natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The basic instrument establishing the Structural Funds provides that interventions shall be evaluated, especially ex post, in order to assess their impact. 
Rakennerahastoja koskevassa perusasetuksessa säädetään toimien arvionnista ja erityisesti jälkiarvioinnista toimien vaikutuksen mittaamiseksi.
The results of evaluation should be used to improve the quality of interventions in subsequent periods. 
Arviointituloksien pitäisi tukea tulevia kausia koskevien toimien laadun parantamista.
As is shown by the process of defining priorities and measures for the CIPs of Strands A and B previously examined (see paragraphs 55 to 63), it was not possible to set objectives on the basis of the regional situational analysis or any strategic choices made. 
Kuten tarkastettujen yhteisöaloiteohjelmien ohjelmalohkojen A ja B toimintalinjojen ja toimenpidekokonaisuuksien mää-rittämistavan esittelystä käy ilmi (ks. kohdat 55—63), tavoitteita ei ole asetettu kyseisen alueen tilannetta koskevan analyysin tai tiettyyn strategiaan pohjautuvien valintojen perusteella.
Most programmes have one or two very general objectives and a few sub-objectives, although a greater number of sub-objectives were set in some cases (15 for Spain-Portugal, 21 for Europe and 10 for the Western Mediterranean Ń see Table 5). 
Yleensä ohjelmille on asetettu yksi tai kaksi hyvin väljää tavoitetta, joiden lisäksi on muutama alatavoite, lukuun ottamatta joitakin ohjelmia, joille on määritelty lukuisia alatavoitteita (15 yhteisöaloiteohjelmalle Espanja—Portugali, 21 yhteisöaloiteohjelmalle Luoteis-Eurooppa ja 10 yhteisöaloiteohjelmalle Välimeren läntiset alueet) (ks. taulukko 5).
The Strand C CIPs were designed in response to a single Commission objective, namely, to improve the effectiveness of policies and instruments for regional development and cohesion. 
Ohjelmalohkon C yhteisöaloiteohjelmat on laadittu komission määrittelemän tavoitteen mukaisesti alueelliseen kehittämiseen ja koheesioon liittyvien menettelyiden ja välineiden vaikuttavuuden parantamiseksi.
Are the objectives measurable and quantified? 
Ovatko tavoitteet mitattavissa ja määrällisesti ilmaistavissa?
The Commission insisted that all programmes should include indicators. The only exception concerns Strand C programmes: here it was decided not to establish indicators until such time as a sufficient number of projects had been adopted, so as to give a clearer understanding of the content of the actions carried out. 
Komissio vaati indikaattoreiden esittelemistä jokaisessa ohjelmassa lukuun ottamatta ohjelmalohkoa C, jonka kohdalla indikaattorien määrittämistä siirrettiin siihen saakka, kunnes riittävä määrä hankkeita olisi hyväksytty, jotta toteuttavien toimien sisältö olisi paremmin arvioitavissa.
Indicators were therefore identified. However, every one of the programmes examined suffers from an unclear or very incomplete assessment of impact, that is, the indicators measure just one aspect of the stated objectives or, where they address a priority, deal with only a few of the measures under that priority (see Table 5). 
Kaikkien tarkastettujen ohjelmien osalta kuitenkin havaittiin, että vaikutuksen mittaamista ei joko ole määritelty tai se on määritelty vain osittain, toisin sanoen indikaattoreiden avulla mitataan ainoastaan jokin vahvistetun tavoitteen osatekijä tai — toimintalinjoja koskevien indikaattoreiden tapauksessa — ne liittyvät vain osaan toimintalinjan muodostavista toimenpiteistä (ks. taulukko 5).
What is more, in some programmes each project partner also has the option of determining its own indicators (Ems-Dollart Region, Alps and Alpenrhein-Bodensee-Hochrhein). 
Lisäksi joidenkin ohjelmien kohdalla ohjelman edistäjät voivat myös itse määritellä omat indikaattorit (yhteisöaloiteohjelma Ems Dollart -alue, yhteisöaloiteohjelma Alpit, yhteisöaloiteohjelma Alpenrhein—Bodensee—Hochrhein).
Some of the Strand A programmes have indicators which are independent of the stated objectives and known as Ôcross-border contextŐ (2) and Ôcooperation intensityŐ (3) indicators (Alps, Alpenrhein-Bodensee-Hochrhein and Ems-Dollart Region; the Spain-Portugal CIP provides for such indicators but has not developed them). 
