natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The 2014-2020 Rural Development Policy provides for a specific focus area for improving agricultural and forestry soil management and/or preventing soil erosion (focus area 4C). 
Kauden 2014–2020 maaseudun kehittämispolitiikassa määritetään erityinen kohdeala, joka koskee viljelysmaan ja metsien maaperän hoitoa ja/tai maaperän eroosion ehkäisyä (kohdeala 4C).
Member States that have programmed projects in the 2014-2020 Rural Development Programmes (RDPs) to address this focus area assess these as foreseen in the Common Monitoring and Evaluation System. 
kaudelle 2014–2020, arvioivat nämä hankkeet EU:n yhteisen seuranta-ja arviointijärjestelmän mukaisesti.
In addition to the points made by the Court, soil degradation also has transboundary aspects as a result of indirect land use. 
Tilintarkastustuomioistuimen esittämien huomioiden lisäksi maaperän huonontumiseen liittyy myös rajat ylittäviä näkökohtia epäsuoran maankäytön seurauksena.
The loss of local capacity means that the service (food production, climate mitigation) that was provided by the soil must instead be compensated by the use of soils elsewhere, often in other countries. 
Paikallisen kapasiteetin menettäminen tarkoittaa, että maaperää hyödyntämällä tarjottu palvelu (elintarviketuotanto tai ilmastonmuutoksen hillitseminen) on korvattava käyttämällä maaperää jossain toisaalla, usein toisessa maassa.
A clear example is the import of food, feed and fibre from other countries which are based on the soil resources of the producing country. 
Selkeä esimerkki tästä on elintarvikkeiden, rehun ja kuidun tuonti muista maista, jolloin hyödynnetään tuottajamaan maaperän resursseja.
The Commission annually reports on the progress of SDGs implementation at EU level including an assessment of land degradation (land take and soil erosion). 
Komissio raportoi vuosittain kestävän kehityksen tavoitteiden täytäntöönpanosta EU:n tasolla, ja tässä yhteydessä arvioidaan myös maa-alueiden huonontumista (maan ottaminen infrastruktuurin käyttöön ja maaperän eroosio).
The Member States also report individually the progress on SDGs implementation at national level. While Member States have not formally tasked the Commission to coordinate the process of developing a common approach to land degradation neutrality and the development of common indicators, the Commission took the initiative to start at least some informal exchanges with Member States and is about to start a study to support it on that. 
Lisäksi jäsenvaltiot raportoivat erikseen kestävän kehityksen tavoitteiden täytäntöönpanosta kansallisella tasolla. Jäsenvaltiot eivät virallisesti ole antaneet komissiolle tehtäväksi koordinoida maaperän huonontumisen nollatasoon liittyvän yhteisen lähestymistavan kehittämisprosessia tai laatia yhteisiä indikaattoreita. Komissio on kuitenkin aloittanut epäviralliset keskustelut jäsenvaltioiden kanssa, ja se on käynnistämässä selvityksen keskustelujen tueksi.
The elaboration of guidance and collection of best practices to address land degradation neutrality will be part of the aforementioned project to be launched in 2018 by the Commission. 
Osana edellä mainittua hanketta, jonka komissio käynnistää vuonna 2018, laaditaan ohjeet ja kerätään parhaita käytäntöjä maaperän huonontumisen torjumiseksi.
The Commission acknowledges that the risk of desertification and land degradation could be better addressed. 
Komissio tunnustaa, että aavikoitumisen ja maaperän huonontumisen riskiä voitaisiin vähentää tehokkaammin.
It was part of the objective of the SFD proposal that the Commission decided to withdraw in absence of qualified majority in the Council for eight years. 
Se oli yksi niistä tavoitteista, jotka sisältyivät ehdotukseen maaperää koskevaksi puitedirektiiviksi, jonka komissio peruutti, koska neuvostossa ei kahdeksassa vuodessa saavutettu ehdotusta puoltavaa määräenemmistöä.
In the absence of EU legislation on soil protection and measures to prevent and restore degraded soil, Member States have the responsibility to implement appropriate measures at national level. 
