natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission’s proposal to amend OLAF Regulation clarifies the responsibilities of AFCOS as regards providing assistance to OLAF; to this end, it provides for an obligation of result on AFCOS, while abstaining from harmonisation of their organisation and powers by way of introducing minimum functions. 
Komission ehdotuksessa OLAF-asetuksen muuttamisesta selvennetään petostentorjunnan koordinointivirastojen vastuualoja OLAFin auttamisessa. Siinä esitetään tämän osalta petostentorjunnan koordinointivirastoille tulosvelvoite, mutta ei säädetä niiden organisaation ja toimivallan yhdenmukaistamisesta esittämällä vähimmäistoimintoja.
In addition, the proposal also provides for a legal basis for horizontal cooperation between AFCOS. 
Lisäksi ehdotuksessa esitetään oikeusperusta petostentorjunnan koordinointivirastojen horisontaaliselle yhteistyölle.
The Commission agrees that good coordination among the Member State's authorities is vital for successful fight against fraud. 
Komissio on samaa mieltä siitä, että hyvä koordinointi jäsenvaltioiden viranomaisten välillä on ratkaisevan tärkeää menestyksekkäässä petostentorjunnassa.
Recommendation 5 – Support expansion of the AFCOSs’ functions to improve coordination The Commission accepts this recommendation. 
Suositus 5 – Petostentorjunnan koordinointivirastojen tehtävien laajentamisen tukeminen koordinoinnin parantamiseksi Komissio hyväksyy tämän suosituksen.
The AFCOSs have a general role to support OLAF’s investigations in the Member State, and this task can indeed require liaising between and coordination with managing authorities and other Member State bodies involved in the fight against fraud. 
Petostentorjunnan koordinointivirastojen yleisenä tehtävänä on tukea OLAFin tutkimuksia jäsenvaltiossa. Tehtävä voi edellyttää yhteydenpitoa ja koordinointia hallintoviranomaisten ja muiden petostentorjuntaan osallistuvien jäsenvaltion elinten kanssa.
Therefore, this is already now part of the role of the AFCOSs, and the Commission will continue encouraging the Member States’ AFCOSs to expand their network. 
Tämän vuoksi se on jo osa petostentorjunnan koordinointivirastojen tehtävää, ja komissio kannustaa jatkossakin jäsenvaltioiden petostentorjunnan koordinointivirastoja laajentamaan verkostoaan.
The AFCOSs are best placed to determine the authorities concerned, which could be many and vary from Member State to Member State. 
Petostentorjunnan koordinointivirastot ovat parhaassa asemassa asianomaisten viranomaisten määrittämisessä. Niitä voi olla useita, ja ne vaihtelevat jäsenvaltioittain.
The Commission agrees with the ECA on the importance of ensuring the effectiveness of the AFCOS and could support a clearer definition of the functions of AFCOS. 
Komissio on tilintarkastustuomioistuimen kanssa yhtä mieltä siitä, että on tärkeää varmistaa petostentorjunnan koordinointivirastojen tehokkuus. Komissio voisi tukea niiden tehtävien tarkempaa määrittelyä.
The Commission’s proposal to amend the OLAF Regulation, however, leaves unchanged the general principle that the organisation and tasks of AFCOS should be determined by national law. 
OLAF-asetuksen muuttamista koskevassa komission ehdotuksessa ei kuitenkaan puututa yleiseen periaatteeseen, jonka mukaan petostentorjunnan koordinointivirastojen organisaatio ja tehtävät olisi määritettävä kansallisessa lainsäädännössä.
The scope of Regulation 883/2013 is limited to the investigative mandate of OLAF and therefore, as regards the role of AFCOS, it focuses on the support that AFCOS should provide to OLAF in exercising this mandate. While abstaining from any harmonisation, the proposal stipulates that AFCOS should either “provide” or “obtain” the assistance required by OLAF (an obligation of result on the AFCOS). 
Asetuksen 883/2013 soveltamisala koskee ainoastaan OLAFin tutkintavaltuuksia. Tämän vuoksi siinä todetaan petostentorjunnan koordinointiviraston tehtävistä, että niiden on tuettava OLAFia sen tehtävissä. Vaikka ehdotuksessa ei pyritä yhdenmukaistamiseen, sen mukaan petostentorjunnan koordinointivirastojen olisi tarjottava tai saatava apua, jota OLAF tarvitsee (petostentorjunnan koordinointivirastojen tulosvelvoite).
