natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When they persist over months or years, droughts can affect large areas and may have serious environmental, social and economic impacts. 
Kuukausia tai vuosia kestävät kuivuusjaksot voivat vaikuttaa laajoihin alueisiin, ja niillä voi olla vakavia ympäristöön liittyviä, sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia.
While droughts have always occurred, their frequency and impact have been exacerbated by climate change and human activities that are not adapted to the local climate. 
Vaikka kuivuusjaksoja on ollut aina, niiden esiintymistiheyttä ja vaikutusta ovat voimistaneet ilmastonmuutos ja ihmisten toiminta, jota ei ole mukautettu paikalliseen ilmastoon.
See e.g. Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and Ecosystem Services, “Assessment Report on Land Degradation and Restoration”. 
Ks. esim. luonnon monimuotoisuutta ja ekosysteemipalveluja käsittelevä hallitustenvälinen tiede-ja politiikkafoorumi, “Assessment Report on Land Degradation and Restoration”.
Desertification is caused by both human activity and climate change. − Human activities. 
Aavikoituminen johtuu sekä ihmisen toiminnasta että ilmastonmuutoksesta. − Ihmisen toiminta.
Overuse or inefficient use of water, e.g. through poor irrigation techniques, reduces the overall water supply in an area, potentially leading to vegetation loss and eventually desertification. 
Veden liikakäyttö tai tehoton käyttö esimerkiksi heikkojen kastelutekniikoiden vuoksi vähentää veden kokonaistarjontaa alueella, mikä saattaa johtaa kasvillisuuden vähenemiseen ja ajan myötä aavikoitumiseen.
Overgrazing and deforestation8 can lead to desertification because both remove or damage the vegetation that protects the land and keeps it moist and fertile. 
Liikalaiduntaminen ja metsäkato8 voivat johtaa aavikoitumiseen, koska molemmat poistavat tai vahingoittavat kasvillisuutta, joka suojelee maata ja pitää sen kosteana ja hedelmällisenä.
Studies have found that land abandonment can be a factor making land more vulnerable to land degradation and desertification9. 
Tutkimuksissa on havaittu, että maankäytön loppuminen voi lisätä maa-alueen alttiutta maaperän huonontumiseen ja aavikoitumiseen9.
However lack of human activity can also bring benefits, such as soil recovery, increased biodiversity or active reforestation10. − Climate change. 
Ihmisen toiminnan puutteesta voi toisaalta olla myös hyötyä, josta ovat esimerkkinä maaperän palautuminen, luonnon monimuotoisuuden lisääntyminen tai aktiivinen uudelleenmetsitys10. − Ilmastonmuutos.
As average temperatures rise and droughts and other severe weather events increase in frequency and intensity due to climate change (see paragraph 9), dryland degradation (and thus desertification) tends to increase. When land is extremely dry, it is susceptible to erosion including during flash floods, when topsoil is quickly swept away, further degrading the land surface11. 4. 
Kun keskilämpötilat nousevat ja kuivuusjaksojen ja muiden vakavien sääilmiöiden esiintymistiheys ja vakavuus kasvavat ilmastonmuutoksen vuoksi (ks. kohta 9), myös kuivien alueiden huonontumisella (ja sen myötä aavikoitumisella) on tapana lisääntyä. Erittäin kuiva maaperä on altis eroosiolle, World Atlas of Desertification, JRC, 2018.
Biomass and soil carbon stocks Overgrazing occurs when farmers have too many livestock in a small area or when they keep livestock in an area for too long. 
Liikalaiduntamista tapahtuu, kun viljelijöillä on liian paljon karjaa pienellä alueella tai kun he pitävät karjaa liian pitkään samalla alueella.
Deforestation is often caused by harvesting wood for fuel or to make room for farming or housing. 
Metsäkato johtuu usein puunkaadosta polttoaineeksi tai maanviljely-tai asuntokäyttöön tarkoitetun tilan raivaamiseksi.