Koska maaperän suojelusta ei ole säädetty EU:n lainsäädännössä eikä maaperän huonontumisen ehkäisemiseksi tai maaperän kunnostamiseksi ole määritetty toimenpiteitä, on jäsenvaltioiden vastuulla panna täytäntöön asianmukaiset toimenpiteet kansallisella tasolla.
The project on the implementation of land and soil-related SDGs in the EU will provide an updated overview of the measures and actions implemented at Member State level. 
Maa-alueisiin ja maaperään liittyvien EU:n kestävän kehityksen tavoitteiden täytäntöönpanoa koskevan hankkeen myötä saadaan ajantasainen yleiskuva jäsenvaltioiden tasolla toteutetuista toimenpiteistä ja toimista.
The Commission and Member States collect data relevant both for monitoring desertification and land degradation which are already incorporated in indicators at EU level (SDGs, agri-environmental indicators) and in EU monitoring systems on drought and crop conditions. 
Komissio ja jäsenvaltiot keräävät tietoja aavikoitumisen ja maa-alueiden huonontumisen seurantaa varten, ja tiedot sisällytetään jo nyt EU:n tason indikaattoreihin (kestävän kehityksen tavoitteet ja maatalouden ympäristöindikaattorit) ja EU:n tason kuivuuden ja viljelyolosuhteiden seurantajärjestelmiin.
In addition, those data were incorporated in the third version of the World Atlas of Desertification published in 2018, which provide an inclusive assessment on desertification and land degradation at global level. 
Lisäksi tietoja hyödynnettiin vuonna 2018 julkaistussa kolmannessa aavikoitumista käsittelevässä World Atlas of Desertification -kartastossa, jossa esitetään osallistava arviointi aavikoitumisesta ja maa-alueiden huonontumisesta.
Recommendation 1 – Understanding land degradation and desertification in the EU The Commission accepts this recommendation. 
Suositus 1 – Maaperän huonontumisen ja aavikoitumisen ymmärtäminen EU:ssa Komissio hyväksyy tämän suosituksen.
The Commission intends to launch in 2018 and 2019 actions that will respond to the recommendation: (a) the improvement of indicators is part of the Commission's work on agri-environmental indicators and SDGs indicators. 
Komissio aikoo käynnistää vuosina 2018 ja 2019 seuraavia toimia, joilla vastataan suositukseen: a) Indikaattoreita parannetaan osana komissio työtä maatalouden ympäristöindikaattorien ja kestävän kehityksen tavoitteita kuvaavien indikaattorien parissa.
In this context, discussions on and work for the establishment of a specific methodology to assess desertification and land degradation in the EU will start in the context of the Commission's study about to start on the implementation of soil and land-related SDGs at EU level. 
Tätä varten aloitetaan keskustelut ja työ erityisen menetelmän kehittämiseksi aavikoitumisen ja maa-alueiden huonontumisen arviointiin EU:ssa. Samalla komissio on käynnistämässä selvitystä maaperään ja maa-alueisiin liittyvien kestävän kehityksen tavoitteiden panemiseksi täytäntöön EU:n tasolla.
However, the adoption of this methodology will be subject to a decision by the Member States. (b) Without prejudging any agreement by Member States on a proposed methodology, the Commission may consider, subject to the availability of adequate resources, to work on a specific assessment of desertification and land degradation at EU level and the presentation of data in a more 8 
Menetelmän hyväksyminen edellyttää kuitenkin jäsenvaltioiden päätöstä. b) Rajoittamatta jäsenvaltioiden tekemiä sopimuksia ehdotetun menetelmän osalta komissio voi harkintansa ja käytettävissä olevien resurssien mukaan toteuttaa erityisen aavikoitumista ja maa-9 alueiden huonontumista koskevan arvioinnin EU:n tasolla sekä esittää tiedot vuorovaikutteisemmalla ja käyttäjäystävällisemmällä tavalla.
interactive and user friendly way, building on existing data and the approach developed for the 2018 World Atlas of Desertification. 
Työ pohjautuu olemassa olevaan dataan ja lähestymistapaan, joka on kehitetty vuoden 2018 World Atlas of Desertification -kartastoa varten.
The Commission recalls that the objective of the EU Soil Thematic Strategy is to address soil protection including desertification and other forms of degradation. 
