natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, the audit identified other problems for GAEC. 
Tarkastuksessa yksilöitiin kuitenkin hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksiin liittyvän kehyksen osalta muita ongelmia.
The first part of the GAEC framework is defined in Article 5(1) of the Council Regulation which refers to Annex IV of the Regulation. 
Hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksiin liittyvän kehyksen ensimmäinen osa on määritelty neuvoston asetuksen 5 artiklan 1 kohdassa, jossa viitataan liitteeseen IV.
This Annex consists of a table identifying 4 “issues” and 11 related standards. 
Liite koostuu taulukosta, jossa on eritelty neljä ”seikkaa” ja 11 standardia.
The scope of these four issues (and the related standards) is limited in that they only concern soil and minimum land maintenance, while other key issues, such as water usage, are not included. 
Kyseisten neljän ”seikan” (ja niihin liittyvien standardien) soveltamisala on rajallinen, sillä niissä käsitellään ainoastaan maaperää ja ylläpidon vähimmäisvaatimuksia. Sen sijaan muita tärkeitä osa-alueita, kuten vedenkäyttöä, ei ole otettu huomioon.
In July 2007, the Commission wrote to the Member States that, under cross compliance, farmers cannot be sanctioned for disregarding obligations relating to issues or standards which are not included in Annex IV. 
Komissio ilmoitti jäsenvaltioille heinäkuussa 2007 osoittamassaan asiakirjassa, ettei viljelijöille voida langettaa täydentävistä ehdoista johtuvia seuraamuksia sillä perusteella, että he eivät ole noudattaneet liitteeseen IV sisältymättömiin osa-alueisiin tai standardeihin liittyviä velvoitteita.
This is the case of standards which can bring positive effects such as the one defined by France for irrigation or by Portugal for renewal of pasture through burning. 
Tämä koskee tiettyjä standardeja, joilla voisi olla myönteisiä vaikutuksia, kuten Ranskan asettamaa kastelustandardia tai Portugalin määrittelemää standardia, joka koskee laidunten uudistamista kaskeamalla.
Moreover, problems within the scope of the four issues cannot always be addressed. 
Taulukossa mainittujen neljän ”seikan” soveltamisalaan kuuluvia ongelmia ei myöskään aina voida ratkaista täydentävien ehtojen avulla.
For instance, soil structure is one of the four issues in the table. 
Taulukossa esimerkiksi mainitaan maaperän rakenne yhtenä neljästä ”seikasta”.
But damage to soil structure caused by cattle, which is an issue in Poland, for example, cannot be addressed through cross compliance because the standards mentioned in Annex IV are only concerned with damages resulting from the use of machinery. 19 
Karjan vahingoittamaan maaperän rakenteeseen liittyvää ongelmaa, jollainen on muun muassa Puolassa, ei kuitenkaan ole mahdollista ratkaista täydentävien ehtojen avulla, sillä liitteen IV standardeissa käsitellään vain koneiden käytöstä aiheutuvaa vahinkoa. 19
Obligations in relation to permanent pasture 33. 
Pysyvään laitumeen liittyvät velvoitteet 33.
The second part of the GAEC framework is defined in Article 5(2) of the Council Regulation that provides for land which was under permanent pasture at a certain date to be maintained as such. 
Hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksiin liittyvän kehyksen toinen osa on määritelty neuvoston asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa, jossa säädetään, että tiettynä määräpäivänä pysyvänä laitumena ollut maa-ala tulee säilyttää samassa käytössä.
Derogations are allowed, but only in duly justified circumstances, and under the condition that the Member State takes action to prevent any significant decrease in its total permanent pasture area. 
Asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa jäsenvaltio voi poiketa tästä säännöstä edellyttäen, että se estää pysyvän laitumensa kokonaisalan merkittävän supistumisen.
In the Commission Regulation, this derogation is granted to all Member States. 
Komission asetuksessa kaikille jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus poiketa tästä säännöstä.
By granting a general derogation, the Commission did not feel compelled to “duly justify the circumstances”, nor did it request Member States to do so. 
