natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A further 11 projects had no impact on employment and one project led to a reduction. 
Jäljellä olevilla 11 hankkeella ei ollut työllistävää vaikutusta ja yksi hanke vähensi työpaikkoja.
25 BOX 9 PROJECTS THAT ADDED LITTLE OR NO VALUE TO AGRICULTURAL PRODUCE In France, the main element of a cheese company’s investment project was a new cutting and packaging line. 
25 LAATIKKO 9 HANKKEET, JOTKA LISÄSIVÄT MAATALOUSTUOTTEIDEN ARVOA VÄHÄN TAI EI LAISINKAAN Ranskassa juustoyrityksen investointihankkeen keskeinen osa-alue oli uusi leikkaus-ja pakkauslinja.
The company supplied whole cheeses to another processor for packaging. 
Yritys toimitti kokonaisia juustoja toiselle jalostajalle pakattaviksi.
The new line enabled the company to instead sell pre-packaged cheese directly to retailers and thereby capture a higher share of the added value themselves at the expense of the other processor. 
Uuden linjan ansiosta käytäntö muuttui: yritys pystyi myymään esipakattuja juustoja suoraan vähittäiskauppiaille. Täten asianomainen juustoyritys kasvatti lisäarvo-osuuttaan toisen jalostajan kustannuksella.
The final product remained unchanged. 
Lopputuote pysyi entisellään.
In Spain (Castilla y León), a project that qualified for the maximum 40 % aid rate had no effect on the added value of the product: the investment was a simple increase in storage capacity at a fruit distributor, with the aim of allowing the distributor to capture a greater market share. 
Espanjassa (Kastilia ja León) 40 prosentin maksimitukeen oikeutetulla hankkeella ei ollut tuotteen arvoa lisäävää vaikutusta. Investointihankkeen tarkoituksena oli pelkästään lisätä hedelmien jakelusta vastaavan yrityksen varastokapasiteettia ja täten mahdollistaa sille suurempi markkinaosuus.
In Romania, the main element of a milling company’s 1,8 million euro project was the purchase of a fleet of 12 lorries for collecting the wheat and distributing the flour products. 
Romaniassa vehnän jauhatuksesta vastaava yritys toteutti 1,8 miljoonan euron hankkeen, jonka pääasiallisena tarkoituksena oli hankkia 12 kuorma-autoa vehnän keräämistä ja jauhotuotteiden jakelua varten.
With a 50 % grant for the purchase of the lorries, the company is able to operate its own fleet of vehicles at a lower cost than the haulage contractor that the company used previously. 
Avustus kattoi 50 prosenttia kuorma-autojen hankinnasta. Kustannukset alenivat, kun yritys pystyi käyttämään omia ajoneuvo-jaan eikä enää turvautunut kuljetusyrityksen palveluihin.
This, however, has had no impact on the value added to the agricultural produce. Special Report No 1/2013 – Has the EU support to the food-processing industry been effective and efficient in adding value to agricultural products? 
Tämä ei kuitenkaan lisännyt maataloustuotteiden arvoa. Erityiskertomus nro 1/2013 – Onko EU:n elintarviketeollisuustuella lisätty maataloustuotteiden arvoa vaikuttavalla ja tehokkaalla tavalla?
Three of the projects also contributed to horizontal environmental objectives through energy and water savings resulting from improved processing equipment and techniques. 
Kolmella hankkeella edistettiin lisäksi monialaisia ympäristötavoitteita: jalostuslaitteita ja tekniikoita parantamalla säästettiin energiaa ja vettä.
MEMBER STATES’ PROGRAMMING AND IMPLEMENTATION OF THE MEASURE DO NOT EFFECTIVELY MITIGATE RISKS OF DEADWEIGHT ... 
JÄSENVALTIOIDEN OHJELMATYÖ JA TOIMENPITEEN TÄYTÄNTÖÖNPANO EIVÄT LIEVENNÄ TEHOKKAASTI NOLLAVAIKUTUSRISKIÄ ...
Deadweight refers to the extent to which a beneficiary would have undertaken the investment even in the absence of public financial support. 
Nollavaikutuksella tarkoitetaan sitä, missä määrin edunsaaja olisi ryhtynyt investoimaan, jos julkista rahoitustukea ei olisi ollut saatavilla.
