natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Even though aid‐effectiveness gains were modest in terms of reducing aid fragmentation, the joint programming process brought about improved transparency, predictability and visibility. 
Vaikka tuen vaikuttavuus lisääntyi vain vähän, jos tarkasteltiin avun hajanaisuuden vähentymistä, yhteinen ohjelmasuunnittelu auttoi parantamaan avoimuutta, ennakoitavuutta ja näkyvyyttä.
Humanitarian aid is much needed in certain regions of Myanmar/Burma, particularly in the states of Rakhine and Kachin. 
Humanitaarista apua tarvitaan paljon tietyillä alueilla Myanmarissa/Burmassa, erityisesti Rakhinen ja Kachinin osavaltioissa.
Between 2012 and 2016 the European Commission, through DG ECHO, provided some 95 million euro to relief programmes for food security and to assist victims of conflict. 
Vuosina 2012–2016 Euroopan komissio antoi PO ECHO:n kautta noin 95 miljoonaa euroa elintarviketurvaa ja konfliktien uhrien auttamista koskeviin hätäapuohjelmiin.
Even though both Commission DGs were active in the country, EU humanitarian interventions were not taken into account sufficiently when programmes were formulated. 
Vaikka molemmat komission pääosastot toimivat maassa aktiivisesti, EU:n humanitaarista toimintaa ei otettu riittävästi huomioon ohjelmia laadittaessa.
There was also no joint implementation plan linking relief, rehabilitation and 14 development (LRRD). 
Ei myöskään ollut minkäänlaista yhteistä täytäntöönpanosuunnitelmaa hätäavun, kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön niveltämiseksi (LRRD).
There were examples of cooperation in the spheres of humanitarian and development aid, but they constituted the exception rather than the rule. 
Tarkastuksessa havaittiin esimerkkejä yhteistyöstä humanitaarisen avun ja kehitysavun aloilla, mutta ne olivat pikemminkin poikkeus kuin sääntö.
Moreover, DG ECHO was not included in the 2014‐2016 Joint Programming Strategy defined by the Commission and the Member States (paragraph 26). 
PO ECHO:a ei myöskään ollut otettu mukaan komission ja jäsenvaltioiden vuosille 2014– 2016 laatimaan yhteiseen ohjelmasuunnittelustrategiaan (kohta 26).
This was a missed opportunity to improve coordination, given that humanitarian assistance is expected in areas of protracted crisis, which is the case with some of the country’s regions. 
Näin menetettiin tilaisuus parantaa koordinointia, kun otetaan huomioon, että humanitaarista apua odotetaan annettavan pitkittyneistä kriiseistä kärsivillä alueilla, joihin kuuluu myös joitakin Myanmarin/Burman alueita.
A procedure for exchange of information between DG DEVCO and DG ECHO was not formalised until September 2016. 
PO DEVCO:n ja PO ECHO:n välinen tietojenvaihtomenettely virallistettiin vasta syyskuussa 2016.
The Commission’s management of EU development aid was generally satisfactory but was affected by delays and shortcomings 29. 
Komissio hallinnoi EU:n kehitysapua yleisesti ottaen riittävän hyvin, mutta myös viivästyksiä ja puutteita ilmeni 29.
In order to answer the second audit question (see paragraph 15) we assessed whether the Commission had identified and implemented the actions well and selected the appropriate aid modality. 
Vastatakseen toiseen tarkastuskysymykseen (ks. kohta 15) tilintarkastustuomioistuin arvioi, oliko komissio määrittänyt ja toteuttanut toimet hyvin ja valinnut soveltuvat tukimuodot.
We also assessed whether the Commission had coordinated the actions with other donors, and the actions had been monitored properly. 
Lisäksi tilintarkastustuomioistuin arvioi, oliko komissio koordinoinut toimia muiden avunantajien kanssa ja oliko toimiin kohdistettu kunnollista seurantaa.
Actions were relevant but there were setbacks 30. 
Toimet olivat tarkoituksenmukaisia, mutta takaiskuja koettiin 30.
Under each MIP the Commission adopts financing decisions, i.e. Annual Action Programmes (AAPs), that define the actions, aid modality and total amount of funding for each action. 
Kunkin monivuotisen maaohjelman yhteydessä komissio tekee rahoituspäätökset eli vuotuiset toimintaohjelmat, joissa määritellään toteutettavat toimet, tukimuoto ja rahoituksen kokonaismäärä jokaisen toimen osalta.
