natgillin/translations-raw huggingface dataset:
EXECUTIVE SUMMARY I. Greening (or the green payment) is a new type of direct payment to farmers introduced with the 2013 reform of the Common Agricultural Policy (CAP). 
TIIVISTELMÄ I. Viherryttäminen (viherryttämistuki) on uuden tyyppinen viljelijöille maksettava suora tuki, joka otettiin käyttöön yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) vuoden 2013 uudistuksen yhteydessä.
It was designed to implement the principle that farmers should be rewarded for the public goods they provide. 
Sen avulla oli tarkoitus panna täytäntöön periaate, jonka mukaan viljelijät pitäisi palkita siitä, että he tarjoavat kuluttajille julkishyödykkeitä.
Through this mechanism greening was meant to enhance the environmental performance of the CAP. 
Viherryttämisen oli tämän mekanismin avulla tarkoitus tehostaa YMP:n tuloksellisuutta ympäristönsuojelun kannalta.
This report presents the findings of our audit on greening. 
Tässä kertomuksessa esitetään viherryttämistä koskevan tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen havainnot.
Our main audit question was whether greening was capable of enhancing the CAP’s environmental and climate performance, in accordance with the objective set in the EU legislation. III. 
Pääasiallisena tarkastuskysymyksenä oli, pystyttiinkö viherryttämisen avulla tehostamaan YMP:n tuloksellisuutta ympäristön ja ilmaston kannalta EU:n lainsäädännössä asetetun tavoitteen mukaisesti.
In order to reply to that main audit question, we examined: • intervention logic, existence of clear and sufficiently ambitious targets for greening and the justification for the policy’s budget allocation; • benefits that greening can be expected to produce for the environment and climate; • complexity which greening adds to the CAP. IV. 
III. • • • Pääasialliseen tarkastuskysymykseen pyrittiin vastaamaan tutkimalla interventiologiikkaa sekä selvittämällä, oliko viherryttämiselle asetettu selvät ja riittävän kunnianhimoiset tavoitearvot ja voitiinko toimintapolitiikan määrärahoja pitää perusteltuina hyötyjä, joita viherryttämisestä odotetaan koituvan ympäristölle ja ilmastolle miten viherryttäminen lisää YMP:n monimutkaisuutta.
V. We found that the Commission did not develop a complete intervention logic for the green payment. 
V. Tarkastuksessa havaittiin, että komissio ei kehittänyt viherryttämistuelle kattavaa interventiologiikkaa.
Nor did it set clear, sufficiently ambitious environmental targets that greening should be expected to achieve. 
Se ei myöskään asettanut selviä ja riittävän kunnianhimoisia ympäristöä koskevia tavoitearvoja, jotka viherryttämisen avulla olisi saavutettava.
Finally, we found that the policy’s likely results do not justify the significant complexity which greening adds to the CAP. 
Lisäksi tarkastajien käsityksen mukaan toimintapolitiikalta odotettavissa olevat tulokset eivät oikeuta sitä, että viherryttäminen monimutkaistaa YMP:tä merkittävästi.
Part of this complexity results from overlaps between greening and other environmental instruments of the CAP, including standards on good agricultural and environmental condition of land (GAECs). 
Osa monimutkaistumisesta johtuu siitä, että viherryttäminen ja YMP:n muut ympäristövälineet (kuten maan hyvää maatalous-ja ympäristökuntoa koskevat toimenpidevaatimukset) ovat keskenään päällekkäisiä.
VIII. • • On the basis of these findings, we make the following recommendations: For the next CAP reform, the Commission should develop a complete intervention logic for the CAP’s contribution to the environmental and climate-related objectives of the EU, including specific targets and based on up-to-date scientific understanding of the phenomena concerned. 
VIII. Tilintarkastustuomioistuin antaa havaintojensa perusteella seuraavat suositukset: • Komission olisi seuraavan YMP:n uudistuksen yhteydessä kehitettävä kattava interventiologiikka EU:n ympäristö-ja ilmastotavoitteiden saavuttamista edistäville YMP:n toimille.
In building its proposal, the Commission should be guided by the following principles: o Farmers should only have access to CAP payments if they meet a set of basic environmental norms encompassing areas covered by the current GAECs and the generalised greening requirements (which are both meant to go beyond the requirements of environmental legislation). 