Komissio muistuttaa, että maaperän suojelua koskevan EU:n teemakohtaisen strategian tavoitteena on maaperän suojeleminen muun muassa torjumalla aavikoitumista ja maa-alueiden muuta huonontumista.
However, in absence of an EU soil legislation (after the withdrawal of the SFD proposal by the Commission in absence of qualified majority in the Council), soil protection (of which desertification) and land degradation are only partially addressed at EU level through various instruments (CAP, the EU strategy on adaptation to climate, regional and other environmental policies, research). 
Koska maaperän suojelusta ei ole säädetty EU:n lainsäädännössä (komission peruutettua ehdotuksensa maaperää koskevaksi puitedirektiiviksi, koska neuvostossa ei saavutettu ehdotusta puoltavaa määräenemmistöä), aavikoitumista ja maa-alueiden huonontumista torjutaan EU:n tasolla vain osittain eri välineiden kautta (YMP, EU:n strategia ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi, alueellinen ja muu ympäristöpolitiikka ja tutkimus).
Recommendation 2 – Assessing the need to enhance the EU legal framework for soil The Commission accepts this recommendation. 
Suositus 2 – Maaperää koskevan EU:n oikeuskehyksen parantamistarpeen arvioiminen Komissio hyväksyy tämän suosituksen.
In line with its continuous commitment on soil protection and examination of options on how to best achieve this, when withdrawing its proposal for a Soil Framework Directive the Commission set up the “Expert Group on Soil Protection to reflect on how soil quality issues could be addressed using a targeted and proportionate risk-based approach within a binding legal framework”. 
Peruutettuaan ehdotuksensa maaperää koskevaksi puitedirektiiviksi se perusti maaperän suojelua käsittelevän asiantuntijaryhmän, jonka tehtävänä on pohtia jäsenvaltioiden kanssa, miten maaperän laatua koskevia ongelmia voitaisiin ratkaista käyttämällä kohdennettua ja riskiperusteista lähestymistapaa oikeudellisesti sitovassa kehyksessä.
The reflection will not be limited only to the need to enhance the EU legal framework on soil but also aim at finding the most appropriate actions to combat desertification and land degradation in the EU. 
Tarkastelu ei rajoitu yksinomaan tarpeeseen vahvistaa maaperää koskevaa EU:n lainsäädäntökehystä, vaan siinä pyritään myös löytämään soveltuvimmat toimet aavikoitumisen ja maa-alueiden huonontumisen torjumiseksi EU:ssa.
The work of the Soil Expert Group is in progress and the outcome of this work will be assessed by the Commission in due time. 
Maaperän suojelua käsittelevän asiantuntijaryhmän työ on käynnissä, ja komissio arvioi aikanaan työn tulosta.
The rural development fund sets eligibility conditions which must be met by projects and investments and these include conditions to ensure projects’ sustainable character. 
Hankkeiden ja investointien on täytettävä maaseudun kehittämisrahaston asettamat tukikelpoisuuden ehdot, joihin sisältyy ehtoja hankkeiden kestävän luonteen varmistamiseksi.
While specific cost-benefit analyses might not be required at a project’s level, by proposing financial allocations to concrete measures, needs and objectives, Member States undertake environmental and economic analyses. 
Vaikka erityisiä kustannus-hyötyanalyysejä ei välttämättä hankkeen tasolla edellytetä, jäsenvaltiot tekevät ympäristö-ja taloudellisia analyysejä ehdottaessaan rahoitusosuuksia konkreettisille toimenpiteille, tarpeille ja tavoitteille.
An assessment of progress towards meeting the commitment to land degradation neutrality by 2030 will be part of the project that the Commission is about to start a study on the progress of implementation of land and soil-related SDGs at EU level (with a particular focus on Land Degradation Neutrality target). 
Osana maa-alueita ja maaperää koskevien kestävän kehityksen tavoitteiden täytäntöönpanon edistymiseen (ja etenkin maa-alueiden huonontumisen nollatasoa koskevaan tavoitteeseen) liittyvää hanketta, jota komissio on käynnistämässä, arvioidaan, miten maaperän huonontumisen nollatason saavuttamiseen vuoteen 2030 mennessä tähtäävän sitoumuksen toteuttamisessa on edistytty.
