natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It was in this latter, broader context that this allocation was first put 25 21 Kaley Hart, The Fate of Green Direct Payments in the CAP Reform Negotiations, in The Political Economy of the 2014-2020 Common Agricultural Policy: An Imperfect Storm. 
Kaikkiaan 30 prosentin osuuden osoittaminen YMP:n suorien tukien kokonaismäärärahoista viherryttämiseen oli keskeinen osatekijä paitsi YMP:n tuoreimmassa 25 25 Kaley Hart, The Fate of Green Direct Payments in the CAP Reform Negotiations, asiakirjassa The Political Economy of the 2014–2020 Common Agricultural Policy: An Imperfect Storm.
22 forward by the Commission in 201126 and subsequently endorsed by the European Council in 2013 27. 
Juuri tässä jälkimmäisessä, laajemmassa kontekstissa komissio ehdotti vuonna 2011 kyseisiä määrärahoja26, minkä jälkeen Eurooppa-neuvosto vahvisti ne vuonna 201327.
This budgetary allocation stayed at the same level – around 12 billion euro per year – throughout the whole legislative process, despite significant changes in the policy’s environmental and climate content, in terms of its requirements (which became less demanding with time) and the extent of various exemptions (which increased). 
Määrärahat pysyivät samalla tasolla – noin 12 miljardia euroa vuodessa – koko lainsäädäntöprosessin ajan huolimatta siitä, että toimintapolitiikan ympäristö-ja ilmastotoimenpiteisiin sisältyviin vaatimuksiin ja erilaisiin vapautuksiin tehtiin merkittäviä muutoksia (vaatimukset lieventyivät ajan kuluessa ja myönnettävien vapautusten määrä lisääntyi).
This demonstrates that the decision to allocate 30 % of CAP direct payments to greening does not reflect the new instrument’s degree of ambition in relation to the environment and climate. 
Tämän perusteella on nähtävissä, että päätös osoittaa 30 prosenttia YMP:n suorista tuista viherryttämiseen ei kerro sitä, kuinka kunnianhimoiset tavoitteet uudella välineellä on ympäristön ja ilmaston osalta.
Greening remains, essentially, an income support measure. 
Viherryttämistuki pysyy siten pohjimmiltaan tulotukitoimenpiteenä.
In particular, we found that the green payment rate (on average, around 80 euro per ha), was not based on the cost to farmers of implementing greening28. (a) This cost was estimated to average around 30 euro per hectare in the 2011 Impact Assessment, based on the more demanding requirements of greening as initially envisaged (see paragraph 17); (b) According to a JRC study29 modelling the economic impact of the current greening requirements, 71 % of all farmers are not affected by greening at all and incur no compliance costs related to its implementation. 
Erityisesti ilmeni, että viherryttämistuen määrä (keskimäärin 80 euroa hehtaarilta) ei perustunut kuluihin, joita viljelijöille aiheutuu viherryttämistoimista28. a) Vuoden 2011 vaikutustenarvioinnissa kulujen määräksi arvioitiin keskimäärin 30 euroa hehtaaria kohti.
However, around 2 % of farmers have costs 26 27 28 29 COM(2011) 500 final of 29.6.2011 “A Budget for Europe 2020”. 
Niistä 29 prosentista, joihin kohdistuu 26 27 28 29 26 KOM(2011) 500 lopullinen, 29.6.2011, ”Eurooppa 2020 -strategiaa tukeva talousarvio”.
Conclusions of the European Council of 7/8 February 2013 on the Multiannual Financial Framework (EUCO 37/13). 
Helmikuun 7. ja 8. päivänä 2013 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät monivuotisesta rahoituskehyksestä (EUCO 37/13).
Generally, direct payments to farmers, including greening, are not subject to the logic of compensating costs incurred and income foregone, which applies to rural development payments. 
Yleisesti ottaen viljelijöiden suora tuki, viherryttäminen mukaan lukien, ei perustu aiheutuneiden kulujen ja menetettyjen tulojen korvaamisen logiikkaan, jota sovelletaan maaseudun kehittämistukeen.
Louhichi, K., Ciaian, P., Espinosa, M., Perni, A., Gomez y Paloma, S., ‘Economic Impacts of CAP greening: An application of an EU-wide Individual Farm Model for CAP analysis (IFM-CAP)’, European Review of Agricultural Economics, Forthcoming, 2017. 
