natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Although this constitutes a legal and regular use of funds under the AE Regulation, support for existing practices only delivers value for money if it can be demonstrated that the alternative to support would be discontinuation of such practices, i.e., abandonment of agricultural land or intensification. 
Vaikka tällainen varojen käyttö onkin maatalouden ympäristötoimenpiteitä käsittelevän asetuksen nojalla laillista ja sääntöjenmu-kaista, nykyisten menetelmien tukemista voidaan pitää kannattavana vain, jos voidaan osoittaa, että tuen vaihtoehtona olisi näiden menetelmien lopettaminen eli viljelymaan käytöstä poistaminen tai voimaperäistäminen.
The Commission, however, approved programmes without demanding from Member States appropriate evidence of the existence of such risks. 
Komissio hyväksyi kuitenkin ohjelmia vaatimatta jäsenvaltioilta asianmukaisia todisteita tällaisten riskien olemassaolosta.
Given the importance which the 5EAP gave to combating the damages inflicted by intensive farming practices, the allocation of Community resources upon the basis of the ability and/or willingness of Member States to provide co-financing, rather than on the basis of an objective assessment of need, represents a fundamentally inefficient approach to aid distribution. 
Kun otetaan huomioon, miten suuri merkitys viidennessä ympäristöohjelmassa annettiin voimaperäisten viljelymenetelmien aiheuttamien vahinkojen torjunnalle, on yhteisön varojen jakaminen sen perusteella, miten jäsenvaltiot voivat ja/tai haluavat osallistua rahoitukseen — eikä objektiivisen tarvearvioinnin perusteella — tehoton lähestymistapa jo lähtökohdiltaan.
The Commission has since acknowledged (within the context of demanding improved evaluation of AE programmes) that what is required is ‘a more effective realisation of the goal of applying agri-environmental programmes throughout the territory of the European Union according to needs’ (1). 
Komissio on sittemmin myöntänyt (vaatiessaan parempaa maatalouden ympäristöohjelmien arviointia), että on tarpeen pyrkiä entistä tehokkaammin maatalouden ympäristöohjelmien soveltamiseen koko EU:n alueella tarpeiden mukaan (1).
The principle of subsidiarity which is integral to Council Regulations (EEC) No 2078/92 and (1) Eurostat and European Commission, ‘Agriculture, Environment, Rural Development: Facts and Figures — A Challenge for Agriculture’, July 1999, chapter ‘Impact of agri-environment measures’, p. 8 of 8. (EEC) No 2080/92 should not hinder the Commission to better coordinate Member State and Community efforts on the basis of agri-environmental and afforestation priorities identified at European level. 
Neuvoston asetuksiin (ETY) N:o 2078/92 ja (ETY) N:o 2080/92 olennaisena sisältyvä toissi-(1) Eurostat ja Euroopan komissio: ”Agriculture, Environment, Rural Development: Facts and Figures — A Challenge for Agriculture”, heinäkuu 1999, luku ”Impact of agri-environment measures”, sivu 8/8. jaisuusperiaate ei saisi estää komissiota koordinoimasta jäsenvaltion ja yhteisön toimia entistä paremmin Euroopan tasolla määriteltyjen maatalouden ympäristötoimenpiteiden ja metsityksen prioriteettien perusteella.
Meanwhile, the Commission has noted that, ‘only five Member States account for 86 % of the expenditure. 
Samaan aikaan komissio on todennut, että viisi jäsenvaltiota käyttää 86 prosenttia määrärahoista.
Uptake of programmes is generally low in highly productive and intensive agricultural areas. 
Ohjelmien käyttöönotto on yleensä vähäistä korkean tuotannon ja voimaperäisen maatalouden alueilla.
Biodiversity in these areas may come under increasing pressure’ (2). 
Näillä alueilla luonnon monimuotoisuus voi joutua kasvavaan ahdinkoon (2).
The new Regulation on rural development (Council Regulation (EC) No 1257/1999) is more precise on programme justification and on building strategies to cope with environmental problems caused by agriculture (3). 
Uudessa maaseudun kehittämistä käsittelevässä asetuksessa (neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999) käsitellään täsmällisemmin ohjelmien perusteluja ja strategioiden kehittämistä maatalouden aiheuttamista ympäristöongelmista selviytymiseksi (3).