This project will also analyse the approaches at national and possible convergences at EU level. 
Hankkeessa analysoidaan myös kansallisen tason lähestymistapoja ja mahdollisia yhtymäkohtia EU:n tasolla.
Recommendation 3 – Achieving land degradation neutrality in the EU by 2030 (a) The Commission accepts this recommendation The Commission expects that the study about to start will partially contribute to defining actions at EU and Member State level that will bring about land degradation neutrality by 2030. 
Suositus 3 – Maaperän huonontumisen nollatason saavuttaminen EU:ssa vuoteen 2030 mennessä a) Komissio hyväksyy tämän suosituksen. Komissio odottaa käynnistymässä olevan selvityksen osaltaan edistävän niiden toimien määrittämistä EU:n ja jäsenvaltioiden tasolla, joilla pyritään saavuttamaan maa-alueiden huonontumisen nollataso vuoteen 2030 mennessä.
However additional work and further discussions with Member States, the other EU institutions and with stakeholders will be needed. 
Tarvitaan kuitenkin lisätyötä sekä lisää keskusteluja jäsenvaltioiden, muiden EU:n toimielinten ja sidosryhmien kanssa.
This discussion will also take into account that Member States are responsible for the implementation of their own commitments on SDG targets. 
Keskustelussa otetaan huomioon myös se, että jäsenvaltiot vastaavat omien kestävän kehityksen tavoitteita koskevien sitoumustensa täytäntöönpanosta.
It should however be noted that only 13 EU Member States declared them affected by desertification under the UNCCD and are therefore bound to prepare national action plans on desertification. 
On kuitenkin pantava merkille, että vain 13 EU:n jäsenvaltiota on ilmoittanut, että niissä esiintyy aavikoitumissopimuksen soveltamisalaan kuuluvaa aavikoitumista ja niiden on siksi laadittava kansallinen aavikoitumista koskeva toimintasuunnitelma.
Furthermore, also the Land Degradation Neutrality (LDN) target setting programme of UNCCD is voluntary and so far only one Member State (Italy) is engaged in this process. 
Samoin myös aavikoitumissopimukseen sisältyvä maa-alueiden huonontumisen nollatasoa koskeva tavoiteohjelma on vapaaehtoinen, ja toistaiseksi vain yksi jäsenvaltio (Italia) osallistuu siihen.
More Member States might decide to establish national action plans to achieve land degradation neutrality by 2030 and for this they may request support from the Commission and/or from the UNCCD LDN setting programme. 
Useampi jäsenvaltio voi päättää laatia kansallisen toimintasuunnitelman saavuttaakseen maa-alueiden huonontumisen nollatason vuoteen 2030 mennessä. Ne voivat tätä varten pyytää tukea komissiolta ja/tai maa-alueiden huonontumisen nollatasoa koskevasta tavoiteohjelmasta.
It is therefore difficult to anticipate how many Member States will be willing to do so and when this process will start and end. 
On kuitenkin vaikeaa ennakoida, kuinka moni jäsenvaltio haluaa tehdä niin ja milloin prosessi alkaa ja päättyy. 11
10 
Tapahtuma Päivämäärä Tarkastuksen suunnittelumuistio hyväksytty/ Tarkastus alkoi 15.11.2017 Kertomusluonnos lähetetty komissioon (tai muulle tarkastuskohteelle) 27.9.2018 Lopullinen kertomus hyväksytty kuulemismenettelyn jälkeen 14.11.2018 Komission (tai muun tarkastuskohteen) viralliset vastaukset saatu kaikilla kielillä 13.12.2018 PDF ISBN 978-92-847-1505-3 1977-5792 doi:10.2865/445131 QJ-AB-18-031-FI-N HTML ISBN 978-92-847-1497-1 1977-5792 doi:10.2865/23852 QJ-AB-18-031-FI-Q
It is a growing threat in the EU. 
Se on kasvava uhka EU:ssa.
The long period of high temperatures and low rainfall in the summer of 2018 reminded us of the pressing importance of this problem. 
Kesällä 2018 koettiin pitkä ajanjakso, jonka aikana lämpötilat olivat korkeita ja sademäärät vähäisiä ja joka muistutti tämän ongelman kiireellisyydestä.