The actions selected were in line with the priorities determined. 
Valitut toimet olivat johdonmukaisia määritettyihin painopisteisiin nähden.
However, although the focal sectors and the actions supported were in line with government priorities (see paragraph 20), the Commission did not document the determination of the amount of funding, both for each sector under the MIP and for each action under the AAPs. 
Vaikka painopistealat ja tuetut toimet olivat yhteensopivia hallituksen painopisteiden kanssa (ks. kohta 20), komissio ei dokumentoinut, 16 miten rahoituksen määrä määritettiin kullekin monivuotisen maaohjelman alalle ja kullekin vuotuisiin toimintaohjelmiin sisältyvälle toimelle.
The 2016 AAP was not adopted, as some Member States were not supportive of the approach proposed prior to a meeting of the Development Cooperation Instrument (DCI) Committee. 
Vuoden 2016 toimintaohjelmaa ei hyväksytty, koska eräät jäsenvaltiot eivät kannattaneet toimintatapaa, jota oli ehdotettu ennen kehitysyhteistyön rahoitusvälineen komitean kokousta.
The Commission decided to withdraw the proposal. 
Komissio päätti peruuttaa ehdotuksensa.
The non‐adoption of the 2016 AAP caused considerable delays in implementing the planned actions, as the implementation of 163 million euro under the MIP for 2016 was postponed. 
Vuoden 2016 toimintaohjelman hyväksymättä jättäminen aiheutti huomattavia viivästyksiä suunniteltujen toimien toteuttamiseen, koska monivuotisen maaohjelman 2016 mukaisen 163 miljoonan euron tuen täytäntöönpanoa lykättiin.
Of the total allocation of almost one billion euro for the 2012‐2020 period (see Table 1), the amounts committed up to April 2017 accounted for 380.7 million euro. 
Koko rahoitusmäärästä (lähes miljardi euroa kaudella 2012–2020, ks. taulukko 1) oli huhtikuuhun 2017 mennessä sidottu 380,7 miljoonaa euroa.
The operational criteria considered when the aid modalities were selected and the Implementation Plan was developed were the “future workload of the Delegation” and assuring “a mix of aid modalities”. 
Tukimuotoja valitessa ja täytäntöönpanosuunnitelmaa laadittaessa käytettiin operatiivisina kriteereinä ”edustuston tulevaa työmäärää” ja ”eri tukimuotojen yhdistelmää”.
None of the AAPs reviewed included the criterion of cost‐ effectiveness of the activities funded. 
Yhdessäkään tarkastuksen kohteena olleessa vuotuisessa toimintaohjelmassa ei ollut kriteerinä rahoitettujen toimien kustannustehokkuus.
Nevertheless, given the options at hand, the Commission’s choice of aid modalities was reasonable. 
Kun otetaan huomioon tarjolla olevat vaihtoehdot, komissio oli kuitenkin valinnut järkevät tukimuodot.
More than half of the amounts committed were allocated under the indirect management mode, and channelled mostly through UN‐managed Trust Funds (see paragraph 13). 
Yli puolet sidotuista määristä kohdennettiin välillisen hallinnoinnin puitteissa ja ohjattiin lähinnä YK:n hallinnoimien erityisrahastojen kautta (ks. kohta 13).
This allowed the Commission to work in close cooperation with other donors and be involved in large‐scale development actions. 
Tämän ansiosta komissio pystyi tekemään tiivistä yhteistyötä muiden avunantajien kanssa ja osallistumaan laajamittaisiin kehittämistoimiin.
This aid modality alleviated the burden on Commission staff, as the UN was primarily responsible for managing the Funds. 
Tämä tukimuoto kevensi komission henkilöstölle aiheutuvaa työtä, sillä YK oli ensisijaisesti vastuussa rahastojen hallinnoinnista.
Implementation by the Trust Funds was affected by delays in committing and disbursing funds 34. 
Varojen sitomisen ja maksamisen viivästyminen haittasi täytäntöönpanoa erityisrahastoissa 34.
The Commission committed and disbursed funds to the Trust Funds quickly, but implementation of the UN‐managed Trust Fund programmes was affected by delays and slow budget absorption for programme activities. 
Komissio sitoi ja maksoi varat erityisrahastoille nopeasti, mutta YK:n hallinnoimien erityisrahasto‐ohjelmien täytäntöönpanoa haittasivat viivästykset ja määrärahojen hidas käyttö ohjelmien mukaisiin toimiin.