Kun komissio salli yleisen poikkeamisen, se ei pitänyt olosuhteiden asianmukaista perustelemista tarpeellisena eikä edellyttänyt perusteluja jäsenvaltioiltakaan.
In the same Regulation, the Commission specified that decreases would be “significant” when they exceeded 10 % of a reference ratio and that such significant decreases were not authorised. 
Komissio täsmensi asetuksessaan, että laitumen kokonaisalan katsotaan supistuneen merkittävästi, kun vähennys vastaa yli 10:tä prosenttia viiteosuudesta, ja ettei tällainen laitumen kokonaisalan merkittävä supistuminen ole sallittua.
However, the Commission could not provide studies or other relevant documents to justify whether 10 % is the right level to prevent negative environmental effects. 
Komissio ei kuitenkaan kyennyt esittämään tutkimuksia tai muita relevantteja asiakirjoja, joista olisi käynyt ilmi, että 10 prosenttia on kielteisten ympäristövaikutusten ehkäisemisen kannalta oikea osuus.
The purpose of the reference ratio is to set a benchmark. 
Viiteosuus on tarkoitettu vertailukohdaksi.
But, given the mode of computation of the ratio (basically the permanent pasture area divided by the total agricultural area), simultaneous decreases in permanent pasture and arable land have no impact on the value of the ratio. 
Viiteosuuden laskutavan (periaatteessa pysyvän laitumen ala jaettuna maatalousmaan kokonaismää-rällä) vuoksi pysyvän laitumen ja peltoalan samanaikainen supistuminen ei vaikuta viiteosuuteen.
Yet, such simultaneous decreases resulting from the conversion of entire areas to other forms of land use (e.g. urbanisation of rural areas) have represented a major cause (around 50 %) of the decreases in the recent past. 
Niiden samanaikainen supistuminen, joka johtuu kokonaisten alueiden maankäyttötavan muutoksesta (esimerkiksi maaseutualueiden kaupungistuminen), on kuitenkin ollut viimeaikaisen supistumisen suurimpia syitä (noin 50 prosenttia).
Member States had difficulties with the calculation of the reference ratio defined in the Commission Regulation, and the necessary data was not always available. 
Komission asetuksessa säädetyn viiteosuuden laskeminen oli jäsenvaltioille vaikeaa, eikä tarvittavia tietoja aina saatu.
This enabled some Member States (e.g. the Netherlands and Portugal) to set this reference ratio at an unrealistically low level. 
Tämän vuoksi jotkin jäsenvaltiot (muun muassa Alankomaat ja Portugali) saattoivat asettaa viiteosuu-tensa epärealistisen alhaiseksi.
Eurostat data indicates that the proportion of permanent pasture (relative to total agricultural area) is much higher than the ratio retained by these two Member States. 
Eurostatin tietojen perusteella näyttää siltä, että pysyvän laitumen osuus (suhteessa maatalousmaan kokonais-alaan) on paljon korkeampi kuin näiden kahden jäsenvaltion asettama taso.
In effect, the audit established that a 10 % decrease from the reference ratio would correspond to a decrease of around 30 % of actual permanent pasture. 
Tarkastuksessa todettiin, että 10 prosentin lasku viiteosuuteen nähden vastaisi tosiasiassa pysyvän laitumen vähenemistä noin 30 prosentilla.
Slovenia could not apply the Commission’s definition of the reference ratio, as the land and parcel systems had changed; the audit found that the reference ratio could not be reconciled with the underlying data. 
Slovenia puolestaan ei voinut soveltaa komission antamaa viiteosuuden määritelmää, koska lohkojen tunnistusjärjestelmät olivat muuttuneet.
The Council Regulation links the goal of maintaining permanent pasture with its positive environmental effects. 
Neuvoston asetuksessa pysyvän laitumen säilyttämistä koskeva tavoite kytketään myönteisiin ympäristövaikutuksiin.
However, the measures adopted by the Commission do not protect the quality of permanent pastures. 
Komission hyväksymillä toimenpiteillä ei kuitenkaan suojella pysyvän laitumen laatua.
Certain types of permanent pasture, in particular species-rich natural grasslands, are more important for the environment than others. 