Joissakin ohjelmalohkon A ohjelmissa indikaattorit ovat riippumattomia asetetuista tavoitteista, ja niitä kutsutaan rajat ylittävän näkökohdan indikaattoreiksi (2) ja yhteistyön tiiviyttä mittaaviksi indikaattoreiksi (3) (yhteisöaloiteohjelma Alpit, yhteisöaloiteohjelma Alpenrhein—Bodensee—Hochrhein, yhteisöaloiteohjelma Ems Dollart -alue, kun taas yhteisöaloiteohjelmassa Espanja—Portugali ne mainitaan, mutta niitä ei ole kehitetty).
Although these vary from one programme to the next, they are very general in nature and of limited relevance to (2) For example, the number of cross-border workers, the number of firms engaged in cross-border activity and the percentage of the population that can speak the language of the neighbouring country. 
Indikaattorit ovat eri ohjelmissa erilaisia, mutta kaikissa ne ovat hyvin yleisluonteisia ja niistä voi olla vain vähäistä hyötyä (2) (3) Esimerkiksi rajat ylittävien työntekijöiden määrä, rajat ylittävää toimintaa harjoittavien yritysten määrä ja naapurimaan kieltä puhuvan väestön prosentuaalinen määrä.
(3) For example, the number of shared information systems and cross-border networks. 
Esimerkiksi yhteisten tietojärjestelmien määrä ja rajat ylittävien verkostojen määrä.
C 303/16 EN Official Journal of the European Union 7.12.2004 the programme concerned. 
C 303/16 FI Euroopan unionin virallinen lehti 7.12.2004 ohjelman kannalta.
They could, however, have had some relevance for Strand A as a whole if they had been developed and applied as standard to all the CIPs in this strand. 
Ohjelmalohkon A tapauksessa niistä olisi voinut olla yleisellä tasolla hyötyä, jos ne olisi kehitetty ja niitä olisi sovellettu yhtenäisesti ohjelmalohkon kaikissa yhteisöaloiteohjelmissa.
It is often impossible to establish the relationship between indicators from the lowest to the highest levels, i.e., from project level to that of global CIP objectives. 
On usein mahdotonta määritellä indikaattorien yhteyksiä alimmalta tasolta ylimmälle, toisin sanoen hankkeista yhteisöaloiteohjelmien yleisiin tavoitteisiin.
Lastly, despite these shortcomings, there were attempts to quantify the objectives for a number of programmes, either globally or by reference to priorities or measures. 
Todetuista puutteista huolimatta useiden ohjelmien kohdalla on pyritty kvantifiointiin joko kokonaistasolla, joskus toimintalinjojen tasolla ja toisinaan toimenpidekokonaisuuksien tasolla.
However, the working documents that were necessary to establish how quantification was carried out were unavailable. Yet if these quantified objectives are to have any relevance, it must be possible to compare them ex post with what has been achieved so that conclusions can be drawn. 
Ei kuitenkaan ollut mahdollista saada asiakirjoja, joista kvantifioinnissa käytetyt menetelmät olisivat käyneet ilmi. On kuitenkin selvää, että kyseisiä määrällisesti ilmaistuja tavoitteita on voitava verrata jälkikäteen toteutukseen ja sen perusteella on voitava tehdä päätelmiä — muussa tapauksessa kvantifioinnista ei ole hyötyä.
If the context in which targets were set cannot be recreated, there will be little basis on which to draw conclusions from this comparison. 
Jos ei voida rekonstruoida niitä olosuhteita, joissa tavoitteet on asetettu, vertailun pohjalta tehtävät päätelmät jäävät perusteiltaan heikoiksi.
There is a tendency to put off the business of measuring the degree to which objectives have been achieved. The general nature of the objectives defined for each CIP and the diversity of measures hamper the identification of relevant and workable indicators. 
Tavoitteiden toteutumisen mittaamisella on taipumus viivästyä. Yhteisöaloiteohjelmille asetettujen tavoitteiden yleisluon-teisuus ja toimintamenetelmien epäyhtenäisyys ovat esteenä tarkkojen ja hyödyllisten indikaattorien määrittelylle.
However, it is important that the situation be clarified and a selection made with the aim of retaining only those indicators that are essential for monitoring the progress of the CIP, making decisions or measuring programme impact. 
