natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The extent to which financial sector reforms are successful depends also on factors external to the programmes. However, based on a range of indicators, it is possible to evaluate general developments in the banking sector throughout the programmes and thus establish how far their broad objectives have been achieved. 
Rahoitusalan uudistusten menestys riippuu myös ohjelmien ulkopuolisista tekijöistä. Useiden indikaattorien perusteella on kuitenkin mahdollista arvioida ohjelmien aikaista pankkialan yleistä kehitystä ja siten yksilöidä, missä määrin niiden laajat tavoitteet on saavutettu.
The key aspects to be considered in this analysis are solvency, credit risk and asset quality, liquidity and profitability; these indicators were also in the spotlight of the programme conditions and the bank restructuring plans approved by the Commission. 
Keskeiset tässä analyysissa huomioon otettavat seikat ovat vakavaraisuus, luottoriski ja omaisuuserien laatu, maksuvalmius ja kannattavuus. Näitä indikaattoreita myös korostettiin ohjelmien ehdoissa ja komission hyväksymissä pankkien uudelleenjärjestelysuunnitelmissa.
Solvency 118. 
Vakavaraisuus 118.
Largely due to extensive programme funding (31.9 billion euros) and the sector’s restructuring, Greek banks’ capital ratios have improved considerably in line with international trends since the global crisis. 
Pitkälti ohjelmien mittavan rahoituksen (31,9 miljardia euroa) ja alan rakenneuudistuksen ansiosta Kreikan pankkien vakavaraisuussuhteet ovat parantuneet huomattavasti globaalin kriisin jälkeen ilmenneiden kansainvälisten kehityssuuntausten mukaisesti.
Therefore, the main capital ratio (Common Equity Tier 1) was raised to 17 % by 2016, i.e. above the EU average of 14.2 % and the pre-crisis level (see Annex X). 
Tästä syystä tärkein vakavaraisuussuhde (ydinpääoma) korotettiin 17 prosenttiin vuoteen 2016 mennessä, mikä on yli EU:n keskiarvon – 14,2 prosenttia – ja kriisiä edeltäneen tason (ks. liite X).
However, the high level of tax claims against the Greek state and non-performing loans remained a concern for the banks’ solvency. 
Kreikan valtiota vastaan esitettyjen veronpalautusvaatimusten sekä järjestämättömien lainojen suuri määrä muodosti kuitenkin edelleen ongelman pankkien vakavaraisuuden kannalta.
Credit risk and asset quality 119. 
Luottoriski ja omaisuuserien laatu 119.
Over the programme period, the credit ratings of the four largest Greek banks declined significantly, with a drop to ‘default’ status in 201562. 
Ohjelmakauden aikana Kreikan neljän suurimman pankin luottoluokitukset laskivat huomattavasti ja putosivat maksukyvyttömyyden tasolle vuonna 201562.
Despite completion of the third recapitalisation which strengthened banks’ capital adequacy, all bank ratings remained in the non-investment grade63 range during 2016. 
Huolimatta kolmannesta pääomapohjan vahvistamisesta, jolla vahvistettiin pankkien pääoman riittävyyttä, kaikkien pankkien luottoluokitukset pysyivät sijoituskelvottomien luokitusten63 tasolla vuonna 2016.
With regard to asset quality, Greek banks entered the global crisis in 2008 with outstanding NPLs totalling 5.5 % of the total loan portfolio (7 % in 2009), i.e. significantly higher than the euro area average. 
Omaisuuserien laadun osalta voidaan todeta, että Kreikan pankeilla oli globaalin kriisin puhjetessa vuonna 2008 maksamattomia järjestämättömiä lainoja yhteensä 5,5 prosenttia kokonaislainasalkusta (osuus oli seitsemän prosenttia vuonna 2009), mikä oli huomattavasti enemmän kuin euroalueen keskiarvo.
subsequent rise in unemployment and unaddressed strategic defaults by borrowers, NPLs have risen sharply throughout the programmes. 
Talouden ennennäkemättömän taantuman, sitä seuranneen työttömyyden lisääntymisen ja ilman ratkaisua jääneen lainanottajien strategisen maksujen laiminlyönnin vuoksi järjestämättömien lainojen määrä on noussut jyrkästi ohjelmien aikana.
In 2016 - based on a broader definition - non-performing exposures reached the highest level in the EU (45.9 %) and were nine times higher than the EU average (5.1 %; see Annex X). 