To give a grant in such cases is an inefficient use of the EU and national budgets as it is not needed to achieve the desired effect (i.e. the investment). 
Tällaisissa tapauksissa avustuksen antamisessa ei ole kyse tehokkaasta EU:n ja kansallisten määrärahojen käytöstä, sillä varoja ei tarvita toivotun vaikutuksen (eli investoinnin) aikaansaamiseksi.
The primary means of reducing the risk of deadweight is to design and programme the measure such that it is only used where there is an identified need for public intervention. 
Nollavaikutusriskiä pienennetään pääasiallisesti siten, että toimenpide suunnitellaan ja ohjelmoidaan sellaiseksi, että sitä sovelletaan ainoastaan silloin, kun julkisen toimenpiteen tarve on tunnistettu.
Public support may be needed, for example, where investments are innovative, making it difficult for the investor to raise capital; or where the financial returns are insufficient to justify the full costs of the investment, such as in a project that has mainly environmental benefits. 
Julkista tukea voidaan tarvita, kun kyseessä on innovatiivinen investointi ja pääoman kerääminen on investoijalle vaikeaa. Lisäksi julkinen tuki voi olla tarpeen esim. pääasiassa ympäristöhyötynäkökohtiin perustuvissa hankkeissa, joissa taloudellinen tuotto ei riitä investoinnin kokonaiskulujen perusteeksi.
However, as shown in part I, the Member States audited did not identify such needs and did not set specific objectives so the measures were open to all investment projects whether public support was needed or not. 
Kuten ensimmäisestä osasta ilmenee, tarkastetut jäsenvaltiot eivät kuitenkaan kartoittaneet kyseisiä tarpeita eivätkä asettaneet erityistavoitteita. Tämä tarkoittaa, että toimenpiteet olivat kaikkien investointihankkeiden ulottuvilla julkisen tuen tarpeesta välittämättä.
A second level at which Member States can mitigate the risk of deadweight is in the project selection process. 
Jäsenvaltiot voivat lieventää nollavaikutusriskiä myös toisella tasolla eli hankkeita valitessaan.
The Member States audited all obtained detailed information about each beneficiary’s financial situation and the costs and financial projections for the investment. 
Kaikki tarkastetut jäsenvaltiot saivat tarkat tiedot kunkin edunsaajan taloudellisesta tilanteesta sekä investointihankkeen kuluista ja rahoitusennusteista.
This was used to check the requirement that the investment would improve the overall performance of the beneficiary company. 
Tietojen perusteella tarkastettiin, parantaisiko investointi edunsaajayrityksen yleistä tuloksellisuutta.
In doing so, the Member States could also check whether the applicant needed a grant for the project to be viable and whether the applicant had sufficient capital or access to capital to finance the entire project. 
Jäsenvaltiot olisivat tässä yhteydessä voineet myös tarkastaa, tarvitsiko hakija avustusta voidakseen toteuttaa hankkeen ja oliko hakijalla hallussaan tai mahdollisuus saada koko hankkeen rahoittamiseen riittävä pääoma.
None of the Member States audited did so. 
Yksikään tarkastetuista jäsenvaltioista ei toiminut tällä tavalla.
26 Special Report No 1/2013 – Has the EU support to the food-processing industry been effective and efficient in adding value to agricultural products? 
26 Erityiskertomus nro 1/2013 – Onko EU:n elintarviketeollisuustuella lisätty maataloustuotteiden arvoa vaikuttavalla ja tehokkaalla tavalla?
In Lithuania the opposite occurred: project applications that showed a high rate of return on the investment were given priority. Yet these were likely to be the projects with the least need for support. 
Liettuassa tehtiin päinvastoin: etusijalle asetettiin hankkeet, joiden investointituottoprosentti oli korkea, vaikka oli todennäköistä, että nämä hankkeet tarvitsivat kaikkein vähiten tukea.
In Romania, many business plans showed very high rates of return. 
Romaniassa useissa liiketoimintasuunnitelmissa ilmoitettiin erittäin korkea tuottoprosentti.
Although these projections appear unrealistic the Romanian authorities accepted them without questioning why a project with a 90 % return on investment needed public support. 
Vaikka nämä ennusteet vaikuttivat epärealistisilta, Romanian viranomaiset hyväksyivät ne kysymättä, miksi julkista tukea haettiin hankkeelle, jonka investointituottoprosentti oli 90.
