natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It contains minimum requirements concerning the identification, technical characteristics and fitting out of a Union fishing vessel. 
Se sisältää unionin kalastusaluksen tunnisteita, teknisiä ominaisuuksia ja varustusta koskevat vähimmäisvaatimukset.
Fishing authorisation: Official document additional to the fishing licence entitling an Union fishing vessel to carry out specific fishing activities during a specified period, in a given area or for a given fishery under specific conditions. 
Kalastuslupa: Virallinen asiakirja, joka myönnetään kalastuslisenssin lisäksi ja joka antaa unionin kalastusalukselle tietyin erityisedellytyksin oikeuden harjoittaa erityistä kalastustoimintaa määrättynä aikana, tietyllä alueella tai tietynlaisen kalastuksen osalta.
Flag State: State in which a particular vessel is registered. 
Lippuvaltio: Valtio, jossa tietty alus on rekisteröity.
Small Vessels: For the only purpose of this report, vessels under 15 metres long. 
Pieni alus: Tässä kertomuksessa alus, jonka pituus on alle 15 metriä.
6 EXECUTIVE SUMMARY I. The Common Fisheries Policy (CFP) aims to ensure that fish stocks and the fishing sector are sustainable in the long term. 
6 TIIVISTELMÄ I. Yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) tarkoituksena on varmistaa, että kalakannat ja kalastusala ovat kestäviä pitkällä aikavälillä.
Many stocks are still overfished, so continued efforts are necessary to manage fisheries effectively. 
Monia kalakantoja kalastetaan edelleen liikaa, joten kalastusalan vaikuttavaa hallinnointia tarvitaan yhä.
The CFP therefore includes measures to restrict fishing fleet capacity and manage fisheries by imposing limits on catches (such as quotas) and fishing activity (such as fishing effort restrictions or technical rules for certain fisheries). The success of the CFP requires the design and implementation of an effective system of control. The CFP‘s control system was last reformed in 2009, to correct the serious weaknesses present at the time which were identified by the Court’s Special Report No 7/2007. 
Yhteinen kalastuspolitiikka sisältääkin toimenpiteitä, joilla rajoitetaan kalastuslaivaston kapasiteettia ja hallinnoidaan kalastusalaa rajoittamalla saaliita (muun muassa kiintiöiden avulla) ja kalastustoimintaa (esimerkiksi pyyntiponnistuksen rajoituksilla ja tiettyihin kalastuksiin sovellettavilla teknisillä säännöillä). Yhteinen kalastuspolitiikka voi onnistua vain, jos sen yhteydessä on suunniteltu ja toteutettu vaikuttava valvontajärjestelmä. Yhteisen kalastuspolitiikan valvontajärjestelmää uudistettiin viimeksi vuonna 2009, jolloin korjattiin silloisia vakavia puutteita.
The objective of our audit was to answer the question “Has the EU an effective fisheries control system in place?” 
Tarkastuksen tavoitteena oli vastata kysymykseen "onko EU:lla käytössään vaikuttava kalastuksenvalvontajärjestelmä?"
Since our 2007 audit, and the reform of the Control Regulation, the Member States and the Commission have made progress in several areas. 
Jäsenvaltiot ja komissio ovat edistyneet monella osa-alueella tilintarkastustuomioistuimen vuonna 2007 toimittaman tarkastuksen ja kalastuksen valvontaa koskevan asetuksen uudistamisen jälkeen.
However, we found that due to significant weaknesses in most audited areas, the European Union did not yet have a sufficiently effective system for fisheries controls in place to support the success of the CFP. 
Siitä huolimatta tilintarkastustuomioistuin totesi, että useimmilla tarkastetuilla alueilla ilmeni merkittäviä puutteita, joiden vuoksi Euroopan unionilla ei voida toistaiseksi katsoa olevan käytössään riittävän vaikuttavaa kalastuksenvalvontajärjestelmää yhteisen kalastuspolitiikan tueksi.
Member States had not yet fully implemented the EU’s fisheries control regulation and certain provisions of the regulation would need modification to enable Member States to effectively control fisheries activities. 