Vuonna 2016 järjestämättömät vastuut – laajemman määritelmän mukaan – nousivat korkeimmalle tasolle EU:ssa (45,9 prosenttia), ja niiden osuus oli yhdeksän kertaa suurempi kuin EU:n keskiarvo (5,1 prosenttia; ks. liite X).
Liquidity 121. 
Maksuvalmius 121.
Since the first programme, Greek banks have been asked to reduce their reliance on central bank borrowing (i.e. the Eurosystem) as their liquidity situation was already strained. 
Ensimmäisestä ohjelmasta lähtien Kreikan pankkeja on pyydetty vähentämään riippuvuuttaan keskuspankin lainanannosta (eli eurojärjestelmästä), koska niiden maksuvalmiustilanne oli jo vaikea.
In this context, the first programme did not succeed in reducing dependency on central bank borrowing, while the second and third programmes did. 
Tässä yhteydessä ensimmäisellä ohjelmalla ei pystytty vähentämään riippuvuutta keskuspankin lainanannosta, mutta toisella ja kolmannella ohjelmalla tässä onnistuttiin.
Nevertheless, in 2016 Greek banks continued to face tight liquidity conditions as their reliance on central bank funding remained well above the 2009 level (see Table 5); although it was lower than the mid-2015 peak (150 billion euros). 
Tästä huolimatta Kreikan pankkien maksuvalmiusolosuhteet olivat vuonna 2016 edelleen tiukat, sillä niiden riippuvuus keskuspankin rahoituksesta pysyi selvästi vuoden 2009 tason yläpuolella (ks. taulukko 5), joskin se oli alempi kuin vuoden 2015 puolivälissä saavutettu huipputaso (150 miljardia euroa).
As regards standard sources of liquidity, in 2016 there was no evidence of a sustained return of deposits (almost half in comparison with 2009, from 238 billion euros to 121 billion euros) and domestic banks still had limited access to other funding sources. 
maksuvalmiuden lähteistä voidaan todeta, että vuonna 2016 ei ollut merkkejä talletusten kestävästä paluusta (talletusten määrä oli lähes puolittunut vuoden 2009 tasosta, 238 miljardista eurosta 121 miljardiin euroon) ja kotimaisten pankkien mahdollisuudet saada rahoitusta muista lähteistä olivat edelleen rajalliset.
Profitability 122. 
Kannattavuus 122.
By considerably reducing staff numbers and branches, domestic banks significantly improved their cost-to-income ratio (51.9 %, compared to an EU average of 65.7 % as of 2016) and operating expenses. 
Vähentämällä huomattavasti työntekijöiden ja sivuliikkeiden määrää kotimaiset pankit paransivat merkittävästi kustannus-tuottosuhdettaan (51,9 prosenttia, kun EU:n keskiarvo oli 65,7 prosenttia vuonna 2016) ja toimintakustannuksiaan.
However, on a consolidated basis they remained loss-makers for most of the above period and their 70 performance in relation to a number of profitability indicators was still among the worst in the EU (see Annex X). 
Kokonaisuutena tarkasteltuna pankit kuitenkin tuottivat edelleen tappiota suurimman osan edellä mainitusta kaudesta ja niiden tulos useiden kannattavuusindikaattorien suhteen oli yhä yksi huonoimmista EU:ssa (ks. liite X).
Overall, the programmes were unable to avert a sharp deterioration in Greek banks’ balance sheets, primarily due to adverse macroeconomic and political developments. 
Ohjelmien avulla ei kaiken kaikkiaan pystytty estämään Kreikan pankkien taseiden jyrkkää huononemista. Tämä johtui pääasiassa kielteisestä makrotaloudellisesta ja poliittisesta kehityksestä.
The intermediary role of banks was undermined and the channels for financing the real economy were both restricted 64 and costly. 
Pankkien välittäjärooli heikkeni ja reaalitalouden rahoituskanavat olivat sekä rajallisia64 että kalliita.
Reviving growth 124. 
Kasvun elvyttäminen 124.
Following its integration with the Euro area in 2001, Greece enjoyed a period of very high economic growth, but suffered significant losses in competiveness at the same time. 
Liityttyään euroalueeseen vuonna 2001 Kreikka nautti hyvin suuren talouskasvun kaudesta, mutta kärsi samanaikaisesti merkittävästä kilpailukyvyn heikkenemisestä.