Climate change scenarios indicate an increasing vulnerability to desertification in the EU throughout this century, with increases in temperatures and droughts and less precipitation in southern Europe. 
Ilmastonmuutosskenaarioissa ennustetaan, että alttius aavikoitumiselle kasvaa EU:ssa tämän vuosisadan aikana ja että lämpötilat nousevat, kuivuusjaksot lisääntyvät ja sademäärät pienenevät Etelä-Euroopassa.
Its effects will be particularly acute in Portugal, Spain, Italy, Greece, Cyprus, Bulgaria and Romania. 
Sen vaikutukset tulevat olemaan erityisen voimakkaita Portugalissa, Espanjassa, Italiassa, Kreikassa, Kyproksessa sekä Bulgariassa ja Romaniassa.
We found that the risk of desertification in the EU was not being effectively and efficiently addressed. 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, ettei EU:ssa toteuteta vaikuttavia ja tehokkaita toimia aavikoitumisriskin vähentämiseksi.
While desertification and land degradation are growing threats, the steps taken to combat desertification lack coherence. 
Aavikoituminen ja maaperän huonontuminen ovat kasvavia uhkia, mutta aavikoitumisen torjuntatoimet ovat epäyhtenäisiä.
There is no shared vision in the EU about how land degradation neutrality will be achieved by 2030. 
EU:ssa ei ole yhteistä näkemystä siitä, miten maaperän huonontumisen nollataso saavutetaan vuoteen 2030 mennessä.
We recommend the Commission aims at a better understanding of land degradation and desertification in the EU; assesses the need to enhance the EU legal framework for soil; and steps up actions towards delivering the commitment made by the EU and the Member States to achieve land degradation neutrality in the EU by 2030. 
Lisäksi komission olisi arvioitava tarvetta tehostaa maaperää koskevaa EU:n oikeuskehystä ja lisättävä toimia, jotka tähtäävät siihen, että EU:n ja sen jäsenvaltioiden sitoumus maaperän huonontumisen nollatason saavuttamisesta EU:ssa vuoteen 2030 mennessä toteutuisi.
EN 2018 Special Report NO 34 Office accommodation of EU institutions – Some good management practices but also various weaknesses (pursuant to Article 287(4), second subparagraph, TFEU) 
FI 2018 Erityiskertomus nro 34 EU:n toimielinten toimistotilat – osa hallintokäytännöistä on hyviä, mutta havaittavissa on myös erilaisia puutteita (annettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti)
Executive summary I The institutions spend around 11 % of their budget for administrative expenditure on buildings. 
Tiivistelmä I Toimielimet käyttävät noin 11 prosenttia talousarviostaan kiinteistöihin liittyviin hallintomenoihin.
The composition of the buildings portfolio differs and depends on each institution’s mandate and organisational structure, nevertheless a significant share of the space used is devoted to office accommodation. 
Kiinteistökannan koostumuksessa on eroja, ja siihen vaikuttavat kunkin toimielimen tehtävät ja organisaatiorakenne. Merkittävä osa käytössä olevista tiloista on kuitenkin toimistotiloja.
The Commission has the largest buildings portfolio of which more than 80 % is used as office space. 
Suurin kiinteistökanta on komissiolla, jonka kiinteistökannasta yli 80:tä prosenttia käytetään toimistotiloina.
II In order to address the overall question “Is EU spending on office accommodation managed efficiently?” we examined whether the EU institutions with most office accommodation (Parliament, Council, Commission, Court of Justice and ECB): (a) establish building strategies and cooperate in order to achieve cost savings; (b) obtain their office accommodation in an efficient manner; (c) monitor and report on their office accommodation portfolio appropriately. 
II Voidakseen vastata pääkysymykseen ”Hallinnoidaanko EU:n toimistotiloja koskevia menoja tehokkaasti?” tilintarkastustuomioistuin tutki eniten toimistotiloja käyttäviä EU:n toimielimiä (parlamentti, neuvosto, komissio, tuomioistuin ja EKP) seuraavista näkökulmista: a) Laativatko toimielimet kiinteistöstrategioita ja tekevätkö ne yhteistyötä kustannussäästöjen aikaansaamiseksi? b) Hankkivatko ne toimistotilansa tehokkaasti? c) Seuraavatko ne toimistotilakantaansa ja raportoivatko ne siitä asianmukaisesti?