See Rubio, J. L. and Recatalá, L., “The relevance and consequences of Mediterranean desertification including security aspects”, Centro de Investigaciones sobre Desertificación, Valencia, Spain, 2006 or Salvati, L. and Bajocco, S. “Land sensitivity to desertification across Italy: Past, present, and future”, Applied Geography 31, 2011. 
Rubio, J. L. ja Recatalá, L., ”The relevance and consequences of Mediterranean desertification including security aspects”, Centro de Investigaciones sobre Desertificación, Valencia, Espanja, 2006 tai Salvati, L. ja Bajocco, S. ”Land sensitivity to desertification across Italy: Past, present, and future”, Applied Geography 31, 2011.
Rey Benayas, J. M., Martins, A., Nicolau, J. M. and Schulz, J. J., “Abandonment of agricultural land: an overview of drivers and consequences”, CABI Publishing, 2007. 
Rey Benayas, J. M., Martins, A., Nicolau, J. M. ja Schulz, J. J., Abandonment of agricultural land: an overview of drivers and consequences, CABI Publishing, 2007.
9 8 9 10 11 
7 8 9 10
10 are vulnerable to loss to the atmosphere as a result of projected increases in the intensity of storms, wildfires, land degradation and pest outbreaks 12. − Soil restoration gradually absorbs greenhouse gases from the atmosphere, allowing trees and vegetation to grow. 
Biomassa ja maaperän hiilivaranto ovat haavoittuvaisia ilmakehään tapahtuville päästöille, sillä niiden ennakoidaan voimistavan myrskyjä, maastopaloja, maaperän huonontumista ja tuholaisesiintymiä12. − Maaperän palauttaminen ennalleen sitoo asteittain kasvihuonekaasuja ilmakehästä, minkä ansiosta puut ja kasvillisuus voivat kasvaa.
These plants can then absorb more carbon. 
Nämä kasvit puolestaan sitovat lisää hiiltä.
In areas where the soil is degraded, this process cannot function – and carbon is not absorbed from the atmosphere. 
Alueilla, joilla maaperä on huonontunut, tämä prosessi ei toimi – eikä hiiltä sidota ilmakehästä.
Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC), “Global Warming of 1.5°C”, 2018, Approval Session, pp. 3-72; Settele, J. et al., “Terrestrial and Inland Water Systems”, Climate Change 2014: Impacts, Adaptation and Vulnerability. 
12 11 Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC), “Global Warming of 1.5°C”, 2018, Approval Session, s. 3–72; Settele, J. et al., “Terrestrial and Inland Water Systems”, Climate Change 2014: Impacts, Adaptation and Vulnerability.
Contribution of Working Group II to the Fifth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change, [Field, C. B., Barros, V. R., Dokken, D. J., Mach, K. J., Mastrandrea, M. D., Bilir, T. E., Chatterjee, M., Ebi, K. L., Estrada, Y. O., Genova, R. C., Girma, B., Kissel, E. S., Levy, A. N., MacCracken, S., Mastrandrea, P. R. and White, L. L. (eds.)]. 
Contribution of Working Group II to the Fifth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change, [Field, C. B., Barros, V. R., Dokken, D. J., Mach, K. J., Mastrandrea, M. D., Bilir, T. E., Chatterjee, M., Ebi, K. L., Estrada, Y. O., Genova, R. C., Girma, B., Kissel, E. S., Levy, A. N., MacCracken, S., Mastrandrea, P. R. and White, L. L. (toim.)].
Cambridge University Press, 2014, pp. 271-359.; Seidl, R. et al., “Forest disturbances under climate change”, Nature Climate Change, 7, 2017, pp. 395-402, 7 doi:10.1038/nclimate3303. 
Cambridge University Press, 2014, s. 271–359.; Seidl, R. et al., “Forest disturbances under climate change”, Nature Climate Change, 7, 2017, pp.
