natgillin/translations-raw huggingface dataset:
46 For example, in 2014, the Dutch producer organisations withdrew 875 tonnes of plaice from the market at their own expense (around 2 % of the landings auctioned), due to the fact that the threshold price was not met. 
Esimerkiksi Alankomaiden tuottajajärjestöt poistivat vuonna 2014 markkinoilta omakustanteisesti 875 tonnia punakampelaa (noin kaksi prosenttia huutokaupatuista saaliista). Näin meneteltiin, koska kynnyshintaa ei saavutettu.
In 2015, that quantity was only 5 tonnes, thanks to a better price. 
Vuonna 2015 vastaava määrä oli vain viisi tonnia, koska markkinahinta oli parempi.
Observations 36 Guides to good hygiene practice 63 ‘Guides to good hygiene practice’ are practical guides developed by specific sectors in the Member States (e.g. the retail sector, flour milling industry, bottled water industry), on how to comply with general food hygiene legislation and related requirements. 
Hyviä hygieniakäytäntöjä koskevat ohjeet 63. Hyviä hygieniakäytäntöjä koskevat ohjeet ovat asianomaisten alojen jäsenvaltioissa laatimia käytännön ohjeita (esim. vähittäiskauppa, myllyteollisuus, pullovesiteollisuus) yleisen elintarvikehygienialainsäädännön ja siihen liittyvien vaatimusten noudattamisesta.
The guides give advice and provide guidance to businesses on how to comply with the applicable hygiene regulations, such as how to conduct an assessment of the risks to food safety within their business, how to apply precautions to deal with these risks, or how to deal with temperature control, pest control, etc. 
Ohjeissa annetaan yrityksille neuvontaa ja opastusta sovellettavien hygieniasäännösten noudattamisesta. Ohjeita annetaan esimerkiksi siitä, kuinka arvioida yrityksen elintarviketurvallisuusriskejä, millaisia varotoimenpiteitä soveltaa riskien torjuntaan tai kuinka käsitellä lämpötilan säätöä tai huolehtia tuholaisten torjunnasta jne.
Such guides allow safety requirements to be tailored to specific situations and food waste to be potentially reduced because the requirements set are only as strict as actually needed to meet the required level of safety. 
Ohjeiden avulla turvallisuusvaatimukset voidaan mukauttaa erityisiin tilanteisiin ja ruokahävikkiä on mahdollista vähentää, koska vaatimukset ovat vain niin tiukkoja, että vaadittu turvallisuustaso saavutetaan. 64.
64 The European Commission keeps a register of national guides to good hygiene practices with the aim of exchanging good practice between Member States and food business operators. 
Euroopan komissio pitää rekisteriä hyviä hygieniakäytäntöjä koskevista kansallisista ohjeista. Tavoitteena on hyvien käytäntöjen vaihto jäsenvaltioiden ja elintarvikealan toimijoiden välillä.
However, for some Member States, this register contains outdated information and guides that are no longer active. 
Joidenkin jäsenvaltioiden rekisterissä on kuitenkin vanhentuneita tietoja ja ohjeita, jotka eivät ole enää voimassa.
Other Member States do not oblige the private companies, that have developed these guides, to make them public. 
Muut jäsenvaltiot eivät velvoita ohjeita laatineita yksityisiä yrityksiä julkaisemaan niitä.
Despite the existence of the register, several Member States visited have expressed their concern about the fact that there is insufficient exchange of knowledge in this area at EU level. 
Rekisterin olemassaolosta huolimatta useat tarkastuskäynnin kohteena olleet jäsenvaltiot ovat ilmaisseet huolensa siitä, että tällä alalla ei ole riittävästi tiedonvaihtoa EU:n tasolla.
Recalls and withdrawals 65 In the case of product recalls or withdrawals for reasons of food safety, traceability is crucial. 
Elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyen tapahtuvien tuotteiden palautusten tai markkinoilta poiston yhteydessä jäljitettävyys on ensiarvoisen tärkeää.
The more refined a traceability system is, the smaller the risk of food waste because the products to be recalled/withdrawn can be identified with greater precision. 
jäljitettävyysjärjestelmä on, sitä vähäisempi on ruokahävikin riski, sillä palautettavat/poistettavat tuotteet voidaan yksilöidä täsmällisemmin.