Jäsenvaltiot eivät olleet vielä panneet kalastuksen valvontaa koskevaa EU:n asetusta täytäntöön kaikilta osin, ja joitakin asetuksen säännöksiä olisi tarpeen muuttaa, jotta jäsenvaltiot voivat valvoa kalastustoimintaa vaikuttavasti.
The Member States we visited did not sufficiently verify the accuracy of their fleets' capacity and of the information on the vessels in the fleet register. 
Tarkastuskäynnin kohteena olleet jäsenvaltiot eivät tarkastaneet riittävällä tavalla kalastuslaivastonsa kapasiteettia eivätkä aluksista laivastorekisterissä annettujen tietojen oikeellisuutta.
We noted that the four Member States we visited did not verify the tonnage of their fishing vessels, and that two of them had not yet performed the required verifications of engine power. 
Tilintarkastustuomioistuin pani merkille, että neljässä tarkastuskäynnin kohteena olleessa jäsenvaltiossa ei tarkastettu kalastusalusten vetoisuutta ja että kahdessa näistä jäsenvaltioista ei ollut vielä tehty vaadittuja konetehon tarkastuksia.
Additionally, we found a significant number of discrepancies between the vessel details recorded in the fleet register and those contained in the supporting documents. 
tilintarkastustuomioistuin havaitsi merkittävän määrän eroja laivastorekisteriin kirjattujen yksityiskohtaisten alustietojen ja todentavissa asiakirjoissa olevien tietojen välillä.
V. We found that overall the Member States examined were implementing fisheries management measures adequately. The Member States vessel monitoring systems (VMS) 7 
V. Tilintarkastustuomioistuin totesi, että tarkastuskohteena olleet jäsenvaltiot toteuttivat kalastuksenhoitotoimenpiteet kokonaisuutena katsoen asianmukaisesti.
However, as a result of the application of the rules of the Control Regulation 89 % of the EU fleet were not monitored by VMS, which hindered effective fisheries management in some fisheries and for some species. 
Kalastuksen valvontaa koskevan asetuksen sääntöjen soveltaminen johti kuitenkin siihen, että 89:ää prosenttia EU:n laivastosta ei seurattu VMS-järjestelmillä, mikä haittasi vaikuttavaa kalastuksenhoitoa joidenkin kalastusten ja lajien kohdalla.
The Member States we visited managed well the uptake of the fishing quotas allocated to them. 
Tarkastuskäynnin kohteena olleet jäsenvaltiot hallinnoivat niille osoitettujen kalastuskiintiöiden käyttöä hyvin.
However, when Member State authorities allowed producer organisations to manage quota distribution, they did not always know which criteria were used to distribute the quotas to each of the beneficiaries. 
Tosin silloin, kun jäsenvaltioiden viranomaiset antoivat tuottajajärjestöjen hallinnoida kiintiöiden jakamista, ne eivät aina olleet selvillä siitä, millä perusteella kiintiöt jaettiin edunsaajien kesken.
This lack of transparency makes it difficult for Member States to know the actual beneficiaries of fishing opportunities and therefore to assess any potential adverse impact on the environment and local economies, and take the necessary corrective measures where appropriate. 
Avoimuuden puutteen vuoksi jäsenvaltioiden on vaikea tietää, ketkä ovat kalastusmahdollisuuksien tosiasiallisia edunsaajia. Siksi jäsenvaltioiden on hankala arvioida, millaisia kielteisiä vaikutuksia kalastustoiminnasta saattaa aiheutua ympäristölle ja paikallistaloudelle, ja toteuttaa tarvittavat korjaavat toimenpiteet.
Moreover, this lack of transparency increases the risk that specific interests of certain economic operators are favoured at the expense of others. 
Lisäksi avoimuuden puute kasvattaa riskiä siitä, että joidenkin talouden toimijoiden erityisintressejä suositaan muiden kustannuksella.
It was difficult to monitor compliance with fisheries management measures, especially for vessels not linked to satellite-based vessel monitoring systems. 
Kalastuksenhoitotoimenpiteiden toteuttamista oli vaikea seurata, etenkin jos alus ei kuulunut satelliittiseurantajärjestelmien piiriin.