A strong indication of the deadweight effect is where investments have already started or even been completed before a decision is taken to award a grant. 
Selvä merkki mahdollisesta nollavaikutuksesta on, että hanke on jo käynnistetty tai jopa saatettu päätökseen ennen kuin avustuspäätös on tehty.
In these situations, the beneficiary has demonstrated, by his initial investment decision that he was willing and able to carry out the investment without the aid. 
Näissä tapauksissa edunsaaja on osoittanut alkuperäisellä investointi-päätöksellään olevansa halukas ja kykenevä toteuttamaan investoinnin ilman tukea.
Consequently, it is considered good practice for Member States to exclude such cases from the measure, thereby increasing the likelihood that the aid will be directed to those that need it. 
Tämän vuoksi pidetään hyvänä käytäntönä, että jäsenvaltiot sulkevat nämä tapaukset toimenpiteen ulkopuolelle. Täten olisi entistä todennäköisempää, että tuki kohdennetaan sitä tarvitseville.
Romania applied this good practice and considers investment costs eligible for support only if incurred after the approval of the grant. 
Romania sovelsi kyseistä hyvää käytäntöä ja katsoi investointikulut tukikelpoisiksi ainoastaan siinä tapauksessa, että ne olivat aiheutuneet avustuksen hyväksymisen jälkeen.
In contrast, in Lithuania, the authorities accepted project costs retroactively up to two years before the submission of the support application. 
Liettuassa sitä vastoin viranomaiset hyväksyivät hankekuluja takautuvasti jopa tukihakemuksen toimittamista edeltäneeltä kahdelta vuodelta.
Support of around 115 million euro was retrospectively approved and paid for 37 large projects in Lithuania. 
Noin 115 miljoonan euron tuki hyväksyttiin takautuvasti ja maksettiin 37 liettualaiselle suurhankkeelle.
27 Special Report No 1/2013 – Has the EU support to the food-processing industry been effective and efficient in adding value to agricultural products? 
27 Erityiskertomus nro 1/2013 – Onko EU:n elintarviketeollisuustuella lisätty maataloustuotteiden arvoa vaikuttavalla ja tehokkaalla tavalla?
In the other Member States audited, investments were generally eligible from the date of submission of the application, with some exceptions in Spain (Castilla y León), France and Italy (Lazio) that allowed project costs to be financed even if incurred before applying for EU support (see example in Box 10). 
Muissa tarkastetuissa jäsenvaltioissa investoinnit olivat yleensä tukikelpoisia hakemuksen toimituspäivästä alkaen lukuun ottamatta tiettyjä poikkeuksia Espanjassa (Kastilia ja León), Ranskassa ja Italiassa (Lazio), joissa rahoitettaviksi hyväksyttiin hankekuluja, vaikka ne olivat aiheutuneet ennen EU:n tuen anomista (ks. laatikossa 10 esitetty esimerkkitapaus).
In Spain (Castilla y Léon) and Italy (Lazio), the approval of projects took on average 14 and 17 months respectively and in France, Poland and Romania, approximately 8 months. 
Espanjassa (Kastilia ja Léon) ja Italiassa (Lazio) hankkeet hyväksyttiin keskimäärin 14–17 kuukauden kuluessa ja vastaavasti Ranskassa, Puolassa ja Romaniassa noin 8 kuukauden kuluessa.
Delays put the applicant in a position of having to decide whether to start the investment, with the risk that their grant application may be rejected and they would have to finance the project entirely themselves — or to delay the investment and potentially miss a business opportunity. 
Viipeiden vuoksi hakijan oli pakko päättää investoinnin toteuttamisesta, vaikka riskinä oli, että avustushakemus voitaisiin hylätä ja hakijan olisi rahoitettava koko hanke itse – tai lykättävä investointia, jolloin se saattaisi menettää liiketoimintamahdollisuuden.
Applicants that cannot afford to take this risk (for example, those with innovative projects that cannot raise sufficient capital) are effectively excluded from the aid scheme, yet these are the very projects with the greatest need for support. 
Hakijat, joilla ei ole varaa ottaa tällaista riskiä (esim. hakijat, jotka eivät pysty hankkimaan riittävästi rahoitusta innovatiivisiin hankkeisiinsa), jätetään tosiasiallisesti tukijärjestelmän ulkopuolelle, vaikka juuri nämä hankkeet tarvitsivat eniten tukea.