Therefore, the Commission proposal represents already a significant improvement over the current situation, as the AFCOS would need to ensure that assistance to OLAF is provided, regardless of whether assistance is directly provided by the AFCOS, or by a different authority acting on the AFCOS’ request). 17 
Komission ehdotus asetuksen muuttamisesta on siis jo merkittävä parannus nykytilanteeseen, koska sen mukaan koordinointivirastojen olisi varmistettava, että OLAFille tarjotaan apua riippumatta siitä, tuleeko apu suoraan koordinointivirastolta vai koordinointiviraston pyynnöstä toimivalta muulta viranomaiselta.
This performance audit was carried out by Audit Chamber II: Investment for cohesion, growth and inclusion spending areas, which is headed by ECA Member Iliana Ivanova. 
Tästä tuloksellisuuden tarkastuksesta vastasi II tarkastusjaosto, jonka vastuualueeseen kuuluvat yhteenkuuluvuutta, kasvua ja osallisuutta tukevien investointien menoalat.
The audit was led by ECA Member Henri Grethen, supported by Ildikó Preiss, Private Office Attaché; Juan Ignacio González Bastero, Principal Manager; Jorge Guevara López, Head of Task (CFE); Dana Christina Ionita, Sandra Dreimane (CFE), Florence Fornaroli, Efstratios Varetidis, Márton Baranyi, Zhivka Kalaydzhieva, and Janka Nagy-Babos Auditors. 
Tarkastus toimitettiin Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Henri Grethenin johdolla, ja siihen osallistuivat kabinettiavustaja Ildikó Preiss, toimialapäällikkö Juan Ignacio González Bastero, tehtävävastaava Jorge Guevara López (virallinen petostutkija) sekä tarkastajat Dana Christina Ionita, Sandra Dreimane (virallinen petostutkija), Florence Fornaroli, Efstratios Varetidis, Márton Baranyi, Zhivka Kalaydzhieva ja Janka Nagy-Babos.
Thomas Everett provided linguistic support. 
Kielellisissä kysymyksissä avusti Thomas Everett.
From left to right: Márton Baranyi, Thomas Everett, Efstratios Varetidis, Henri Grethen, Ildikó Preiss, Dana Christina Ionita, Juan Ignacio González Bastero, Janka Nagy-Babos, Jorge Guevara López, Florence Fornaroli, Sandra Dreimane. 
Vasemmalta oikealle: Márton Baranyi, Thomas Everett, Efstratios Varetidis, Henri Grethen, Ildikó Preiss, Dana Christina Ionita, Juan Ignacio González Bastero, Janka Nagy-Babos, Jorge Guevara López, Florence Fornaroli, Sandra Dreimane.
Event Date Adoption of Audit Planning Memorandum (APM) / Start of audit 10.1.2018 Official sending of draft report to Commission (or other auditee) 23.1.2019 Adoption of the final report after the adversarial procedure 27.3.2019 Commission’s (or other auditee’s) official replies received in all languages 6.5.2019 PDF ISBN 978-92-847-0170-4 doi:10.2865/450308 QJ-AB-19-004-EN-N HTML ISBN 978-92-847-0072-1 doi:10.2865/98146 QJ-AB-19-004-EN-Q 
Tapahtuma Päivämäärä Tarkastuksen suunnittelumuistio hyväksytty/ Tarkastus alkoi 10.1.2018 Kertomusluonnos lähetetty komissioon (tai muulle tarkastuskohteelle) 23.1.2019 Lopullinen kertomus hyväksytty kuulemismenettelyn jälkeen 27.3.2019 Komission (tai muun tarkastuskohteen) viralliset vastaukset saatu kaikilla kielillä 6.5.2019 PDF ISBN 978-92-847-0175-9 doi:10.2865/452710 QJ-AB-19-004-FI-N HTML ISBN 978-92-847-0101-8 doi:10.2865/960244 QJ-AB-19-004-FI-Q
The Commission and the Member States share the responsibility to counter fraud and any other illegal activities affecting the EU’s financial interests. 
Komissio ja jäsenvaltiot ovat yhdessä vastuussa EU:n taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muun laittoman toiminnan torjunnasta.
In this audit, we assessed whether managing authorities have properly fulfilled their responsibilities at each stage of the anti-fraud management process: fraud prevention, fraud detection and fraud response. 
