natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Introduction 10 The waste hierarchy applied to food waste 05 A waste hierarchy prioritises waste treatment actions from the most preferred to the least preferred based on environmental sustainability. 
Ruokahävikkiin sovellettava jätehierarkia 5. Jätehierarkiassa jätteidenkäsittelytoimet asetetaan tärkeysjärjestykseen siten, että suositeltavimmat toimet ilmoitetaan ensimmäisenä ja vähiten suositeltavat viimeisenä.
The EU waste framework directive6 defines the EU waste hierarchy7. 
EU:n jätepuitedirektiivissä6 määritetään EU:n jätehierarkia7.
This hierarchy can be applied to food waste but should be slightly modified in order to take account of the particularities of food. 
Hierarkiaa voidaan soveltaa ruokahävikkiin, mutta sitä on siihen tarkoitukseen hieman mukautettava, jotta elintarvikkeiden erityispiirteet voidaan ottaa huomioon.
Several Member States have adapted the waste hierarchy for food, with the order of preference as shown in Figure 1. 
Useat jäsenvaltiot ovat alkaneet soveltaa jätehierarkiaa elintarvikkeisiin. Sovellettu tärkeysjärjestys esitetään kaaviossa 1.
Food waste hierarchy1 Most preferred Prevention Donation Animal feed Recycling Other recovery Disposal Focus of the audit Least preferred 1 There is currently no EU legislation or specific guidance on how to apply the EU waste hierarchy to food. 
Kaavio 1 – Ruokahävikkiin sovellettava jätehierarkia1 Suosituin Ennaltaehkäisy Lahjoittaminen Eläinten ruokinta Kierrätys Muu hyödyntäminen Sijoittaminen kaatopaikalle Tarkastuksen painopiste 10 Vähiten suosittu 1 Tällä hetkellä ei ole olemassa EU-lainsäädäntöä, jossa annettaisiin ohjeita siitä, kuinka EU:n jätehierarkiaa on sovellettava elintarvikkeisiin.
The image in Figure 1 is based on the following existing food waste hierarchies: Wageningen University’s Ladder of Moerman, Food Waste Pyramid for London, OVAM’s (Public Waste Agency of Flanders) food waste hierarchy, FEVIA’s (Fédération de l’Industrie Alimentaire/Federatie Voedingsindustrie) food waste hierarchy and US Environmental Protection Agency’s food waste hierarchy. 
Kaavion 1 kuva on laadittu seuraavien olemassa olevien elintarvikejätehierarkioiden perusteella: Wageningenin yliopiston laatima Ladder of Moerman, Lontoota koskeva elintarvikejätepyramidi, Flanderin alueen julkisen jätehuoltoyrityksen OVAMin elintarvikejätehierarkia, FEVIAn (Fédération de l’Industrie Alimentaire/Federatie Voedingsindustrie) elintarvikejätehierarkia ja Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston elintarvikejätehierarkia.
06 According to the definition of food waste used for this report, food waste constitutes the three bottom layers of the above hierarchy (recycling, other recovery and disposal). 
Tässä kertomuksessa käytetyn ruokahävikkimääritelmän mukaan ruokahävikki muodostaa edellä esitetyn hierarkian neljä alinta tasoa (kierrätys, muu hyödyntäminen ja sijoittaminen kaatopaikalle).
The top three layers (prevention, donation and animal feed) are actions that can be taken before food constitutes waste and are the most preferable (from an economic and environmental perspective). 
Kolme ylintä tasoa (ennaltaehkäisy, lahjoittaminen ja käyttäminen eläinten rehuna) ovat toimia, jotka voidaan toteuttaa ennen kuin ruokahävikkiä muodostuu, ovat (talouden ja ympäristön kannalta) suositeltavimpia.
The focus of this audit is on prevention and donation, the two highest layers in the hierarchy. 