The General Food Law47 requires operators to have a traceability system capable of tracing a product by a ‘one step forward and one step back’ approach48. 
Yleisen elintarvikelain47 mukaan toimijoilla on oltava jäljitettävyysjärjestelmä, jonka avulla tuote voidaan jäljittää ’yhden vaiheen eteenpäin ja yhden taaksepäin’48.
Directive 2011/91/EU49 determines that a foodstuff should carry indications or marks identifying the lot to which it belongs, but it does not require any reference to the size of the lots. 
Direktiivin 2011/91/EU49 mukaan elintarvikkeissa olisi oltava merkintä, josta voidaan tunnistaa, mihin erään ne kuuluvat. Direktiivissä ei kuitenkaan vaadita viittausta erän kokoon.
In practice, the implementation of such lot traceability differs from company to company. 
Erien jäljitettävyyden toteuttaminen käytännössä vaihtelee yrityksestä toiseen.
47 Regulation (EC) No 178/2002 of the European Parliament and of the Council of 28 January 2002 laying down the general principles and requirements of food law, establishing the European Food Safety Authority and laying down procedures in matters of food safety (OJ L 31, 1.2.2002, p. 
47 48 49 50 51 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002, annettu 28 päivänä tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä (EYVL L 31, 1.2.2002, s.
1). 48 This means that they must be able to identify the businesses to which their products have been supplied and to trace food chain inputs back to the immediate supplier. 
1) Tämä tarkoittaa, että niiden on kyettävä yksilöimään yritykset, joihin niiden tuotteet on toimitettu, sekä jäljittämään elintarvikeketjun panokset välittömään toimittajaan.
49 Directive 2011/91/EU of the European Parliament and of the Council of 13 December 2011 on indications or marks identifying the lot to which a foodstuff belongs Text with EEA relevance (OJ L 334, 16.12.2011, p. 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/91/EU, annettu 13 päivänä joulukuuta 2011, elintarvike-erän tunnistamismerkinnöistä ETA:n kannalta merkityksellinen teksti (EUVL L 334, 16.12.2011, s.
Good practice regarding traceability in Finland The Finnish authorities have drawn up a food information guide establishing that the maximum volume of one lot should be one day’s production. 
40 Laatikko 7 – Jäljitettävyyttä koskeva hyvä käytäntö Suomessa Suomen viranomaiset ovat laatineet elintarviketieto-oppaan, jonka mukaan erä voi olla korkeintaan yhden päivän tuotannon suuruinen.
Food products produced on the same day and containing the same ingredients may thus form a lot. 
Siten esimerkiksi samana päivänä ja samoista ainesosista tuotetut elintarvikkeet voivat muodostaa elintarvike-erän.
According to the Finnish authorities, preventing food waste in recall situations has been considered case by case. One example of this was a governmental decision in 2014 which was intended to reduce the food waste caused by the exceptional Russian import ban and permitted food with labels in Russian only to be sold subject to certain conditions, and provided that information on the product contents was available in writing in Finnish in the vicinity of the product. 
Suomen viranomaisten mukaan ruokahävikin syntymisen ehkäiseminen on otettu tapauskohtaisesti huomioon palauttamistilanteissa. Yhtenä esimerkkinä tästä oli hallituksen päätös vuodelta 2014. Päätöksen tarkoituksena oli vähentää ruokahävikkiä, jota aiheutui Venäjän poikkeuksellisen tuontikiellon seurauksena.
Dates on labels 67 Ambiguous date labelling of foodstuffs is a major factor contributing to confusion about food safety among consumers. 
Päiväysmerkinnät 67. Elintarvikkeiden epäselvät päiväysmerkinnät muodostavat keskeisen tekijän, joka aiheuttaa elintarviketurvallisuuteen liittyvää hämmennystä kuluttajien keskuudessa.
Date labels should be sufficiently clear for consumers in order to avoid unsafe food from being eaten and safe food from being discarded. 
Päiväysmerkintöjen pitäisi olla kuluttajille riittävän selkeitä, jotta vältyttäisiin tilanteilta, että kuluttajat syövät vaarallisia elintarvikkeita ja turvallisia elintarvikkeita menee hukkaan.
According to EU law52, products must be labelled with either the best before date or the use by date. 