Komission pitäisi ehdotusta laatiessaan ottaa ohjenuoraksi seuraavat periaatteet: o Viljelijöiden pitäisi olla oikeutettuja YMP:n tukimaksuihin vain, jos he täyttävät joukon ympäristöön liittyviä perusvaatimuksia, jotka kattavat nykyisten hyvää maatalous-ja ympäristökuntoa koskevien toimenpidevaatimusten ja yleisten viherryttämisvaatimusten kohteena olevat aihealueet (molemmat vaatimukset menevät ympäristölainsäädäntöä pidemmälle).
Penalties for non-compliance with these combined norms should be sufficient to act as a deterrent. 
Näiden yhdistettyjen vaatimusten noudattamatta jättämisestä aiheutuvien seuraamusten pitäisi olla riittävät siten, että niillä olisi ennaltaehkäisevä vaikutus.
In addition, all such basic norms should be fully incorporated in the environmental baseline for any programmed action regarding agriculture. o Specific, local environmental and climate-related needs can be appropriately addressed through stronger programmed action regarding agriculture that is based on the achievement of performance targets and funding reflecting an assessment of the average costs incurred and income foregone in relation to actions and practices going beyond the environmental baseline. o When Member States are given options to choose from in their implementation of the CAP, they should be required to demonstrate, prior to implementation, that the options they select are effective and efficient in terms of achieving policy objectives. 
Lisäksi kaikki tällaiset perusvaatimukset olisi sisällytettävä täysimääräisesti ympäristöä koskevien vaatimusten perustasoon kaikissa ohjelmasuunnittelun mukaisissa maataloutta koskevissa toimissa. o Erityisiin paikallisiin ympäristöön ja ilmastoon liittyviin tarpeisiin voidaan hyvin vastata sellaisilla voimakkaamman ohjelmasuunnittelun alaisilla maataloutta 8 koskevilla toimilla, joiden yhteydessä edellytetään tuloksellisuuden tavoitearvojen saavuttamista ja myönnetään rahoitus aiheutuneita keskimääräisiä kuluja koskevan arvion ja ympäristövaatimusten perustason ylittävistä toimista ja käytännöistä aiheutuvan tulonmenetyksen perusteella. o Kun jäsenvaltioille tarjotaan vaihtoehtoja, joista ne voivat valita YMP:n täytäntöönpanon yhteydessä, niitä olisi vaadittava osoittamaan ennen täytäntöönpanoa, että valitut vaihtoehdot ovat vaikuttavia ja tehokkaita toimintapolitiikan tavoitteiden saavuttamisen kannalta.
The European Union (EU) pays direct subsidies to farmers as part of Pillar I1 of its Common Agricultural Policy (CAP). 
Euroopan unioni (EU) maksaa viljelijöille suoria tukia unionin yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) ensimmäisen pilarin yhteydessä1.
A key aim of these direct payments is to support farmers’ income. 
Näiden suorien tukien keskeisenä tavoitteena on antaa viljelijöille tulotukea.
However, the CAP has come under increasing criticism for not doing enough to limit the negative effect that certain farming practices have on the environment and climate2. 
Yhteistä maatalouspolitiikkaa arvostellaan kuitenkin yhä enemmän siitä, että sen avulla ei rajoiteta tarpeeksi tiettyjen viljelykäytäntöjen kielteisiä vaikutuksia ympäristöön ja ilmastoon2.
The ‘green payment’ or ‘greening’3 – a new type of direct payment introduced with the 2013 CAP reform – is the most recent attempt to address this issue. 
Vuoden 2013 YMP:n uudistuksen yhteydessä käyttöönotettu uuden tyyppinen tuki eli ns.’viherryttämistuki’ tai ’viherryttäminen’3 on uusin yritys puuttua tähän ongelmaan.
It is the only direct payment whose main stated objective is ‘green’, namely to enhance the CAP’s environmental performance4. 
Se on ainoa suora tuki, jonka pääasiallinen ilmoitettu tavoite on vihreä eli YMP:n ympäristönsuojeluun liittyvän tuloksellisuuden parantaminen4.