In 2008, the European Environment Agency (EEA) carried out a study13 on desertification in southern, central and eastern Europe, covering 1.68 million km2. 
Vuonna 2008 Euroopan ympäristökeskus (EYK) toteutti tutkimuksen13 aavikoitumisesta Etelä-, Keski-ja Itä-Euroopassa.
In 2017, a follow-up study14, based on the same methodology, was carried out. 
Vuonna 2017 toteutettiin samoihin menetelmiin perustuva seurantatutkimus14.
This research showed that the amount of territory with a high or very high sensitivity to desertification had increased by 177 000 km2 – an area approximately equivalent to the size of Greece and Slovakia combined – in less than a decade (see Table 1). 
Tutkimuksessa kävi ilmi, että sellaisen alueen määrä, jonka herkkyys aavikoitumiselle oli suuri tai erittäin suuri, oli kasvanut alle vuosikymmenessä 177 000 neliökilometriä, mikä vastaa yhteensä noin Kreikan ja Slovakian yhteenlaskettua pinta-alaa (ks. taulukko 1).
13 14 The study covered Portugal, Spain, southern region of France, Italy, Slovenia, Croatia, Bosnia and Herzegovina, Montenegro, Serbia, Albania, Greece, FYROM, Romania and Bulgaria. 
Tutkimus kattoi seuraavat alueet: Portugali, Espanja, Ranskan eteläosa, Italia, Slovenia, Kroatia, Bosnia ja Hertsegovina, Montenegro, Serbia, Albania, Kreikka, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Romania ja Bulgaria.
Prăvălie, R., Patriche, C., Bandoca, G., “Quantification of land degradation sensitivityareas in Southern and Central Southeastern Europe. 
Prăvălie, R., Patriche, C. ja Bandoca, G., ”Quantification of land degradation sensitivity areas in Southern and Central Southeastern Europe.
New results based on improving DISMED methodology with new climate data”, Catena – An Interdisciplinary Journal of Soil Science – Hydrology – Geomorphology focusing on Geoecology and Landscape Evolution, No 158, 2017; pp. 309-320. 
New results based on improving DISMED methodology with new climate data”, Catena – An Interdisciplinary Journal of Soil Science – Hydrology – Geomorphology focusing on Geoecology and Landscape Evolution, No 158, 2017; s. 309–320. 13 14
Figure 2 – Sensitivity Desertification Index in the EU15 for 2008 and 2017 Source: Prăvălieet al.,2017. 
Kaavio 2 – Aavikoitumisherkkyysindeksi EU:ssa15 vuosina 2008 ja 2017 Lähde: Prăvălie et al., 2017.
Cyprus, which was not in the scope of the above-mentioned study, is especially badly affected: studies have identified that 99 % of the country is vulnerable to desertification16. 
Vaikutus on erityisen vakava Kyproksessa, joka ei sisältynyt edellä mainittuun tutkimukseen. Tutkimusten mukaan 99 prosenttia Kyproksesta on alttiina aavikoitumiselle16.
Annex I contains maps showing susceptibility to desertification in the five Member States we visited (see paragraph 26). 
Liitteessä I olevista kartoista käy ilmi niiden viiden jäsenvaltion alttius aavikoitumiselle, joihin tilintarkastustuomioistuin teki tarkastuskäynnin (ks. kohta 26).
12 15 Both maps use the same methodology, although for the 2017 map an additional Climate Quality Index was considered. 
13 Aavikoitumisherkkyysindeksi Aavikoitumisherkkyysindeksi 15 Kartoissa käytettiin samoja menetelmiä lukuun ottamatta sitä, että vuotta 2017 koskevassa kartassa otettiin huomioon myös ilmaston laatua koskeva indeksi.
16 I.A.CO Environmental & Water Consultants, Cyprus, 2008. 
16 I.A.CO Environmental & Water Consultants, Kypros, 2008.
Climate change scenarios confirm the EU’s increased vulnerability to desertification 8. 