Tietynlaiset pysyvät laitumet, etenkin runsaslajiset luonnonniityt, ovat ympäristön kannalta tärkeämpiä kuin muut pysyvän laitumen tyypit.
The current system allows for decreases in such high nature value permanent pasture to be compensated by increases in pastures of lower environmental quality. 
Nykyinen järjestelmä sallii sen, että luontoarvoltaan merkittävän pysyvän laitumen supistumista kompensoidaan lisäämällä luontoarvoltaan vähäisempiä laitumia.
Since data on the environmental quality of permanent pastures is not available, it is not possible to estimate to what extent this has occurred. 
Pysyvän laitumen luontoarvosta ei ole saatavilla tietoja, joten on mahdotonta arvioida, missä määrin näin on tapahtunut.
One of the main initiatives taken by the Commission to help Member States implement cross compliance is issuing guidance documents. 
Ohjeiden laatiminen on yksi keskeisistä aloitteista, joita komissio on toteuttanut auttaakseen jäsenvaltioita panemaan täydentävät ehdot täytäntöön.
However, none of these documents cover GAEC standards. 
Yksikään ohjeista ei kuitenkaan kata hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksiin liittyviä standardeja.
With respect to SMRs, the scope and the practical pertinence of the documents is limited, as they do not provide the Member States with guidance on how to define operational obligations applicable to farmers. 
Lakisääteisten hoitovaatimusten osalta ohjeiden soveltamisala ja niistä saatava käytännön hyöty ovat rajalliset, sillä niissä ei neuvota, kuinka jäsenvaltioiden tulisi määritellä viljelijöille asetettavat toiminnalliset velvoitteet.
For instance, the Commission prepared a guidance document on environmental SMRs, for the purpose of defining a workable set of relevant and verifiable standards. 
Komissio esimerkiksi valmisteli ympäristöä koskeviin lakisääteisiin hoitovaatimuksiin liittyvät ohjeet auttaakseen jäsenvaltioita määrittelemään relevanteista ja tarkastettavissa olevista standardeista koostuvan toimivan kokonaisuuden.
However, the document merely copies the relevant legal texts, the only guidance given is that Member States should establish obligatory standards at farm level for each of these articles. 
Asiakirjassa kuitenkin vain lainataan lakitekstejä, ja todetaan ainoana ohjeena, että jäsenvaltioiden pitäisi laatia pakolliset tilatason standardit kunkin asianomaisen artiklan osalta.
Types and examples of farmers’ practices and related control points are not detailed, which is necessary to make the legal framework operational. 
Tämä olisi kuitenkin tarpeen, kun oikeudellista kehystä muunnetaan toiminnalliseksi.
The audit in the Member States revealed that for some environmental Directives, notably those for birds and habitats, only general legal requirements (i.e. not specifically related to farming activities) were established. 
Toimitettaessa tarkastuksia jäsenvaltioissa kävi ilmi, että joidenkin ympäristö-direktiivien, etenkin lintuja luontotyyppidirektiivien, osalta oli laadittu vain yleisluontoisia lakisääteisiä vaatimuksia (jotka eivät erityisesti liity maataloustoimintaan).
The requirements deriving from the Regulation on food and feed law (see Table 1) were applicable under cross compliance as from January 2006. 
Elintarvike-ja rehulainsäädännöstä annettuun asetukseen (ks. taulukko 1) perustuvia vaatimuksia on täytynyt soveltaa täydentävien ehtojen mukaisesti tammikuusta 2006 alkaen.
The Commission published a guidance document in May 2006 to define the exact scope of certain of the provisions of food and feed law. 
Komissio julkaisi toukokuussa 2006 ohjeet tiettyjen elintarvike-ja rehulainsäädännön säännösten tarkan soveltamisalan rajaamiseksi.
This document was issued too late, and most Member States had already planned their cross compliance checks or started implementing them. 
Ohjeet annettiin kuitenkin liian myöhään, ja useimmat jäsenvaltiot olivat jo ehtineet suunnitella täydentävien ehtojen noudattamista koskevat tarkastukset tai alkaneet toimittaa tarkastuksia.