We did, however, see examples of good practice where professional fisheries organisations required their members to comply with additional, but more focused, conservation measures to those required by the Common Fisheries Policy. 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi kuitenkin esimerkkejä hyvistä käytännöistä. Niissä ammattikalastajajärjestöt vaativat jäseniään toteuttamaan lisäsuojelutoimenpiteitä, jotka kuitenkin ovat kohdennetumpia kuin yhteisen kalastuspolitiikan mukaiset toimenpiteet.
Data on fishing activities collected in the framework of the Control Regulation were not sufficiently complete and reliable. 
Kalastuksen valvontaa koskevan asetuksen mukaisesti kootut tiedot kalastustoiminnasta eivät olleet riittävän täydellisiä ja luotettavia.
Two of the four Member States visited did not sufficiently share and trace information concerning activities of vessels from one flag Member State in another. Member States’ data validation processes were insufficient. 
Kahdessa tarkastuskäynnin kohteena olleista neljästä jäsenvaltiosta ei riittävässä määrin jaettu ja jäljitetty alusten toimintaa koskevia tietoja lippujäsenvaltiosta toiseen.
In addition there were significant differences between the overall catch data recorded by the Member States, and that available to the Commission. 
Lisäksi jäsenvaltioiden kirjaamat tiedot saaliiden kokonaismäärästä erosivat merkittävästi komission käytettävissä olevista tiedoista.
The Control Regulation requires Member States to send aggregated catch data by stock. 
Valvontaa koskevassa asetuksessa säädetään, että jäsenvaltiot lähettävät kalakannoittain aggregoidut saalistiedot.
However, the fact that it does not require reporting with detail of fishing areas, size of vessels and fishing gears, limits detailed analysis of the European fleet activity. 8 
Siinä ei kuitenkaan vaadita, että raporteissa eritellään kalastusalue, aluksen koko ja pyydykset, mikä rajoittaa EU:n kalastuslaivaston toiminnan yksityiskohtaista analysointia.
In general, the Member States we visited planned and carried out fisheries inspections well. 
Jäsenvaltiot, joihin tehtiin tarkastuskäynti, suunnittelivat ja toimittivat kalastusta koskevat tarkastukset yleisesti ottaen hyvin.
However, the fact that inspectors did not have real-time access to information about vessels reduced the effectiveness of inspections. 
Tarkastusten vaikuttavuutta vähensi kuitenkin se, että niitä tekevillä tarkastajilla ei ollut reaaliaikaisesti käytettävissään tietoja aluksista.
Member States had established standardized inspection procedures, but we found cases where available report templates had not been used by inspectors. 
Jäsenvaltiot ovat vakioineet tarkastusmenettelynsä, mutta tilintarkastustuomioistuin havaitsi tapauksia, joissa tarkastajat eivät olleet käyttäneet saatavilla olleita raporttimalleja.
The inspection results were not always correctly reported in the national databases. 
Tarkastustuloksia ei aina raportoitu oikein kansallisissa tietokannoissa.
We also found that sanctions applied were not always dissuasive. 
Lisäksi tilintarkastustuomioistuin totesi, että seuraamukset eivät aina olleet varoittavia.
The points system, one of the main innovations of the current control regulation intending to ensure equal treatment of fishing operators, was applied to very different extents across Member States we visited and even within the same Member State. 
Pisteytysjärjestelmä on yksi nykyisen kalastuksen valvontaa koskevan asetuksen pääasiallisista uudistuksista, ja sen tarkoituksena on kalastusalan toimijoiden yhdenvertainen kohtelu. Järjestelmää sovellettiin tarkastuskäynnin kohteena olleissa jäsenvaltioissa, ja jopa saman jäsenvaltion sisällä, hyvin erilaisissa määrin.
Finally, there is currently no European register of infringements and sanctions, which would allow a better follow-up of points applied, a more effective risk analysis and enhanced transparency among Member States. 
Nykyisin ei kuitenkaan ole olemassa rikkomukset ja seuraamukset sisältävää EU:n rekisteriä, joka mahdollistaisi pisteytyksen paremman seuraamisen, vaikuttavamman riskianalyysin ja avoimuuden lisäämisen jäsenvaltioiden kesken.