Weaknesses in targeting have not only been geographical; the important environmental problem of agriculture-generated atmospheric pollution has not been tackled effectively. 
Kohdentamiseen liittyvät ongelmat eivät ole ainoastaan maantieteellisiä. Maatalouden aiheuttamaan ilman saastumiseen liittyvää merkittävää ympäristöongelmaa ei ole pyritty ratkaisemaan tehokkaasti.
Agriculture accounts for 9 % of total greenhouse gas emissions in Europe; it is the main source of methane (48 %) and nitrous oxide (52 %) emissions in the European Union (4). 
Maatalous aiheuttaa 9 prosenttia kaikista kasvihuonekaasupäästöistä Euroopassa. Se on EU:n suurin metaani-päästöjen (48 prosenttia) ja typpioksidipäästöjen (52 prosenttia) lähde (4).
Agriculture also accounts (2) European Commission, COM(1999) 22 final, 27.1.1999, p. 
Maatalous aiheuttaa Euroopassa myös 95 prosenttia (2) Euroopan komissio, KOM(1999) 22 lopullinen, 27.1.1999, s.
(3) OJ L 160, 26.6.1999, pp. 80 to 101. 
(3) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80—101.
(4) Eurostat and European Commission, ‘Agriculture, Environment, Rural Development: Facts and Figures — A Challenge for Agriculture’, July 1999, chapter ‘Agriculture and climate change’, pp. 1 and 2 of 7. 
(4) Eurostat ja Euroopan komissio: ”Agriculture, Environment, Rural Development: Facts and Figures — A Challenge for Agriculture”, heinäkuu 1999, luku ”Agriculture and climate change”, sivu 1–2/7.
8.12.2000 EN Official Journal of the European Communities C 353/17 for 95 % of ammonia emissions in Europe, which contributes towards acidification (1). 
8.12.2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 353/17 ammoniakkipäästöistä, jotka osaltaan edistävät happamoitu-mista (1).
The 5EAP set aims for reducing this pollution, but Community action to achieve these is still pending. 
Viidennessä ympäristöohjelmassa asetettiin tavoitteita tämän saastumisen vähentämiseksi, mutta yhteisö ei vieläkään ole ottanut käyttöön konkreettisia toimia tavoitteiden saavuttamiseksi.
The Commission has noted, ‘while the agricultural contribution to air pollution is understood, no particular agri-environmental strategy has been established to counter the effect’ (2). 
Komissio on todennut, että ”vaikka maatalouden osuus ilman saastumisessa ymmärretään, ei ole perustettu mitään erityistä maatalouden ympäristönsuojelustrategiaa torjumaan tätä vaikutusta” (2).
The effects of the Commission’s failure to conduct an analysis of the European Union’s most important environmental needs before launching implementation of the accompanying measures could have been partially corrected had the Commission given detailed guidance to Member States for designing their programmes. 
Komissio olisi voinut korjata osan niistä puutteista, jotka johtuivat EU:n keskeisten ympäristötarpeiden kartoittamatta jättämisestä ennen liitännäistoimenpiteiden täytäntöönpanon aloittamista, jos se olisi antanut jäsenvaltioille seikkaperäisiä ohjeita ohjelmien suunnittelua varten.
The Commission’s failure to emphasise the environmental aspect of AF policy has permitted some Member States to submit programmes which overemphasise commercial considerations. 
Koska komissio ei ole painottanut metsitystoimien ympäristönäkökohtia, jotkin jäsenvaltiot ovat voineet antaa hyväksyttäväksi ohjelmia, joissa painotetaan liiaksi kaupallisia näkökohtia.
The lack of priority given to environmental needs could also have been partially corrected had the Commission linked the approval of the programmes to the achievement of specific and substantial environmental benefits. 
Ympäristönäkökohtien jättäminen ensisijaisten kriteerien ulkopuolelle olisi myös voitu osittain korjata, jos komissio olisi sitonut ohjelmien hyväksymisen tiettyjen merkittävien ympäristöhyötyjen saavuttamiseen.
The Commission, instead, initially approved AE programmes which did not adequately prioritise the environment. 
Komissio kuitenkin hyväksyi alun perin maatalouden ympäristöohjelmia, joissa ympäristönäkökohtia ei asianmukaisesti asetettu etusijalle.