Tässä kertomuksessa keskitytään hierarkian kahteen ylimpään tasoon – ennaltaehkäisyyn ja lahjoittamiseen.
Introduction 11 Data on Food Waste 07 According to the European Commission, around 88 million tonnes of food are wasted annually in the EU8. 
Tietoa ruokahävikistä 7. Euroopan komission mukaan EU:ssa syntyy vuosittain noin 88 miljoonaa tonnia ruokahävikkiä8.
It is estimated that total EU food waste will rise to approximately 126 million tonnes by 2020 unless additional preventive action or measures are taken9. 
ennaltaehkäiseviä toimia tai toimenpiteitä vuoteen 2020 mennessä noin 126 miljoonaan tonniin9.
Data on food waste varies significantly according to the source. 
Ruokahävikkiä koskevat tiedot vaihtelevat huomattavasti lähteittäin.
Evidently, one of the reasons for this is the different interpretation of what constitutes food waste (i.e. the lack of an agreed definition) and the different methodologies used for measuring it. 
Mitä ilmeisimmin yhtenä syynä vaihteluun ovat erilaiset tulkinnat siitä, mitä ruokahävikki käsittää (eli sovitun määritelmän puuttuminen) sekä jätteen mittaamiseen käytetyt erilaiset menetelmät. Eri tutkimuksissa esitetään erilaisia tietoja kultakin elintarvikeketjun sektorilta.
Different studies present divergent data for each of the sectors of the food supply chain. Table 1 presents the results of a selection of those studies and shows that food waste occurs along the entire food chain, though care should be taken when comparing the results as the methodology and definition of food waste used are not homogeneous. 
Taulukossa 1 esitetään asianomaisista tutkimuksista poimitun joukon tulokset. Taulukosta käy ilmi, että ruokahävikkiä esiintyy koko elintarvikeketjun ajan, joskin tulosten vertailun suhteen on syytä olla varovainen, sillä ruokahävikkiin sovelletut menetelmät ja määritelmät eivät ole yhdenmukaisia.
9 European Commission, Directorate-General for Environment, ‘Preparatory study on food waste across EU 27’, 2010. Share of food waste at the different stages of the food supply chain (in %) according to different studies1 1 WRI analysis based on FAO 2011 Global food losses and waste — extent, causes and prevention. 
Taulukko 1– Ruokahävikin osuus elintarvikeketjun eri vaiheissa (prosentteina) eri tutkimusten mukaan1 1 2 Maailman luonnonvarain instituutin (WRI) analyysi FAO:n vuoden 2011 tietojen perusteella (FAO 2011 Global food losses and waste – extent, causes and prevention).
2 The study recognises that ‘there is moderately high uncertainty around this estimate’ (page 27). 
Tutkimuksessa myönnetään, että arvio on kohtuullisen epävarma (sivu 27).
In particular for the data related to the production sector, estimates are based on data from six countries only and ‘the estimated uncertainties of ± 17 % is probably underestimated’ (page 21). 
Esimerkiksi tuotantotietoja koskevat arviot perustuvat vain kuuden maan tietoihin ja arvioitu epävarmuuden taso (±17 prosenttia) on todennäköisesti arvioitu liian pieneksi (sivu 21). fusions.org/phocadownload/Publications/Estimates%20of%20European%20food%20waste%20l evels.pdf).
FAO (Europe) Foodspill (Finland) FH Münster (Germany) Bio Intelligence Service (EU) Fusions2 (EU) Production sector 23 19-23 22 34.2 11 Processing sector 17 17-20 36 19.5 19 Retail sector 9 30-32 3 5.1 17 Consumers 52 28-31 40 41.2 53 Table 1 
11 FAO (Eurooppa) Foodspill (Suomi) FH Münster (Saksa) Bio Intelligence Service (EU) Fusions-hanke2 (EU) Tuotanto 23 19–23 22 34,2 11 Jalostus 17 17–20 36 19,5 19 Vähittäiskauppa 9 30–32 3 5,1 17 Kuluttajat 52 28–31 40 41,2 53 9 Euroopan komissio, ympäristöasioiden pääosasto, ”Preparatory study on food waste across EU 27", 2010.