EU:n lainsäädännön mukaan52 tuotteissa on oltava joko parasta ennen -päiväys tai käytettävä viimeistään -merkintä.
The ‘best before date’ (or ‘date of minimum durability of a food’), means the date until which the food retains its specific properties when properly stored, and the ‘use by’ date, indicates the last day on which the product is considered to be safe. 
Parasta ennen -päivällä (eli vähimmäissäilyvyysajalla) tarkoitetaan ajankohtaa, johon saakka elintarvike asianmukaisesti varastoituna säilyttää sille tyypilliset ominaisuudet.
Box 7 Observations 38 68 Despite the authorities’ initiatives to circulate information on this in the Member States visited, the ‘best before’ and ‘use by’ dates are used in different ways by producers/processors/retailers. 
Tarkastuskäynnin kohteena olleiden jäsenvaltioiden viranomaiset pyrkivät tiedottamaan asiasta, mutta siitä huolimatta tuottajat/jalostajat/vähittäiskauppiaat käyttävät ’parasta ennen’-ja ’käytettävä viimeistään’ -merkintöjä eri tavoin.
Identical (or very similar) products may carry either the ‘use by’ or the ‘best before’ dates promoting confusion and resulting in perfectly edible food being thrown away, as highlighted by the examples collected during the audit (see Box 8). 
Identtisissä (tai hyvin samankaltaisissa) tuotteissa saattaa olla joko ’käytettävä viimeistään’-tai ’parasta ennen’ -päiväys, mikä lisää hämmennystä ja johtaa siihen, että täysin syömäkelpoista ruokaa heitetään pois. Tämä käy ilmi tarkastuksen aikana kerätyistä esimerkeistä (ks. laatikko 8).
Moreover, as illustrated by the results of the Flash Eurobarometer 425 survey, consumers are not fully aware of the differences between the ‘best before’ and the ‘use by’ dates, as only 47 % of the people interviewed had identified the correct definition for the ‘best before’ date and only 40 % for the ‘use by’ date, with significant differences between Member States53. 
Lisäksi, kuten Flash Eurobarometer 425 -kyselytutkimuksen tulokset osoittavat, kuluttajat 52 Asetus (EU) N:o 1169/2011. eivät ole täysin tietoisia ’parasta ennen’-ja ’käytettävä viimeistään’ -merkintöjen välisistä eroista: ainoastaan 47 prosenttia haastatelluista henkilöistä oli tunnistanut ’parasta ennen’ -merkinnän oikean määritelmän, ja ainoastaan 40 prosenttia oli tunnistanut ’käytettävä viimeistään’ -merkinnän oikean määritelmän.
53 Flash Eurobarometer 425, Food waste and date marking. 
53 54 Flash Eurobarometer 425, Food waste and date marking.
September 2015. 
Syyskuu 2015.
54 Møller, H., Lødrup, N., et al., ‘Date labelling in the Nordic countries: Practice of legislation’, Nordic Council of Ministers, 2014. 
Møller, H., Lødrup, N., et al., ’Date labelling in the Nordic countries: Practice of legislation’, Pohjoismaiden ministerineuvosto, 2014.
Box 8 Observations 39 Example of date labelling rules not being correctly applied (Romania) In Romania the national legislation (Government Decision 984/2005) does not distinguish between ‘best before’ or ‘use by’ dates but refers to the ‘expiry of the product validity’. 
42 Laatikko 9 – Esimerkki päiväysmerkintöjen virheellisestä soveltamisesta (Romania) Romanian kansallisessa lainsäädännössä (hallituksen päätös 984/2005) ei tehdä eroa ’parasta ennen’-ja ’käytettävä viimeistään’ -päiväysten välillä, vaan viitataan ’tuotteen käytettävyyden umpeutumiseen’.Samassa tekstissä todetaan, että Romaniassa on kiellettyä myydä/asettaa markkinoille/lahjoittaa tuotteita, joiden ’vanhentumisaika’ on mennyt ohi.
Government Ordinance OG no. 21/1992 concerning consumer protection (updated in 2008) does use the correct date labelling terms but indicates that products may be sold only if they are within their ‘use by date’/‘date of minimum durability’. 