This is evident from the Commission’s approval of the French ‘prime à l’herbe’ measure in 1993(4), which was given despite reservations expressed by Commission services because of the weak evidence justifying the measure (5). 
Tästä on selkeä esimerkki Ranskan ”laidunpalkkioita” (prime à l’herbe) koskeva toimenpide (4), jonka komissio hyväksyi vuonna 1993, vaikka sen yksiköissä toimenpiteeseen suhtauduttiin varauksin heikon näytön vuoksi (5).
However, certain weaknesses in this measure were addressed by a programme amendment in 1998. 
Tietyt tämän toimenpiteen heikkoudet korjattiin kuitenkin muuttamalla ohjelmaa vuonna 1998.
Another example is the Finnish AF programme. 
Toinen esimerkki on Suomessa toteutettu metsitysohjelma.
Although it was not demonstrated how it could contribute to the achievement of environmental benefit, it was nevertheless approved conditional on relevant explanation by the national authorities. 
Ohjelmaluonnoksesta ei käynyt ilmi, mitä hyötyä ohjelmasta olisi ympäristölle; se kuitenkin hyväksyttiin sillä ehdolla, että kansalliset viranomaiset antaisivat asianmukaisen selityksen.
Although the latter failed to respect this requirement, the Commission has taken no remedial action to secure compliance. 
Vaikka Suomen viranomaiset eivät ole täyttäneet tätä ehtoa, komissio ei ole toteuttanut mitään korjaavia toimia varmistaakseen ehtojen noudattamisen.
A reason for the above weaknesses, which also negatively affected the performance of monitoring and controlling of the measures, is the AE unit’s inadequacy in human resources, both in quantitative and qualitative terms. 
Edellä mainittujen epäkohtien yksi syy, joka on myös vaikuttanut kielteisesti toimenpiteiden seurantaan ja valvontaan, on maatalouden ympäristöohjelmista vastaavan komission yksikön henkilöstöresurssien sekä määrällinen että laadullinen riittämättömyys.
The Commission failed to deploy enough of its staff to this area. 
Komissio ei ole osoittanut riittävästi henkilöstöä tämän alan tehtäviin.
These problems were aggravated by the fact that the number of programmes to be dealt with turned out to be much higher than expected and that the programmes are very heterogeneous in terms of aims, administrative mechanisms, farming practices funded and costs. 
Ongelmat pahenivat, kun osoittautui, että käsiteltäväksi tulevien ohjelmien määrä oli huomattavasti suurempi kuin oli odotettu, ja lisäksi ohjelmat ovat keskenään hyvin erilaisia esimerkiksi tukimäärien, hallinnollisten järjestelyiden, tuettavien maatalouskäytäntöjen ja kulujen osalta.
For example, some Member States’ programmes cover the entire national territory (e.g. Sweden), others cover administrative regions (e.g. Italy) or topographical zones such as individual river valleys (e.g. the United Kingdom). 
Esimerkiksi joissakin jäsenvaltioissa ohjelmat kattavat koko valtion alueen (esim. Ruotsi), toisissa hallinnollisia alueita (esim. Italia) tai topografisia alueita, kuten yksittäisiä jokilaaksoja (esim. Yhdistynyt kuningaskunta).
The high number and diversity of programmes should have been anticipated by the Commission: the Council, in approving Regulation (EEC) No 2078/92, enacted a very flexible policy instrument, permitting Member States a high degree of autonomy to design programmes which are adaptable to the unique structure, systems and environmental conditions found at national, regional and local levels within each Member State. 
Komission olisi pitänyt ennakoida ohjelmien suuri määrä ja monimuotoisuus, sillä antaessaan asetuksen (ETY) N:o 2078/92 neuvosto sääti hyvin joustavasta politiikan välineestä, jonka mukaan jäsenvaltioille sallitaan huomattavan suuri itsenäisyys suunnitella ohjelmat siten, että niissä voidaan ottaa huomioon kunkin jäsenvaltion yksilöllinen rakenne, järjestelmät ja ympäristön tila kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla.
Regulations (EEC) No 2078/92 and (EEC) No 2080/92 both anticipate that the Commission establish detailed implementing rules for agri-environment and afforestation. 