Ilmastonmuutosskenaariot vahvistavat, että EU:n alttius aavikoitumiselle lisääntyy 8.
Projections on climate change in Europe indicate that the risk of desertification is increasing17. 
Ilmastonmuutosta Euroopassa koskevien ennusteiden mukaan aavikoitumisriski kasvaa17.
Hot semi-deserts exist in southern Europe, where studies have identified the climate transforming from temperate to dry18. 
Kuumia puoliaavikoita on jo Etelä-Euroopassa, jossa ilmasto on tutkimusten mukaan muuttumassa leudosta kuivaksi18.
This phenomenon is already extending northwards. 
Ilmiö on jo laajenemassa kohti pohjoista.
Scientific evidence suggests that man-made emissions have substantially increased the probability of drought years in the Mediterranean region19. 
Tieteellisen näytön mukaan ihmisten aiheuttamat päästöt ovat viime vuosina lisänneet huomattavasti kuivuuden esiintymistodennäköisyyttä Välimeren alueella19.
With climate change, water is becoming scarcer in parts of Europe, and studies have identified that droughts occur more frequently20. 
Ilmastonmuutoksen myötä veden määrä vähenee osissa Eurooppaa, ja tutkimusten mukaan kuivuusjaksoja esiintyy tiheämmin20.
According to the climate change models used by the Commission, temperatures are projected to increase by more than 2°C in certain regions (such as Spain) by the end of the century. 
Komission käyttämien ilmastonmuutosmallien mukaan lämpötilojen ennustetaan kohoavan yli kaksi celsiusastetta tietyillä alueilla (esimerkiksi Espanjassa) vuosisadan loppuun mennessä.
Over the same time period, summer precipitation is projected to decrease by 50 % or more in southern Europe21. 
Samalla aikavälillä kesän sademäärien ennakoidaan laskevan Etelä-Euroopassa 50 prosenttia tai enemmän21.
In their 2018 report22, the Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) confirmed with high confidence that temperatures on extreme hot days in mid-latitudes will increase by up to about 3°C at global IPCC Fifth Assessment Report, Working Group III Report “Climate Change 2014: Mitigation of Climate Change”; EEA, Climate Change Impacts and Vulnerability, 2016; the Court’s Landscape review: EU action on energy and climate change, paragraph 117. 
Hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneeli (IPCC) vahvisti vuoden 2018 raportissaan22, että on erittäin todennäköistä, että lämpötilat nousevat keskileveysasteilla erittäin kuumina päivinä noin kolmella celciusasteella, jos ilmasto lämpenee IPCC Fifth Assessment Report, Working Group III Report “Climate Change 2014: Mitigation of Climate Change”; EYK, Climate Change Impacts and Vulnerability, 2016; tilintarkastustuomiostuimen julkaisu Yleiskatsaus: EU:n energia-ja ilmastotoimet, kohta 117.
See e.g. Spinoni, J., Vogt, J., Barbosa, P., McVormick, N., Dosio, A., “Is Europe at risk of desertification due to climate change?”, Geophysical Research Abstracts Vol. 
Ks. esim. Spinoni, J., Vogt, J., Barbosa, P., McVormick, N., Dosio, A., “Is Europe at risk of desertification due to climate change?”, Geophysical Research Abstracts Vol.
EGU2018-9557, 2018 EGU General Assembly IPCC, “Global Warming of 1.5°C”, 2018, Approval Session, pp. 3-36; Gudmundsson, L. and Seneviratne, S. I., “Anthropogenic climate change affects meteorological drought risk in Europe”, Environmental Research Letters, 11(4), 2016, 044005, doi:10.1088/1748-46 9326/11/4/044005; Gudmundsson,L.,Seneviratne,S.I.,andZhang,X.,2017,“Anthropogenic climate change detected in European renewable freshwater resources”, Nature Climate Change, 7, p. 