In the explanatory memorandum accompanying its legislative proposal5, the Commission argued that agricultural holdings “will need to be supported in adopting and maintaining farming systems and practices that are particularly favourable to environmental and climate objectives because market prices do not reflect the provision of such public goods”. 
Komission lainsäädäntöehdotuksen5 liitteenä olevassa selvityksessä komissio toteaa, että maatiloja on tuettava, kun ne ottavat käyttöön ja pitävät yllä ympäristö-ja ilmastotavoitteiden kannalta erityisen suotuisia tuotantojärjestelmiä ja -käytäntöjä, koska tällaisten julkishyödykkeiden tuottaminen ei näy markkinahinnoissa.
This emphasis on spending public money on public goods and rewarding farmers for positive externalities (i.e. for having positive impact that would otherwise not be rewarded by the market) also adds legitimacy to the CAP expenditure as a whole. 4. 
Tällainen painotettu julkisten varojen käyttö julkishyödykkeisiin ja viljelijöiden palkitseminen suotuisista ulkoisvaikutuksista (esimerkiksi kun suotuisasta vaikutuksesta ei muuten saada korvausta markkinoilla) lisää myös YMP:n menojen oikeutusta kokonaisuutena katsoen.
All farmers participating in CAP direct payment schemes (such as the Basic Payment Scheme or the Single Area Payment Scheme) must also 1 2 3 4 5 COM(2011) 625 final of 12.10.2011. 
1 2 3 4 5 COM(2011) 625 final, 12.10.2011.
The CAP is divided into two pillars: Pillar I comprises direct payments to farmers and market intervention measures. 
YMP jakautuu kahteen pilariin: ensimmäinen pilari käsittää suorat tuet viljelijöille sekä markkinoiden interventiotoimenpiteet.
It is fully funded from the EU budget. 
Se rahoitetaan kokonaisuudessaan EU:n talousarviosta.
Pillar II covers rural development measures, which are co-financed by Member States Such negative environmental impacts of agriculture include soil depletion and erosion, water pollution, greenhouse gas emissions and biodiversity loss. 
Toinen pilari kattaa maatalouden kehittämistoimenpiteet, joita jäsenvaltiot osarahoittavat. Maatalouden kielteisiä ympäristövaikutuksia ovat muun muassa maaperän köyhtyminen ja eroosio, vesien saastuminen, kasvihuonekaasupäästöt ja luonnon monimuotoisuuden väheneminen.
The full official name of this new support scheme is ‘payment for agricultural practices beneficial for the climate and for the environment’. 
Uuden tukijärjestelmän virallinen nimi on kokonaisuudessaan ’tuki ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisille maatalouskäytännöille’.
Recital 37 of Regulation (EU) No 1307/2013 of the European Parliament and of the Council of 17 December 2013 establishing rules for direct payments to farmers under support schemes within the framework of the common agricultural policy and repealing Council Regulation (EC) No 637/2008 and Council Regulation (EC) No 73/2009 (OJ L 347, 20.12.2013, p. 
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1307/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta, (EUVL L 347, 20.12.2013, s.
However, smaller holdings can benefit from support under greening without having to meet all, or even any, of greening requirements. 
Pienemmät tilat voivat kuitenkin hyötyä viherryttämistuesta ilman, että niiden on täytettävä kaikki tai edes yksi ainoa viherryttämisvaatimus.
Greening requirements also do not apply to holdings considered ‘green by definition’: for example, organic farmers benefit from the green payment without having to demonstrate compliance with the three greening practices. 
Viherryttämisvaatimuksia eivät myöskään koske tiloja, jotka ovat ’määritelmän mukaan vihreitä’: esimerkiksi luonnonmukaista tuotantoa harjoittavat viljelijät voivat saada viherryttämistukea osoittamatta soveltavansa kolmea edellytettyä viherryttämiskäytäntöä.
The greening requirements encompass three farming practices, all of which are meant to be simple, generalised, non-contractual and annual, and to benefit the environment and climate: (a) Under crop diversification, farmers with more than 10 hectares of arable land are obliged to grow at least two crops. 