Asetuksissa (ETY) N:o 2078/92 ja (ETY) N:o 2080/92 edellytetään, että komissio laatii yksityiskohtaiset täytäntöönpanosäännöt maatalouden ympäristöohjelmille ja metsitysohjelmille.
Rules to assist Commission budgetary forecasting were established, but detailed rules for Member States, covering programme design, implementation, control and evaluation, were not introduced promptly by the Commission. 
Komissio laati säännöt, joilla helpotetaan sen talousarvioennusteiden laatimista, mutta ei antanut ripeästi jäsenvaltioille yksityiskohtaisia sääntöjä ohjelmien suunnittelusta, täytäntöönpanosta, valvonnasta ja arvioinnista.
The implementing regulation concerning agri-environment was not adopted until four years after the entry into force of the basic Council Regulation, by which time most Member State programmes had already been adopted and started to be implemented (6). 
Maatalouden ympäristöohjelmien täytäntöönpanosääntöjä koskeva asetus annettiin vasta neljä vuotta neuvoston antaman perusasetuksen voimaantulon jälkeen, jolloin suurin osa jäsenvaltioiden ohjelmista oli jo hyväksytty ja niitä oli alettu panna täytäntöön (6).
In respect of afforestation, no implementing rules have so far been adopted by the Commission. 
Metsitystoimenpiteiden osalta komissio ei ole antanut vielä täytäntöönpanosääntöjä.
It should be mentioned that detailed requirements have been developed by the Commission, but these lack legislative force. 
On syytä mainita, että komissio on laatinut yksityiskohtaiset säännöt, mutta niillä ei ole lainvoimaa.
This difference in Commission approach between AE and AF has created inconsistencies in Community policy implementation. 
Tämä ero komission lähestymistavassa maatalouden ympäristöohjelmiin ja metsitysohjelmiin on aiheuttanut epäjohdonmukaisuuksia yhteisön politiikan toteutuksessa.
For example, in respect of AE, Member States must provide detailed evidence to support proposed programme aid rates; these specific rates are then approved by the Commission. 
Esimerkiksi maatalouden ympäristöohjelmien yhteydessä jäsenvaltioiden on esitettävä yksityiskohtaista näyttöä ehdottamiensa ohjelmien tukitasojen perusteeksi, minkä jälkeen komissio hyväksyy kyseiset tukitasot.
By contrast, in respect of AF, such information is not demanded of national authorities; the Commission approves aid rate maxima, within which Member States are free to set aid rates, without need for Commission approval. 
Sitä vastoin metsitysohjelmien kohdalla kansallisilta viranomaisilta ei vaadita vastaavia tietoja, vaan komissio hyväksyy enim-mäistukitasot, joiden rajoissa jäsenvaltiot voivat vapaasti asettaa tukitasot tarvitsematta komission hyväksyntää.
With respect to staff requirements, the Commission underestimated the workload which the accompanying measures would generate for its own staff. 
Komissio aliarvioi työmäärän, mikä liitännäistoimenpiteistä aiheutuu sen omalle henkilöstölle.
In particular, the staffing of the unit responsible for AE was based on the assumption that most Member States would submit only one draft programme for approval. 
Erityisesti maatalouden ympäristöohjelmista vastaavan yksikön henkilöstömäärää vahvistettaessa oletettiin, että kukin jäsenvaltio toimittaa vain yhden ohjelmaluonnoksen hyväksyttäväksi.
In fact most Member States proposed several zonal programmes, as well as ‘horizontal’ measures covering the entire national territory. 
Itse asiassa suurin osa jäsenvaltioista ehdotti useita aluekohtaisia sekä ”horisontaalisia” toimenpiteitä, jotka kattoivat koko valtion alan.
Many of these draft programmes were amended in response to Commission input and some were rejected as unsuitable for Community co-financing. 
Monia näistä ohjelmaluonnoksista muutettiin komission palautteen perusteella ja jotkin niistä hylättiin soveltumattomina yhteisön rahoitettaviksi.
European Commission, COM(1999) 22 final, Brussels, 27.1.1999, p.13. 
Euroopan komissio, KOM(1999) 22 lopullinen, 27.1.1999, s. 13.
European Commission (DG VI. 
Euroopan komissio (PO VI.