Correcting structural imbalances and barriers to competitiveness was therefore one of the programmes’ objectives, the aim being to restore sustainable growth in the long term and thus facilitate fiscal adjustment. 
Rakenteellisen epätasapainon oikaiseminen ja kilpailukyvyn esteiden poistaminen olivat näin ollen yksi ohjelmien tavoitteista. Tarkoituksena oli pitkällä aikavälillä palauttaa kestävä kasvu ja siten helpottaa julkisen talouden sopeutusta.
This objective was not achieved, in the sense that Greece faced a protracted and exceptionally deep recession with serious consequences for the labour market. 
Tätä tavoitetta ei saavutettu sikäli, että Kreikka kärsi pitkästä ja poikkeuksellisen syvästä taantumasta, jolla oli vakavia seurauksia työmarkkinoille.
Key macroeconomic indicators performed systematically worse than the programmes had assumed (see Annex XI). 
Keskeisten makrotalouden indikaattorien tulokset olivat järjestelmällisesti huonompia kuin ohjelmissa oli oletettu (ks. liite XI).
Economic growth and its context 125. 
Talouskasvu ja sen konteksti 125.
The Greek economy did not return to growth as quickly as other Euro area member states, including those which benefited from financial support programmes (e.g. Ireland and Portugal). 
Kreikan talouden kasvu ei palannut yhtä nopeasti kuin muissa euroalueen jäsenvaltioissa, myös niissä, jotka hyötyivät rahoitustukiohjelmista (esimerkiksi Irlanti ja Portugali).
Certain weaknesses in the programmes’ design and implementation (see Part II) were not conducive to facilitating recovery, but the macroeconomic situation was also due to a number of external factors and the depth of imbalances accumulated prior to the crisis. 
Tietyt heikkoudet ohjelmien suunnittelussa ja toteutuksessa (ks. osa 2) eivät olleet omiaan helpottamaan elpymistä, mutta makrotalouden tilanne johtui myös useista ulkoisista tekijöistä ja ennen kriisiä kasautuneen epätasapainon syvyydestä.
The programmes failed to meet their growth objectives; however, we do not know what the macroeconomic scenario would have been without the programmes. 
Ohjelmilla ei saavutettu niiden kasvutavoitteita, mutta ei kuitenkaan voida tietää, millainen makrotalousskenaario olisi ollut ilman ohjelmia.
The Greek economy consistently underperformed when compared with the growth objectives on which the macroeconomic projections were based. 
Kreikan talouden tulokset olivat johdonmukaisesti huonommat kuin kasvutavoitteet, joihin makrotalousennusteet perustuivat.
Actual GDP growth in 2011 and 2012 was lower than the initial programme forecast (May 2010) by 6.5 p.p. and 8.4 p.p., respectively (see Figure 12). 
Tosiasiallinen BKT:n kasvu vuonna 2011 oli 6,5 prosenttiyksikköä ja vuonna 2012 puolestaan 8,4 prosenttiyksikköä pienempi kuin toukokuussa 2010 laadittu ohjelman alkuperäinen ennuste (ks. kaavio 12).
Although the forecast projected a return to positive growth in 2012, this actually occurred in 2014 and only for one year. 
Vaikka ennusteen mukaan kasvun piti palautua positiiviseksi vuonna 2012, tämä tapahtui todellisuudessa vasta vuonna 2014 ja kesti vain vuoden ajan.
The Greek economy also underperformed compared to the forecasts of March 2012 and April 2014, although the discrepancies were significantly smaller. 
Kreikan talouden tulokset olivat myös huonompia kuin maaliskuussa 2012 ja huhtikuussa 2014 tehdyt ennusteet, joskin erot olivat huomattavasti pienemmät. 74
During the programme period (up to 2015), Greece consistently achieved positive export growth, although this followed a deep export contraction in 2009. 
Ohjelmakauden aikana (vuoteen 2015 asti) Kreikan vienti kasvoi jatkuvasti, joskin tätä edelsi viennin jyrkkä supistuminen vuonna 2009.
Compared to the programme forecast, exports generally underperformed, but the deviation was smaller than in the GDP forecast. 
Ohjelman ennusteeseen verrattuna viennin tulokset olivat yleisesti ottaen huonommat, mutta poikkeama oli pienempi kuin BKT-ennusteessa.