Louhichi, K., Ciaian, P., Espinosa, M., Perni, A., Gomez y Paloma, S., ’Economic Impacts of CAP greening: An application of an EU-wide Individual Farm Model for CAP analysis (IFM-CAP)’, European Review of Agricultural Economics, Forthcoming, 2017.
exceeding 100 euro per hectare (these cases often concern farms with small areas, specialising in capital and labour-intensive activities such as vegetable production). (c) The estimated impact of greening on farmers’ income (calculated as the difference between revenues – comprising produce sales and subsidies – and variable production costs, including the cost of fertilisers, pesticides, seeds and feed) is very limited. 
Kuitenkin noin kahdella prosentilla viljelijöistä hehtaarikohtaiset kulut ovat yli 100 euroa (näissä tapauksissa on usein kyse tiloista, joilla on vähän maata ja jotka ovat erikoistuneet pääoma-ja työvoimavaltaiseen toimintaan, kuten vihannesten tuotantoon). c) Viherryttämisen vaikutus viljelijöiden tuloihin arvioidaan hyvin vähäiseksi. Se lasketaan tulojen – tuotteiden myynnin ja saatujen tukien – sekä muuttuvien tuotantokustannusten (esim. lannoitteet, torjunta-aineet, siemenet ja rehu) välisenä erona.
In a recent study30, the JRC estimated that the introduction of greening actually increased farmers’ income by around 1 % (mainly due to the small increase in prices resulting from the limited decrease in production). 
YTK arvioi tuoreessa tutkimuksessa30, että viherryttämistoimet itse asiassa lisäsivät viljelijöiden tuloja noin yhdellä prosentilla (lähinnä siksi, että hinnat nousivat jonkin verran tuotannon hieman vähennyttyä).
Preliminary results of the draft report mentioned in sub-paragraph 24(b), estimate the impact of greening on farmers’ income at -1 %31. 
Kohdan 24 alakohdassa b mainitun raporttiluonnoksen alustavat tulokset viittaavat siihen, että viherryttämisen vaikutus viljelijöiden tuloihin on arviolta -1 prosenttia31.
The budget for greening is not based on an estimate of the economic value of the expected environmental and climate benefits. 
Viherryttämisen määrärahat eivät perustu arvioon odotettujen ympäristö-ja ilmastohyötyjen taloudellisesta arvosta.
The facts below offer some context: (a) Basing policy design on a valuation of the expected public goods is good practice. 
Jäljempänä olevat seikat taustoittavat tilannetta: a) On hyvä käytäntö ottaa toimintapolitiikan suunnittelun perustaksi odotettujen julkishyödykkeiden arvon määrittäminen.
Gocht, A., Ciaian, P., Bielza, M., Terres, J. M., Röder, N., Himics, M., Salputra, G., ‘Economic and environmental impacts of CAP greening: CAPRI simulation results’, EUR 28037 EN, Joint Research Centre, European Commission, 2016, doi:10.2788/452051. 
30 31 32 27 Gocht, A., Ciaian, P., Bielza, M., Terres, J. M., Röder, N., Himics, M., Salputra, G., ’Economic and environmental impacts of CAP greening: CAPRI simulation results’, EUR 28 037 EN, JYhteinen tutkimuskeskus, Euroopan komissio, 2016, doi:10.2788/452 051.
The difference in the income effect of CAP greening between the two studies is due to the differences in the applied models. 
Mainituissa kahdessa tutkimuksessa annettavat tiedot YMP:n viherryttämisen vaikutuksesta tuloihin poikkeavat toisistaan. Tämä johtuu sovellettujen mallien eroista.
The first study uses a market model (CAPRI), which takes into account price feedback of greening, while the second study uses a farm model (IFM-CAP), which does not take into account the price effects of policy. 
Ensimmäisessä tutkimuksessa käytetään markkinamallia (CAPRI), jossa otetaan huomioon viherryttämisen hintapalaute, kun taas toisessa tutkimuksessa käytetään viljelmämallia (IFM-CAP), jossa ei oteta huomioon toimenpiteen hintavaikutuksia.
TEEB – The Economics of Ecosystems and Biodiversity for National and International Policy Makers – project hosted by the United Nations Environment Programme and supported by the European Commission, as well as several European governments. 23 
Ekosysteemien ja biologisen monimuotoisuuden taloudellisia näkökohtia koskevaa TEEB-hanketta (The Economics of Ecosystems and Biodiversity for National and International Policy
The task is somewhat easier where environmental benefits can be matched directly with real costs or revenues (e.g. the value of reduced nitrate pollution in water can be estimated based on the cost of treating polluted water). 