IPCC, “Global Warming of 1.5°C”, 2018, Approval Session, s. 3–36; Gudmundsson, L. and Seneviratne, S. I., “Anthropogenic climate change affects meteorological drought risk in Europe”, Environmental Research Letters, 11(4), 2016, 044 005, doi:10.1088/1748-46 9326/11/4/044 005; Gudmundsson, L., Seneviratne, S. I., and Zhang, X., 2017, “Anthropogenic climate change detected in European renewable freshwater resources”, Nature Climate Change, 7, s.
See e.g. Poljansek, K., Marin Ferrer, M., De Groeve, T., Clark, I., (Eds.), “Science for disaster risk management 2017: knowing better and losing less”, Publications Office of the European Union, Luxembourg, 2017 and http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/scarcity_en.htm. 
Ks. esimerkiksi Poljansek, K., Marin Ferrer, M., De Groeve, T. ja Clark, I., (toim.), ”Science for disaster risk management 2017: knowing better and losing less”, Euroopan unionin julkaisutoimisto, Luxemburg, 2017 ja http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/scarcity_en.htm.
Climate Impacts in Europe. 
Climate Impacts in Europe.
The JRC PESETA II project, 2014. 
The JRC PESETA II Project, 2014.
JRC Scientific and Policy Reports. 
JRC Scientific and Policy Reports.
Data from Dosio and Parulo 2011 and Dosio et al. 
Tiedot lähteistä Dosio ja Paruolo 2011 sekä Dosio et al.
13 17 18 19 20 21 22 IPCC, “Global Warming of 1.5°C”, 2018, Summary of Policy Makers, p. 
14 17 18 19 20 21 22 IPCC, “Global Warming of 1.5°C”, 2018, yhteenveto poliittisille päättäjille, s.
warming of 1.5°C and by about 4°C at 2°C, and that the number of hot days is projected to increase in most land regions. 
Lisäksi kuumien päivien lukumäärän ennakoitiin kasvavan useimmilla maa-alueilla.
The models used by the Commission also provide projections on the risk of desertification, which is expected to be significant in particular in Spain, southern Italy, Portugal, and areas of south-eastern Europe including Bulgaria, Greece, Cyprus and the Danube Delta in Romania (see Figure 3). 
Komission käyttämät mallit tarjoavat myös ennusteita aavikoitumisriskistä, jonka odotetaan olevan merkittävä erityisesti Espanjassa, Etelä-Italiassa, Portugalissa ja Kaakkois-Euroopan alueilla, mukaan lukien Bulgaria, Kreikka, Kypros ja Tonavan suistoalue Romaniassa (ks. kaavio 3).
Other studies report particularly strong increases in dryness and decreases in water availability in southern Europe and the Mediterranean when shifting from a 1.5°C to a 2°C global warming23. 
Muissa tutkimuksissa raportoidaan, että kuivuus ja veden saatavillaolon väheneminen tulevat lisääntymään voimakkaasti Euroopan eteläosissa ja Välimeren alueella, kun ilmaston lämpeneminen nousee 1,5 celciusasteesta kahteen23.
Figure 3 – Predicted change in desertification risk and aridity index in 2071-2100 compared to 1981-2010 − Predicted change in desertification risk24 under 2.4°C scenario (RCP 4.5 – left) and 4.3°C scenario (RCP 8.5 – right) in 2071-2100 compared to 1981-201025. 
Kaavio 3 – Aavikoitumisriskin ja kuivuusindeksin ennustettu muutos vuosina 2071–2100 verrattuna vuosiin 1981–2010 − Aavikoitumisriskin ennustettu muutos24 2,4 celsiusasteen skenaariossa (RCP 4.5 – vasemmalla) ja 4,3 celsiusasteen skenaariossa (RCP 8.5 – oikealla) vuosina 2071–2100 verrattuna vuosiin 1981–201025.