In 2013, exports were at their 2008 level, whereas imports fell by 30 % over the same period which allowed Greece to achieve external re-balancing. 
Vuonna 2013 vienti oli vuoden 2008 tasolla, kun taas tuonti väheni 30 prosenttia samana ajanjaksona, minkä ansiosta Kreikka pystyi saavuttamaan ulkoisen tasapainottamisen.
The recovery of exports as of 2010, however, cannot be fully attributed to the programmes’ reforms. 
Vuodesta 2010 lähtien tapahtunutta viennin elpymistä ei voida kuitenkaan kaikilta osin katsoa ohjelmien uudistuksista johtuvaksi.
Some relevant sectors such as tourism, benefited from internal devaluation. 
Jotkin relevantit alat – esimerkiksi matkailuala – hyötyivät sisäisestä devalvaatiosta.
However, sectoral analysis shows that Greek exports are also influenced by sectors not affected by domestic prices and wages65 (e.g. oil products and maritime transport), whose performance reflect trends on global markets rather than an improvement in domestic competitiveness (see Annex XI). 
Alakohtaiset analyysit kuitenkin osoittavat, että Kreikan vientiin vaikuttavat myös sellaiset alat, joihin kotimaiset hinnat ja palkat eivät vaikuta65 (esim. öljytuotteet ja merenkulku).
Prices and unemployment 129. 
Hinnat ja työttömyys 129.
Price levels did not develop in line with the programme’s projections. 
Hintatasot eivät kehittyneet ohjelman ennusteiden mukaisesti.
The initial forecast (May 2010) significantly underestimated inflation for 2010-2011 (also due to the impact of tax measures) and did not anticipate deflation in 2013-2014 (see Annex XI). 
Ensimmäisessä ennusteessa (toukokuu 2010) aliarvioitiin merkittävästi vuosien 2010–2011 inflaatio (myös verotoimenpiteiden vaikutuksen vuoksi), eikä siinä ennakoitu vuosien 2013–2014 deflaatiota (ks. liite XI).
Consequently, rising prices during the first programme slowed down the internal devaluation process which prevented Greece from improving its external competitiveness. 
Näin ollen ensimmäisen ohjelman aikana hintojen nousu hidasti sisäistä devalvointiprosessia, mikä esti Kreikkaa parantamasta ulkoista kilpailukykyään.
Discrepancies between actual and forecast price developments persisted later in the programme, but became smaller. 130. 
Tosiasiallisen ja ennustetun hintakehityksen erot säilyivät myös myöhemmin ohjelmassa, mutta ne pienenivät. 130.
In line with the deeper-than-expected economic downturn, the labour market significantly underperformed when compared with the initial programme assumptions (see Figure 13). 
Talouden odotettua syvemmän laskusuhdanteen mukaisesti työmarkkinoiden tulokset olivat merkittävästi huonommat kuin ohjelman alkuperäiset olettamat (ks. kaavio 13).
Unemployment peaked at 27.5 % in 2013, even though it was initially projected to peak at 15.2 % in 2012. 
Työttömyys saavutti huippunsa, 27,5 prosenttia, vuonna 2013, vaikka sen aluksi ennustettiin saavuttavan 15,2 prosentin huippuarvon vuonna 2012.
Unemployment also rose above the level projected in subsequent forecasts. 
Työttömyys kohosi ennakoitua tasoa korkeammaksi myös myöhemmissä ennusteissa.
The unemployment rate for the under-25s peaked at almost 60 % in 2013, but fell significantly to under 50 % in the following two years (see Annex XI). 
Alle 25-vuotiaiden työttömyysaste saavutti lähes 60 prosentin huipputason vuonna 2013, mutta laski seuraavina kahtena vuonna huomattavasti, alle 50 prosenttiin (ks. liite XI).
The first Greek Economic Adjustment Programme was designed in a situation of extreme urgency and the management of all three programmes was impacted by political and economic uncertainties. 
Ensimmäinen Kreikan talouden sopeutusohjelma suunniteltiin erittäin kiireellisessä tilanteessa, ja poliittinen ja taloudellinen epävarmuus haittasi kaikkien kolmen ohjelman hallinnointia.
