki kattoi koko maan (sekä keskus-että aluehallinnon tasolla), taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevissa investoinneissa oli rajallisten voimavarojen vuoksi keskityttävä muutamaan painopistealueeseen, jotta varmistettiin sekä vaikutus että moitteettoman varainhoidon periaatteiden noudattaminen.
This was an essential lesson for the nascent programming structures and was a vital complement to the preparing for Structural Funds objectives. 
Tämä oli tärkeä opetus syntymässä olevien ohjelmarakenteiden ja rakennerahastojen tavoitteisiin valmistautumisen kannalta.
The preparatory process was not static but dynamic and determined by the wider regional policy negotiations strategy (including common position papers). 
Valmisteluprosessi ei ollut staattinen vaan dynaaminen, ja sen perustana oli laajempi aluepolitiikan neuvottelustrategia (myös yhteiset kannat).
This strategy included the responsive and evolving policy framework of the progress reports and resulting accession partnership priorities which underpinned the Commission decision to make Phare ESC investment available under conditions of slow designation of managing structures and insufficient institutional stability. 
Strategiaan kuului joustava ja kehittyvä politiikan kehys, joka määriteltiin kehitysraporteissa ja jonka perusteella päätettiin liittymiskumppanuuksien painopistealueista.
However, this approach was justified by the outcome of the negotiations in terms of both actual results and timing. 
Lähestymistapa oli kuitenkin perusteltu, kuten sekä neuvottelujen varsinaiset tulokset että aikataulu osoittavat.
See reply to paragraph 17. 
Ks. vastaus kohtaan 17.
The 1999 Coordination Regulation stipulated that the management of pre-accession assistance aims to be gradually decentralised, taking account of management and control capacities. 
Yhteensovittamisesta vuonna 1999 annetussa asetuksessa säädettiin, että liittymistä valmistelevan tuen hallinnointi hajautetaan asteittain hallintoja valvontakapasiteetin mukaan.
This approach involved first the Decentralised Implementation System (DIS) and then the Extended Decentralised Implementation System (EDIS) which both facilitates the phasing out of Phare as indicated in the 2002 Communication and allows the countries to operate with ex-post controls. 
Ensin otettiin käyttöön hajautettu täytäntöönpanojärjestelmä ja sitten laajennettu hajautettu täytäntöönpanojärjestelmä (EDIS), joka helpottaa Pharen asteittaista lopettamista vuonna 2002 annetun tiedonannon mukaisesti ja antaa maille mahdollisuuden jälkitarkastuksiin perustuvan järjestelmän käyttämiseen.
Even though the Coordination Regulation of 1999 did not make the process mandatory for the countries, already in 2000 the Commission elaborated guidelines on preparing for EDIS (see Commission working document Preparing for Extended Decentralisation of the Phare and Ispa Programmes). 
Vaikka yhteensovittamisesta vuonna 1999 annetussa asetuksessa ei tehty tätä menettelyä maille pakolliseksi, komissio laati jo vuonna 2000 suuntaviivat EDIS-järjestelmään valmistautumiseksi (ks. komission valmisteluasiakirja Phare-ja Ispa-ohjelmien laajennettuun hajauttamiseen valmistautumisesta).
This Working document, which included checklists on the control standards expected to be attained for EDIS, was distributed to all countries already also in 2000. 
Tämä valmisteluasiakirja sisälsi tarkistusluetteloita EDIS-järjestelmässä valvonnalle asetetuista vaatimuksista, ja se toimitettiin kaikille maille jo vuonna 2000.
In 2001, the Roadmap to EDIS for Ispa and Phare was prepared and sent to the countries, giving a step-by-step methodology for realisation of the conditions set out in the Coordination Regulation. 
Vuonna 2001 maille laadittiin ja lähetettiin Ispaa ja Pharea koskeva etenemissuunnitelma, jossa selostettiin kaikki yhteensovittamisesta annetussa asetuksessa säädettyjen edellytysten täyttämisvaiheet.
Both the Working documents and Roadmap were sent by joint letters from the Regional Policy and Enlargement DGs underpinning the strong coordinated approach maintained for Phare and Ispa programmes. 
Sekä valmisteluasiakirja että etenemissuunnitelma lähetettiin aluepolitiikan ja liittymisasioiden pääosastojen yhteisinä kirjeinä, mikä tuo esiin Pharen ja Ispan osalta omaksutun hyvin koordinoidun lähestymistavan.