In contrast, where the applicants are able to pre-finance the investments from their own resources (which was the case for 7 of the 24 projects audited) or long-term loans, the aid becomes a mere reimbursement to beneficiaries rather than a source of complementary financing and is an indication of likely deadweight. 
Sen sijaan hakijoille, jotka pystyvät rahoittamaan investoinnit ennakolta omista varoistaan (seitsemän 24 tarkastetusta hankkeesta) tai pitkäaikai-silla lainoilla, tuesta tulee pelkkä edunsaajille suoritettava korvaus eikä lisärahoituslähde. Tämä on osoitus todennäköisestä nollavaikutuksesta.
28 BOX 10 AN INDICATION OF DEADWEIGHT: GRANTING EU FUNDING FOR ALREADY COMPLETED PROJECTS In France, a cooperative in the wine sector applied for a grant from a local council aid scheme unrelated to the EU rural development policy. 
28 LAATIKKO 10 OSOITUS NOLLAVAIKUTUKSESTA: EU:N RAHOITUS MYÖNNETTIIN JO PÄÄTÖKSEEN SAATETUILLE HANKKEILLE Ranskassa viinialan osuuskunta oli hakenut avustusta paikallishallinnon tukijärjestelmästä, joka ei liittynyt EU:n maaseudun kehittämispolitiikkaan.
It received the maximum grant of 50 000 euro for its investment project, which was completed in 2007. 
Osuuskunta sai tukea enimmäismäärän eli 50 000 euroa investointihankkee-seensa, joka saatettiin päätökseen vuonna 2007.
Measure 123 came into operation in France in May 2008 with a higher aid ceiling. 
Toimenpidettä 123 alettiin soveltaa Ranskassa toukokuussa 2008 ja siinä tuen enimmäismäärä oli korkeampi.
The cooperative applied for and received an additional grant of 37 000 euro from measure 123 for the same project. 
Osuuskunta haki ja sai 37 000 euron lisäavustuksen toimenpiteestä 123 edellä mainittua hanketta varten.
Given that the cooperative had already completed the project with the 50 000 euro grant, the additional 37 000 euro was clearly deadweight. Special Report No 1/2013 – Has the EU support to the food-processing industry been effective and efficient in adding value to agricultural products? 
Kun otetaan huomioon, että osuuskunta oli jo saattanut hankkeen päätökseen edellä mainitun 50 000 euron avustuksella, 37 000 euron lisätuessa oli selkeästi kyse nollavaikutuksesta. Erityiskertomus nro 1/2013 – Onko EU:n elintarviketeollisuustuella lisätty maataloustuotteiden arvoa vaikuttavalla ja tehokkaalla tavalla?
The Court assessed the 24 projects visited for the risk of deadweight based on documentation and discussions with the beneficiary on the company’s financial situation and access to capital; how the project was financed (in particular for the period before the grant was received); the timing of the investment in relation to the grant decision; the nature of the project and its importance in the company’s strategy; and the project payback or rate of return (see Annex II). 
Tilintarkastustuomioistuin arvioi 24 hankkeen nollavaikutusriskin paikan päällä käymällä läpi asiakirjoja ja keskustelemalla edunsaajan kanssa seuraavista aiheista: yrityksen taloudellinen tilanne ja mahdollisuudet saada pääomaa, hankerahoitustavat (erityisesti avustuksen saantia edeltävänä aikana), investoinnin ajoitus avustuspäätökseen nähden, hankkeen luonne ja merkitys yrityksen strategian kannalta sekä hankkeen takaisinmaksuaika tai tuottoprosentti (ks. liite II).
Indications of deadweight were strong in eight of the 24 projects visited with indications of some deadweight in a further 11. 
Kahdeksassa 24 hankkeesta oli nähtävissä suuri nollavaikutus ja 11 hankkeessa nollavaikutusta esiintyi jonkin verran.
The Court has already identified and made recommendations on this issue in previous reports15. 
Tilintarkastustuomioistuin on jo kartoittanut ongelman ja esittänyt sen johdosta suosituksia aiemmissa kertomuksissaan15.
The weaknesses in programming and in the selection practices applied in the Member States audited combined with results from several mid-term evaluation reports16 suggest that deadweight is of particular relevance for measure 123. ... AND DISPLACEMENT 62. 