We make a number of recommendations to the Commission and Member States, aimed at improving the reliability of information on fishing fleets, the monitoring of fisheries management measures, the reliability of fisheries data, and inspections and sanctions. 9 
Tilintarkastustuomioistuin esittää komissiolle ja jäsenvaltioille joukon suosituksia, joiden tarkoituksena on parantaa kalastuslaivastoista saatavien tietojen luotettavuutta, kalastuksenhoitotoimenpiteiden seurantaa, kalastustietojen luotettavuutta sekä kehittää tarkastuksia ja seuraamuksia. 9
INTRODUCTION The Common Fisheries Policy 1. 
JOHDANTO Yhteinen kalastuspolitiikka 1.
The primary goal of the Common Fisheries Policy (CFP) as most recently revised in 2013 is to ensure that the fishing and aquaculture sectors are environmentally, economically and socially sustainable in the long term. 
Viimeksi vuonna 2013 tarkistetun yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) ensisijaisena tavoitteena on varmistaa, että kalastus ja vesiviljely ovat pitkällä aikavälillä ekologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestäviä.
This has been a challenge as historically some fish stocks in European Union waters have declined due to overfishing. 
Tämä on osoittautunut haasteelliseksi, sillä ajan mittaan osa Euroopan unionin vesien kalakannoista on pienentynyt liikakalastuksen vuoksi.
The CFP therefore aims to reduce pressure on fish stocks by taking a precautionary approach2 and setting catch limits based on the best scientific information available on resources; it also aims to balance the fleet capacity with available fishing resources. 
YKP:n avulla pyritään siis vähentämään kalakantoihin kohdistuvaa painetta soveltamalla ennalta varautuvaa lähestymistapaa2 ja asettamalla saalisrajoituksia luonnonvaroista saatavilla olevan parhaan tieteellisen tiedon perusteella.
For this reason the EU has established a ceiling to the European fleet capacity that should be balanced with the available fishing opportunities over time (see Box 1) as well as fisheries management measures, to ensure that the fishing sector is sustainable. 
Tästä syystä EU on määrittänyt unionin laivaston kapasiteetille ylärajan, jonka pitäisi ajan mittaan saavuttaa tasapaino suhteessa käytettävissä oleviin kalastusmahdollisuuksiin (ks. laatikko 1). Lisäksi EU on määrittänyt kalastuksenhoitotoimenpiteitä.
10 Box 1 – Balancing fleet capacity with fishing opportunities The EU aims to achieve a lasting balance between fishing fleet capacity and fishing opportunities. 
Laatikko 1 – Laivaston kapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien tasapainottaminen EU pyrkii saavuttamaan kestävän tasapainon kalastuslaivaston kapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välillä.
The CFP sets a fishing fleet capacity ceiling for each Member State, in both engine power (kilowatts (kW) and gross tonnage (GT)). 
YKP:ssa asetetaan jokaisen jäsenvaltion kalastuslaivaston kapasiteetille yläraja konetehon (kilowatti, kW) ja vetoisuuden (bruttotonni, bt) osalta.
New fishing vessels may enter the fleet only after the same fleet capacity (in kW and GT) is removed from the fleet. 
Laivastoon voidaan ottaa uusia aluksia vasta, kun vastaava kapasiteetti (kW ja bt) on poistettu laivastosta.
The Member States keep information on the fleets in their fleet registers. 
Jäsenvaltiot kirjaavat kalastuslaivastoaan koskevat tiedot laivastorekisteriinsä.
Member States are required to put in place measures to adjust the fishing capacity of their fleets to their fishing opportunities over time. 
Jäsenvaltioiden edellytetään ottavan käyttöön toimenpiteitä, joilla laivaston kapasiteetti ajan myötä mukautetaan niiden kalastusmahdollisuuksiin.
Fishing licences, with information on capacity and fishing gear, are one of the main tools used to manage capacity. 
Kapasiteettia hallinnoidaan etenkin kalastuslisensseillä ottaen huomioon tiedot kapasiteetista ja pyydyksistä.
2 Article 4(8) of Regulation (EU) No 1380/2013 of the European Parliament and of the Council of 11 December 2013 on the Common Fisheries Policy (OJ L 354, 28.12.2013, p. 