The Phare Review affirmed that Ôdecentralisation cannot start before 2002 at the earliestŐ and it will not be implemented Ôunless clear preconditions have been met and the necessary financial and human resources are in placeŐ. 
Pharen tarkistuksessa vahvistettiin, ettei hajauttaminen voisi alkaa ennen vuotta 2002 ja että se pantaisiin täytäntöön vasta, kun selkeät ennakkoedellytykset on täytetty ja tarvittavat varat ja henkilöstö ovat käytössä.
Thus while earlier EDIS would have indeed been desirable, in the reduced timeframe it proved not to be feasible. 
Vaikka EDIS-järjestelmän aiempi käyttöönotto olisi ollut suotavaa, se ei osoittautunut nopeutetussa aikataulussa mahdolliseksi.
In 2001 considerable pressure was brought to bear on the countries on the need to move towards EDIS, culminating in a seminar at ministerial level in February 2002 with both the Commissioner and the Director-General responsible for Enlargement as well as senior management from the Regional Policy and Agriculture DGs. 
Vuonna 2001 maille aiheutettiin painetta siirtyä kohti EDIS-järjestelmää. Tämä kulminoitui helmikuussa 2002 pidettyyn ministeritason seminaariin, johon osallistui laajentumisesta vastaava komissaari ja pääjohtaja sekä aluepolitiikan ja maatalouden pääosastojen ylintä johtoa.
During 2002, after the accession target dates were set at the Laeken European Council, a formal requirement governing EDIS was stipulated in the Act of Accession and actions already initiated were accelerated. 
EDIS-järjestelmää koskeva vaatimus vahvistettiin liittymisasiakirjassa ja jo aloitettuja toimia nopeutettiin vuonna 2002, kun Laekenissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto oli vahvistanut liittymistä koskevat määräajat.
High-level Working Groups were only one additional tool for the Commission and the countries. 
Korkean tason työryhmät olivat vain yksi komission ja liittymässä olevien maiden toimintamuoto.
In parallel, continuous guidance was provided in writing as well as during joint seminars organised by the Regional Policy and Enlargement DGs. 
Samalla annettiin jatkuvaa kirjallista ohjausta, ja aluepolitiikan ja laajentumisasioiden pääosastot järjestivät yhteisiä seminaareja.
The Commission acknowledges that introduction of the new ESC instrument in 2000 resulted in slow but progressive implementation but there is no link between introducing EDIS, due to start Ôat the earliest in 2002Ő, and initial difficulties in implementing ESC grant schemes introduced two years earlier. 
EDIS-järjestelmän (jonka soveltaminen oli määräkin aloittaa ”aikaisintaan” vuonna 2002) käyttöönoton ja niiden alkuvaikeuksien välillä, jotka liittyivät taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tukemisessa kaksi vuotta aiemmin käyttöönotettujen avustusjärjestelmien täytäntöönpanoon, ei kuitenkaan ole mitään yhteyttä.
Initial difficulties were mainly due to the inexperienced agencies learning curve with the new ÔmeasureŐ mechanism. 
Alkuvaikeudet johtuivat pääosin siitä, että kokemattomat viranomaiset vasta opettelivat uutta toimenpiteisiin perustuvaa menettelyä.
Although grant schemes meant increased work for Delegations (ex ante approval of Call for Proposal and Guidelines for Applicants), according to external aid rules (decentralised), evaluation of project applications submitted for funding is not done by Delegations but by national authorities. 
Vaikka avustusjärjestelmät merkitsivät lähetystöille lisääntyvää työmäärää (ehdotuspyynnön ja hakijoiden ohjeiden ennakkohyväksyntä), rahoitusta varten jätettyjä hankehakemuksia eivät ulkopuolelle suuntautuvaa tukea koskevien sääntöjen mukaan arvioi (hajautetusti) lähetystöt vaan kansalliset viranomaiset.
Delegations give a global endorsement to the evaluation report and the final list of award proposals prepared by national authorities, not an approval to each individual grant contract. 
Lähetystöt antavat yleisen hyväksynnän kansallisten viranomaisten laatimalle arviointiraportille ja hyväksyttyjen hankkeiden lopulliselle luettelolle eivätkä yksittäisille avustussopimuksille.
Initial difficulties were mainly due to the learning curve those countries had to undergo with this new ÔmeasureŐ mechanism. 