Introduction 12 Food waste is generated all along the food supply chain 08 Situations which generate food waste can be very different but they occur at every stage of the food supply chain. 
Ruokahävikkiä syntyy koko elintarvikeketjun ajan 8. Ruokahävikkiä voi syntyä hyvin vaihtelevissa tilanteissa, mutta sitä kuitenkin syntyy elintarvikeketjun kaikissa vaiheissa.
A number of situations are shown in Figure 2. 
Joukko tilanteita esitetään kaaviossa 2.
Introduction 13 The cost of food waste 09 The cost associated with food waste is made up of at least two different types of costs: the economic and the environmental costs. 
Ruokahävikin kustannukset 9. Ruokahävikkiin liittyvät kustannukset koostuvat vähintään kahdentyyppisistä kustannuksista: taloudellisista ja ympäristöön liittyvistä.
The economic cost includes not only the cost linked to the value of the products themselves, but also the costs linked to the production, transport and storage of the wasted products, as well as their treatment costs. 
Taloudelliset kustannukset kattavat sekä itse tuotteiden arvoon liittyvät kustannukset että hukkaan menevien tuotteiden tuotannosta, kuljetuksesta ja varastoinnista aiheutuvat kustannukset sekä niiden käsittelykulut.
From an environmental point of view, food waste represents a waste of the resources throughout the products’ life cycle such as land, water, energy and other inputs, and the consequent increase in greenhouse gas emissions. 
Ympäristön näkökulmasta ruokahävikki merkitsee resurssien hukkaamista koko tuotteen elinkaaren ajan. Esimerkkeinä voidaan mainita maan, veden, energian ja muiden panosten hukkaaminen sekä aiheutuva kasvihuonekaasupäästöjen lisääntyminen.
10 Due to the difficulties in obtaining complete, reliable and harmonised data on the current quantities of existing food waste, any estimate of the cost of waste will suffer from a lack of reliability. 
10. Olemassa olevan ruokahävikin nykyisistä määristä on vaikea saada kattavia, luotettavia ja yhdenmukaistettuja tietoja, joten kaikki kustannusarviot ovat osin epäluotettavia.
Nevertheless, some studies have tried to determine the cost of food waste and these figures can be used as indicators of the potential extent of the food waste issue. 
Joissakin tutkimuksissa on kuitenkin pyritty määrittämään ruokahävikistä aiheutuvat kustannukset. Näitä lukuja voidaan käyttää indikaattoreina ruokahävikkiongelman mahdollisesta laajuudesta.
11 The FAO performed an assessment of the cost of food waste on a global scale and found that in addition to an estimated economic cost of 1 trillion USD per year (the value of the wasted products and the subsidies paid to produce them), environmental costs (such as greenhouse gas emissions, water scarcity and erosion) reach around 700 billion USD11. 
11. FAO arvioi ruokahävikistä aiheutuvia kustannuksia maailmanlaajuisesti ja havaitsi, että vuotuiseksi määräksi arvioidun yhden biljoonan Yhdysvaltain dollarin taloudellisten kustannusten (hukkaan menneiden tuotteiden ja niiden tuotannosta maksettujen tukien arvo) lisäksi ympäristökustannukset (esim. kasvihuonekaasupäästöt, vesipula ja eroosio) ovat noin 700 miljardia Yhdysvaltain dollaria11.
Generally, decisions taken by business operators (producers, processors and retailers) are taken with the aim of maximising profit, even though some decisions may entail generating a certain amount of food waste. 
Elintarvikealan toimijoiden (tuottajat, jalostajat ja vähittäiskauppiaat) päätöksenteko perustuu yleensä voiton maksimoinnin tavoitteeseen, vaikka joidenkin päätösten seurauksena saattaa syntyä jonkin verran ruokahävikkiä.