Tehtävä helpottuu hieman, jos ympäristöhyödyt voidaan suoraan rinnastaa todellisiin kustannuksiin tai tuloihin (esimerkiksi nitraattikuormituksen vähentyminen vedessä voidaan rinnastaa pilaantuneen veden käsittelykustannuksiin).
It is more difficult where no such direct matching is possible, as in the case of increased or preserved biodiversity; (e) However, in the case of greening any economic valuation of the environmental benefits was impossible because, as mentioned in paragraph 16, the expected environmental benefits themselves had not been expressed in terms of quantified targets. 
Taloudellisen arvon määrittäminen on vaikeampaa silloin, kun tällainen suora rinnastus ei ole mahdollista, kuten luonnon lisääntyneen tai säilytetyn monimuotoisuuden tapauksessa. e) Viherryttämisen tapauksessa oli kuitenkin mahdotonta määrittää ympäristöhyödyille minkäänlaista taloudellista arvoa, koska odotettuja ympäristöhyötyjä ei itsessään ollut ilmaistu määrällisinä tavoitearvoina, kuten kohdassa 16 mainittiin.
Greening as currently implemented is unlikely to provide significant benefits for the environment and climate Greening has led to very limited change in farming practices ... 
On epätodennäköistä, että viherryttämisellä sen nykyisessä muodossa saadaan aikaan merkittäviä ympäristö-ja ilmastohyötyjä Viherryttämisellä on saatu aikaan hyvin vähän muutoksia viljelykäytäntöihin...
Figure 4 shows that, in 2015, 24 % of EU agricultural holdings were affected by at least one greening obligation. 
Kaaviosta 4 ilmenee, että vuonna 2015 kaikkiaan 24 prosenttia EU:n maatiloista oli ainakin yhden viherryttämisvaatimuksen kohteena.
However, these holdings represent as much as 73 % of the EU farmland36 . 
Näiden tilojen osuus EU:n maatalousmaasta on kuitenkin 73 prosenttia36.
In 2016 the share of farmland belonging to holdings under at least one greening obligation rose to 77 %. 
Vuonna 2016 kaikkiaan 77 prosenttia maatalousmaasta kuului tiloille, joilla on noudatettava vähintään yhtä viherryttämisvaatimusta.
The Commission considers this figure as a key result indicator for greening. 
Komissio pitää tätä lukua viherryttämisen keskeisenä tulosindikaattorina.
SWD(2016) 218 final, as updated by SWD(2017) 121 final. 
35 36 EU yhteensä YMP:n piirissä viherryttämisvaatimuksen(sten) kohteena SWD(2016) 218 final, päivitettynä asiakirjalla SWD(2017) 121 final.
This difference between the share of holdings and share of farmland results from the fact that most of the exemptions concern smaller holdings, which, although numerous, collectively represent a limited area. 
Ero tilojen osuuden ja maatalousmaan osuuden välillä johtuu siitä, että useimmat vapautukset koskevat pieniä tiloja, jotka suuresta lukumäärästään huolimatta kattavat yhdessä vain vähäisen alan.
Additionally, many of the smallest holdings are entirely outside the CAP system – they do not claim any form of direct aid. 
Lisäksi monet pienimmistä tiloista ovat kokonaan YMP-järjestelmän ulkopuolella eivätkä siis hae minkään tyyppistä suoraa tukea.
In Chapter 7 of our 2016 Annual Report37 we presented the results of our analysis of the effects of greening on land use (in terms of crop diversification and EFAs), following its first year. 
Tilintarkastustuomioistuin esitti varainhoitovuotta 2016 koskevan vuosikertomuksensa37 seitsemännessä luvussa tulokset suorittamastaan analyysistä, jonka kohteena olivat viherryttämisen vaikutukset maankäyttöön (viljelyn monipuolistamisen ja ekologisten alueiden kannalta).
We based this analysis on a comparison of farming practices in 2014 and 2015 (i.e. the last year before greening was introduced and the first year of its implementation)38. 