Kuluttajansuojaa koskevassa erityisasetuksessa nro 21/1992 (saatettu ajan tasalle vuonna 2008) käytetään kyllä oikeita päiväysmerkintätermejä, mutta tuodaan esille, että tuotteet voidaan myydä vain, jos päiväysmerkinnät ovat ’käytettävä viimeistään’/’vähimmäissäilyvyysaika’ -merkintöjen puitteissa.
The meaning of the different dates and the possibility of continuing to sell and consume a product after the best before date has therefore not been clarified in Romania. 
Romaniassa ei näin ollen ole selkiytetty erilaisten päiväysten merkitystä ja mahdollisuutta myydä ja kuluttaa tuotetta parasta ennen -päiväyksen jälkeen.
Clarification and alignment of the policies and provisions for facilitating the donation of food 70 Donating food is the second most preferred option before food constitutes waste (see paragraphs 5 and 6). 
Elintarvikkeiden lahjoittamista koskevien toimintapolitiikkojen ja säännösten selkiyttäminen ja yhdenmukaistaminen 70. Elintarvikkeiden lahjoittaminen on toiseksi suositelluin vaihtoehto elintarvikkeiden käyttämiseen ennen kuin ne muodostavat ruokahävikkiä (ks. kohdat 5 ja 6).
In the EU, there is a strong culture of food donation, and the Commission has also recognised the importance of facilitating food donation as a way to reduce food waste in the EU55. 
EU:ssa on vahva elintarvikkeiden lahjoittamisen kulttuuri. Myös komissio on tunnustanut elintarvikkeiden lahjoittamisen tärkeyden ruokahävikin syntymisen vähentämiseksi EU:ssa55.
At the level of the different EU policy areas, there are still a number of barriers to donation, such as a lack of clarity in existing legal provisions, missing legal provisions or legal provisions that are not used in practice. 
EU:n eri toimintalohkoihin liittyy yhä tiettyjä esteitä lahjoittamiselle. Esimerkkeinä voidaan mainita voimassa olevien säännösten epäselvyys, säännösten puuttuminen tai säännökset, joita ei sovelleta käytännössä.
Overcoming these barriers would contribute to aligning the EU policies for facilitating the donation of food. 
Näiden esteiden poistaminen tekisi EU:n toimintapolitiikoista yhdenmukaisempia ja helpottaisi elintarvikkeiden lahjoittamista.
A lack of clarity in existing legal provisions Waste hierarchy 71 Both Article 4 of the waste framework directive56 and the 2015 proposal for a directive amending several waste directives specify the waste hierarchy to be applied in the European Union (see paragraph 5) but do not specify how this order of priorities should be applied in the specific case of food and do not include a definition of the term ‘food waste’. 
Voimassa olevien säännösten epäselvyys Jätehierarkia 71. Sekä jätepuitedirektiivin 4 artiklassa56 että vuonna 2015 annetussa useiden jätealan direktiivien muuttamista koskevassa direktiiviehdotuksessa määritetään Euroopan unionissa sovellettava jätehierarkia (ks. kohta 5).
Thus, the EU texts do not clarify whether donated food should be counted as wasted food or, on the contrary, whether donation should be considered to be a way of preventing food from being wasted57. 
Näin ollen EU:n teksteissä ei tarkenneta, pitäisikö lahjoitetut elintarvikkeet lukea osaksi ruokahävikkiä vai olisiko lahjoitukset katsottava tavaksi estää elintarvikkeiden päätyminen elintarvikejätteeksi57.
This, in turn, has implications for monitoring food waste58 and for taking actions to reduce food waste. 
Tämä puolestaan vaikuttaa ruokahävikin seurantaan58 ja ruokahävikin vähentämistoimiin.
Observations 40 Food safety policy 72 The food hygiene legislation from 2002 does not clarify the obligations of food banks or other charities when handling donated food. 
Elintarviketurvallisuuspolitiikka 72. Vuodelta 2002 peräisin olevassa elintarvikehygienialainsäädännössä ei tarkenneta ruokapankkien tai muiden hyväntekeväisyystahojen velvoitteita lahjoitettujen elintarvikkeiden käsittelyn osalta.
In particular, EU law59 does not specify whether food banks and charities are to be considered ‘food business operators’60 and hence have to comply with food laws. 