Tarkastetuissa jäsenvaltioissa ohjelmatyössä ja valintakäytäntöjen soveltamisessa havaitut puutteet sekä useissa väliarviointikertomuksissa16 esitetyt tulokset antavat ymmärtää, että nollavaikutus on erityisen olennainen toimenpiteen 123 kohdalla. ...
Displacement is the degree to which an activity promoted by public support is offset by reductions in activity elsewhere. 
Siirtymävaikutuksella tarkoitetaan sitä, missä määrin julkista tukea saavan toiminnan vaikutus mitätöityy, koska toiminta vastaavasti vähenee muualla.
A subsidy that enables one company to increase its market share at the expense of a competitor may have no net effect on policy objectives such as creating employment or — in the case of measure 123 — adding value to agricultural produce, and is therefore a priori not an efficient use of the EU funds. 
Tuella, jonka avulla yritys kasvattaa markkinaosuuttaan kilpailijoiden kustannuksella, ei ole kenties minkäänlaista nettovaikutusta toimintapolitiikan tavoitteisiin, joita ovat mm. työpaikkojen luominen tai – toimenpiteen 123 tapauksessa – maataloustuotteiden arvon lisääminen. Tämä tarkoittaa, että EU:n varoja ei ole käytetty tehokkaalla tavalla.
Examples of this situation are shown in Box 9. 
Tällaisesta tilanteesta esitetään esimerkkejä laatikossa 9.
A degree of displacement may, however, be justified where there is a sufficient net effect in terms of the policy objectives. 
Tietty siirtymävaikutusaste voidaan kuitenkin perustella, jos nettovaikutus on toimintapolitiikan tavoitteisiin nähden riittävä.
Food processing and marketing is a competitive sector with many thousands of enterprises continually investing to improve their efficiency, to develop their products and to grow. 
Elintarvikkeiden jalostus ja kaupan pitäminen on kovan kilpailun ala, jolla monet tuhannet yritykset investoivat jatkuvasti tehostaakseen toimintaansa, kehittääkseen tuotteitaan ja kasvaakseen yrityksinä.
Small and medium-sized enterprises are part of this competitive market: of the 24 companies visited in this audit only three traded predominantly in local markets, the others all competed nationally and 10 of the companies, internationally. 
Pk-yritykset ovat osa näitä kilpailumarkkinoita. Tarkastuksen yhteydessä tehtiin tarkastuskäynti 24 yritykseen, joista ainoastaan kolme teki kauppaa pääasiassa paikallisilla markkinoilla, kaikki muut kilpailivat kansallisella tasolla ja kymmenen yritystä kansainvälisellä tasolla.
Giving a grant of up to 50 % of a company’s investment costs puts it at a competitive advantage in relation to unsubsidised companies and therefore carries a strong risk of displacement. 
Jos yritykselle myönnetään avustus, joka kattaa jopa 50 prosenttia sen investointikuluista, se saa kilpailuetua niihin yrityksiin nähden, jotka eivät saa tukea; siirtymävaikutusriski on näin ollen suuri.
Subsidies can also distort normal competitive forces and have negative effects, such as hindering the consolidation of fragmented production. 
Tuki voi myös vääristää normaaleja kilpailuolosuhteita ja sen vaikutus saattaa olla kielteinen, esimerkiksi hajanaisen tuotannon keskittäminen saattaa estyä.
15 Special Report No 5/2010 on implementation of the Leader approach for rural development; Special Report No 8/2012 on targeting of aid for the modernisation of agricultural holdings (http://eca.europa.eu). 
15 Erityiskertomus nro 5/2010 Leader-lähestymistavan sisällyttämisestä maaseudun kehittämiseen; erityiskertomus nro 8/2012 tuen kohdentamisesta maatilojen nykyaikaistamiseen (http://eca.europa.eu).
16 When replying to the horizontal evaluation question identified by the Commission in the Common Monitoring and Evaluation Framework, ‘To what extent has the programme design been successful in avoiding deadweight and/or displacement?’, the mid-term evaluations of the Czech Republic, Germany (Lower-Saxony/Bremen and Mecklenburg-Vorpommern), Lithuania, the United Kingdom (England and Wales) RDPs indicate a deadweight risk of approximately 50 % for measure 123. 