As a result, the Court’s audit found that five out of six Member States7 had not performed the checks in accordance with the Commission’s 2006 guidelines. 
Tästä syystä tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa havaittiin, että kuudesta jäsenvaltiosta viisi7 ei ollut toimittanut tarkastuksia komission vuonna 2006 antamien ohjeiden mukaisesti.
7 The SMRs did not apply in Poland at the time of the audit. 21 
7 Lakisääteisiä hoitovaatimuksia ei sovellettu Puolassa tarkastusajankohtana. 21
Concerning SMRs, Member States are not only responsible for establishing the requirements applicable at farm level, but also for checking that farmers respect all elements of the legal framework for the SMRs. 
Lakisääteisten hoitovaatimusten kohdalla jäsenvaltiot vastaavat tiloilla sovellettavien vaatimusten laatimisesta ja myös tarkastavat, että viljelijät noudattavat lakisääteisiin hoitovaatimuksiin liittyvän oikeudellisen kehyksen kaikkia osatekijöitä.
A key check to ensure that the SMRs are implemented according to the legal provisions is therefore that of the completeness and quality of the requirements. 
Niin ollen vaatimusten kattavuuden ja laadun tarkastaminen kuuluu tärkeimpiin keinoihin, joilla varmistetaan, sovelletaanko lakisääteisiä hoitovaatimuksia säädösten mukaisesti.
In other words, the Commission must ensure that Member States have defined adequate control points for all the legal texts of the framework. 
Toisin sanoen komission on varmistettava, että jäsenvaltiot ovat määrittäneet tarkoituksenmukaiset tarkastuskohdat kaikkien kehykseen kuuluvien lakitekstien noudattamisen osalta.
The Court checked the completeness and quality of a sample of requirements. 
Tilintarkastustuomioistuin tarkasti poimimansa otoksen avulla vaatimusten kattavuutta ja laatua.
This revealed significant shortcomings (missing requirements, requirements with a limited extent or scope, checks which had not been carried out) (see paragraphs 22 and 23) in all Member States audited8, notably in the area of the environment. 
Merkittäviä puutteita (vaatimuksia puuttui taikka niiden sisältö tai soveltamisala oli rajallinen; tarkastuksia ei ollut tehty) (ks. kohdat 22 ja 23) havaittiin kaikissa tarkastetuissa jäsenvaltioissa8, etenkin ympäristöalalla.
Since the Commission does not systematically identify such cases, it could not take action to address these shortcomings. 
Komissio ei yksilöi näitä tapauksia järjestelmällisesti eikä siis voi ryhtyä toimiin puutteiden korjaamiseksi.
Concerning GAEC, the Commission checked whether or not Member States had defined standards. 
Hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusten osalta komissio tarkasti, olivatko jäsenvaltiot määritelleet standardeja.
But no systematic action was taken to address cases of unjustified missing standards until July 2007. 
Tapauksia, joissa standardien puuttumista ei voitu perustella, ryhdyttiin silti ratkaisemaan järjestelmällisesti vasta heinäkuussa 2007.
This caused difficulties at the time of approving rural development programmes. 
Tämä hankaloitti maaseudun kehittämisohjelmien hyväksymistä.
The Commission was faced with cases where Member States proposed agri-environment measures to address environmental problems which should have been treated in the framework of GAEC. 
Komission käsiteltäväksi tuli tapauksia, joissa jäsenvaltiot ehdottivat ympäristöongelmien ratkaisemista maatalouden ympäristötoimenpiteiden avulla, vaikka asianomaiset ongelmat olisi pitänyt selvittää hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusten yhteydessä.
The Commission did request the Member States to define GAEC standards appropriate to these cases. 
Komissio pyysi kyseisiä jäsenvaltioita määrittelemään sellaiset hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksiin liittyvät standardit, jotka sopivat näihin tapauksiin.
However, when no agri-environment measure was proposed by the Member States, the Commission did not take any action with the result that the standards involved were left missing. 
Jos jäsenvaltio ei kuitenkaan ehdottanut maatalouden ympäristötoimenpidettä, komissio ei ryhtynyt mihinkään toimiin, vaan kyseinen standardi jäi puuttumaan.
