natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This is partly due to the recent implementation of many of the measures – legislative or otherwise – hindering a full evaluation of their impact. 
Tämä johtuu osittain siitä, että useat toimenpiteet – lainsäädäntöön liittyvät tai muut – on otettu käyttöön vasta hiljattain, mikä estää niiden vaikutusten kattavan arvioinnin.
The challenge is to define meaningful assessment criteria that can help measure impact. 
Haasteena on määritellä merkityksellisiä arviointiperusteita, jotka voivat auttaa mittaamaan toimenpiteen vaikutuksia.
Moreover, rigorous evaluation has not yet become the norm for cybersecurity generally. 
Lisäksi perusteellinen arviointi ei yleisesti ottaen ole vielä vakiokäytäntö kyberturvallisuuden alalla.
A shift is therefore needed towards a performance culture with embedded evaluation practices and standardised reporting. 
Näin ollen on tarpeen siirtyä kohti tulosperusteista toimintakulttuuria, johon sisältyvät arviointikäytännöt ja vakioitu raportointi.
ENISA’s current mandate does not extend to evaluating and monitoring the state of EU cybersecurity and readiness. 
ENISAn nykyinen toimeksianto ei ulotu EU:n kyberturvallisuuden tilan ja valmiuksien arviointiin ja seurantaan.
28 Evidence-based policymaking depends on the availability of sufficient reliable data and statistics to help monitor and analyse trends and needs. 
28 Näyttöön perustuvan päätöksenteonedellytyksenä on, että saatavilla on riittävästi luotettavia tietoja ja tilastoja, joiden avulla on helpompi seurata ja analysoida suuntauksia ja tarpeita.
The absence of a compulsory and common monitoring system makes reliable data scarce. 
Pakollisen yhteisen valvontajärjestelmän puuttuessa luotettavia tietoja on saatavilla niukalti.
Indicators are often not readily available and are difficult to define40. 
Indikaattoreita ei useinkaan ole helposti saatavilla ja niitä on vaikea määritellä40.
Specific metrics have been developed in some areas though, such as the EU Policy Cycle, used for tackling serious and organised crime. 
Joillakin aloilla on kuitenkin kehitetty erityisiä mittareita. Niihin lukeutuu esimerkiksi EU:n toimintapoliittinen sykli, jota sovelletaan vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa.
29 Few Member States regularly collect official data on cyber-related matters, hindering comparability. 
29 Vain harvat jäsenvaltiot keräävät säännöllisesti virallisia tietoja kyberkysymyksiin liittyvistä asioista, mikä haittaa vertailtavuutta.
The EU has given to date little indication on the need to consolidate statistics at the European level41. 
EU ei ole tähän mennessä juurikaan ilmaissut tarvetta yhdistää tilastoja EU:n tasolla41.
There are also few independent EU-wide 17 analyses available covering key topics such as 42: the economics of cybersecurity, including behavioural aspects (misalignment of incentives, information asymmetries); understanding the impact of cyber-failures and cybercrime; macro-statistics on cyber-trends and expected challenges; and the best solutions to address threats. 
Saatavilla on myös vain vähän riippumattomia EU:n laajuisia analyysejä, jotka kattavat esimerkiksi seuraavat tärkeät aihealueet42: kyberturvallisuusalan talous, toimintatapoihin liittyvät näkökohdat mukaan lukien (kannusteiden kohtaamattomuus, tietoon liittyvä epäsymmetria); kyberhäiriöiden ja kyberrikollisuuden vaikutusten ymmärtäminen; kybersuuntauksia ja ennakoituja haasteita koskevat makrotilastot; parhaat ratkaisut uhkien torjuntaan.
30 In light of the absence of specific objectives and scarcity of reliable data and well-defined indicators, assessment of the strategy’s achievements has been largely qualitative to date. 
30 Koska erityistavoitteet puuttuvat ja luotettavat tiedot ja hyvin määritellyt indikaattorit ovat vähissä, strategian saavutuksia on tähän mennessä arvioitu pitkälti laadullisesti.
Progress reports often describe the activities carried out or milestones achieved, without a thorough measure of results. 
Toiminnan edistymistä koskevissa raporteissa usein kuvataan toteutettuja toimia tai saavutettuja välitavoitteita, mutta ei mitata perusteellisesti tuloksia.