Viherryttämisvaatimukset käsittävät kolme viljelykäytäntöä, joiden kaikkien on tarkoitus olla yksinkertaisia, yleisluonteisia, sopimukseen perustumattomia ja vuotuisia sekä ympäristöön ja ilmastoon suotuisasti vaikuttavia: a) Viljelyn monipuolistamisen yhteydessä viljelijöiden, joilla on enemmän kuin kymmenen hehtaaria viljelysmaata, on viljeltävä vähintään kahta viljelykasvia.
At least one further (i.e. third) crop must be introduced on farms exceeding 30 hectares of arable land. 
Lisäksi tiloilla, joilla on yli 30 hehtaaria viljelysmaata, on otettava viljelyyn vähintään yksi muu (kolmas) viljelykasvi.
The share of arable land that farmers may devote to the main crop is limited to 75 %. 
Viljelijät voivat käyttää enintään 75 prosenttia viljelysmaastaan pääviljelykasvin viljelyyn.
On farms where at least three crops are required, the two main crops taken together must not cover more than 95 % of arable land. 
Niillä tiloilla, jotka on velvoitettu viljelemään vähintään kolmea eri viljelykasvia, kaksi pääviljelykasvia voivat yhteenlaskettuna kattaa enintään 95 prosenttia viljelysmaasta.
The main stated aim of crop diversification is to improve soil quality6; (b) Maintenance of permanent grassland combines two separate mechanisms. Member States must: • monitor (at national or regional level) the proportion of permanent grassland in the total agricultural area covered by CAP direct payments. If the ratio falls by more than 5 % from a reference level, then Member States must require farmers to restore permanent grassland previously converted to other land uses; • designate the areas of grassland which are the most sensitive from an environmental point of view. 
Viljelyn monipuolistamisen ilmoitettuna päätavoitteena on maan laadun parantaminen6. b) Pysyvien nurmien säilyttämisessä on kyse kahden erillisen mekanismin yhdistämisestä. Jäsenvaltioiden on • seurattava (kansallisella tai alueellisella tasolla) pysyvän nurmen osuutta suhteessa YMP:n suorien tukien kattaman maatalousmaan kokonaispinta-alaan; jos tämä osuus on alle viisi prosenttia viitetasosta, jäsenvaltioiden on vaadittava viljelijöitä palauttamaan pysyvä nurmi takaisin maankäyttötarkoituksesta, johon se oli aiemmin muutettu 11 6 Asetus (EU) N:o 1307/2013, johdanto-osan 41 kappale.
sensitive permanent grassland has the primary purpose of protecting areas of valuable biodiversity (in addition to the overall carbon sequestration objective); (c) Farmers with more than 15 hectares of arable land must devote an equivalent of 5 % of that land to ecological focus areas (EFAs). 
Ympäristön kannalta herkkien pysyvien nurmien suojelun ensisijaisena tarkoituksena on suojella arvokkaan biologisen monimuotoisuuden alueita (yleisen hiilen sitomista koskevan tavoitteen lisäksi). c) Viljelijöiden, joilla on yli 15 hehtaaria viljelysmaata, on osoitettava viiden prosentin osuus kyseisestä maa-alasta ekologiseksi alaksi (EFA).
EU legislation provides for 19 distinct EFA types with which farmers can meet this obligation, including land lying fallow, catch crops, nitrogen-fixing crops and several types of landscape features). 
EU:n lainsäädännössä säädetään 19:stä eri tyyppisestä ekologisesta alasta, joiden avulla viljelijät voivat täyttää kyseisen velvoitteen (esimerkiksi kesanto, välikasvit, typpeä sitovat kasvit ja useat eri tyyppiset maisemapiirteet).
However, individual Member States may decide to offer their farmers fewer EFA options. 
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin tarjota viljelijöilleen vähemmän vaihtoehtoja ekologiseksi alaksi.
The main objective defined for EFAs is to safeguard and improve biodiversity8. 
Ekologisten alojen pääasialliseksi tavoitteeksi on määritelty luonnon monimuotoisuuden turvaaminen ja parantaminen8.
Apart from greening, the CAP has two other important instruments for pursuing environmental and climate objectives: (a) Cross-compliance is a mechanism linking most CAP payments to a set of basic standards to ensure the good agricultural and environmental condition of land (GAECs) and certain obligations, known as statutory management requirements (SMRs). 