11 FAO, ‘Food wastage Foodprint. 
11 13 FAO, Food wastage Foodprint.
Impacts on natural resources’, FAO Rome, 2013 (http://www. fao.org/nr/sustainability/ food-loss-%c2%adand-waste/ en/). 
Impacts on natural resources, FAO, Rooma, 2013 (http://www.fao.org/nr/sustainability/food-loss-%c2 %adand-waste/en/).
Introduction 14 13 Consumers take decisions which could lead to food waste for altogether different reasons. 
13. Kuluttajat tekevät päätöksiä, jotka saattavat eri syistä johtaa ruokahävikkiin.
For them, it is rather a matter of obtaining satisfaction, whether in terms of meeting their nutritional needs or in other respects (e.g. quality, abundance, variety, price, etc.). 
Kuluttajien kohdalla kyse on pikemminkin tarpeiden täyttämisestä esimerkiksi ravinnon tai muiden tekijöiden (esim. laatu, riittävyys, lajike, hinta jne.) osalta. 14.
14 The reasons why food waste is generated are intrinsically linked with the issue of who pays for the cost associated with the food wasted. 
Ruokahävikin syntymissyyt liittyvät kiinteästi kysymykseen, kuka maksaa hukkaan menevistä elintarvikkeista aiheutuvat kustannukset.
As regards the economic cost of food waste, there are at least three different groups of actors who pay for it: consumers, specific food supply chain operators and charities. ο Operators in the food supply chain internalise the cost of food waste and include it in the final consumer price of the product. 
Ruokahävikistä aiheutuvien taloudellisten kustannusten maksusta vastaa vähintään kolme toimijaryhmää: kuluttajat, yksittäiset elintarvikeketjun toimijat sekä hyväntekeväisyysjärjestöt. • Elintarvikeketjun toimijat sisällyttävät ruokahävikistä aiheutuvat kustannukset tuotteiden lopullisiin kuluttajahintoihin.
For example, a retailer will, very probably, set the product price high enough to take account of the cost of both sold and expected unsold products. ο Part of the cost of food waste may be shifted from one food business operator to another. 
Esimerkiksi vähittäiskauppias asettaa mitä todennäköisimmin tuotteen hinnan niin korkeaksi, että sekä myytäviin että myymättä jääviin tuotteisiin liittyvät kustannukset otetaan huomioon. • Osa ruokahävikkiin liittyvistä kustannuksista saatetaan siirtää elintarvikealan toimijalta toiselle.
For example when significant imbalances in bargaining powers exist between business operators, the cost of food waste may be pushed back to the weaker operator. ο Part of the cost of food waste can also be externalised to charities in the form of food donation. 
Esimerkiksi tapauksissa, joissa elintarvikealan toimijoiden neuvotteluvoimassa on huomattava epätasapaino, ruokahävikistä aiheutuvat kustannukset saatetaan siirtää takaisin heikommalle toimijalle. • Osa ruokahävikkiin liittyvistä kustannuksista saatetaan myös ulkoistaa hyväntekeväisyysjärjestöille elintarvikelahjoitusten myötä.
Charities often bear the sorting, storage, handling and treatment costs that otherwise would be paid for by the operators donating such food. 
Hyväntekeväisyysjärjestöjen maksettavaksi tulevat usein lajittelu-, varastointi-ja käsittelykulut, jotka muuten jäisivät elintarvikelahjoitusten antajien maksettavaksi.
The environmental cost of food waste is paid for by society as a whole mainly through the growing scarcity of natural resources (which in the long term may be translated into an increase in the price of these resources). 
Koko yhteiskunta vastaa ruokahävikin ympäristökustannuksista lähinnä luonnonvarojen niukkuuden muodossa (mikä saattaa pitkällä aikavälillä johtaa kyseisten resurssien hintojen nousuun).