Furthermore, baselines for the assessment of systems’ resilience have not yet been established. 
Lisäksi järjestelmien sietokyvyn arviointiin sovellettavia perustasoja ei ole vielä määritetty.
In addition, due to the lack of a codified definition of cybercrime it is nearly impossible to find relevant European indicators that would aid monitoring and evaluation. 
Kyberrikollisuutta koskevan kodifioidun määritelmän puuttuessa on myös lähes mahdotonta löytää relevantteja EU:n tason indikaattoreita, jotka toimisivat apuna seurannassa ja arvioinnissa.
31 Independent oversight of the implementation of cybersecurity policy differs between Member States. 
31 Kyberturvallisuuspolitiikan toteuttamisen riippumaton valvonta vaihtelee jäsenvaltioittain.
We surveyed national audit offices on their experience in auditing this field. 
Tilintarkastustuomioistuin kohdisti kansallisiin tarkastuselimiin kyselytutkimuksen, joka koski niiden kokemuksia tämän alan tarkastamisesta.
Half of all respondents 43 had never audited the area. 
Puolet kaikista vastaajista43 ei ollut koskaan suorittanut tarkastusta tällä alalla.
For those that had, the main focus of audits had been on: information governance; protection of critical infrastructure; information exchange and coordination between key stakeholders; incident preparedness, notification and response. 
Niillä, jotka olivat suorittaneet alaa koskevan tarkastuksen, painopisteenä oli ollut jokin seuraavista: tietojen hallinta; kriittisen infrastruktuurin suojaaminen; tiedonvaihto ja koordinointi keskeisten sidosryhmien välillä; häiriöitilanteita koskevat valmiudet, ilmoittaminen ja reagointi.
Among the subjects less covered were awareness-raising measures and the digital skills gap. 
Tietoisuuden lisääminen ja digitaalisten taitojen puutteet olivat harvemmin tarkastusten kohteena.
The results of these audits or evaluations are not always made public on the grounds of national security. 
Näiden tarkastusten tai arviointien tuloksia ei aina julkisteta kansalliseen turvallisuuteen liittyvistä syistä.
A list of published audit reports by national audit offices is included in Annex III. 
Liitteessä III esitetään luettelo kansallisten tarkastuselinten julkaisemista tarkastuskertomuksista.
32 Limitations in cyber-related skills (see also paragraphs 82 to 90) and difficulties in evaluating progress in cybersecurity were perceived as the main challenges to auditing government measures in this field. 
32 Kyberalan taitoihin liittyviä rajoituksia (ks. myös kohdat 82–90) ja kyberturvallisuuden alalla saavutetun edistyksen arviointiin liittyviä vaikeuksia pidettiin kansallisten toimien arvioinnin kannalta suurimpina haasteina.
Challenge 2: addressing gaps in EU law and its uneven transposition 33 The speed at which new technologies and threats emerge far outpaces the design and implementation of EU legislation. 
Haaste 2: EU:n lainsäädännön puutteiden korjaaminen ja puuttuminen lainsäädännön vaihtelevaan saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä 33 Nopeus, jolla uusia teknologioita ja uhkia ilmenee, ylittää vahvasti EU:n lainsäädännön suunnittelun ja täytäntöönpanon nopeuden.
The Union’s procedures were not designed with the digital age in mind: developing innovative and flexible procedures to ensure a policy and legal framework that is fit for purpose44 to better anticipate and shape the future, is a critical priority45. 
Unionin menettelyjä ei ollut suunniteltu digiaikaa silmällä pitäen: innovatiivisten ja joustavien menettelyjen kehittäminen tarkoituksenmukaisen toimintapolitiikan ja säädösperustan varmistamista44 silmällä pitäen on kriittinen prioriteetti45, jotta tulevaisuutta kyetään ennakoimaan ja muokkaamaan paremmin.
34 Despite a drive for greater coherence, the legislative framework for cybersecurity remains incomplete (for some examples, see Table 1). 
34 Pyrkimyksenä on parantaa johdonmukaisuutta, mutta kyberturvallisuutta koskeva säädösperusta on edelleen puutteellinen (ks. esimerkkejä taulukossa 1).
hamper achievement of the overall policy objectives and lead to inefficiencies. 