Tarkastuksessaan tilintarkastustuomioistuin arvioi, ovatko hallintoviranomaiset täyttäneet asianmukaisesti velvollisuutensa petostentorjunnan hallinnointiprosessin jokaisessa vaiheessa eli petosten ehkäisemisen ja havaitsemisen sekä petoksiin reagoimisen aikana.
We found that managing authorities have improved the way they assess fraud risks and design preventive measures, but they still need to strengthen fraud detection, response and coordination among different Member State bodies. 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että hallintoviranomaiset ovat kehittäneet tapaansa arvioida petosriskejä ja suunnitella ehkäiseviä toimia, mutta viranomaisten on silti edelleen parannettava petosten havaitsemista, petoksiin reagoimista ja jäsenvaltioiden eri elinten välistä koordinointia.
In particular, they have made no significant progress towards proactive fraud detection and the use of data analytics tools. 
Hallintoviranomaiset eivät ole edistyneet merkittävästi etenkään ennakoivassa petosten havaitsemisessa eivätkä data-analytiikan käytössä.
Managing authorities under-report fraud cases to the Commission, which affects the reliability of published fraud detection rates. 
Hallintoviranomaiset aliraportoivat petostapauksista komissiolle, mikä heikentää julkaistujen petostenhavaitsemisasteiden luotettavuutta.
Moreover, suspicions of fraud are not systematically communicated to investigation or prosecution bodies. 
Myöskään epäiltyjä petoksia ei järjestelmällisesti raportoida tutkinta-tai syyttäjäviranomaisille.
EN 2019 Special Report NO 08 Wind and solar power for electricity generation: significant action needed if EU targets to be met (pursuant to Article 287(4), second subparagraph, TFEU) 
FI 2019 Erityiskertomus nro 08 Tuuli-ja aurinkovoima sähköntuotannossa: EU:n tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan merkittäviä toimia (annettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti)
Executive summary I Between 2005 and 2017, the share of renewables in the generation of electricity in the EU doubled, from around 15 % to almost 31 %. 
Tiivistelmä I Uusiutuvien energialähteiden osuus EU:n sähköntuotannosta kaksinkertaistui vuosina 2005–2017 noin 15 prosentista lähes 31 prosenttiin.
The main driver for this growth was the increase in wind and solar photovoltaic (PV) power. 
Merkittävin syy tähän kasvuun oli tuulivoiman ja aurinkosähkön lisääntyminen.
II Through this audit, we assessed whether the share of renewables in the gross final energy consumption has progressed enough for the EU to meet the 20 % target by 2020 as set by the directive on the promotion of the use of energy from renewables, and the effectiveness of EU and Member State support for electricity generation from wind and solar PV power. 
II Tarkastuksessa arvioitiin, onko uusiutuvien energialähteiden osuudessa energian kokonaisloppukulutuksesta edistytty riittävästi, jotta EU saavuttaa uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä annetussa direktiivissä määritetyn 20 prosentin tavoitteensa vuoteen 2020 mennessä. Lisäksi tarkastuksessa arvioitiin, oliko sähkön tuottamiseen tuulivoimalla ja aurinkosähköllä osoitettu EU:n ja jäsenvaltioiden tuki vaikuttavaa.
The publication of this audit report will coincide with the issuing in 2019 of the next in the series of renewable energy progress reports by the European Commission, which will detail the progress of Member States towards achieving their 2020 targets. These reports will afford a final chance to take corrective action and inform discussions on the post-2020 renewables situation. 
Tämä tarkastuskertomus julkaistaan samoihin aikoihin, kun Euroopan komissio julkaisee vuonna 2019 seuraavat uusiutuvan energian tilannekatsaukset. Katsauksissa esitellään jäsenvaltioiden edistymistä vuoden 2020 tavoitteiden saavuttamisessa, ja ne tarjoavat viimeisen tilaisuuden toteuttaa korjaavia toimia.
III The first catalyst towards the progress in renewables was the directive itself, and the second the Member States’ support schemes to incentivise investment. 
III Ensimmäinen uusiutuvia energialähteitä koskevan edistymisen katalysaattori oli direktiivi itse. Toinen katalysaattori olivat investointien kannustimina toimineet jäsenvaltioiden tukijärjestelmät. Vuodesta 2005 alkaen saavutetun merkittävän edistymisen jälkeen sekä tuulivoima-että aurinkosähköalan kehitys hidastui vuoden 2014 jälkeen.