Olisi kuitenkin tärkeää selkeyttää indikaattoreita koskeva tilanne ja valittava indikaattoreista vain ne, joita tarvitaan yhteisöaloiteohjelman edistymisen seurannassa, päätöksenteossa ja ohjelman vaikutuksen mittaamisessa.
Just two of the eight programmes examined (Alpenrhein-Bodensee-Hochrhein and Ems-Dollart Region) employed a computerised project management system and a database for compiling information to be used when setting indicators. 
Ainoastaan kahdessa kahdeksasta (yhteisöaloiteohjelma Alpenrhein—Bodensee—Hochrhein ja yhteisöaloiteohjelma Ems Dollart -alue) tarkastetusta ohjelmasta oli käytössä tietojenkäsittelyjärjestelmä hankkeiden hallinnointiin ja tietokanta indikaattoreita koskevien perustietojen rekisteröintiin.
Systems had been developed separately in different regions of the Member States, but this can only mean higher costs and delays in the implementation of programme monitoring. 
Jäsenvaltioiden alueilla, kullakin erikseen, kehitettiin omat järjestelmät, mistä on tietenkin seurauksena kustannusten kasvua ja viivästyksiä yhteisöaloiteohjelmien seurannassa.
CONCLUSION AND RECOMMENDATIONS Conclusion 79. 
PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET Päätelmä 79.
Compared with the shortcomings noted during the CourtŐs audit of Interreg I, there have been improvements to the trans-European nature of projects and cooperation in the implementation of CIPs (see paragraph 7). 
Interreg I:stä toimitetun tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen aikana havaittujen puutteellisuuksien suhteen hankkeiden Euroopan laajuisuus sekä yhteistyö yhteisöaloiteohjelmien toteuttamisessa vahvistuivat (ks. kohta 7).
However, there are still serious delays and, despite some efforts, a satisfactory solution is still to be found for evaluating the CIŐs impact, owing in part to the imprecision and very broad scope of the objectives set in the guidelines and at CIP level. 
Merkittäviä viipeitä havaittiin kuitenkin edelleen ja tietyistä pyrkimyksistä huolimatta yhteisöaloitteen arviointia koskevaan kysymykseen ei saatu tyydyttävää vastausta, osittain suuntaviivoissa sekä yhteisöaloiteohjelmien tasolla asetettujen tavoitteiden epäselvyyden ja laajuuden vuoksi.
The guidelines focus on operational procedures but were made available too late and contain over-generalised objectives 80. 
Suuntaviivojen painopiste oli toimintamenettelyissä, mutta suuntaviivat annettiin käyttöön myöhäisessä vaiheessa ja niissä esitetyt tavoitteet olivat liian yleisluontoisia 80.
With a view to enhancing cooperation, the Commission guidelines contain a definition of the trans-European projects that are to be implemented in every CIP (see paragraphs 13 and 14) and establish stricter requirements concerning implementation. 
Komission laatimiin suuntaviivoihin sisältyy Euroopan laajuisen hankkeen määritelmän sisällyttäminen kaikkiin yhteisöaloiteohjelmiin (ks. kohdat 13 ja 14). Lisäksi suuntaviivoissa tiukennetaan täytäntöönpanoa koskevia vaatimuksia, joilla pyritään yhteistyön edistämiseen.
However, not enough thought was given to the matter of implementing cooperation via bodies that are genuinely shared, such as EEIGs. 
Yhteistyön toteuttamista todellisten yhteisten rakenteiden, kuten ETEY:n, kautta ei kuitenkaan ole käsitelty riittävästi.
Bodies of this sort are able to represent the various regions concerned and take on the task of implementation (see paragraphs 15 and 16). 
Nämä rakenteet voivat edustaa eri alueita ja ne voivat ottaa vastuun ohjelmien toteuttamisesta (ks. kohdat 15 ja 16).
No analysis was available to the Commission of the specific situation of eligible areas or the progress that had been made towards achieving the CI objectives or the more specific objectives of CIPs. 
Komissio ei laatinut analyysia tukikelpoisten alueiden eri-tyistilanteesta, edistyksestä yhteisöaloitteen tavoitteiden saavuttamisessa tai yhteisöaloiteohjelmiin liittyvistä erityistavoitteista.
The new guidelines do not contain objectives that are targeted and measurable. 