Jos jossakin laivastonosassa ilmenee 2 10 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1380/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, yhteisestä kalastuspolitiikasta (EUVL L 354 28.12.2013, s.
22): “precautionary approach to fisheries management”, as referred to in Article 6 of the UN Fish Stocks Agreement, means an approach according to which the absence of adequate scientific advice should not justify postponing or failing to take management measures to conserve target species, associated or dependent species and non-target species and their environment. 
22), 4 artiklan 8 kohta. kalastuksenhoidon ennalta varautuvalla lähestymistavalla viitataan kalakantoja koskevan YK:n sopimuksen 6 artiklassa tarkoitettuun toimintamalliin, jossa riittävän tieteellisen neuvonnan puuttumisen perusteella ei voitaisi lykätä tai jättää toteuttamatta hoitotoimenpiteitä kohdelajien, niiden ohessa saaliiksi saatavien tai niistä riippuvaisten lajien sekä muiden kuin kohdelajien ja niiden ympäristön suojelemiseksi.
11 Member States report on their efforts to balance fishing capacity and fishing opportunities each year. 
Jäsenvaltiot raportoivat vuosittain siitä, miten ne ovat pyrkineet saavuttamaan tasapainon kalastuskapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välillä.
These reports use a series of biological, economic and vessel-based indicators established by the Commission. 
Raporteissa käytetään useita komission määrittämiä biologisia, taloudellisia ja aluksilta saataviin tietoihin perustuvia indikaattoreita.
They are sent to the Commission and are reviewed by the Scientific, Technical and Economic Committee for Fisheries. 
Raportit lähetetään komissiolle, ja tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea käy ne läpi.
The Commission draws up a summary report for the European Parliament and the Council each year after considering the Member States reports and the Scientific, Technical and Economic Committee for Fisheries analysis. 2. 
Kun komissio on tutkinut jäsenvaltioiden raportit ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean analyysin, se laatii vuosittain Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhteenvetokertomuksen. 2.
Nevertheless, the most recent scientific advice shows that, despite some improvements, many stocks continue to be overfished, particularly those in the Mediterranean and the Black Seas. 
Viimeisimmistä tieteellisistä lausunnoista ilmenee kuitenkin, että joistakin parannuksista huolimatta monia kalakantoja kalastetaan edelleen liikaa etenkin Välimeren ja Mustanmeren alueilla.
Figure 1 shows the situation of the different fish stocks by sea basins. 
Kaaviosta 1 käy ilmi eri kalakantojen tilanne merialueittain. 11
Source: European Environmental Agency website (data provided by the International Council for the Exploration of the Sea for North-East Atlantic and by Scientific, Technical and Economic Committee for Fisheries for the Mediterranean and the Black Sea) 2016 update. 
Lähde: Euroopan ympäristökeskuksen verkkosivusto (Koillis-Atlantin osalta kansainvälisen merentutkimusneuvoston tiedot ja Välimeren ja Mustanmeren osalta tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean tiedot), päivitetty vuonna 2016.
The management measures adopted by the European Union can be divided into two main categories (see Box 2): 12 
Euroopan unioni on hyväksynyt pääosin kahdenlaisia hoitotoimenpiteitä (ks. laatikko 2): - Tuotokseen liittyvät valvontatoimenpiteet koostuvat lähinnä yksittäisen kalastuksen määrällisistä saalisrajoituksista, joita ovat etenkin suurin sallittu saalis (TAC) ja kiintiöt. 12
- Output control measures, which mainly consist of limiting the amount of catches from a particular fishery, in particular through total allowable catches (TACs) and quotas. - Input control measures, which concern the fishing means deployed and include rules on the fleet’s activity, such as restrictions on fishing vessels’ access to certain waters; controls on the fishing effort to regulate fishing capacity and vessel use; and technical measures governing fishing gear use and the time periods and geographical areas in which fishing is allowed. 
- Panokseen liittyvät valvontatoimenpiteet koskevat käytettäviä kalastuskeinoja ja sisältävät sääntöjä laivaston toiminnasta (kalastusalusten pääsyä tietyille vesille rajoitetaan; pyyntiponnistuksen tarkastuksilla säännellään kalastuskapasiteettia ja alusten käyttöä; teknisillä toimenpiteillä säännellään pyydysten käyttöä ja ajanjaksoja ja maantieteellisiä alueita, joilla kalastus on sallittua jne.).