The amounts disbursed for programme activities from LIFT accounted for just 53 % of the contributions to the Fund (with duration 2012‐2018), and in the case of 3MDG just 68 % (with duration 2012‐2017). 
LIFT‐rahastosta ohjelmien toimiin maksettujen varojen määrä vastasi vain 53:a prosenttia rahastolle maksetuista rahoitusosuuksista (jaksolla 2012– 2018), ja kolmannen vuosituhannen kehitystavoitteiden rahaston (3MDG) tapauksessa osuus oli vain 68 prosenttia (jaksolla 2012–2017).
Even though the JPF was set up in December 2015, only 3 % of the funding contributed had been paid out in programme activities11. 
18 joulukuussa 2015, vain kolme prosenttia siihen maksetusta rahoituksesta oli maksettu eteenpäin ohjelmatoimiin11.
Due to the slow implementation of programme activities the cash balances of the UN‐ managed Trust Funds were sizeable. 
YK:n hallinnoimien erityisrahastojen käteisvarat olivat huomattavan suuret ohjelmiin sisältyvien toimien hitaan täytäntöönpanon vuoksi.
In the case of LIFT, 3MDG and the JPF, they amounted to 74 million USD, 54 million USD and 18 million USD12, respectively13. 
Niiden määrä oli12 LIFT‐rahaston tapauksessa 74 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, 3MDG:n tapauksessa 54 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja JPF:n kohdalla 18 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria13.
The contractual provisions signed between the EU and UNOPS, the UN agency that manages three of the four Trust Funds in Myanmar/Burma, allow the latter to retain the interest earned on funds advanced by the Commission. 
EU:n ja UNOPSin välisten sopimusmääräysten mukaan UNOPS saa pitää komission suorittamista varoista kertyneet korkotuotot. (UNOPS on YK:n projektipalvelutoimisto, joka hallinnoi kolmea neljästä Myanmarissa/Burmassa toimivasta erityisrahastosta).
The Commission does not require UNOPS to allocate the interest earned to programme activities. 
Komissio ei vaadi UNOPSia osoittamaan kertyneitä korkoja ohjelmiin sisältyviin toimiin.
Cost‐control provisions in EU‐UN contracts had little impact 37. 
EU:n ja YK:n välisiin sopimuksiin sisältyvillä kustannustenhallintamääräyksillä oli vain vähän vaikutusta 37.
The contractual provisions governing EU funding paid into UN Multi Donor Trust Funds are set out in contribution agreements. 
YK:n monenvälisiin rahastoihin maksettua EU‐rahoitusta sääntelevät sopimusmääräykset vahvistetaan rahoitusosuussopimuksissa.
These outline the financial commitments of both parties. 
Niissä esitetään molempien osapuolten taloudelliset sitoumukset.
A specific clause in these contribution agreements states that indirect costs should be limited to 7 % of direct eligible costs incurred by the Funds. 
Rahoitussopimuksissa on erillinen lauseke, jossa määrätään, että välillisten kustannusten osuus saa olla enintään seitsemän prosenttia rahastoille aiheutuneista tukikelpoisista välittömistä kustannuksista.
As the UN manages the Funds, cost‐control is primarily its responsibility. 
YK hallinnoi rahastoja ja kustannustenhallinta on näin ollen ensisijaisesti sen vastuulla.
However, the Commission also has an obligation to ensure cost‐effectiveness as regards EU contributions. 
Komissiolla on kuitenkin velvollisuus varmistaa kustannustehokkuus EU:n rahoitusosuuksien osalta.
One of the ways it tries to ensure this is by means of verification checks it carries out on the Funds. 
Se hoitaa tämän tehtävänsä muun muassa kohdistamalla rahastoihin todentamistarkastuksia.
During these checks the verifiers examine the eligibility of the costs submitted by the Trust Funds. 
Näissä tarkastuksissa todentajat tutkivat erityisrahastojen ilmoittamien kulujen tukikelpoisuuden.
In accordance with the agreement reached between the parties, if expenditure is found to be ineligible for EU funding, it will not be disallowed but will be borne by other donors, when sufficient funds are available. This is the so‐called “notional approach”. 