Uusissa suuntaviivoissa ei edellytetä tarkoin kohdennettuja ja mitattavissa olevia tavoitteita.
If no choices setting concrete objectives at CIP level are made, implementation of the CI will lead to the dilution of resources. 
Yhteisöaloiteohjelmia koskeviin tavoitteisiin liittyvien konkreettisten määritysten puuttumisen vuoksi yhteisöaloitteen täytäntöönpano aiheuttaa varojen hajaantumisen.
The Commission has not established common indicators which would allow the progress achieved through implementation of the Initiative to be measured globally at Community level (see paragraphs 17 to 25). 
Komissio ei ole määrittänyt yhteisiä indikaattoreita, joiden avulla olisi mahdollista mitata aloitteen täytäntöönpanon avulla saavutettua edistystä koko yhteisön tasolla (ks. kohdat 17—25).
As regards Strand A, no solution has been found, using the present characteristics of the NUTS nomenclature, to the problem of the existence, in a number of Member States, of areas which are too large to allow effective cooperation (see paragraph 26). 
Ohjelmalohkon A tapauksessa ei ole löydetty ratkaisua ongelmaan, joka liittyy joissakin jäsenvaltioissa tukikelpoisiksi määriteltyjen alueiden liialliseen laajuuteen (tehokas yhteistyö ei tällöin ole mahdollista) nykyisen NUTS-luokituksen nimikkeistön vuoksi (ks. kohta 26).
The Commission guidelines and the working papers produced to help the Member States with programme planning were published late, after the Member States had started work on preparing their CIP proposals. 
Komission laatimat suuntaviivat ja valmisteluasiakirjat, joiden tarkoitus oli auttaa jäsenvaltioita ohjelmien suunnittelussa, julkaistiin vasta kun yhteisöaloitteiden ohjelmaehdotusten valmistelu jäsenvaltioissa oli jo alkanut.
This delayed the implementation of the CIPs and may have resulted in programmes of a mediocre quality (see paragraphs 28 and 29). 
Tämä aiheutti yhteisöaloiteohjelmien täytäntöönpanon viivästymistä ja mahdollisesti heikensi ohjelmien laatua (ks. kohdat 28 ja 29).
The criteria for examining the quality of programme proposals submitted by the Member States were lacking in detail and inadequately prepared. 
Jäsenvaltioiden ohjelmia koskevien ehdotusten laadun arviointikriteerit eivät olleet riittävän yksityiskohtaisia tai valmis-teltuja.
The procedure for examining CIP proposals did not always result in the desired improvements (see paragraphs 31 to 33(a)). 
Yhteisöaloiteohjelmia koskevien ehdotusten arviointimenettely ei edelleenkään ole johtanut toivottuihin parannuksiin (ks. kohdat 31—33.a).
Delays of this nature limit the time available for developing projects and mean a more or less lengthy interruption in the process of cooperation between eligible regions in the Member States. 
Viivästykset lyhentävät hankkeiden kehittämiseen käytettävissä olevaa aikaa ja katkaisevat joko lyhyeksi tai toisinaan pitkäksi aikaa yhteistyön jäsenvaltioiden tukikelpoisten alueiden välillä.
As a result, commitment appropriations were reallocated in 2000 and payment appropriations were under-utilised throughout the first four years of the period (see paragraphs 35 to 39). 
Ne johtivat maksusitoumusmäärärahojen uudelleen jakamiseen vuonna 2000 sekä maksumäärärahojen vähäiseen käyttöön kauden neljänä ensimmäisenä vuonna (ks. kohdat 35—39).
7.12.2004 EN Official Journal of the European Union C 303/17 Preparation and the start of implementation are generally characterised by cooperation 86. 
7.12.2004 FI Euroopan unionin virallinen lehti C 303/17 Täytäntöönpanon valmistelu ja aloitus yleisesti yhteistyössä 86.
Most programmes benefited from a preliminary process of consultation with potential project partners. 
Suurimmassa osassa ohjelmia kuultiin mahdollisia hankkeen edistäjiä ennen ohjelmien hyväksymistä.
However, as no choices ensued, this process led to CIPs that were poorly targeted (see paragraphs 41 and 42). 
Koska menettelyä ei kuitenkaan ole sovellettu yleisesti, yhteisöaloiteohjelmat ovat olleet väljästi kohdennettuja (ks. kohdat 41 ja 42).
This effectively strengthened cooperation between all the partners. 