III Overall, we found that the institutions manage their spending on office accommodation efficiently, but the building strategies are not always formalised and the related planning is not optimal; financing mechanisms of the large construction projects we analysed were often complex and thereby in some cases affected budgetary transparency. 
III Tilintarkastustuomioistuin totesi, että yleisesti ottaen toimielimet hallinnoivat toimistotiloja koskevia menojaan tehokkaasti, mutta kiinteistöstrategioita ei aina vahvisteta virallisesti ja niihin liittyvässä suunnittelussa on parantamisen varaa. Lisäksi tilintarkastustuomioistuimen analysoimien suurten rakennushankkeiden rahoitusmekanismit olivat usein monimutkaisia, mikä joissakin tapauksissa vaikutti talousarvion läpinäkyvyyteen.
Most of these projects were affected by delays and, in some cases, substantial additional costs. 
Suurin osa näistä hankkeista viivästyi ja joissakin tapauksissa niiden yhteydessä aiheutui houmattavia lisäkustannuksia.
The monitoring and reporting of the buildings portfolio of most institutions is not adequate. 
Kiinteistökantaa koskeva seuranta ja raportointi on useimmissa toimielimissä riittämätöntä.
IV The institutions cooperate and apply similar decision-making principles. 
IV Toimielimet tekevät yhteistyötä ja noudattavat samankaltaisia päätöksentekoperiaatteita.
However, they set out their main principles and objectives for property management in various documents. 
Ne kuitenkin määrittävät kiinteistön hallintaa koskevat pääperiaatteensa ja tavoitteensa useissa eri asiakirjoissa.
At the time of the audit, the institutions had not yet evaluated the implemented New Ways of Working (NWoW) projects. 
Tarkastuksen aikaan toimielimet eivät olleet vielä arvioineet toteutettuja uusiin työnteon tapoihin (NWoW) liittyviä hankkeita.
V The host countries offer to the institutions preferential conditions for purchasing or renting office accommodation and support them in their major construction projects. 
V Isäntämaat tarjoavat toimielimille toimistotilojen ostamista tai vuokraamista koskevia edullisempia ehtoja ja tukevat toimielinten suuria rakennushankkeita.
However, financing mechanisms of the large construction projects we analysed were often complex and this affected budgetary transparency. 
Sen analysoimien suurten rakennushankkeiden rahoitusmekanismit olivat kuitenkin usein monimutkaisia, mikä vaikutti talousarvion läpinäkyvyyteen.
Most of these projects were delayed, in some cases leading to additional costs. 
Suurin osa näistä hankkeista viivästyi, mikä aiheutti joissakin tapauksissa lisäkustannuksia.
VI Most institutions do not monitor regularly indicators related to efficient use and cost of buildings for their internal management purposes. 
VI Suurin osa toimielimistä ei seuraa säännöllisesti rakennusten tehokkaaseen käyttöön ja kustannuksiin liittyviä indikaattoreita sisäistä hallinnointia varten.
While the institutions with their buildings in Brussels and Luxembourg agreed on harmonisation in the measurement of surfaces, the data are not fully standardised and comparing them is difficult. 
Vaikka Brysselissä ja Luxemburgissa sijaitsevissa rakennuksissa toimivat toimielimet sopivat pinta-alojen mittaamisen yhdenmukaistamisesta, tiedot eivät ole täysin vakiomuotoisia ja niiden vertaileminen on vaikeaa.
VII Our analysis shows that the use of office space is comparable between institutions. 
VII Tilintarkastustuomioistuimen analyysi osoittaa, että toimistotilojen käyttö on samankaltaista toimielinten välillä.
Moreover, we found that the rents the institutions negotiated were generally below market levels. 
Lisäksi tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että toimielinten neuvottelemat vuokrat olivat yleensä markkinatasoa alhaisempia.
Further analysis of rented buildings shows that the annual rents per person vary significantly per building. 
Vuokrattujen kiinteistöjen tarkemmasta analyysista käy ilmi, että henkilöä kohden laskettu vuosivuokra vaihtelee merkittävästi kiinteistön mukaan.