Annex I shows, using two concrete examples, how market forces influence the generation of food waste. 
Liitteessä I kuvataan kahden käytännön esimerkin avulla, kuinka markkinavoimat vaikuttavat ruokahävikin syntymiseen.
While the report does not concentrate on these market forces, we acknowledge their importance when combating food waste. 
Kertomuksessa ei keskitytä markkinavoimiin, mutta tilintarkastustuomioistuin tiedostaa niiden tärkeyden ruokahävikin torjunnassa.
The Commission and the European Parliament12 have recognised the role these forces play in the food supply chain. 
Komissio ja Euroopan parlamentti12 ovat tunnustaneet markkinavoimien roolin elintarvikeketjussa.
12 EP briefing internal market and consumer protection. 
12 14 EP briefing internal market and consumer protection.
Introduction 15 Food waste and the EU 15 Food waste is a global problem. 
Ruokahävikki EU:ssa 15. Ruokahävikki on maailmanlaajuinen ongelma.
Even though the EU’s action as regards food waste will have, by definition, limited effects at world level, the EU, as an important actor on the international scene, may impact on the volume of food waste generated through the different policies for which it is responsible (such as the common agricultural policy, the common fisheries policy, the food safety policy, the waste policy). 
Ruokahävikkiä koskevien EU:n toimien vaikutus tulee lähtökohtaisesti jäämään maailmanlaajuisesti tarkasteltuna vähäiseksi, mutta EU voi merkittävänä kansainvälisenä toimijana kuitenkin eri toimintapolitiikkojensa avulla vaikuttaa syntyvän ruokahävikin määrään (esim. yhteinen maatalouspolitiikka, yhteinen kalastuspolitiikka, elintarviketurvallisuuspolitiikka ja jätepolitiikka).
In this context, the Commission bears responsibility as it is the initiator of EU legal provisions that may have an influence on food waste generation. 
Tässä yhteydessä vastuu on komissiolla, sillä se vastaa EU:n lainsäädäntöehdotuksista, joilla voi olla vaikutusta ruokahävikin syntymiseen.
16 At the level of the European Commission, the Directorate-General (DG) for Health and Food Safety is in charge of the food waste file. 
16. Euroopan komissiossa elintarvikekysymyksistä vastaa terveyden ja elintarviketurvallisuuden pääosasto.
In that context it takes a number of actions (such as establishing working and expert groups) and communication initiatives. 
Pääosasto vastaa useista alaa koskevista toimista (esim. työ-ja asiantuntijaryhmien perustamisesta) ja viestintäaloitteista.
Several other Commission DGs also have a role to play in food waste prevention since several of the EU policies and provisions can have an influence on the generation of food waste (such as the agricultural policy, the fisheries policy, the food safety policy, the waste policy) (see Annex II). 
Myös monilla muilla komission pääosastoilla on oma roolinsa ruokahävikin torjunnassa, sillä useat EU:n toimintapolitiikat ja säännökset voivat vaikuttaa ruokahävikin syntymiseen (esim. maatalous, kalastus-, elintarviketurvallisuus-ja jätepolitiikka( (ks. liite II). 17.
17 The responsibility that Member States bear as regards food waste is equally important. 
Jäsenvaltioiden vastuu ruokahävikin torjunnassa on aivan yhtä tärkeä.
Member States can favour or hinder food waste prevention and food donation depending on the way they enact EU provisions. 
Jäsenvaltiot voivat edistää tai estää ruokahävikin ennaltaehkäisyä ja elintarvikelahjoituksia riippuen tavasta, jolla ne panevat EU:n säännöksiä täytäntöön.
Their responsibility is arguably even more important as they can also launch their own initiatives (outside the EU framework) to tackle food waste13. 
Niiden vastuu on kiistatta vielä merkittävämpi, sillä ne voivat käynnistää myös omia ruokahävikin torjunta-aloitteitaan (EU:n toimintakehyksen ulkopuolella)13.