13 Box 2 - Main EU fisheries management measures 1. 
Laatikko 2 - EU:n pääasialliset kalastuksenhoitotoimenpiteet 1.
Output control Measures TACs and quotas TACs or fishing opportunities (expressed in tonnes or numbers) are the maximum quantities of fish that may be taken from a particular fishery, from a given area over a given period. 
Tuotokseen liittyvät valvontatoimenpiteet Suurin sallittu saalis ja kiintiöt Suurimmilla sallituilla saaliilla eli kalastusmahdollisuuksilla (jotka ilmaistaan tonneina tai lukumäärinä) tarkoitetaan tietyn kalastuksen enimmäismääriä tietyllä alueella tai ajanjaksolla.
In the EU, TACs are set for most commercial fish stocks. 
Suurin sallittu saalis on EU:ssa määritetty useimmille kaupallisesti merkittäville kalakannoille.
The Commission draws up the proposals every year (every two years for deep-sea stocks), based on scientific advice from advisory bodies. 
Komissio laatii ehdotukset vuosittain (syvänmeren kantojen osalta joka toinen vuosi) neuvoa-antavien elinten tieteellisten lausuntojen pohjalta.
These may include national research institutes, the Scientific, Technical and Economic Committee for Fisheries and the International Council for the Exploration of the Sea. 
Tällaisiin elimiin kuuluvat muun muassa kansalliset tutkimuslaitokset, tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea ja kansainvälinen merentutkimusneuvosto.
For stocks that are shared and jointly managed with non-EU countries, the TACs are agreed with those non-EU countries. 
EU:n ulkopuolisten maiden kanssa jaettujen, yhteisesti hallinnoitavien kantojen suurimmista sallituista saaliista (TAC) sovitaan yhdessä kyseisten maiden kanssa.
The Commission’s TAC proposals are discussed by several committees and then discussed at the Council of Fisheries Ministers at the Fisheries Council each December. 
Useat komiteat keskustelevat komission esittämistä TAC-ehdotuksista, minkä jälkeen kalastusministerit keskustelevat niistä kalastusneuvostossa aina joulukuussa.
The Council of Ministers, not always in accordance with the Commission’s proposals, adopts the TAC for the following year for each species and area. 
Ministerineuvosto, joka ei aina ole komission ehdotuksen kannalla, hyväksyy seuraavan vuoden suurimman sallitun saaliin laji-ja aluekohtaisesti.
The TACs are divided into national quotas according to a scale established in 1983 and updated over time as new Member States joined the European Union. 
Suurin sallittu saalis jaetaan kansallisiksi kiintiöiksi vuonna 1983 laaditun asteikon mukaisesti. Asteikkoa on päivitetty ajan mittaan uusien jäsenvaltioiden liittyessä Euroopan unioniin.
But the quotas can be exchanged between Member States during the year. 
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vaihtaa kiintiöitä vuoden aikana.
Quotas may be accompanied by additional measures to restrict fishing periods, the use of certain fishing gears or access to certain fishing areas. 
Kiintiöihin voidaan liittää lisätoimenpiteitä, joilla rajoitetaan kalastuskautta, eräiden pyydysten käyttöä tai pääsyä tietyille kalastusalueille.
2. Input control Measures Fishing effort Fishing effort management is a combination of restriction on the fleet capacity and the amount of time the fleet can spend at sea. 
2. Panokseen liittyvät valvontatoimenpiteet Pyyntiponnistus Pyyntiponnistusten hallinnointi koostuu laivaston kapasiteetin ja laivaston sallitun merelläoloajan rajoituksista.
The EU defines fishing effort as fleet capacity [tonnage (GT) and engine power (kW)] x days at sea. 
EU määrittelee pyyntiponnistuksen seuraavasti: laivaston kapasiteetti [vetoisuus (bt) ja koneteho (kW)] x merelläolopäivien määrä.
Approaches are tailored to each fishery, taking into account the type of fishing gear used and the main species caught. 
huomioon käytettävä pyydystyyppi ja pääasiallisesti saalistetut lajit.