Osapuolten välisen sopimuksen mukaan tapauksissa, joissa menot eivät ole oikeutettuja EU:n rahoitukseen, menoja ei jätetä hyväksymättä vaan muut avunantajat 11 12 13 LIFT‐rahaston osalta tilanne 31. tammikuuta 2017, 3MDG:n osalta 1. marraskuuta 2016 ja JPF:n osalta 28. helmikuuta 2017.
We encountered instances where verifications on behalf of the Commission had detected ineligible costs and the notional approach was applied (see Box 1). 
Tilintarkastustuomioistuin totesi tapauksia, joissa komission lukuun suoritetuissa todentamisissa oli havaittu tukeen oikeuttamattomia menoja ja sovellettu nimellistä lähestymistapaa (ks. laatikko 1).
17 Box 1 ‐ Examples of the application of the notional approach LIFT In 2012 a verification check by the Commission detected ineligible costs of 7.35 million euro, comprised mainly of advances and loans, incorrectly reported as expenditure. 
19 Laatikko 1 – Esimerkkejä nimellisen lähestymistavan soveltamisesta LIFT‐rahasto Komission vuonna 2012 toimittamassa todentamistarkastuksessa havaittiin 7,35 miljoonaa euroa tukeen oikeuttamattomia kuluja, jotka lähinnä koostuivat virheellisesti menoiksi ilmoitetuista ennakkomaksuista ja lainoista.
By applying the notional approach the total ineligible expenditure was reduced to 2.44 million euro, as the Trust Fund management reported that sufficient funds were available from other donors to cover 4.91 million euro of the costs determined by the Commission to be ineligible. 
Soveltamalla nimellistä lähestymistapaa tukeen oikeuttamattomien menojen kokonaismäärä saatiin vähennettyä 2,44 miljoonaan euroon, sillä erityisrahaston johto ilmoitti, että muilta avunantajilta oli saatavissa riittävä määrä varoja kattamaan 4,91 miljoonan euron osuus kuluista, jotka komissio oli määrittänyt tukeen oikeuttamattomiksi.
Subsequently, most of the remaining 2.44 million euro was offset by the Commission against further payments to LIFT, and eventually a balance of 0.35 million euro was recovered from UNOPS. 
Myöhemmin komissio kompensoi suurimman osan jäljellä olevista 2,44 miljoonasta eurosta vähentämällä sen muista LIFT‐ rahastolle suoritetuista maksuista, ja lopulta UNOPSilta perittiin takaisin jäljelle jäänyt 0,35 miljoonan euron määrä.
18 3MDG / 3DF In 2012 the Three Diseases Fund (3DF) ceased its activities and 3MDG took over. 
3MDG / 3DF Vuonna 2012 kolmen taudin rahasto (3DF) lopetti toimintansa ja toiminta siirtyi kolmannen vuosituhannen kehitystavoitteiden rahastolle (3MDG).
A verification exercise carried out in 2015 on the Three Diseases Fund (3DF) reported ineligible indirect costs of 640 000 USD. 
Vuonna 2015 3MDG‐rahastoon kohdistettiin todentamistarkastus, jossa todettiin tukeen oikeuttamattomien välillisten kustannusten määräksi 640 000 Yhdysvaltain dollaria.
The specified ceiling for indirect costs of 7 % of direct eligible costs specified in the contribution agreement had been exceeded by this amount. 
Määrä ylitti rahoitussopimuksessa vahvistetun välillisten kulujen seitsemän prosentin ylärajan.
When the Fund management was notified of this it informed the Commission that the sum had been covered by funds from other donors. 
Kun asiasta ilmoitettiin rahaston johdolle, se totesi komissiolle, että kyseinen rahamäärä oli katettu muilta avunantajilta saaduilla varoilla.
The examples above illustrate the limited extent to which the Commission can exercise control over the cost‐effectiveness of the Funds. 
Edellä mainitut esimerkit osoittavat, kuinka rajallisesti komissio voi valvoa rahastojen kustannustehokkuutta.
In most cases costs which are found to be ineligible by the Commission will be met by other donors. 
Useimmissa tapauksissa kulut, jotka komissio toteaa tukeen oikeuttamattomiksi, katetaan muiden avunantajien varoilla.
Thus, the findings of the verification checks will have little or no impact on the cost‐effectiveness of the Funds. 
Näin ollen todentamistarkastusten havainnoilla on vain vähän tai ei lainkaan vaikutusta rahastojen kustannustehokkuuteen.
This is also the situation for indirect costs, in the absence of agreement among the donors on the application of an appropriate percentage rate. 