EU-lainsäädännössä59 ei esimerkiksi yksilöidä, pidetäänkö ruokapankkeja ja hyväntekeväisyysjärjestöjä ’elintarvikealan toimijoina’60 ja onko niiden täten noudatettava elintarvikelakeja.
Member States have thus adopted different interpretations for food banks and other charities dealing with donated food (see Box 10). 
Jäsenvaltiot ovat näin ollen tulkinneet eri tavoin ruokapankkeja ja muita hyväntekeväisyystahoja, jotka käsittelevät elintarvikelahjoituksia (ks. laatikko 10).
Since 2013, several Member States have themselves developed their own guidelines for food banks and charities, clarifying donation with regard to liability issues and explaining how to interpret food safety factors such as expiry dates, traceability, labelling and freezing of foodstuffs. 
Useat jäsenvaltiot ovat vuodesta 2013 alkaen laatineet ruokapankeille ja hyväntekeväisyysjärjestöille itse omat ohjeensa, joissa selvitetään tarkemmin elintarvikelahjoituksiin liittyviä vastuukysymyksiä ja täsmennetään, miten elintarviketurvallisuuteen liittyviä tekijöitä on tulkittava esimerkiksi elintarvikkeiden erääntymispäivien, jäljitettävyyden, pakkausmerkintöjen ja jäädyttämisen osalta.
The Commission has now gathered national and sectorial guidelines on food redistribution shared by various actors on its website to promote the exchange of good practice between Member States. 
Komissio on nyt koonnut kansallisia ja alakohtaisia elintarvikkeiden uudelleenjakelua koskevia ohjeita, joita eri toimijat ovat jakaneet sen internet-sivustolla. Näin pyritään edistämään hyviä käytäntöjä koskevaa tiedonvaihtoa jäsenvaltioiden välillä.
59 Regulation (EC) No 178/2002. 
Asetus (EY) N:o 178/2002.
60 Article 3 of Regulation (EC) No 178/2002: ‘food business operator’ means the natural or legal persons responsible for ensuring that the requirements of food law are met within the food business under their control. 
Asetus (EY) N:o 178/2002, 3 artikla: ”elintarvikealan toimijalla” tarkoitetaan luonnollista tai oikeushenkilöä tai -henkilöitä, jotka ovat vastuussa elintarvikelainsäädännön vaatimusten noudattamisen varmistamisesta valvonnassaan olevassa elintarvikeyrityksessä.
Examples of different interpretations in Member States as regards the roles and responsibilities of food banks and other charities in relation to the food hygiene legislation: In Romania, charities or non-governmental organisations (NGOs) are not considered food business operators. 
44 Laatikko 10 – Esimerkkejä jäsenvaltioiden vaihtelevista tulkinnoista elintarvikehygienialainsäädäntöä koskevista ruokapankkien ja muiden hyväntekeväisyystahojen rooleista ja vastuualueista Romaniassa hyväntekeväisyysjärjestöjä tai valtioista riippumattomia järjestöjä ei pidetä elintarvikealan toimijoina.
This results in an unclear situation as regards their liability when dealing with donated food. In Portugal, charities are assimilated as ‘food business operators’, but as they are not the main intended subjects of the hygiene regulations, the rules and principles deriving from these regulations are applied with a certain degree of flexibility. 
Tämän seurauksena niiden vastuualueet lahjoitettujen elintarvikkeiden osalta ovat epäselvät. Portugalissa hyväntekeväisyysjärjestöt rinnastetaan ’elintarvikealan toimijoihin’.Järjestöt eivät kuitenkaan ole hygieniasäännösten pääasiallinen kohderyhmä, joten säännöksiin perustuvia sääntöjä ja periaatteita sovelletaan niihin joustavasti.
In Italy, recognised charity organisations that are freely distributing food to deprived people are treated in the same way as other food business operators from the point of view of liability linked to the correct storage, transportation and use of foodstuffs. 
Italiassa sellaisia tunnustettuja hyväntekeväisyysjärjestöjä, jotka jakavat elintarvikkeita ilmaiseksi vähävaraisille, kohdellaan samoin kuin muita elintarvikealan toimijoita elintarvikkeiden asianmukaiseen varastointiin, kuljetukseen ja käyttöön liittyvien vastuukysymysten osalta. Arvonlisävero 73.