Legend Low decrease in risk Low increase in risk Advanced increase in risk High increase in risk Source: Spinoni,J.,Barbosa,P.,Dosio,A., McCormick,N., Vogt, J., “IsEurope atriskofdesertificationdueto climatechange?”, Geophysical Research Abstracts Vol. 
16 Selitykset Riski vähenee hieman Riski kasvaa hieman Riski kasvaa merkittävästi Riski kasvaa erittäin paljon Lähde: Spinoni, J., Barbosa, P., Dosio, A., McCormick, N., Vogt, J., “Is Europe at risk of desertification due to climate change?”, Geophysical Research Abstracts Vol.
15 24 25 Based on various indicators such as FAO-UNEP Aridity Index, Köppen-Geiger Climate Classification, and Holdridge Life Zones. 
24 25 Ennuste perustuu useisiin indikaattoreihin, joita ovat muun muassa FAO:n ja YK:n ympäristöohjelman kuivuusindeksi, Köppenin ja Geigerin ilmastoluokitus sekä Holdridgen elämänvyöhykeluokitus.
Representative Concentration Pathways (RCPs) are greenhouse gas concentration trajectories usedbytheIPCC.By2081-2100, RCP4.5isprojectedtoresultinasurfaceairtemperature increase,comparedtothe1850-1900 (pre-industrial)average,withinalikelyrangeof1.7°Cto 3.2°C (mean of 2.4°C). 
IPCC-paneelin käyttämä luku kuvaa kasvihuonekaasujen pitoisuuksien mahdollisia kehityskulkuja (Representative Concentration Pathways, RCPs).
RCP 8.5 is projected to result in a temperature increase within a likely range of 3.2°C to 5.4°C (mean of 4.3°C). 
RCP 8.5 -kehityskulun mukaan lämpötila nousisi todennäköisesti 3,2–5,4°C (keskiarvo 4,3°C).
− Predicted change in the aridity index under 2.4°C scenario (RCP 4.5 – left) and 4.3°C scenario (RCP 8.5 – right) in 2071-2100 compared to 1981-2010. 
− Kuivuusindeksin ennustettu muutos 2,4 celsiusasteen skenaariossa (RCP 4.5 – vasemmalla) ja 4,3 celsiusasteen mallissa (RCP 8.5 – oikealla) vuosina 2071–2100 verrattuna vuosiin 1981–2010.
Source: Processed by Jian-Sheng Ye, Lanzhou University, China, in preparation of World Atlas of Desertification,2018, DOI:10.2760/06292.Sourcedata: Global Precipitation Climatology Centre and Climate Research Unit of the University of East Anglia. 
Tietolähde: Global Precipitation Climatology Centre ja East Anglian yliopiston ilmastontutkimusyksikkö.
Source: Cherlet, M., Hutchinson, C., Reynolds, J., Hill, J., Sommer, S., von Maltitz, G. (Eds.), World Atlas of Desertification,PublicationOfficeofthe European Union, Luxembourg, 2018, p. 
Lähde: Cherlet, M., Hutchinson, C., Reynolds, J., Hill, J., Sommer, S., von Maltitz, G. (toim.), ”World Atlas of Desertification”, Euroopan unionin julkaisutoimisto, Luxemburg, 2018, s.
The UN framework for combating desertification 11. 
Aavikoitumisen torjuntaa koskeva YK:n kehys 11.
The United Nations Convention to Combat Desertification (UNCCD) is an international agreement setting out a global framework for combating desertification. 
YK:n aavikoitumissopimus on kansainvälinen sopimus, jossa vahvistetaan maailmanlaajuinen kehys aavikoitumisen torjumiseksi.
It was established in 1994, following the Earth Summit in Rio de Janeiro in 199226. 
Aavikoitumissopimus solmittiin vuonna 1994 Rio de Janeirossa vuonna 1992 pidetyn ympäristökokouksen seurauksena26.