Alkuvaikeudet johtuivat etupäässä siitä, että kyseiset maat vasta opettelivat tätä uutta toimenpiteisiin perustuvaa järjestelyä.
Administrative weaknesses and lack of inter-ministerial coordination were a reality in 1999. 
Vuonna 1999 tosiaan havaittiin hallinnollisia heikkouksia eikä ministeriötasolla ollut koordinointia.
Therefore, the requirements for the Preliminary National Development Plan (whose drafts had to be submitted by October 1999), while mirroring the Objective 1 requirements, including the partnership approach, were relatively straightforward. 
Alustaville kansallisille kehityssuunnitelmille (joiden luonnokset oli pitänyt jättää lokakuuhun 1999 mennessä) asetetut vaatimukset olivat tämän vuoksi varsin suoraviivaiset, vaikka ne vastasivatkin tavoitteen 1 vaatimuksia, kumppanuus mukaan luettuna.
The Preliminary National Development Plan (PNDPs) were conceived as a first step of an on-going process which would develop over time into the type of NDP required for Structural Funds inside the EU. 
Alustavat kansalliset kehityssuunnitelmat nähtiin ensimmäisenä askeleena jatkuvassa prosessissa, jossa niistä ajan myötä kehittyisi EU:n rakennerahastoja varten vaadittavat kansalliset kehityssuunnitelmat.
The PNDPs fulfilled a double role of being the key steering documents for programming ESC while at the same time being the forerunners of Structural Funds Development Plans. 
Alustavilla kansallisilla kehityssuunnitelmilla oli kaksi tehtävää: ne olivat tärkeitä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ohjelmasuunnittelussa, ja samalla ne toimivat rakennerahastoista tuettavien kehittämissuunnitelmien edelläkävijöinä.
In late 2000, countries were requested to review and to develop their PNDPs by the end of 2001, to take into account the observations from the Commission on the first generation of PNDPs and to incorporate the lesson learned with the 2000 ESC programming exercise. 
Vuoden 2000 lopussa maita pyydettiin tarkistamaan ja kehittämään alustavia kansallisia kehityssuunnitelmiaan vuoden 2001 loppuun mennessä komission ensimmäisistä alustavista kansallisista kehityssuunnitelmista esittämien huomautusten ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vuoden 2000 ohjelmatyöstä saatujen kokemusten huomioon ottamiseksi.
Revised PNDPs, which were jointly passed by DG Enlargement and Structural Funds DGs, paved the way for the Structural Funds Development Plans and programming documents which were subsequently prepared by acceding countries in the course of 2002 to 2003. 
Laajentumisasioiden pääosaston ja rakennerahastoista vastaavien pääosastojen yhdessä arvioimat tarkistetut alustavat kansalliset kehityssuunnitelmat helpottivat niiden rakennerahastoista tuettavien kehittämissuunnitelmien ja ohjelma-asiakirjojen laatimista, jotka liittymässä olevat maat laativat vuosina 2002–2003.
C 15/24 EN Official Journal of the European Union 20.1.2005 35. 
C 15/24 FI Euroopan unionin virallinen lehti 20.1.2005 35.
The Phare Review identified multi-annual programming (on the basis on strengthened National Programmes for the Adoption of the Acquis and PNDPs) as a medium-term task that, under certain conditions, could have been operational from 2002 onwards. 
Pharen tarkistuksessa todettiin (yhteisön säännöstön käyttöönottoa koskevien tehostettujen kansallisten ohjelmien ja alustavien kansallisten kehityssuunnitelmien perusteella), että monivuotinen ohjelmasuunnittelu oli toteutettava keskipitkällä aikavälillä ja että se olisi voinut tietyissä olosuhteissa olla käynnissä jo vuodesta 2002.
A multiannual approach in the context of Phare CBC was easier to implement given the limited scope of the programme and its complementary nature of a programme conceived to work, since its outset, with Interreg (a programme with multiannual programming) at the EU-CC borders. 
Monivuotisuus oli helpompi toteuttaa Pharen rajaseutuyhteistyön yhteydessä, sillä ohjelma oli suppeampi ja alusta asti suunniteltu täydentämään Interreg-ohjelmaa (jonka ohjelmasuunnittelu on monivuotista) EU:n ja ehdokasvaltioiden rajoilla.