The Commission was just one of several partners involved in the process as it was bound by the political guidance of the Eurogroup, and approval of the programmes required agreement between the Greek authorities and all Institutions representing lenders (the IMF, the Commission, the ECB, and the ESM under the third programme; see Introduction, paragraphs 22 to 23 and 31 to 32). 
Komissio oli vain yksi useista prosessiin osallistuneista kumppaneista, sillä sitä sitoivat euroryhmän poliittiset ohjeet, ja ohjelmien hyväksyntä edellytti sopimusta Kreikan viranomaisten ja kaikkien lainanantajia edustavien instituutioiden välillä (IMF, komissio, EKP ja kolmannessa ohjelmassa EVM; ks. johdanto, kohdat 22 ja 23 sekä kohdat 31 ja 32).
The Commission established programme management procedures almost one year after the launch of the first Greek programme. 
Komissio vahvisti ohjelman hallinnointimenettelyt lähes vuosi Kreikan ensimmäisen ohjelman käynnistämisen jälkeen.
The procedures stipulated internal arrangements for information and approval flows at the Commission and Council and with programme partners, but provided no guidelines on the actual design of the programmes, for example in terms of the scope and level of detail of conditions (see paragraphs 24 to 25). 
Menettelyissä määriteltiin komission ja neuvoston sisäisiä samoin kuin ohjelmakumppanien kanssa käytettäviä tietoja hyväksyntävirtoja koskevat sisäiset järjestelyt, mutta niissä ei annettu ohjeita ohjelmien ehtojen tosiasiallisesta suunnittelusta esimerkiksi niiden laajuuden tai yksityiskohtaisuuden osalta (ks. kohdat 24 ja 25).
In the early stages of the programming process, some conditions were vague and did not specify any concrete actions. 
Ohjelmasuunnitteluprosessin alkuvaiheissa jotkin ehdot olivat epämääräisiä, eikä niissä määritelty konkreettisia toimia.
Conditions became clearer in the second programme, when their number and level of detail increased. 
Ehdot selkenivät toisessa ohjelmassa, kun niiden määrä ja
74 programmes the relative importance of the measures was not indicated (see paragraphs 26 to 28). 
yksityiskohtaisuus lisääntyivät. Vasta kolmannessa ohjelmassa komissio merkitsi tärkeät ehdot ”keskeisiksi tuloksiksi”, kun taas kahdessa ensimmäisessä ohjelmassa toimenpiteiden suhteellista merkitystä ei ilmoitettu (ks. kohdat 26–28).
Recommendation 1 The Commission should improve the general procedures for designing support programmes, in particular by outlining the scope of the analytical work needed to justify the content of the conditions and where possible by indicating the tools which could be drawn upon in relevant situations. 
78 Suositus 1 Komission olisi parannettava tukiohjelmien yleisiä suunnittelumenettelyjä erityisesti rajaamalla ehtojen sisällön perustelemiseksi tarvittavan analyysityön laajuus. Sen olisi mahdollisuuksien mukaan myös osoitettava välineet, jotka voidaan ottaa käyttöön relevanteissa tilanteissa.
In the case of future programmes, such guidance should make it easier for the Commission to organise its work in a situation of extreme urgency at the programme inception stage. 
Tulevissa ohjelmissa tällaiset ohjeet helpottaisivat komission työn organisoimista erittäin kiireellisissä tilanteissa ohjelman alkuvaiheessa.
Target date: end-2018 Recommendation 2 The Commission should prioritise conditions more effectively and specify the measures that are needed urgently in order to address the imbalances that are crucial for achieving the programmes’ objectives. 
Tavoiteajankohta: vuoden 2018 loppuun mennessä Suositus 2 Komission olisi priorisoitava ehdot paremmin ja määritettävä epätasapainon ratkaisemiseksi pikaisesti tarvittavat toimenpiteet, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä ohjelmien tavoitteiden saavuttamiseksi.
Target date: immediately, if applicable 134. 
Tavoiteajankohta: soveltuvissa tapauksissa välittömästi 134.
Despite the Commission’s efforts, programme conditions were not placed in the context of a broader growth strategy for Greece which could have lasted beyond the programmes. 
Ohjelmien ehtoja ei komission pyrkimyksistä huolimatta asetettu sellaisen laajemman Kreikkaa koskevan kasvustrategian kontekstiin, joka olisi voinut kestää ohjelmia kauemmin.
In the early stages the programmes’ immediate focus was on restoring fiscal sustainability, but the need for such a strategy became clearer over time. 