By 2017, half of the Member States had either already reached or were close to reaching their 2020 targets. 
Vuoteen 2017 mennessä puolet jäsenvaltioista oli jo saavuttanut vuoden 2020 tavoitteensa tai oli lähellä niiden saavuttamista.
For the other Member States, attaining their national targets remains a significant challenge that will require further effort. 
Muille jäsenvaltioille kansallisten tavoitteiden saavuttaminen on yhä suuri haaste, joka edellyttää lisätoimia.
IV We found that the initial support schemes oversubsidized wind and solar PV deployment, but that decreasing the levels of support served to deter potential investment. 
IV Tilintarkastustuomioistuin totesi, että aluksi käyttöönotetuilla tukijärjestelmillä tuettiin liiallisesti tuulivoiman ja aurinkosähkön käyttöönottoa, mutta tukitasojen pienentäminen tyrehdytti mahdollisia investointeja.
Encouraging auctions and the use of citizen participation are crucial for increasing investment and enhancing conditions for deployment, such as overcoming restrictive spatial planning rules, lengthy administrative procedures and grid insufficiencies. 
On tärkeää kannustaa järjestämään huutokauppoja ja hyödyntämään kansalaisten osallistumista, jotta voidaan lisätä investointeja ja parantaa käyttöönoton edellytyksiä, kuten poistaa esteet, jotka liittyvät rajoittaviin aluesuunnittelua koskeviin sääntöihin, pitkiin hallinnollisiin menettelyihin ja sähköverkon puutteellisuuteen.
V Looking ahead to 2030, we found that the Commission’s 2016 ‘Clean Energy’ package lays the groundwork for a better investment environment. 
V Vuotta 2030 silmällä pitäen tilintarkastustuomioistuin totesi, että komission vuonna 2016 antama puhtaan energian säädöspaketti luo perustan paremmalle investointiympäristölle.
However, the lack of national targets might jeopardise the achievement of the EU target of at least 32 % for 2030. 4 
Kansallisten tavoitteiden puute saattaa kuitenkin vaarantaa vuodeksi 2030 asetetun vähintään 32 prosentin osuutta koskevan EU-tavoitteen saavuttamisen. 4
VI As a result of our audit, we recommend: — a focus on closing gaps to meet the 2020 targets; — an improvement in timeliness of statistical data on renewables; — the holding of sufficient auctions to increase renewable capacity for electricity; — the creation of a more favourable environment for renewable electricity generation through simplification of administrative procedures; — the promotion for investment in grid infrastructure and interconnectors; and — better monitoring to mitigate the absence of binding national targets. 5 
VI Tilintarkastustuomioistuin suosittelee tarkastuksen perusteella, että — keskitytään kaventamaan vuoden 2020 tavoitteiden saavuttamista koskevia eroja — parannetaan uusiutuvia energialähteitä koskevien tilastotietojen ajantasaisuutta — järjestetään riittävästi huutokauppoja uusiutuvan energian kapasiteetin lisäämiseksi sähköntuotannossa — luodaan aiempaa kannustavampi toimintaympäristö uusiutuvan sähköenergian tuotannolle yksinkertaistamalla hallinnollisia menettelyjä — edistetään verkkoinfrastruktuuriin ja yhdysjohtoihin tehtäviä investointeja — parannetaan seurantaa, jotta kyetään vähentämään sitovien kansallisten tavoitteiden puutteen vaikutusta. 5
Introduction 01 Between 1990 and 2017, the consumption of electricity in the EU grew on average by 1 % per year, from below 2.2 billion GWh1 to almost 2.8 billion GWh per year. 
Johdanto 01 Sähkönkulutus EU:ssa kasvoi vuodesta 1990 vuoteen 2017 keskimäärin prosentin vuodessa alle 2,2 miljardista gigawattitunnista1 lähes 2,8 miljardiin gigawattituntiin vuodessa.
In the period until 2020, consumption is forecast to increase by less than 0.3 % per year if specific energy efficiency measures are implemented, and by 0.7 % per year if no new efficiency policies are put in place in the 2020-2050 peirod2. 
Kulutuksen ennustetaan kasvavan vuoteen 2020 ulottuvalla kaudella alle 0,3 prosenttia vuodessa, jos energiatehokkuutta koskevat erityistoimenpiteet toteutetaan, ja 0,7 prosenttia vuodessa, jos kaudella 2020–2050 ei oteta käyttöön uusia energiatehokkuuspolitiikkoja2.