Value added tax 73 Fiscal incentives for food donation are seen by many stakeholders as the most powerful tool for incentivising donation. 
Monet sidosryhmät pitävät verokannustimia vahvimpana kannustimena elintarvikkeiden lahjoittamiseen.
Discussions on fiscal incentives at EU level have concentrated on how VAT should be applied to donated food. 
EU:n tasolla verokannustimista käydyt keskustelut ovat keskittyneet siihen, kuinka alv:tä olisi sovellettava lahjoitettuihin elintarvikkeisiin.
This has been the subject of numerous meetings held by the Commission. 
Asiaa on käsitelty komission johdolla lukuisissa kokouksissa.
The EU’s VAT legislation does not constitute, per se, a barrier to donation for those types of foodstuffs, but the interpretation of that legislation by certain Member States may still represent a barrier to donate food (see Box 11). Box 10 
EU:n alv-lainsäädäntö ei muodosta sinällään estettä tämäntyyppisten elintarvikkeiden lahjoittamiselle, mutta alaa koskevan lainsäädännön tulkinta saattaa tietyissä jäsenvaltioissa olla yhä esteenä elintarvikkeiden lahjoittamiselle (ks. laatikko 11).
Observations 41 Application of VAT on food donated62 Following requests from Member States in 2012 and 2013, both the European VAT Committee and the Commission have undertaken, on several occasions, to clarify how VAT should be applied to donated foodstuffs, in line with the VAT directive. 
45 Laatikko 11 – Elintarvikelahjoituksiin sovellettava alv62 Jäsenvaltioiden vuosina 2012 ja 2013 esittämien pyyntöjen perusteella sekä Euroopan alv-komitea että komissio ovat useaan otteeseen selventäneet, kuinka alv:tä olisi sovellettava elintarvikelahjoituksiin alv-direktiivin mukaisesti.
Their clarification states that VAT on donated food is due, but Member States may consider that the value on which the VAT is calculated may be low or close to zero if donation takes place close to the ‘best before’ date or if the goods are not fit for sale. 
Selvennyksessä todetaan, että elintarvikelahjoituksista on maksettava alv, mutta jäsenvaltiot voivat katsoa, että alv:n perusteena käytettävä arvo asetetaan alhaiseksi tai lähelle nollaa, jos lahjoitus annetaan lähellä parasta ennen -päivämäärää tai jos tavarat eivät ole myyntikelpoisia.
Therefore, where the VAT to be paid on donated foodstuffs is low or close to zero, donated foodstuffs for the purpose of VAT are treated in the same way as discarded foodstuffs. 
Näin ollen tapauksissa, joissa elintarvikelahjoituksia koskeva alv on alhainen tai lähellä nollaa, alv-tarkoituksessa lahjoitettuja elintarvikkeita käsitellään samoin kuin poisheitettyjä elintarvikkeita.
Nevertheless, the term ‘not fit for sale’ can be interpreted in different ways and can thus cause uncertainty amongst potential donors of foodstuffs, especially in those Member States where the interpretation is left to the potential donor. 
Myyntikelvottomuuden käsitettä voidaan kuitenkin tulkita eri tavoin, joten elintarvikkeiden mahdollisten lahjoittajien keskuudessa voi aiheutua epävarmuutta etenkin niissä jäsenvaltioissa, joissa tulkinta jää potentiaalisen lahjoittajan tehtäväksi.
Umbrella organisations have raised concerns about the fact that such uncertainty may discourage actual donation for fear of breaking the rules. 
Kattojärjestöt ovat tuoneet esiin huolen siitä, että tällaisen epävarmuuden vallitessa lahjoitukset saatetaan jättää sääntöjen rikkomisen pelossa suorittamatta.
In practice, VAT on donated goods is treated differently in different Member States. 
Käytännössä lahjoitettuja tavaroita koskevaa alv:tä käsitellään eri tavoin eri jäsenvaltioissa.
In Portugal, the VAT to be paid on food donated is zero if it is given to certain bodies. 
Portugalissa elintarvikelahjoituksista maksettava alv on nolla, jos lahjoitukset tapahtuvat tietyille elimille.
In Italy, only certain types of foodstuffs are subject to zero VAT. 
Italiassa alv on nolla ainoastaan tietyntyyppisten elintarvikkeiden tapauksessa.