F. II.1), ‘State of application of Regulation (EEC) No 2078/92; Evaluation of Agri-environment Programmes’, Working Document VI/7655/98, 25.11.1998, p. 
F. II.1): ”State of application of Regulation (EEC) No 2078/92; Evaluation of Agri-environment Programmes”, työasiakirja VI/7655/98, 25.11.1998, s.
The main AE measure in France, ‘prime au maintien des systèmes d’élevage extensifs’, absorbing over 75 % of AE expenditure in this Member State. 
Sen toteuttamiseen käytetään yli 75 prosenttia kaikista maatalouden ympäristömenoista kyseisessä jäsenvaltiossa.
Letter from DG XI (Environment) to DG VI(Agriculture), 13.5.1993. p. 
PO XI:n (ympäristö) kirje PO VI:lle (maatalous), 13.5.1993.
C 353/18 EN Official Journal of the European Communities 8.12.2000 failure to implement the Nitrates Directive. By late 1998 the Commission had approved a total of 158 programmes and more than 270 programme amendments, representing a total of over 2 500 distinct and in many cases complex measures. 
C 353/18 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8.12.2000 1998 loppupuolella komissio oli hyväksynyt yhteensä 158 ohjelmaa ja yli 270 ohjelmiin tehtyä muutosta, joihin kuului yhteensä kaksi ja puoli tuhatta erillistä ja monesti monimutkaista toimenpidettä.
Furthermore, the Commission did not revise unit staffing even when its underestimate of the workload became apparent. 
Komissio ei tarkastellut uudelleen yksikön henkilöstön määrää silloinkaan, kun osoittautui, että se oli aliarvioinut tulevan työmäärän.
In 1998, only 4,75 full-time-equivalent A-grade staff were deployed to manage expenditure of over ECU 1 500 million per annum. 
Henkilöstö, joka vastasi ainoastaan 4,75:ttä kokopäiväistä ura-alueenA virkamiestä, hallinnoi vuonna 1998 yli 1 500 miljoonan ecun vuosittaisia menoja.
The problem of insufficient staffing has been exacerbated by the failure to fill vacancies promptly and to ensure adequate continuity of staff. 
Henkilöstön riittämättömyydestä johtuvaa ongelmaa on pahentanut vielä se, että avoimia virkoja ei ole täytetty nopeasti, eikä henkilöstön pysyvyyttä ole kyetty takaamaan.
Of the 12 staff in the unit in October 1994 (working on a range of measures, as well as AE), only one remained by June 1996, and most of the replacement personnel have in their turn since been replaced. 
Niistä kahdestatoista henkilöstä, jotka yksikössä työskentelivät lokakuussa 1994 (hoitaen useita eri toimenpiteitä sekä maatalouden ympäristöohjelmaa), oli kesäkuussa 1996 jäljellä enää yksi, ja suurin osa tilalle tulleesta henkilöstöstä on sittemmin vuorostaan vaihtunut uuteen.
Even the post of Head of Unit remained vacant between September 1997 and May 1998. 
Jopa yksikönpäällikön toimi oli täyttämättä syyskuun 1997 ja toukokuun 1998 välisen ajan.
Furthermore, a lack of C and B grade staff means that A grade staff spend time undertaking clerical duties. 
Lisäksi ura-alueisiin B ja C kuuluvan henkilöstön puutteen vuoksi ura-alueeseen A kuuluvilta kuluu aikaa toimistorutiinien hoitamiseen.
There are also ‘qualitative’ weaknesses. Only one of the unit’s officials has any professional training in agronomy, and none is trained in environmental matters. 
Myös ”laadullisia” epäkohtia todettiin. Ainoastaan yksi yksikön virkamiehistä on saanut agronomisen alan koulutusta, mutta yhdelläkään ei ole ympäristöalan koulutusta.
It was not until 1997 that any consultancy resources were formally allocated to the unit; and the only relevant specialist training given to unit staff over the past five years has been two half-day courses in analytical techniques. 
Yksikölle osoitettiin virallisesti vasta vuonna 1997 resursseja konsulttien käyttämiseen, ja ainoa merkittävä erityisalan koulutus, jota yksikön henkilöstölle on annettu viiden viime vuoden aikana, on kaksi puolen päivän kurssia ana-lyysitekniikoissa.