Hankkeeseen osallistuvien kumppanien välinen yhteistyö on tullut tehok-kaammaksi.
However, there is still room for improvement: on the one hand, the absence of bodies that were genuinely shared to represent the various Member States conferred an artificial role on the managing authorities (see paragraphs 43 and 44); on the other hand, the spirit of cooperation that was supposed to characterise the constitution of JTSs was not always in evidence, and in several cases the principle of a single financial plan was not fully respected because the resources allocated to the SFs and, more specifically, to the CIs were assigned by Member States (see paragraphs 45 to 50). 
Parantamisen varaa on silti: ensinnäkin eri jäsenvaltioita edustavien todellisten yhteisten rakenteiden puute ja hallinnoinnista vastaaville viranomaisille on annettu keinotekoinen rooli (ks. kohdat 43 ja 44); toisaalta yhteisten teknisten sihteeristöjen perustamisessa ei ole aina noudatettu yhteistyön ensi-arvoisuuden henkeä eikä yhden yhteisen rahoitussuunnitelman periaatetta ole useissa tapauksissa noudatettu täysin. Yhteisen rahoitussuunnitelman epäonnistuminen johtuu siitä, että rakennerahastoille ja erityisesti yhteisöaloitteille osoitetut varat on kuitenkin eritelty jäsenvaltiokohtaisesti (ks. kohdat 45—50).
Analyses are generally integrated but of little use; no connection exists between analyses and the definition of programme measures; the added value of projets needs to be enhanced 88. 
Analyysit kuuluvat ohjelmiin, mutta niiden hyöty on vähäinen; analyysien ja ohjelmiin liittyvien toimenpiteiden määrittelyn välinen yhteys puuttuu; hankkeilla pitäisi olla enemmän lisäarvoa 88.
Since the ex ante assessors usually contributed to the preparation and drafting of the CIPs, they are unable to provide the wholly independent critical opinion that is required of them (see paragraph 52). 
Koska ennakkoarvioijat ovat yleensä osallistuneet yhteisöaloiteohjelmien valmisteluun ja laadintaan, he eivät voi toimittaa täysin riippumatonta kriittistä lausuntoa, jota heiltä kuitenkin odotetaan (ks. kohta 52).
The analyses which are supposed to underlie any decisions concerning CIP priorities and measures take time and a good deal of effort necessitating the involvement of experts. 
Analyysit, joihin yhteisöaloiteohjelmiin liittyvien toimintalinjojen ja toimenpiteiden pitäisi perustua, vaativat paljon työtä, aikaa ja asiantuntijoiden osallistumista.
Although they usually cover the eligible region as a whole, the analyses are of little use, in particular because the information that they incorporate does not establish a regional point of departure against which the indicators are to measure CIP impact. 
Niistä on kuitenkin vain vähän hyötyä, vaikka ne yleensä sisältyvät tukikelpoisiin alueisiin. Tämä johtuu erityisesti siitä, ettei näiden analyysien sisältämät tiedot ole riittäviä määrittämään lähtötilannetta sillä alueella, johon nähden käytettyjen indikaattorien pitäisi mitata yhteisöaloiteohjelman vaikutusta.
Where the results of these analyses are contradicted by the Ôbottom-upŐ consultation process, the programmes should explain why (see paragraphs 55 to 57). 
Jos ′′alhaalta ylöspäin′′ tapahtuva neuvotteluprosessi poikkeaa näiden analyysien tuloksista, ohjelmista pitäisi löytyä tähän vaikuttavat syyt (ks. kohdat 55—57).
Moreover, the problems identified are of a general nature and are not specifically caused by the existence of borders, although for some CIPs measures (on the environment and territorial concerns linked to the ESDP, etc.) are justified because the borders appear per se to constitute an obstacle (see paragraph 58). 
Lisäksi havaitut ongelmat ovat yleisluonteisia, eivätkä ne aiheudu erityisesti rajojen olemassaolosta, vaikka joidenkin yhteisöaloiteohjelmien kohdalla toimenpiteet (ympäristö, aluekehityssuunnitelmaan liittyvät alueelliset näkökohdat) ovat perusteltuja, koska rajat vaikuttavat luontaisilta esteiltä (ks. kohta 58).
Finally, the causal links between these analyses and the CIP priorities are unclear. 