Tilintarkastustuomioistuin käytti analyysinsä perustana vuosien 2014 ja 2015 viljelykäytäntöjen vertailua (viimeinen vuosi ennen viherryttämisen käyttöönottoa ja viherryttämisen ensimmäinen täytäntöönpanovuosi)38.
Figure 5 presents the results of this analysis. 
Kaaviossa 5 esitetään analyysin tulokset.
In the case of both crop diversification and EFAs, we found that for most holdings in our sample (and for most farmland39), the introduction of greening did not require any change in farming practices. 
Viljelyn monipuolistamista ja ekologisia aloja tarkasteltaessa havaittiin, että useimmilla otokseen poimituilla tiloilla (ja useimmilla viljelysmailla39) viherryttämisen käyttöönotto ei edellyttänyt mitään muutoksia viljelykäytäntöihin.
This was either because the holdings concerned already met the greening requirements in 2014 or because they were exempt. 
Tämä johtui joko siitä, että kyseiset tilat joko täyttivät viherryttämisvaatimukset jo vuonna 2014 tai ne oli vapautettu vaatimuksista.
39 Annual Report figure Our results, expressed as shares of holdings in the sample, are not an indicator of the shares of holdings in the overall population of greening beneficiaries. 
Tilintarkastustuomioistuimen tulokset ilmaistaan tilojen osuutena otoksesta eivätkä ne siten osoita tilojen osuutta viherryttämistuen saajien koko perusjoukosta.
This is because we drew our sample using monetary unit sampling, a methodology designed to produce results which are statistically representative in terms of shares of expenditure, not shares of beneficiaries. 
Tämä johtuu siitä, että tilintarkastustuomioistuin käyttää rahayksikköön perustuvaa otantaa, jonka on tarkoitus tuottaa tuloksia, jotka ovat tilastollisesti edustavia ilmoittaen osuuden menoista eikä tuensaajista.
However, our results can serve as a reasonable approximation of the situation in terms of shares of land, because direct payments are generally proportional to the area of the holding. 
Tilintarkastustuomioistuimen tuloksia voidaan kuitenkin käyttää kohtuullisen tarkkana arviona maa-alan osuudesta, koska suora tuki on yleensä suhteutettu tilan pinta-alaan.
29. As noted in our Annual Report40, we identified “some positive changes in farming practices following the introduction of the scheme, especially in terms of EFAs”. 
Kuten tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa40 tuotiin esiin, tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että ”viljelykäytännöissä on viherryttämisen seurauksena tapahtunut joitakin myönteisiä muutoksia, jotka liittyvät erityisesti ekologisieen alaan”.
For those holdings where the introduction of greening did result in a positive change in farming practice, we estimated the share of arable land on which such changes occurred. 
Tilintarkastustuomioistuin arvioi, kuinka suuri oli muutoksen kokeneen viljelysmaan osuus niillä tiloilla, joilla viherryttäminen todellakin sai aikaan myönteisen muutoksen viljelykäytännöissä.
We found this share was around 15 %41 for crop diversification and around 4 %42 for EFAs. 
monipuolistamisen tapauksessa ja noin neljä prosenttia42 ekologisten alojen kohdalla.
Taking into account the holdings on which no change of farming practices was required at all, as well as the fact that arable land makes up around 60 %43 of all farmland in the EU, this means that around 1 % of EU farmland required more crop diversification, and around 1 % required new EFAs following the introduction of greening. 
Kun otetaan huomioon tilat, joilla ei vaadittu minkäänlaista viljelykäytäntöjen muutosta, sekä se, että viljelysmaa muodostaa noin 60 prosenttia43 kaikesta EU:n maatalousmaasta, on nähtävissä, että noin yhdellä prosentilla EU:n maatalousmaasta edellytettiin viljelyn monipuolistamista ja noin yhdellä prosentilla edellytettiin uusia ekologisia aloja viherryttämisen käyttöönoton seurauksena.
Our estimates are very close to those produced by the JRC. 
Tilintarkastustuomioistuimen arviot ovat hyvin lähellä YTK:n arvioita.
For EFAs, the maximum share of arable land on which farming practice may have had to change was limited to 5 % (where a farmer without any EFAs in 2014 introduced new EFAs on the farm in order to meet the 5 % greening requirement in 2015). 
42 43 44 45 Ekologisten alojen tapauksessa viljelykäytäntöä on saatettu joutua muuttamaan vain enintään viiden prosentin osuudella viljelysmaasta (viljelijä, jolla ei vuonna 2014 ollut yhtään ekologista alaa otti käyttöön uusia ekologisia aloja tilalla noudattaakseen viiden prosentin viherryttämisvaatimusta vuonna 2015).