The implementation of the new Rural Development Regulation constitutes a yet further substantial increase in the Commission’s responsibilities; the resources needed to address this new workload have to be adequately quantified by the Commission. 
Uuden, maaseudun kehittämistä käsittelevän asetuksen täytäntöönpano lisää vielä entisestään komission tehtäviä tuntuvasti, ja komission on arvioitava riittävän tarkasti tämän uuden työtaakan vaatimat määrälliset resurssit.
Member State planning 51. 
Suunnittelu jäsenvaltioissa 51.
The failure at Community level to allocate funds on the basis of environmental priorities has been widely replicated at national and regional levels within Member States. 
Komissio ei suunnannut varoja ympäristöprioriteettien mukaan, ja sama ilmiö on toistunut laajasti jäsenvaltioissa sekä kansallisella että alueellisella tasolla.
As the Commission has realised, the AE programmes have had ‘a notable lack of impact on intensive areas’ (1). 
Kuten komissio on havainnut, maatalouden ympäristöohjelmat ovat jääneet vaille näkyvää vaikutusta voimaperäisen maatalouden alueilla (1).
Generally, funding is targeted neither to the zones of greatest environmental priority, nor to the agricultural activities which are most damaging to the environment. 
Yleensä varoja ei kohdenneta sen paremmin alueille, joissa ympäristötoimia tarvitaan kipeimmin, kuin ympäristöä eniten vahingoittavien maatalouskäytäntöjen muuttamiseen.
This is problematic in Germany, France, Italy, Finland, Portugal, Austria, Sweden and the United Kingdom (see Text box 1). 
Tämä on ongelma Saksassa, Ranskassa, Italiassa, Suomessa, Portugalissa, Itävallassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (ks. laatikko 1).
(1) European Commission (DG VI. 
(1) Euroopan komissio (PO VI.
125. 8.12.2000 EN Official Journal of the European Communities Text box 1 In Germany, the national environment ministry recognises that the Land of North Rhine Westphalia, which accounts for 9 % of Germany’s farmland, has urgent AE needs because of intensive farm practices: but only 0,7 % of EU-AE funding paid in Germany is allocated to this region. 
128. 8.12.2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti Laatikko 1 Saksassa ympäristöministeriö myöntää, että Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, jossa on 9 prosenttia Saksan maatalousmaasta, maatalouden ympäristötoimia tarvitaan kipeästi voimaperäisten maatalouskäytäntöjen vuoksi.
In Saxony, intensive farming is responsible for nitrate pollution and soil erosion, but few measures address the most polluting sector of Saxon agriculture, that is the large intensive livestock farms established by the former German Democratic Republic. 
Sachsenissa voimaperäinen maatalous on syynä maaperän eroosioon ja nitraattien aiheuttamaan saastumiseen, mutta vain harvoissa toimenpiteissä keskitytään kaikkein saastuttavimpaan Sachsenin alueella harjoitettuun maatalouden alaan, nimittäin entisen Saksan demokraattisen tasavallan aikana aloitettuun voimaperäiseen karjatalouteen.
In Bavaria, the Court’s auditors found that only a few farmers participating in the KULAP programme changed their practices in order to satisfy programme eligibility criteria. 
Baijerissa tilintarkastustuomioistuimen tarkastajat havaitsivat, että ainoastaan harvat niistä maanviljelijöistä, jotka osallistuivat KULAP-ohjelmaan, muuttivat käytäntöjään täyttääkseen ohjelman tukikelpoisuusehdot.
The others were supported for their normal, existing extensive and environmentally beneficial farming practices. 
Muut saivat tukea tavallisten, jo olemassa olevien laajaperäisten ja ympäristöystävällisten maatalouskäytäntöjen harjoittamisesta.
The aid could be justified only if these practices were threatened by discontinuation (i.e. either intensification or abandonment). 
Tuki olisi ollut perusteltua vain, jos kyseiset käytännöt olivat vaarassa jäädä syrjään (esimerkiksi voimaperäistämisen tai maataloudesta luopumisen vuoksi).
However most farmers audited declared they would continue with these same practices, even if aid were discontinued. 
Useimmat tarkastuksen piiriin kuuluneista viljelijöistä kuitenkin ilmoittivat, että he jatkaisivat samoja käytäntöjä vaikka tuki loppuisi.