Näiden analyysien ja yhteisöaloiteohjelmiin liittyvien toimintalinjojen väliset syy-seuraussuhteet ovat epäselvät. Asetetut tavoitteet sekä toimintalinjat ja toimenpiteet johtuvat muista huolenaiheista kuin niistä, joilla toimien kohdentamisen osalta pyritään ratkaisemaan rajoihin liittyviä erityisongelmia.
Although the sharing of implementing bodies is conducive to cooperation, it has not resulted in a targeted strategy (see paragraphs 59 to 63). 
Yhteistyöhön tähtäävien yhteisöaloiteohjelmien täytäntöönpanoelinten yhdenmukaisuuden avulla ei ole saatu aikaan kohdennettua strategiaa (ks. kohdat 59—63).
That it was impossible to define indicators also demonstrates that the Commission was not entirely prepared for the introduction of this Strand (see paragraphs 24, 57, 62 and 72). 
Indikaattorien määrittelyn mahdottomuus osoittaa lisäksi, ettei komissio ollut riittävän valmis tämän ohjelmalohkon käyttöönottoon (ks. kohdat 24, 57, 62 ja 72).
Any complementarity between Strand A CIPs and traditional interventions is essentially due to the broad scope of Interreg programmes. 
Ohjelmalohkon A yhteisöaloiteohjelmien täydentävyys perinteisissä toimenpiteissä johtuu ensisijaisesti Interreg-yhteisöaloiteohjelman laajuudesta.
There is no point in assessing the complementarity of CIPs unless they are more tightly focused (see paragraphs 64 and 65). 
Yhteisöaloiteohjelmien täydentävyyttä ei kannata ohjelmissa tarkastella paitsi, jos ohjelmat ovat tarkemmin kohdennettuja (ks. kohdat 64 ja 65).
Most of the first projects adopted were prepared and will be implemented through cooperation. 
Suurin osa ensimmäisistä hyväksytyistä hankkeista on valmisteltu sekä toteutetaan yhteistyössä.
However, projects do not always contribute significantly to the resolution of border-related problems, as some are limited to the exchange of experience or exist irrespective of the proximity of a border. 
Hankkeiden kautta saatava tuki rajoihin liittyvien ongelmien ratkaisemisessa ei aina ole kovinkaan merkittävä, koska joidenkin hankkeiden tavoitteena on ainoastaan kokemuksenvaihto tai ne eivät liity varsinaisesti rajoihin lainkaan.
In the CourtŐs view there is too little added value, mainly by virtue of the imprecise nature of the stated objectives and the broad scope of the measures for each CIP (see paragraphs 66 to 69). 
Tilintarkastustuomioistuin pitää tätä lisäarvoa liian heikkona, mikä johtuu ensisijaisesti asetettujen tavoitteiden epäselvyydestä sekä kutakin yhteisöaloiteohjelmaa koskevien toimenpiteiden soveltamisalasta (ks. kohdat 66—69).
The available tools are inadequate to the task of measuring the impact of CIPs in relation to their objectives 95. 
Käytössä olevat välineet ovat riittämättömiä mitattaessa yhteisöaloiteohjelmien vaikutusta niiden tavoitteisiin nähden 95.
The CIPs contain objectives at global level and at that of priorities and measures. 
Yhteisöaloiteohjelmiin sisältyy tavoitteita sekä yleisellä tasolla että toimintalinjojen ja toimenpiteiden tasolla.
These objectives do not result from choices made in order to resolve specific border-related problems, and they were not further broken down (see paragraphs 71 and 72). 
Tavoitteita ei kuitenkaan aseteta rajoihin liittyvien erityisongelmien ratkaisemiseksi ja niiden jaottelu on epäselvää (ks. kohdat 71 ja 72).
The many indicators set for the CIPs embody the objectives inadequately or not at all. 
Yhteisöaloiteohjelmien lukuisat indikaattorit mittaavat tavoitteiden saavuttamista huonosti tai eivät lainkaan.
They exist in response to an obligation rather than to a need to measure the progress achieved against the stated objectives. 
Indikaattorit on määritelty pikemminkin pakosta kuin siksi, että haluttai-siin mitata saavutettua edistystä asetettuihin tavoitteisiin nähden.
Moreover, some indicators need to be clarified and the sources of information need to be defined more precisely. 
Lisäksi jotkin indikaattorit olisi vielä määriteltävä ja lähteet olisi täsmennettävä.