Hajanaisuus ja puutteet vaikeuttavat yleisten toimintapoliittisten tavoitteiden saavuttamista ja johtavat tehottomuuteen.
Gaps identified by the Commission in the strategy assessment included the Internet of Things, the balance of responsibilities between users and providers of digital products, and certain aspects left unaddressed by the NIS Directive. 
Puutteet, jotka komissio yksilöi strategian arvioinnissa, liittyivät esimerkiksi esineiden internetiin, velvollisuuksien tasapainoon käyttäjien ja digitaalisten tuotteiden tarjoajien välillä sekä tiettyihin näkökohtiin, joihin ei puututtu verkkoja tietoturvadirektiivillä.
The proposed Cybersecurity Act attempts to address this in part by promoting security-by-design through an EU-wide certification scheme. 
Ehdotetussa kyberturvallisuusasetuksessa pyritään puuttumaan tähän osittain edistämällä sisäänrakennettua turvallisuutta EU:n laajuisen sertifiointijärjestelmän avulla.
Some stakeholders believe a clearly defined cyber industrial policy and a common approach to cyberespionage are still noticeably absent46. 
Jotkin sidosryhmät katsovat, että selkeästi määritelty kyberteollisuuspolitiikka ja kybervakoiluun sovellettava yhteinen lähestymistapa loistavat yhä poissaolollaan46.
Table 1 – Gaps and uneven transposition in the legislative framework (non-exhaustive) 19 Policy area Examples Digital Single Market o The present Consumer Sales Directive does not cover cybersecurity. 
Taulukko 1 – Säädösperustaan liittyvät puutteet ja epätasainen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä (taulukko ei ole tyhjentävä) 21 Politiikanala Esimerkit Digitaaliset sisämarkkinat o Nykyinen kuluttajakauppadirektiivi ei kata kyberturvallisuutta.
The proposed directives on digital content47 and online sales48 aim to address this gap. o There are limited and diverse legal frameworks for duties of care in EU Member States, giving rise to legal uncertainty and difficulty in enforcing legal remedies49. o Policies on software vulnerability disclosures are being developed at different speeds across Member States, with no overarching legal framework at the EU level to enable a coordinated approach 50. 
Ehdotetuissa digitaalista sisältöä47 ja verkkokauppaa48 koskevissa direktiiveissä pyritään korjaamaan tämä puute. o EU:n jäsenvaltioissa sovelletaan erityyppisiä huolellisuusvelvoitteita rajallisesti, mikä aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta ja vaikeuksia oikeussuojakeinojen täytäntöönpanon valvonnassa49. o Eri jäsenvaltiot kehittävät ohjelmistojen haavoittuvuutta koskeviin tietoihin sovellettavia toimintapolitiikkoja vaihtelevalla vauhdilla; EU:n tasolla ei ole yleiskattavaa säädösperustaa, joka mahdollistaisi koordinoidun lähestymistavan50.
Strengthening network and information security o Member States are free to include sectors omitted from the NIS Directive 51. The accommodation industries, which are not covered, can be a gateway for other crimes, including human and drug trafficking and illegal immigration52. 
Verkko-ja tietoturvallisuuden vahvistaminen o Jäsenvaltiot voivat vapaasti sisällyttää toimien piiriin aloja, joita verkkoja tietoturvadirektiivi ei kata51. Matkailijoiden majoitukseen liittyvät alat, jotka eivät kuulu direktiivin piiriin, voivat toimia väylänä muihin rikoksiin, kuten ihmis-ja huumekauppaan ja laittomaan maahanmuuttoon52.
Fighting cybercrime o Many Member States have not defined e-evidence in their national legislation53 (see also paragraph 22). o The current framework decision on non-cash payment fraud does not explicitly include non-physical payment instruments such as virtual currencies, e-money and mobile money, nor does it cover such acts as phishing, skimming and the possession and sharing of payer information54. o The Directive on Attacks against Information Systems does not directly address illegal data acquisition from the inside (e.g. cyberespionage), leading to challenges for law enforcement55. o In the wake of the Court of Justice of the European Union judgment on data retention56, differences in the application of the legal framework among Member States has impeded law enforcement, potentially resulting in the loss of investigative leads and impairing effective prosecution of online criminal activity57. 