Our result is below 5 % because many of the holdings which had to introduce more EFAs in the wake of greening did have some areas qualifying as EFAs already in 2014. 
Tilintarkastustuomioistuimen saama tulos on alle viisi prosenttia, koska monilla niistä tiloista, joiden oli otettava käyttöön enemmän ekologisia aloja viherryttämisen yhteydessä, oli joitakin ekologiseksi alaksi kelpaavia maa-alueita jo vuonna 2014.
This reconciles to the intermediary results presented in Figure 5 (2 % of arable land for crop diversification + 1.5 % of arable land for EFAs = 3.5 %). 
Tämä täsmää kaaviossa 5 esitettyjen välitulosten kanssa (kaksi prosenttia viljelysmaasta viljelyn monipuolistamisen osalta + 1,5 prosenttia viljelysmaasta ekologisten alojen osalta = 3,5 prosenttia).
Figure 6 – Greening led to change in farming practice on around 5 % of EU farmland (JRC model-based estimate) permanent crops (exempt from greening) ≈ 6 % of EU farmland EU farmland permanent grassland ≈ 34 % of EU farmland arable land ≈ 60 % of EU farmland Change in farming practices attributable to greening: permanent grassland (ESPG) ≈ 1.5 % of EU farmland arable land (EFA) ≈ 2.4 % of EU farmland arable land (crop diversification) ≈ 1.8 % of EU farmland Source: ECA, based on JRC study results and Eurostat data (Farm Structure Survey 2013). 
Kaavio 6 – Viherryttämisvaatimukset johtivat viljelykäytäntöjen muuttumiseen noin viidellä prosentilla EU:n maatalousmaasta (YTK:n malliin perustuva arvio) 33 EU:n ma a ta l ous ma a pysyvä nurmi ≈ 34 % EU: maatalousmaasta viljelysmaa ≈ 60 % EU: maatalousmaasta Viherryttämisestä johtuvat muutokset vi l je lykäytä nnöissä:  pysyvä nurmi (ESPG) ≈ 1.5 % EU:n ma a talousmaasta  viljelysmaa (ekologinenala) ≈ 2.4 % EU:n ma a talousmaasta  viljelysmaa (viljelyn monipuolistaminen) ≈ 1.8 % EU:n ma a talousmaasta pysyvät kasvit (vapautus viherryttämisestä) ≈ 6 % EU:n maatalousmaasta Ekologisenalanja viljelyn monipuolistamisen päällekkäisyys (≈ 1,2 % EU:n maatalousmaasta) (typpeäsitovatkasvit voidaan laskea molempien viherryttämiskäytäntöjen l ukuun) Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin, YTK:n tutkimustulosten ja Eurostatin tietojen pohjalta (Tutkimus maatilojen rakenteesta 2013).
It is important to note that both our estimates and those of the JRC concern the area on which – following the introduction of greening – a change in farming practice occurred. 
On tärkeää huomata, että tilintarkastustuomioistuimen ja YTK:n arviot koskevat molemmat pinta-alaa, jolla on muutettu viljelykäytäntöä viherryttämisen seurauksena.
They do not represent the area affected by the positive impact of such changes. 
Niissä ei tarkoiteta pinta-alaa, johon kyseisillä muutoksilla on ollut myönteisiä vaikutuksia.
particular, can produce benefits which extend well beyond their boundaries (e.g. a buffer strip with wild flowers may provide a habitat for pollinators, which would then spread over the neighbouring parcels). 
Erityisesti ekologiset alat voivat tuottaa hyötyjä, jotka ulottuvat paljon laajemmalle kuin itse ekologinen ala (esimerkiksi luonnonvaraisten kukkien muodostama suojavyöhyke saattaa tarjota elinympäristön pölyttäjille, jotka sitten voivat levitä naapurilohkojen yli).
The estimate that greening resulted in a change in farming practices on only around 5 % of EU farmland stands in sharp contrast to the Commission’s key result indicator mentioned in paragraph 26 (see also Figure 4), namely that in 2015 73 % of EU agricultural area is subject to greening. (77 % in 2016). 