02 Electricity can be generated either from non-renewable sources, which include fossil fuels (coal, natural gas, crude oil), non-renewable waste and nuclear materials in conventional reactors; or from renewable sources (hydropower, wind, solar, biomass, biogas, bioliquid, waste, geothermal, wave, tidal and ocean energy). 
02 Sähköä voidaan tuottaa joko uusiutumattomista lähteistä, joita ovat muun muassa fossiiliset polttoaineet (hiili, maakaasu, raakaöljy), uusiutumaton jäte ja perinteisissä reaktoreissa käytetyt ydinaineet, tai uusiutuvista lähteistä (vesivoima, tuulivoima, aurinkovoima, biomassa, biokaasu, bioneste, jätteenpoltto, geoterminen energia sekä vuorovesi-, aaltoja valtamerienergia).
Apart from electricity, renewables are also used to produce energy which is converted to heating and cooling, and fuel for transport. 
Sähkön lisäksi uusiutuvia energialähteitä käytetään myös tuottamaan energiaa, joka muunnetaan lämmitykseksi ja jäähdytykseksi sekä liikenteen polttoaineeksi.
Table 1 presents the main renewable technologies and their application. 
Taulukossa 1 esitellään tärkeimmät uusiutuvat teknologiat ja niiden käyttökohteet.
A kWh is equivalent to a steady power of one kilowatt running for one hour. 
Kilowattitunti (kWh) vastaa tasaista yhden kilowatin tehoa tunnin aikana.
Eurostat, ‘EU reference scenario 2016, energy, transport and GHG emissions, trends to 2050’, July 2016, p. 
Eurostat, ”EU reference scenario 2016, energy, transport and GHG emissions, trends to 2050”, heinäkuu 2016, s.
Although solar photovoltaic (PV) and solar thermal for electricity are usually grouped together, solar PV accounts for 98 % of capacity in the EU as a whole. 
Aurinkosähkö ja sähköntuotannossa käytettävä aurinkolämpö ryhmitellään yleensä yhteen. Aurinkosähkön osuus aurinkovoimakapasiteetista on kuitenkin 98 prosenttia koko EU:ssa.
International Renewable Energy Agency (IRENA), ‘Renewable capacity statistics 2018’, January 2018, pp. 21 to 27. 
Kansainvälinen uusiutuvan energian virasto (IRENA), ”Renewable capacity statistics 2018”, tammikuu 2018, s. 21–27.
4 Solar PV concerns the conversion of sunlight into electricity using photovoltaic panels. 
Aurinkosähkö liittyy auringonvalon muuntamiseen sähköksi käyttämällä aurinkosähköpaneeleja. 3 4
03 Depending on the energy source used, electricity generation can have a negative effect on the environment, human health and climate. 
03 Käytetystä energialähteestä riippuen sähköntuotanto voi vaikuttaa kielteisesti ympäristöön, ihmisten terveyteen ja ilmastoon.
Of the EU’s total greenhouse gas emissions, 79 % comes from the use of fossil fuels to generate energy5. 
Yhteensä 79 prosenttia kaikista EU:n kasvihuonekaasupäästöistä on peräisin fossiilisten polttoaineiden käytöstä energian tuottamiseen5.
The Commission estimates that a higher share of renewable electricity will help the EU to achieve its objective of reducing greenhouse gas emissions by 40 % in 20306, and by 80 % to 95 % in 20507. 
Komissio arvioi, että uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuuden lisääminen auttaa EU:ta saavuttamaan tavoitteensa, joka on vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 40 prosenttia vuoteen 2030 mennessä6 ja 80–95 prosenttia vuoteen 2050 mennessä7.
In addition, using more renewables to meet its electricity needs will lower the EU’s dependence on imported fossil fuels. 
Lisäksi uusiutuvien energialähteiden käytön lisääminen sähköntarpeisiin vastaamisessa vähentää EU:n riippuvuutta tuoduista fossiilisista polttoaineista.
European Environment Agency, ‘EEA greenhouse gas - data viewer’, 2017, https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/data/data-viewers/greenhouse-gases-viewer. 
8 5 6 7 Euroopan ympäristökeskus, ”EEA greenhouse gas – data viewer”, 2017, https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/data/data-viewers/greenhouse-gases-viewer.