Kyberrikollisuuden torjunta o Monet jäsenvaltiot eivät ole määritelleet sähköistä todistusaineistoa kansallisessa lainsäädännössään53 (ks. myös kohta 22). o Muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyviä petoksia koskevaan nykyiseen puitepäätökseen ei nimenomaisesti sisälly ei-fyysisiä maksuvälineitä, kuten virtuaalivaluuttoja, sähköistä rahaa ja mobiilirahaa. Puitepäätös ei myöskään kata verkkourkinnan, salakopioinnin tai maksajan tietojen hallussapidon ja jakamisen kaltaisia toimia54. o Tietojärjestelmiin kohdistuvista hyökkäyksistä annetussa direktiivissä ei käsitellä suoraan tietojen laitonta hankintaa sisäpuolelta (esim. kybervakoilua), mikä aiheuttaa haasteita lainvalvontaviranomaisille55. o Tietojen säilyttämistä koskevan Euroopan unionin tuomioistuimen tuomion56 jälkeen jäsenvaltioissa on ilmennyt eroja säädösperustan soveltamisessa.
35 Applying some aspects of legislation remains voluntary both for national authorities and private operators. 
35 Joidenkin lainsäädännön osa-alueiden soveltaminen on edelleen vapaaehtoista sekä kansallisille viranomaisille että yksityisille toimijoille.
For example, within the framework of the Cooperation Group, evaluating the national strategies on the security of network and information systems and the effectiveness of CSIRTs is voluntary. 
Esimerkiksi yhteistyöryhmän puitteissa verkkoja tietojärjestelmien turvallisuutta koskevien kansallisten strategioiden ja CSIRT-toimijoiden toimien vaikuttavuuden arviointi on vapaaehtoista.
Also, under the proposed certification scheme in the Cybersecurity Act, the application of certification for ICT products and services will be voluntary. 
Myös kyberturvallisuusasetuksessa ehdotetun sertifiointijärjestelmän yhteydessä tietoja viestintätekniikan tuotteiden ja palvelujen sertifiointi tulee olemaan vapaaehtoista.
36 In the EU, cybersecurity is a prerogative of the Member States. 
36 Kyberturvallisuus kuuluu EU:ssa jäsenvaltioiden toimivaltaan.
Despite this, the EU has a critical role to play in creating the conditions for its Member States’ capacities to improve, and for them to work together and generate trust. 
Tästä huolimatta EU on keskeisessä asemassa, kun jäsenvaltioille pyritään luomaan edellytykset valmiuksien kehittämiseen ja kun pyritään varmistamaan niiden välinen yhteistyö ja luottamuksen luominen.
Yet given the wide differences among the Member States in terms of capacity and engagement58, the provision of sensitive (national security) information will remain voluntary. 
Jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin suuria eroja valmiuksissa ja sitoutumisessa58, joten arkaluonteisten tietojen (kansallinen turvallisuus) antaminen on edelleen vapaaehtoista.
37 The inconsistent transposition of EU law among Member States can result in legal and operational incoherence, and prevents legislation from reaching its full potential. 
37 EU:n lainsäädännön epäyhtenäinen saattaminen osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä voi aiheuttaa oikeudellisia ja operatiivisia epäjohdonmukaisuuksia.
For example, Member States have differing interpretations of how dual-use export controls should be applied59, with the result that some EU-based companies may be exporting technologies and services that can be used for cyber-surveillance and human rights violations through censorship or interception. 
Jäsenvaltioilla on esimerkiksi erilaisia tulkintoja siitä, miten kaksikäyttötuotteiden vientivalvontaa olisi sovellettava59. Tämän seurauksena jotkin EU:ssa toimivat yhtiöt saattavat viedä teknologiaa ja palveluita, joita voidaan käyttää kybervalvontaan ja ihmisoikeusloukkauksiin sensuurin tai salakuuntelun avulla.
The European Parliament has expressed concern about this 60. 
Euroopan parlamentti on ilmaissut huolensa asiasta60.
38 In addition, protecting privacy and the freedom of expression calls for a tailored legislative response in order to strike the necessary balance between protecting fundamental values and achieving the EU’s security imperatives. 