Arvio, jonka mukaan viljelykäytännöt muuttuivat viherryttämisen seurauksena vain noin viidellä prosentilla EU:n maatalousmaasta, on jyrkässä ristiriidassa kohdassa 26 mainitun komission keskeisen tulosindikaattorin kanssa (ks. myös kaavio 4). Tulosindikaattorin mukaan viherryttämisen kohteena on vuonna 2015 73 prosenttia EU:n maatalousmaasta (77 prosenttia vuonna 2016).
This difference can be explained by looking at what the Commission’s result indicator measures, which is the share of EU farmland belonging to holdings subject to at least one greening obligation. 
Tähän eroon löytyy selitys katsomalla, mitä komission tulosindikaattorilla mitataan: kuinka suuri osuus EU:n maatalousmaasta kuuluu tiloille, joilla on noudatettava vähintään yhtä viherryttämisvaatimusta.
Hence, even if the greening obligation applied only to a single parcel, irrespective of its size, the area of the whole farm would still be included in the Commission’s indicator. 
Näin ollen jopa ne tapaukset, joissa viherryttämisvaatimus koskisi vain yhtä ainoata lohkoa lohkon koosta riippumatta, kyseessä olevan maatilan koko pinta-ala laskettaisiin silti mukaan komission indikaattoriin.
In other words, this indicator measures all land belonging to farms which are not fully exempt from greening (or simply outside the CAP direct payment system). 
Indikaattori mittaa toisin sanoen kaiken sellaisille tiloille kuuluvan maa-alan, joita ei ole täysin vapautettu viherryttämisestä (tai jotka yksinkertaisesti ovat YMP:n suoran tuen järjestelmän ulkopuolella).
Given the available data on the EU farm structure and the various exemption thresholds applying under greening, the Commission could have estimated the value of this indicator before implementing the policy. 
Kun otetaan huomioon tiedot, jotka ovat saatavilla EU:n tilojen rakenteesta ja erilaisista viherryttämisen yhteydessä sovellettavista vapautuksiin oikeuttavista kynnysarvoista, komissio olisi voinut arvioida kyseisen indikaattorin arvon ennen toimintapolitiikan täytäntöönpanoa.
As such, this figure is of limited use for monitoring the results achieved with greening. 
Luvulla on sellaisenaan vain vähän käyttöä viherryttämisen avulla saavutettujen tulosten seurannassa.
It does not, for example, reflect how widespread greening practices actually are – it would not change, for example, if the EFA requirement were raised from 5 % to 7 %. ... which illustrates the significant deadweight in the policy’s design 34. 
Se ei esimerkiksi osoita, kuinka laajalti viherryttämiskäytäntöjä tosiasiassa harjoitetaan – luku ei esimerkiksi muuttuisi, vaikka ekologista alaa koskeva vaatimus nostettaisiin viidestä prosentista seitsemään prosenttiin. ...mikä osoittaa, että toimintapolitiikan perusrakenteeseen liittyy lähtökohtaisesti merkittävä nollavaikutus 34.
The limited scale of change in farming practices brought about by greening is linked to the significant level of deadweight46 in the green payment. 
Viljelykäytäntöjen vaatimaton muuttuminen viherryttämisen seurauksena on sidoksissa viherryttämistukeen liittyvään merkittävään nollavaikutukseen46.
Deadweight resulting from overlaps between greening and cross-compliance is discussed in paragraphs 59 to 61. 
Kohdissa 59–61 käsitellään viherryttämisen ja täydentävien ehtojen päällekkäisyyksistä johtuvaa nollavaikutusta.
Given its limited extent (only a few EFA types are 46 29 The term ‘deadweight’ describes situations where public money (here: the green payment) is paid to a beneficiary (here: a farmer) for public goods (here: farming practices beneficial for the environment) that would have been provided anyway, even without public support, because they are either part of the beneficiary’s normal activity or required by law (here: cross-compliance). 
46 34 Termi ’nollavaikutus’ kuvaa tilannetta, jossa edunsaajalle (tässä tapauksessa viljelijälle) maksetaan julkisia varoja (tässä tapauksessa viherryttämistukea) julkishyödykkeistä (tässä tapauksessa ympäristön kannalta suotuisista viljelykäytännöistä), jotka olisi tuotettu joka tapauksessa ilman julkista tukeakin siksi, että ne ovat joko lakisääteisiä (tässä tapauksessa täydentävien ehtojen mukaisia) tai osa edunsaajan tavanomaista toimintaa.