As of 1999, the further alignment with Interreg meant that Joint Programming Documents in a multiannual perspective (although only indica-tive: for Phare those allocations have to be decided on an annual basis) were adopted to cover the 2000 to 2002 period and revised in 2003. 
Vuodesta 1999 rajaseutuyhteistyötä mukautettiin edelleen Interregin mukaiseksi ja niinpä yhteinen ohjelma-asiakirja hyväksyttiin monivuotisena kaudeksi 2000–2002 (vaikka vain ohjeellisesti; Pharessa määrärahat päätetään vuosittain) ja sitä tarkistettiin vuonna 2003.
Co-financing requirements are in all Phare investment project fiches since 2000. 
Osarahoitusta koskevat vaatimukset ovat vuodesta 2000 sisältyneet kaikkiin Phare-investointeja koskeviin hankeasiakirjoihin.
As preparations for accession imposed a considerable financial burden on candidate countries, both joint and parallel co-financing was permitted under Phare. 
Liittymiseen valmistautuminen aiheutti ehdokasmaille huomattavan taloudellisen taakan, joten Pharessa sallittiin sekä yhteinen että rinnakkainen osarahoitus.
Even though Phare is bound by annual financing decisions, both co-financing forms clearly require multi-annual budgetary planning of co-financing by the countries. 
Vaikka Pharea sitovat vuotuiset rahoituspäätökset, molemmat osarahoitusmuodot edellyttävät selkeästi mailta monivuotista osarahoituksen budjet-tisuunnittelua.
The Special Preparatory Programme (SPP) was originally conceived as a horizontal multi-country programme but in 1998, in line with general policy on reducing horizontal actions, it was phased out. 
Erityinen valmisteleva ohjelma suunniteltiin alun perin horisontaaliseksi, monta maata käsittäväksi ohjelmaksi, mutta tästä luovuttiin vuonna 1998, kun horisontaalisia toimia vähennettiin yleisen politiikan mukaisesti.
As of 1999 SPP-comparable activities were incorporated into the National Programmes, mainly through institution building support. 
Erityisiä valmistelevia ohjelmia vastaavat toimet sisällytettiin vuodesta 1999 alkaen kansallisiin ohjelmiin pääosin hallintorakenteiden kehittämiseen tarkoitettujen tukien kautta.
The indicative objective of allocating approximately 35 % of Phare national programmes to ESC was Ôto be applied with flexibility on a country-by-country basisŐ (Phare Guidelines Decision 1999). 
Ohjeellista tavoitetta käyttää noin 35 prosenttia Pharen kansallisten ohjelmien määrärahoista taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tukemiseen oli tarkoitus soveltaa joustavasti ja maakohtaisesti (Pharen suuntaviivoja koskeva päätös 1999).
In 2003 there was a deliberate focus on ESC to compensate for the need to concentrate on building administrative and judicial capacity in 2002. 
Vuonna 2003 haluttiin nimenomaisesti keskittyä taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, sillä vuonna 2002 oli pitänyt keskittyä hallinnollisen ja oikeudellisen kapasiteetin kasvattamiseen.
Several countries devoted well over 35 % of their 2003 funds to investment in ESC. 
Useat maat käyttivät selvästi yli 35 prosenttia vuoden 2003 määrärahoistaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskeviin investointeihin.
Similarly, the 2001 programme was committed in late 2001. 
Samoin vuoden 2001 ohjelman määrärahat sidottiin vuoden 2001 lopussa.
By late 2001, little of the 2000 ESC had been contracted as the authorities coped with the new instrument including grant schemes. 
Taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta varten vuodeksi 2000 osoitetuista määrärahoista vain pienestä osasta oli vuoden 2001 loppuun mennessä tehty sopimus, sillä viranomaiset vasta totuttelivat uuteen välineeseen, myös avustusjärjestelmiin.
At this stage the implementation difficulties referred to had not emerged and there was therefore no reason to reduce ESC allocations. 
Mainitut ongelmat täytäntöönpanossa eivät tässä vaiheessa olleet vielä tulleet esiin, eikä taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen tarkoitettuja määrärahoja näin ollen ollut syytä pienentää.
When difficulties did emerge in 2002, the Commission acted responsibly by reducing allocations for that year. 
Kun ongelmia ilmeni vuonna 2002, komissio toimi vastuuntuntoisesti ja vähensi kyseisen vuoden määrärahoja.