38 Lisäksi yksityisyyden ja sananvapauden suojaaminen edellyttää räätälöidympiä lainsäädäntötoimia, jotta voidaan saavuttaa tarvittava tasapaino perusarvojen suojaamisen ja EU:n turvallisuusvaatimusten saavuttamisen välillä.
For example, how do we ensure end-to-end encryption while finding the best way to support law enforcement? 
Esimerkiksi miten huolehditaan läpisalauksesta siten, että samalla varmistetaan paras tapa tukea lainvalvontaviranomaisia?
Or how might we meet the aims of the GDPR while understanding its implications on publicly available information on registrants of domain names and holders of blocks of IP addresses? 
Tai miten yleisen tietosuoja-asetuksen päämäärät voidaan saavuttaa siten, että samalla ymmärretään sen vaikutukset julkisesti saatavilla oleviin tietoihin verkkotunnusten rekisteröijistä ja varattujen IP-osoitteiden haltijoista?
And how this can adversely affect law enforcement investigations 61? 
Ja miten tämä voi haitata lainvalvontaan liittyviä tutkimuksia61?
39 Legislation alone does not guarantee resilience. 
39 Lainsäädäntö yksinään ei takaa sietokykyä.
While the NIS Directive’s objective is to achieve a high level of security across the EU, it explicitly focuses on achieving minimum, not maximum, harmonisation62. Gaps will continue to emerge as the cyber-landscape evolves. 
Vaikka verkkoja tietoturvadirektiivin tavoitteena on saavuttaa korkea turvallisuuden taso koko unionissa, siinä pyritään nimenomaisesti yhdenmukaistamisen vähimmäis-eikä enimmäistason saavuttamiseen62.
21 Reflection points – policy framework - What critical steps are needed to prompt a shift by policy-makers and legislators alike towards a stronger performance culture in cybersecurity, including defining overall resilience? - How can research better contribute to generating the necessary data and statistics to enable meaningful evaluation? - In what ways can the EU’s legislative processes be adapted to be more flexible and take better account of the speed of technological and threat developments? - How can the practice of developing metrics (indicators, targets) in the EU Policy Cycle be adapted, scaled-up and replicated for the cybersecurity domain as a whole? - What can national audit offices learn from each other’s approaches to auditing cybersecurity policies and measures? - Which inconsistencies in the transposition and implementation of the EU legal framework are undermining a more effective response to cybersecurity gaps and cybercrime, and how could this be best addressed by Member States and EU i ns ti tuti ons ? - How effective are EU export controls on cyber goods and services in preventing human rights abuses outside the EU? 
22 23 Pohdittavia kysymyksiä – toimintapoliittinen kehys - Mitä kriittisiä toimenpiteitä tarvitaan, jotta kyetään edistämään päättäjien ja lainsäätäjien siirtymistä kohti vahvempaa tulosperusteista toimintakulttuuria kyberturvallisuuden alalla, yleisen sietokyvyn määrittely mukaan luettuna? - Miten tutkimuksen avulla voidaan paremmin edistää tarvittavien tietojen ja tilastojen luomista, jotta voidaan suorittaa tarkoituksenmukainen arviointi? - Miten EU:n lainsäädäntöprosesseja voitaisiin mukauttaa, jotta ne toimisivat joustavammin ja niissä otettaisiin paremmin huomioon teknologioiden ja uhkien nopea kehitys? - Miten EU:n toimintapoliittiseen sykliin sovellettavien mittareiden (indikaattorit, tavoitearvot) kehittämiskäytäntöä voidaan mukauttaa, laajentaa ja toisintaa kyberturvallisuuden alalla kokonaisuutena? - Mitä kansalliset tarkastuselimet voivat oppia toistensa lähestymistavoista kyberturvallisuuspolitiikkojen ja -toimenpiteiden tarkastamisen alalla? - Mitkä epäjohdonmukaisuudet EU:n säädösperustan täytäntöönpanossa ja saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä heikentävät mahdollisuuksia reagoida tehokkaammin kyberturvallisuuden puutteisiin ja kyberrikollisuuteen, ja miten jäsenvaltiot ja EU:n toimielimet voisivat parhaiten pyrkiä ratkaisemaan tilanteen? - Kuinka vaikuttavalla tavalla kybertuotteita ja -palveluita koskevan EU:n vientivalvonnan avulla kyetään ehkäisemään ihmisoikeusloukkauksia EU:n ulkopuolella?