It is a legally binding agreement on land issues that addresses land degradation and desertification, providing a platform for adaptation, mitigation and resilience. 
26 Kyseessä on oikeudellisesti sitova sopimus maahan liittyvistä kysymyksistä.
The UNCCD has 197 parties, including the EU27 and its 28 Member States. 
Aavikoitumissopimuksessa on 197 osapuolta, joihin lukeutuvat EU27 ja sen 28 jäsenvaltiota.
conditions for people in drylands, to maintain and restore land productivity, and to mitigate the effects of desertification and drought. 
Osapuolet pyrkivät tekemään yhteistyötä kuivilla alueilla asuvien ihmisten elinolojen parantamiseksi, maan tuottavuuden ylläpitämiseksi ja palauttamiseksi sekä aavikoitumisen ja kuivuusjaksojen vaikutusten lieventämiseksi.
Parties to the UNCCD can voluntarily declare themselves to be “affected by desertification”. 
Aavikoitumissopimuksen osapuolet voivat ilmoittaa vapaaehtoisesti, että ne ”kärsivät aavikoitumisesta”.
These countries must design and implement national action programmes (NAPs) to combat desertification. 
Tällaisten valtioiden on valmisteltava ja pantava täytäntöön kansallisia toimintaohjelmia aavikoitumisen estämiseksi.
In 2015, the United Nations adopted the 2030 Agenda for Sustainable Development28, including a commitment to achieve all of the United Nations’ Sustainable Development Goals (SDGs). 
Vuonna 2015 YK hyväksyi kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelman28, johon sisältyy sitoumus kaikkien YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamisesta.
Of those, SDG 15 aims to “protect, restore and promote sustainable use of terrestrial ecosystems, sustainably manage forests, combat desertification, halt and reverse land degradation, halt biodiversity loss”; it includes a target of combating desertification, restoring degraded land and soil, including land affected by desertification, drought and floods, and striving to achieve a land degradation-neutral world by 2030 (target 15.3). 
Kestävän kehityksen tavoitteen 15 tarkoituksena on ”suojella maaekosysteemejä, palauttaa niitä ennalleen ja edistää niiden kestävää käyttöä; edistää metsien kestävää käyttöä; taistella aavikoitumista vastaan; pysäyttää maaperän köyhtyminen ja luonnon monimuotoisuuden häviäminen”. Lisäksi sen tavoitteena on ”pysäyttää metsäkato, ennallistaa pilaantunut maaperä esimerkiksi aavikoitumiselle, kuivuudelle ja tulville altistuneilla alueilla ja pyrkiä saavuttamaan nollataso maaperän pilaantumisessa” vuoteen 2030 mennessä (tavoite 15.3).
In 2017, the UNCCD adopted its 2018-2030 strategic framework, which focuses on achieving SDG target 15.3. 
Aavikoitumissopimuksen osapuolet hyväksyivät vuonna 2017 vuosia 2018–2030 koskevan strategiakehyksen, jossa keskitytään kestävän kehityksen tavoitteen 15.3 saavuttamiseen.
As a party to the UNCCD, the EU has confirmed its commitment to achieving land degradation neutrality by 2030. 
Aavikoitumissopimuksen sopimuspuolena EU on vahvistanut sitoutuvansa saavuttamaan maaperän huonontumisen nollatason vuoteen 2030 mennessä.
Combating desertification in the EU 15. 
Aavikoitumisen torjunta EU:ssa 15.
The EU does not have a dedicated strategy or a specific legal framework for desertification. 
EU:lla ei ole erillistä strategiaa tai erityistä oikeuskehystä aavikoitumista varten.
However, certain factors associated with desertification are addressed under various other strategies or spending programmes, as shown below. 
Tiettyjä aavikoitumiseen liittyviä tekijöitä kuitenkin käsitellään useissa muissa strategioissa tai meno-ohjelmissa, joista kerrotaan jäljempänä.