16 Komissio on yksilöinyt yhteisissä seuranta-ja arviointisäännöissä seuraavan monialaisen arviointikysymyksen: ”missä määrin ohjelman suunnittelulla on onnistuttu välttämään nollavaikutus-ja/tai siirtymävaikutus?”. Tšekin tasavallan, Saksan (Ala-Saksi / Bremen ja Mecklenburg-Vorpommern), Liettuan ja Yhdistyneen kuningaskunnan (Englanti ja Wales) maaseudun kehittämisohjelmia koskevassa väliarvioinnissa tähän kysymykseen esitetyn vastauksen mukaan nollavaikutusriski on toimenpiteen 123 kohdalla noin 50 prosenttia.
29 Special Report No 1/2013 – Has the EU support to the food-processing industry been effective and efficient in adding value to agricultural products? 
29 Erityiskertomus nro 1/2013 – Onko EU:n elintarviketeollisuustuella lisätty maataloustuotteiden arvoa vaikuttavalla ja tehokkaalla tavalla?
As with deadweight, the primary means of mitigating the risk of unjustified displacement lies in programme design. 
Aiheetonta siirtymävaikutusriskiä lievennetään nollavaikutusriskin tapaan ensisijaisesti ohjelmasuunnittelulla.
This requires identifying needs that are sufficiently strong to justify any displacement that may occur, and setting objectives and eligibility conditions specific to those needs. 
Tämä edellyttää, että tunnistetaan tarpeita, jotka ovat niin merkittäviä, että ne riittävät mahdollisen siirtymävaikutuksen perusteluiksi. Tavoitteet ja tukikelpoisuusehdot on asetettava kyseisten tarpeiden pohjalta.
As shown in part I, in the Member States audited this was not done. 
Kuten ensimmäisessä osassa kuvattiin, tarkastetuissa jäsenvaltioissa ei toimittu tällä tavalla.
However, in Lithuania and Spain (Castilla y León) the RDPs limited eligibility in certain food sectors in which there was overcapacity and therefore a high likelihood of displacement. 
Liettuan ja Espanjan (Kastilia ja León) maaseudun kehittämisohjelmissa tukikelpoisia olivat vain tietyt elintarvikealat, joilla esiintyi ylikapasiteettia. Täten siirtymävaikutus oli erittäin todennäköinen.
Because of the displacement risks, particularly with an aid scheme such as measure 123 that supports private companies, Member States’ authorities should assess project proposals for the likelihood of displacement risk during project approval. 
Siirtymävaikutusriskeistä johtuen jäsenvaltioiden viranomaisten olisi arvioitava hanke-ehdotukset siirtymävaikutusriskin varalta hankkeita hyväksyessään, erityisesti kun kyseessä on toimenpiteen 123 kaltainen tukijärjestelmä, josta tuetaan yksityisyrityksiä.
Where displacement is likely, they should ensure that the project makes a sufficiently high contribution to the measure’s objectives to justify the grant. 
Jos siirtymävaikutus on todennäköinen, viranomaisten olisi varmistettava, että hankkeella edistetään niin paljon toimenpiteen tavoitteiden saavuttamista, että avustus on perusteltu.
However, none of the Member States audited did so. 
Yksikään tarkastetuista jäsenvaltioista ei kuitenkaan toiminut tällä tavalla.
None gave any consideration to the risk of displacement or to the efficiency of the measure in this respect. 
Ne eivät ottaneet siirtymävaikutusriskiä huomioon eivätkä myöskään arvioineet toimenpiteen tehokkuutta tässä mielessä.
The Court assessed the 24 projects visited for the risk of displacement based on documentation and discussions with the beneficiary on the company’s products, markets and competitors and the effects of the investment on these (see Annex II). 
Tilintarkastustuomioistuin arvioi paikalla tarkastamaansa 24 hankkeeseen liittyvän siirtymävaikutusriskin. Arvioinnin yhteydessä käytiin läpi asiakirjoja ja keskusteltiin edunsaajan kanssa yrityksen tuotteista, markkinoista ja kilpailijoista sekä niihin tehtyjen investointien vaikutuksista (ks. liite II).
In particular, where the investment resulted in increased capacity, the Court considered whether this was responding to an expanding market or was aimed at capturing market share from competitors. 
Jos investointi lisäsi kapasiteettia, tilintarkastustuomioistuin arvioi, oliko syynä kasvavat markkinat vai oliko tarkoituksena vallata kilpailijoiden markkinaosuutta.