Sama tilanne koskee välillisiä kustannuksia, koska avunantajien välillä ei ole sopimusta asianmukaisen prosenttimäärän soveltamisesta.
In cases where a donor is also an implementing partner in a multi‐donor action, such as in the QBEP (see Annex II and Box 2), there is a significant risk that indirect costs exceeding the 7 % agreed with the EU will be allocated to the implementing partner itself or to other donors. 
Tapauksiin, joissa avunantaja on myös täytäntöönpanokumppani usean rahoittajan toimessa (kuten QBEP‐ohjelman tapauksessa; ks. liite II ja laatikko 2), liittyy merkittävä riski siitä, että EU:n kanssa sovitun seitsemän prosentin rajan ylittävät välilliset kustannukset kohdennetaan täytäntöönpanokumppanille itselleen tai muille avunantajille.
Box 2 ‐ Example of high indirect costs In the case of the QBEP, indirect costs were twice as high as provided in EU‐UN contracts: in addition to the 7 % indirect costs included in the QBEP general budget, a further 7 % was included in the sub‐ grant budget for projects implemented via International Non‐Governmental Organisations (NGOs). 
20 Laatikko 2 – Esimerkki suurista välillisistä kustannuksista QBEP‐ohjelman tapauksessa välilliset kustannukset olivat kaksinkertaiset EU:n ja YK:n välisissä sopimuksissa vahvistettuun määrään verrattuna: QBEP:n yleiseen talousarvioon sisällytettyjen seitsemän prosentin välillisten kustannusten lisäksi sisällytettiin vielä seitsemän prosenttia edelleenmyönnettyjen avustusten budjettiin, joka oli laadittu valtiosta riippumattomien järjestöjen kautta toteutettuja hankkeita varten.
The costs paid under these sub‐grants are allocated to non‐EU funding sources. 
Näiden edelleenmyönnettyjen avustusten yhteydessä maksetut kulut kohdennetaan EU:n ulkopuolisille rahoituslähteille.
Nevertheless, the overall cost‐effectiveness of an action is diminished by the double charging of indirect costs, irrespective of the funding source to which the costs are assigned. 
Välillisten kustannusten laskuttaminen kahteen kertaan vähentää joka tapauksessa toimien kokonaiskustannustehokkuutta riippumatta siitä, mihin rahoituslähteeseen kustannukset kohdennetaan.
Crisis contract procedures were applied too broadly 41. 
Kriiseihin liittyviä sopimusmenettelyjä sovellettiin liian laajalti 41.
The Commission decided on all directly managed projects, including their scope and budget, and was able to monitor progress closely throughout the lifespan of a project. 
Komissio teki päätökset kaikista suoraan hallinnoiduista hankkeista niiden sisältö ja budjetti mukaan luettuna, ja se pystyi seuraamaan edistymistä tiiviisti hankkeen koko elinkaaren ajan.
Tools such as the ROM exercise were used to assist the Commission in its management. 
Komissio käytti hallinnoinnissaan apuna tulosperusteisen seurannan (ROM) kaltaisia välineitä.
The Commission was also in a position to take action during the course of a project. 
Komissio oli myös sellaisessa asemassa, että se pystyi ryhtymään toimiin hankkeen aikana.
However, both the setting‐up of projects and their monitoring are demanding, time‐consuming activities, especially when they are numerous and spread across wide areas that are difficult to access. 
Hankkeiden käynnistäminen ja seuranta ovat kuitenkin vaativaa ja aikaa vievää toimintaa erityisesti silloin, kun hankkeita on paljon ja niitä toteutetaan laajoilla ja vaikeapääsyisillä alueilla.
The Commission therefore aimed to fund large projects. 
Tästä syystä komissio pyrki rahoittamaan suuria hankkeita.
Over the 2012‐2016 period the Commission used the crisis‐declaration14 provisions to contract directly with implementing partners without any need for calls for proposals. 
Vuosina 2012–2016 komissio käytti ns. kriisinjulistussäännöksiä14, jotta se voi tehdä sopimuksia suoraan täytäntöönpanokumppaneiden kanssa ilman ehdotuspyyntöjä.
Use of the crisis declaration meant that there was “imminent or immediate danger threatening to escalate into armed conflict”, and grants and procurement contracts could be negotiated without engaging in a call for proposals or tenders15. 