The legal provision that standards must take into account the specific characteristics of regions (Article 5(1) of the Council Regulation) was not checked either. 
Säännöksen, jonka mukaan standardeissa on otettava huomioon kyseisten alueiden erityispiirteet (neuvoston asetuksen 5 artiklan 1 kohta), noudattamista ei myöskään tarkastettu.
The audit identified problems relating to the quality of the standards for GAEC in all Member States visited. 
Tarkastuksessa yksilöitiin hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksiin liittyvien standardien laadussa ongelmia kaikissa tarkastuskäynnin kohteena olleissa jäsenvaltioissa.
Such cases are not systematically identified and addressed by the Commission. 
Komissio ei järjestelmällisesti yksilöi ja korjaa tällaisia tilanteita.
8 The SMRs did not apply in Poland at the time of the audit. 22 
8 Lakisääteisiä hoitovaatimuksia ei sovellettu Puolassa tarkastusajankohtana. 22
CROSS COMPLIANCE AND RURAL DEVELOPMENT 45. According to financial plans, around one quarter of the CAP expenditure during the 2007-2013 period should go to Rural Development. 
Rahoitussuunnitelmien mukaan vuosina 2007–2013 noin neljännes yhteisen maatalouspolitiikan menoista on tarkoitettu maaseudun kehittämiseen.
The Council Regulation on Rural Development9 stipulates that, as from January 2007, cross compliance applies to 8 of the 42 measures established by this Regulation. 
Maaseudun kehittämisestä annetussa neuvoston asetuksessa9 säädetään, että tammikuusta 2007 alkaen täydentävät ehdot koskevat kahdeksaa asetukseen sisältyvistä 42 toimenpiteestä.
These eight area-or animal-related measures, including the financially most important one, agri-environment, represent around 40 % of Rural Development expenditure. 
Nämä kahdeksan alueellista tai eläimiin liittyvää toimenpidettä, joihin kuuluu toimenpiteistä taloudellisesti merkittävin (maatalouden ympäristötoimet), vastaavat noin 40:tä prosenttia maaseudun kehittämisen menoista.
The audit disclosed that, in reality, cross compliance would apply to around a third of Rural Development expenditure over the period. 
Tarkastuksessa ilmeni, että tosiasiassa täydentäviä ehtoja sovelletaan tuona ajanjaksona ilmeisesti noin kolmannekseen kaikista maaseudun kehittämisen menoista.
Agri-environment measures are generally implemented through five year contracts with farmers. 
Maatalouden ympäristötoimenpiteet toteutetaan tavallisesti tekemällä viisivuotissopimuksia viljelijöiden kanssa.
But, in most Member States audited, the audit found that cross compliance would not apply to expenditure incurred in 2007 and subsequent years and based on contracts concluded before January 2007. 
Useimmissa tarkastetuista jäsenvaltioista ilmeni kuitenkin, että täydentävät ehdot eivät koske niitä vuoden 2007 ja sitä seuraavien vuosien menoja, jotka perustuvat ennen tammikuuta 2007 tehtyihin sopimuksiin.
These contracts were concluded for a new period of five years and therefore their execution will extend into the new financial period but they did not specify that cross compliance would apply as from January 2007. 
Nämä sopimukset tehtiin uudeksi viisivuotiskaudeksi, joten niiden toteuttaminen jatkuu uuden rahoituskauden aikana, mutta niissä ei nimenomaisesti mainita, että täydentävien ehtojen soveltaminen alkaa tammikuussa 2007.
Before cross compliance applied to rural development, farmers benefitting from the two financially largest measures (agri-environment and compensatory allowances under less favoured areas) needed to adhere to at least the standard of “usual good farming practice” throughout the farm. 
Ennen kuin täydentäviä ehtoja alettiin soveltaa maaseudun kehittämiseen, kahdesta taloudellisesti merkittävimmästä toimenpiteestä (maatalouden ympäristötoimenpiteet ja luonnonhaittakorvaukset epäsuotuisilla alueilla) tukea saavien viljelijöiden oli noudatettava koko tilalla ainakin ”tavanomaista hyvää maatalouskäytäntöä”.