Achieving this ambition requires significant efforts from all stakeholders, including a sound and well-managed financial footing. 
Tämän kunnianhimoisen tavoitteen saavuttaminen edellyttää kaikilta sidosryhmiltä merkittäviä toimia sekä vakaata ja hyvin hallinnoitua taloudellista pohjaa.
Challenge 3: aligning investment levels with goals Scaling up investment 41 Total global cybersecurity spending as a percentage of GDP is estimated to be about 0.1 %. 
Haaste 3: investoitavien määrien mukauttaminen tavoitteisiin Investointien laajentaminen 41 Kyberturvallisuusmenojen prosenttiosuuden BKT:sta arvioidaan olevan maailmanlaajuisesti kaikkiaan noin 0,1 prosenttia.
In the United States 63, this rises to about 0.35 % (including the private sector). 
Yhdysvalloissa63 tämä osuus on noin 0,35 prosenttia (yksityinen sektori mukaan lukien).
As a percentage of GDP, US federal government spending is around 0.1 %, or around $21 billion budgeted for 201964. 
Vuodelle 2019 alalla budjetoidut Yhdysvaltain liittovaltion menot prosenttiosuutena BKT:sta ovat noin 0,1 prosenttia eli noin 21 miljardia dollaria64.
42 Spending in the EU has been low by comparison, fragmented and often not backed by concerted government-led programmes. 
42 Yhdysvaltain menoihin verrattuna EU:n menot ovat olleet pieniä ja hajanaisia, eikä niiden tukena ole useinkaan ollut viranomaisten hallinnoimia yhteisiä ohjelmia.
Figures are hard to come by, but EU public spending on cybersecurity is estimated to range between one and two billion euros per year65. 
Lukuja on vaikea saada, mutta kyberturvallisuutta koskevien EU:n julkisten menojen arvioidaan vaihtelevan yhdestä kahteen miljardia euroa vuodessa65.
Some Member States’ spending as a percentage of GDP is one-tenth of US levels, or even lower66. 
Joidenkin jäsenvaltioiden menojen prosenttiosuus BKT:sta on kymmenesosa Yhdysvaltojen tasosta, tai jopa alhaisempi66.
The EU and its Member States need to know how much they are investing collectively to know which gaps to close. 
EU:n ja sen jäsenvaltioiden on tiedettävä, kuinka paljon ne yhteensä investoivat, jotta voidaan tietää, mitkä puutteet korjata.
43 It is difficult to form a comprehensive picture in the absence of clear data owing to cybersecurity’s cross-cutting nature and because cybersecurity and general IT spending are often indistinguishable67. 
43 Ilman selkeitä tietoja on vaikea muodostaa kokonaiskuvaa, sillä kyberturvallisuus on luonteeltaan monialaista ja kyberturvallisuusalan menoja ja yleisiä tietoteknisiä menoja on usein mahdotonta erottaa toisistaan67.
Our survey has confirmed that it is difficult to obtain reliable statistics on spending in both the public and private sectors. 
Tilintarkastustuomioistuimen kyselytutkimus vahvisti, että niin julkisen kuin yksityisenkin sektorin menoista on vaikea saada luotettavia tilastotietoja.
Three-quarters of the national audit offices reported having no centralised overview of cyber-related government spending, and not one Member State obliged public entities to report cybersecurity expenditure separately in their financial plans. 
Kolme neljäsosaa kansallisista tarkastuselimistä raportoi, ettei niillä ollut keskitettyä yleiskuvaa kyberturvallisuusalan menoista valtionhallinnon tasolla. Yksikään jäsenvaltio ei velvoittanut julkisyhteisöjä raportoimaan rahoitussuunnitelmissa erikseen kyberturvallisuusalan menoista.
44 Scaling up public and private investment in Europe’s cybersecurity firms is a particular challenge. 
44 Julkisten ja yksityisten investointien lisääminen Euroopan kyberturvallisuusalan yrityksissä on erityisen haasteellista.
Public capital is often available for the initial phases, but less so for the growth and expansion stages 68. 
Julkista pääomaa on usein saatavilla alkuvaiheessa, mutta vähemmän kasvu-ja laajentumisvaiheessa68.