Kriisinjulistamisen käyttö tarkoitti, että olemassa oli ”lähestyvä tai välitön vaara, joka uhkaa kärjistyä aseelliseksi selkkaukseksi” ja että avustus‐ ja hankintasopimuksia voitiin neuvotella 14 Komission delegoitu asetus (EU) N:o 1268/2012, annettu 29 päivänä lokakuuta 2012, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä (EUVL L 362, 31.12.2012, s.
Initially, the crisis declaration applied solely to the ethnic states of Chin, Kachin, Kayah, Kayin, Mon, Shan and Rakhine and in the Tanintharyi Division (see map in Annex I). 
Alun perin kriisinjulistusta sovellettiin vain etnisten ryhmien asuttamiin Chin, Kachinin, Kayahin, Kayin, Monin, Shanin ja Rakhinen osavaltioihin sekä Tanintharyin alueeseen (ks. kartta liitteessä I).
In 2014 the Commission extended the crisis declaration to all contracts “supporting peace and state‐building goals in Myanmar” and renewed it each year. 
Vuonna 2014 komissio laajensi kriisinjulistuksen koskemaan kaikkia ”rauhan ja valtiorakenteiden kehittämiseen Myanmarissa” tähtääviä sopimuksia ja uusi sen vuosittain.
The crisis declaration was understandable for the areas directly affected by conflict but less so for peaceful areas. 
Kriisinjulistuksen käyttö välittömästi konfliktista kärsivillä alueilla voidaan ymmärtää, mutta se oli vähemmän ymmärrettävää rauhallisilla alueilla.
Although the Commission has itself invoked the crisis declaration since 2012, it only informed the implementing partners of the possibility of applying flexible procedures in 2015 and 2016, and not in 2013 and 2014. 
Komissio, joka on itse käyttänyt kriisinjulistusta vuodesta 2012 alkaen, ilmoitti täytäntöönpanokumppaneille mahdollisuudesta soveltaa joustavia menettelyjä vasta vuosina 2015 ja 2016 mutta ei vuosina 2013 ja 2014.
While the Commission awarded grants directly, it required the implementing partners to apply contractual procurement procedures in 2013 and 2014, even in the ethnic states. 
Vaikka komissio myönsi avustuksia suoraan, se vaati täytäntöönpanokumppaneita soveltamaan sopimuksenmukaisia hankintamenettelyjä vuosina 2013 ja 2014 jopa etnisten ryhmien asuttamissa osavaltioissa.
The risk of double funding was not sufficiently mitigated 44. 
Kaksinkertaisen rahoituksen riskiä ei lievennetty riittävästi 44.
When assessing the Commission’s management of development assistance we found that the risk of double funding was in some cases significant but not mitigated (see Box 3). 45. 
Arvioidessaan kehitysavun hallinnointia komissiossa tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että kaksinkertaisen rahoituksen riskiä ei ollut lievennetty, vaikka se oli joissakin tapauksissa merkittävä (ks. laatikko 3).
20 Box 3 ‐ Examples of risks of double funding The 3MDG Fund covers three components: (1) Maternal, New‐born and Child Health; (2) Tuberculosis, Malaria and HIV/AIDS; (3) Systems Support. 
Laatikko 3 – Esimerkkejä kaksinkertaisen rahoituksen riskeistä 3MDG‐rahasto muodostuu kolmesta osasta: 1) äitien, vastasyntyneiden ja lasten terveydenhuolto, 2) tuberkuloosi, malaria ja HI‐virus/aids, 3) järjestelmien tukeminen.
Component 2 is also covered by the Global Fund, which is based in Geneva, Switzerland, operates worldwide, including in Myanmar/Burma, is co‐funded by the EU, and managed by UNOPS. 
Osan 2 toimintaa rahoittaa myös Genevessä Sveitsissä päämajaansa pitävä ja UNOPSin hallinnoima maailmanlaajuinen terveysrahasto.
The 3MDG funding for Component 2 is specifically intended to complement that provided by the Global Fund in Myanmar/Burma, and to fill any gaps. 
Osaan 2 kohdennetulla 3MDG‐rahoituksella on erityisesti tarkoitus täydentää maailmanlaajuisen rahaston Myanmarissa/Burmassa antamaa rahoitusta ja täyttää mahdolliset aukot.
However, there was no comprehensive assessment of the gaps and overlaps between the two Funds16. 
Kyseisten kahden rahaston välisiä aukkoja ja päällekkäisyyksiä ei kuitenkaan ole arvioitu perusteellisesti16.