This was defined as the standard which a reasonable farmer would follow in the region concerned, including compliance with mandatory environmental and animal welfare requirements. 
Hyvänä maatalouskäytäntönä pidetään sitä viljelytapaa, jota vastuuntuntoinen viljelijä noudattaisi kyseisellä alueella, mukaan lukien pakollisten ympäristöä ja eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattaminen.
Member States had to define verifiable standards in their rural development plans, which were part of the Commission’s approval procedure. 
Jäsenvaltioiden oli määriteltävä tarkastettavissa olevat standardit maaseudun kehittämissuunnitelmis-saan, jotka kuuluvat komission hyväksymismenettelyn piiriin.
Good farming practice was an eligibility criterion to benefit from the two measures, and it was checked on at least 5 % of the farms. 
Mainituista kahdesta toimenpiteestä saattoi hyötyä vain, jos noudatti hyvää viljelykäytäntöä. Tämä puolestaan tarkastettiin vähintään viidellä prosentilla tiloista.
9 Council Regulation (EC) No 1698/2005 of 20 September 2005 on support for rural development by the European Agricultural Fund for Rural Development (EAFRD) (OJ L 277, 21.10.2005, p. 
9 Neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005, annettu 20 päivänä syyskuuta 2005, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen (EUVL C 277, 21.10.2005, s.
A comparison of the standards defining usual good farming practice with requirements and standards established under cross compliance revealed that in most Member States audited many important obligations no longer applied. 
Kun tavanomaista hyvää viljelykäytäntöä kuvaavia standardeja verrattiin täydentävien ehtojen vaatimuksiin ja standardeihin, ilmeni, että useimmissa tarkastetuissa jäsenvaltioissa monet oleelliset velvoitteet eivät enää olleet voimassa.
This resulted in a significant weakening, notably in Poland where the SMRs do not yet apply. Since January 2007, such requirements as those which existed under rural development for habitat protection, prevention of water contamination, etc. are no longer checked under cross compliance. 
Tämä johti järjestelmien merkittävään heikentymiseen etenkin Puolassa, jossa lakisääteisiä hoitovaatimuksia ei vielä sovelleta: tammikuusta 2007 alkaen, täydentävien ehtojen yhteydessä, ei enää ole tarkastettu tiettyjen maaseudun kehittämiseen liittyvien vaatimusten noudattamista. Nämä koskivat luontotyyppien suojelua, vesien saastumisen ehkäisyä jne.
This situation will continue until SMRs are introduced in Poland between 2009-2011. 
Tilanne jatkuu tällaisena, kunnes lakisääteiset hoitovaatimukset otetaan käyttöön Puolassa vuosina 2009–2011.
The introduction of cross compliance has weakened the following rural development provisions: (a) there is no longer a regulatory provision that Member States must define verifiable standards; (b) the standards at Member State level are no longer approved by the Commission; (c) cross compliance conditions are no longer eligibility criteria; (d) good farming practice is checked on 5 % of farms and cross compliance requirements and standards are checked on 1 % of farms; (e) important conditions of the old system of good farming practice no longer apply; (f) sanctions are generally lower, even for a violation of the same requirement. 
Täydentävien ehtojen käyttöönotto on heikentänyt seuraavia maaseudun kehittämistä koskevia säännöksiä: a) Enää ei ole olemassa säännöstä, jonka mukaan jäsenvaltioiden asettamien standardien täytyy olla tarkastettavissa. b) Jäsenvaltioiden määrittelemien standardien ei enää tarvitse olla komission hyväksymiä. c) Täydentäviin ehtoihin sisältyvät velvoitteet eivät enää kuulu tukikelpoisuuskriteereihin. d) Hyvien maatalouskäytäntöjen noudattaminen tarkastetaan viidellä prosentilla tiloista ja täydentäviin ehtoihin liittyvien vaatimusten ja standardien noudattaminen yhdellä prosentilla. e) Eräät entiseen hyvään maatalouskäytäntöön kuuluneet oleelliset velvoitteet eivät enää ole voimassa. f) Seuraamukset ovat yleensä lievempiä, jopa saman vaatimuksen kohdalla.