Ohjelmien ensi vaiheissa välittömänä painopisteenä oli julkisen talouden kestävyyden palauttaminen, mutta tällaisen strategian tarve kävi ajan mittaan ilmeisemmäksi.
We found weaknesses in cross-policy coordination in programme design and cases where programme measures were not comprehensive in scope. 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi politiikkojen välisen koordinoinnin heikkouksia ohjelmien suunnittelussa sekä tapauksia, joissa ohjelmien toimenpiteet eivät olleet laajuudeltaan kattavia.
Both impacted the effectiveness of structural reforms, in particular those that aimed to make the Greek economy more competitive (see paragraphs 29 to 30). 
Molemmat seikat haittasivat varsinkin niiden rakenneuudistusten vaikuttavuutta, joilla pyrittiin parantamaan Kreikan talouden kilpailukykyä (ks. kohdat 29 ja 30).
Although the Commission did not have formalised procedures in place as regards the scope of monitoring, it regularly assessed and reported on compliance with programme conditions. 
Vaikka komissiolla ei ollut seurannan laajuuden osalta käytössä virallisia menettelyjä, se arvioi ohjelmien ehtojen noudattamista säännöllisesti ja raportoi siitä.
Typically, the Commission was able to demonstrate a solid basis for its assessments, including some follow-up, such as detailed feedback on draft legal acts. 
Tavallisesti komissio pystyi osoittamaan, että sen arvioinneilla oli vankka perusta, johon sisältyi myös jonkin verran seurantaa, kuten yksityiskohtainen palaute säädösluonnoksista.
Occasionally, we found problems in compliance monitoring, such as missing, inaccurate or vague assessments (see paragraphs 33 to 37). 
Paikoitellen noudattamisen seurannassa havaittiin ongelmia, kuten puuttuvia, epätarkkoja tai epämääräisiä arviointeja (ks. kohdat 33–37).
Moreover, in the case of structural reforms, formal compliance did not always result in the changes actually envisaged by the programmes. 
Rakenneuudistusten tapauksessa muodollinen noudattaminen ei myöskään aina johtanut ohjelmissa tosiasiallisesti kaavailtuihin muutoksiin.
Significant data gaps and a lack of adequate performance indicators for most of the structural conditions further impacted the relevance of the Commission’s monitoring in terms of being able to help understand the implementation and impact of reforms and take corrective actions when needed (see paragraphs 38 to 40). 
Huomattavat tietoaukot ja riittävien tulosindikaattorien puute vaikuttivat myös useimpien rakenteita koskevien ehtojen kohdalla komission seurannan merkityksellisyyteen, kun seurannan avulla oli tarkoitus helpottaa uudistusten täytäntöönpanon ja vaikutusten ymmärtämistä ja ryhtyä tarvittaessa korjaaviin toimiin (ks. kohdat 38–40).
Despite complex institutional arrangements for the programmes, the internal working arrangements in terms of how the Commission cooperates with programme partners, primarily the IMF, ECB and ESM, have never been formalised. 
Huolimatta ohjelmien monimutkaisista institutionaalisista järjestelyistä komission ja ohjelmakumppanien, lähinnä IMF:n, EKP:n ja EVM:n, väliseen yhteistyöhön liittyviä sisäisiä työjärjestelyjä ei ole koskaan virallistettu.
There was inadequate transparency regarding the partners’ roles, the division of responsibilities or working methods. 
Kumppanien rooleja, vastuunjakoa tai työskentelymenetelmiä ei määritelty riittävän avoimesti.
However, the institutions have informally established effective arrangements for cooperation and information sharing (see paragraphs 41 to 43). 
Instituutiot ovat kuitenkin epävirallisesti laatineet tehokkaita yhteistyö-ja tiedonjakojärjestelyjä (ks. kohdat 41–43).
76 Recommendation 5 The Commission should address data gaps more comprehensively from the outset of the programmes. 
Tavoiteajankohta: vuoden 2018 loppuun mennessä Suositus 5 Komission olisi puututtava tietopuutteisiin kattavammin ohjelmien alusta lähtien.
It should also clearly specify all the data it needs to monitor the programmes and their results. 
Sen olisi myös määritettävä selkeästi kaikki tiedot, joita se tarvitsee ohjelmien ja niiden tulosten seuraamiseksi.