YMP:llä on viherryttämisen lisäksi kaksi muuta tärkeää välinettä ympäristö-ja ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi: a) Täydentävien ehtojen mekanismi, joka sitoo useimmat YMP:n tukimaksut joukkoon perusvaatimuksia, joilla varmistetaan maan hyvä maatalous-ja ympäristökunto (GAEC), sekä tiettyihin velvoitteisiin, joista käytetään nimeä lakisääteiset hoitovaatimukset (SMR).
SMRs are defined in the respective EU legislation on the environment, climate change, public, animal and plant health, and animal welfare. 
Lakisääteiset hoitovaatimukset määritellään ympäristöä, ilmastonmuutosta, kansanterveyttä, eläinten ja kasvien terveyttä sekä eläinten hyvinvointia koskevassa EU:n lainsäädännössä.
Farmers who do not meet these standards and requirements risk incurring a penalty reducing all their direct payments, usually by 1 % to 5 %; (b) Environmental measures under rural development (CAP’s Pillar II) – such as the agri-environment-climate measure – are like the green payment in that they reward farmers for certain practices that benefit the environment and climate. 
Asetus (EU) N:o 1307/2013, johdanto-osan 44 kappale. b) Maaseudun kehittämisohjelmiin sisältyvät ympäristötoimet (YMP:n toinen pilari) – kuten maatalouden ympäristö-ja ilmastotoimenpide -muistuttavat viherryttämistukea siinä mielessä, että ne palkitsevat viljelijöitä tietyistä ympäristön ja ilmaston kannalta suotuisista käytännöistä.
Unlike greening, however, these measures are contractual, based on voluntary commitments by farmers. 
Toisin kuin viherryttäminen, nämä toimenpiteet perustuvat kuitenkin sopimukseen ja viljelijän vapaaehtoiseen sitoutumiseen.
The premiums paid to farmers reflect the additional costs and income loss resulting from such commitments9. 
Viljelijöille maksettavat palkkiot heijastavat kyseisistä sitoumuksista aiheutuvia lisäkuluja ja tulonmenetyksiä9.
The Commission sees greening as the middle tier in a three-tier ‘pyramid’ of ‘green’ CAP instruments (see Figure 1). 
Komissio pitää viherryttämistä YMP:n välineistä koostuvan kolmiportaisen pyramidin keskiportaana (ks. kaavio 1).
The basic standards and requirements of cross-compliance, covering the broadest group of farmers and the biggest area, form the bottom tier of the pyramid, and the more ambitious environmental commitments under rural development – which are applicable to a smaller group of volunteers and a smaller area – the top. 
Pyramidin alin porras koostuu täydentäviä ehtoja koskevista perusnormeista ja -vaatimuksista, jotka kattavat suurimman ryhmän viljelijöitä ja laajimman alueen. Ylin porras puolestaan koostuu kunnianhimoisemmista maaseudun kehittämiseen sisältyvistä ympäristösitoumuksista, joita sovelletaan pienemmällä alueella ja pienempään ryhmään vapaaehtoisia viljelijöitä.
Together, these instruments are meant to have combined and complementary effects. 
Näiden välineiden avulla on tarkoitus saada aikaan yhteisiä ja toisiaan täydentäviä vaikutuksia.
The EU spends a considerable amount on the new green payment: 12 billion euro per year, representing 30 % of all CAP direct payments and almost 8 % of the whole EU budget. 
EU käyttää huomattavan määrän rahaa uuteen viherryttämistukeen: 12 miljardia euroa vuodessa, mikä vastaa 30:tä prosenttia kaikista YMP:n suorista tuista ja lähes kahdeksaa prosenttia EU:n koko talousarviosta.
For farmers (who received their first green payments during the 2016 financial year, for claims submitted in 2015) this translates into an average rate of around 80 euro per hectare per year, with some variation between and – in some cases – within Member States. 
Viljelijöiden kohdalla tämä tarkoittaa keskimäärin 80 euron vuosittaista hehtaarikohtaista tukimäärää (nämä viljelijät saivat ensimmäiset viherryttämistukimaksunsa varainhoitovuoden 2016 aikana vuonna 2015 jätetyistä tukihakemuksista). Jäsenvaltioiden välillä – ja joissakin tapauksissa jäsenvaltioiden sisällä – esiintyy hehtaarikohtaisessa tukimäärässä jonkin verran vaihtelua.