COM(2014) 15 final, ‘A policy framework for climate and energy in the period from 2020 to 2030’. 
COM(2014) 15 final, ”Ilmasto-ja energiapolitiikan puitteet vuosille 2020–2030”.
COM(2011) 112 final, ‘A roadmap for moving into a competitive low carbon economy in 2050’. 
KOM(2011) 112 lopullinen, ”Etenemissuunnitelma – siirtyminen kilpailukykyiseen vähähiiliseen talouteen vuonna 2050”.
8 04 Between 2005 and 2017, the share of renewables in the generation of electricity in the EU doubled, from around 15 % to almost 31 % (see Figure 1). 
9 04 Uusiutuvien energialähteiden osuus EU:n sähköntuotannosta kaksinkertaistui vuosina 2005–2017 noin 15 prosentista lähes 31 prosenttiin (ks. kaavio 1).
Figure 1 – Share of renewables in electricity generation in the EU, 2005-2017 35 % 30 % 25 % 20 % 15 % 10 % 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 Fossil fuels (solid and crude oil) Natural Gas Nuclear Renewable energies Source: ECA, based on Eurostat data. 
Kaavio 1 – Uusiutuvien energialähteiden osuus sähköntuotannosta EU:ssa vuosina 2005–2017 35 % 30 % 25 % 20 % 15 % 10 % 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 Fossiiliset polttoaineet (kiinteät ja raakaöljy) Maakaasu Ydinvoima Uusiutuva energia Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin Eurostatin tietojen perusteella.
05 The main renewable energy technologies responsible for this growth are wind and solar power. 
05 Tärkeimmät tätä kasvua edistäneet uusiutuvan energian teknologiat olivat tuuli-ja aurinkovoima.
Although still behind hydropower in terms of volume, from 2005 to 2017 the annual volume of electricity generated from wind rose by 414 %. 
Vaikka tuulivoima on määrältään yhä jäljessä vesivoimaa, tuulivoimalla tuotetun sähkön vuotuinen määrä kasvoi 414 prosenttia vuodesta 2005 vuoteen 2017.
The corresponding figure for solar was a 8 086 %. 
Aurinkovoiman vastaava luku oli 8 086 prosenttia.
Meanwhile, the volume of electricity from hydropower remained largely constant. 
Vesivoimalla tuotetun sähkön määrä pysyi samaan aikaan lähes ennallaan.
In 2017, hydropower accounted for a 35 % share of all EU renewable electricity production, while wind and solar represented 34 % and 12 % respectively (see Figure 2). 
Vuonna 2017 vesivoiman osuus EU:n kaikesta uusiutuvista energialähteistä tuotetusta sähköstä oli 35 prosenttia, kun taas tuulivoiman osuus oli 34 prosenttia ja aurinkovoiman 12 prosenttia (ks. kaavio 2).
06 Because of reductions in the cost of technology, wind and solar photovoltaic (PV) are now economically far more competitive with fossil fuels than in the past (see Box 1). 
06 Teknologiaan liittyvien kustannusten vähenemisen ansiosta tuulivoima ja aurinkosähkö ovat nyt taloudellisesti huomattavasti aiempaa kilpailukykyisempiä fossiilisiin polttoaineisiin verrattuna (ks. laatikko 1).
9 100 % 90 % 80 % 70 % 60 % 50 % 40 % 30 % 20 % 10 % Other Solar Wind Solid biofuels Hydro 0% 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 Box 1 Cost of electricity generation from wind and solar PV is now comparable with fossil fuels The electricity generation industry uses the levelised cost of electricity (LCOE) indicator to calculate the cost for producing electricity under different renewable and non-renewable technologies. 
11 Laatikko 1 Tuulivoimalla ja aurinkosähköllä tuotetun sähkön kustannukset ovat nyt verrattavissa fossiilisten polttoaineiden kustannuksiin Sähköntuotantoala laskee sähkön tuottamisen kustannukset eri uusiutuvissa ja uusiutumattomissa teknologioissa käyttämällä indikaattoria, joka perustuu energian tasoitettuihin kokonaiskustannuksiin (LCOE).
It represents the per MWh cost of building and operating an electricity generation plant over an assumed financial life8. 
Indikaattori kuvaa sähköntuotantolaitoksen rakentamisen ja toiminnan kustannuksia megawattituntia kohden laitoksen oletetun taloudellisen iän ajalta8.