When greening was introduced, the European Parliament and the Council (the budgetary authorities) shifted these funds from the other direct payments. 
Kun viherryttämistuki otettiin käyttöön, Euroopan parlamentti ja neuvosto (budjettivallan käyttäjät) siirsivät nämä varat muista suorista tuista.
Figure 2 – The introduction of greening does not change the overall budget for CAP direct payments 12 billioneuro 45 40 35 30 25 20 15 10 5 0 greening other direct payments to farmers 12.2 11.7 40.9 41.4 40.9 28.0 27.2 FY 2013 FY 2014 FY 2015 FY 2016 FY 2017 Source: European Commission’s data (eur-lex.europa.eu/budget/www/index-en.htm). 
Kaavio 2 – Viherryttämistuen käyttöönotto ei ole muuttanut YMP:n suorien tukien kokonaismäärärahoja 15 miljardiaeuroa 45 40 35 30 25 20 15 10 5 0 viherryttäminen muut suorat tuet viljelijöille 12,2 11,7 40,9 41,4 40,9 27,2 28,0 varainhoitovuosi varainhoitovuosi 2013 2014 varainhoitovuosi varainhoitovuosi 2015 2016 2017 varainhoitovuosi Lähde: Euroopan komission tiedot (eur-lex.europa.eu/budget/www/index-en.htm).
Greening is under shared management, with the Commission retaining the overall responsibility for the execution of the EU budget but delegating implementation tasks to Member States. 
Viherryttäminen kuuluu yhteishallinnoinnin piiriin: komissiolla on kokonaisvastuu talousarvion toteuttamisesta, mutta se on delegoinut täytäntöönpanotehtäviä jäsenvaltioille.
These delegated tasks include setting up and operating systems to collect claims from farmers, to carry out administrative and on-the-spot checks, and to calculate and pay out correct aid amounts. 
Delegoidut tehtävät ovat muun muassa seuraavia: viljelijöiden hakemusten keräämiseen tarkoitettujen järjestelmien perustaminen ja käyttö, hallinnollisten tarkastusten ja paikalla tehtävien tarkastusten toimittaminen, virheettömien tukimäärien laskeminen ja maksu.
For greening, Member States additionally need to set certain key parameters, for example: designating ESPG and selecting EFA types. AUDIT SCOPE AND APPROACH 10. 
Jäsenvaltioiden on lisäksi asetettava viherryttämistukea varten tietyt keskeiset parametrit, kuten ympäristön kannalta herkän pysyvän nurmen osoittaminen ja ekologisten alojen tyyppien valinta.
Our audit covered the design of greening and its first two years of implementation (claim years 2015 and 2016), as well as the coherence between this scheme and the other CAP environmental instruments of the CAP, i.e. cross-compliance and the environmental measures under rural development. 
TARKASTUKSEN LAAJUUS JA TARKASTUSTAPA 10. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa tutkittiin viherryttämistuen perusrakennetta ja kahta ensimmäistä täytäntöönpanovuotta (hakuvuodet 2015 ja 2016).
Our main objective was to assess whether greening was capable of enhancing the CAP’s environmental and climate performance, in accordance with the objective set in the relevant EU legislation. 
Pääasiallisena tavoitteena oli arvioida, pystyttiinkö viherryttämisen avulla tehostamaan YMP:n tuloksellisuutta ympäristön ja ilmaston kannalta EU:n lainsäädännössä asetetun tavoitteen mukaisesti.
In order to reply to this main audit question, we examined: (a) intervention logic, existence of clear and sufficiently ambitious targets for greening and the justification for the policy’s budget allocation; (b) benefits that greening can be expected to produce for the environment and climate; (c) complexity which greening adds to the CAP. 
Pääasialliseen tarkastuskysymykseen pyrittiin vastaamaan tutkimalla a) interventiologiikkaa sekä selvittämällä, oliko viherryttämiselle asetettu selvät ja riittävän kunnianhimoiset tavoitearvot ja voitiinko toimintapolitiikan määrärahoja pitää perusteltuina b) hyötyjä, joita viherryttämisestä odotetaan koituvan ympäristölle ja ilmastolle c) miten viherryttäminen lisää YMP:n monimutkaisuutta.