13 Member States’ own initiatives are not included within the scope of the current audit. 
13 Jäsenvaltioiden omat aloitteet eivät kuulu tämän tarkastuksen piiriin.
Only examples of specific practices are included for illustrative purposes. 
Yksittäisiä käytäntöjä tuodaan esille vain kuvaavina esimerkkeinä.
The audit 16 Audit scope and audit approach 18 There are many studies on food waste but none of these have focussed on the EU’s14 responsibility in this regard. 
TARKASTUS Tarkastuksen laajuus ja tarkastustapa 18. Ruokahävikistä on tehty lukuisia tutkimuksia, mutta yhdessäkään niistä ei ole keskitytty EU:n vastuuseen14.
The audit carried out by the Court therefore aimed to provide a comprehensive analysis of the topic of food waste, seen from an overall EU perspective. 
Tilintarkastustuomioistuimen toimittaman tarkastuksen tavoitteena oli laatia ruokahävikistä kattava analyysi, jonka painopiste on yleisesti EU:n tasolla.
19 We recognise that the policies and legal provisions reviewed within the context of this audit have objectives other than that of preventing food waste. 
Tarkastajat tiedostavat, että tämän tarkastuksen yhteydessä läpikäytyjen toimintapolitiikkojen ja säännösten päätavoitteet liittyvät muuhun kuin ruokahävikin torjuntaan.
While not specifically addressing the problem of food waste, different EU instruments nevertheless have an effect on the behaviour of the different actors in the food chain. 
EU:n eri välineillä on kuitenkin vaikutusta elintarvikeketjun eri toimijoiden toimintatapoihin, vaikka niiden avulla ei nimenomaisesti puututa ruokahävikkiongelmaan.
This behaviour may result in an increase or decrease in the amount of food being wasted. 
Toimintatavat voivat johtaa hukkaan menevien elintarvikemäärien kasvuun tai vähenemiseen.
The EU has the ability to influence food waste through the different funds at its disposal and through the different provisions that affect the functioning of the actors in the food supply chain. 
EU voi vaikuttaa ruokahävikkiin käytettävissään olevien erilaisten rahastojen kautta sekä erilaisten säännösten avulla, jotka vaikuttavat elintarvikeketjun toimijoiden toimintaan.
This audit has concentrated exclusively on prevention and donation, as these actions are the two most preferred ways of fighting food waste according to the food waste hierarchy (see Figure 1). 
Tässä tarkastuksessa keskityttiin yksinomaan ennaltaehkäisyyn ja lahjoittamiseen, sillä ne ovat jätehierarkian mukaan suositeltavimmat ruokahävikin torjuntamuodot (ks. kaavio 1). 20.
20 We identified the EU instruments (funds and legal provisions not linked to funds) included in Annex II as having an effect in terms of preventing food waste or/and in terms of facilitating donation. 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että liitteessä II mainituilla EU:n välineillä (rahastot sekä säännökset, jotka eivät koske rahastoja) on vaikutusta ruokahävikin ennaltaehkäisyn ja/tai lahjoitusten helpottamisen kannalta.
For the purpose of this report, we have classified the sectors of the food supply chain into four groups (producers, processors, retailers and consumers). 
Elintarvikeketjun sektorit luokiteltiin tätä kertomusta varten neljään eri ryhmään (tuottajat, jalostajat, vähittäiskauppiaat ja kuluttajat). 21.
21 The main objective of the audit was to assess whether the EU’s legal provisions and their implementation by Member States contribute to positive behaviour in relation to food waste by the various actors in the food supply chain. 
Tarkastuksen päätavoitteena oli arvioida, vaikuttavatko EU:n säännökset ja niiden täytäntöönpano jäsenvaltioissa myönteisesti ruokahävikkiä koskeviin toimintatapoihin elintarvikeketjun eri toimijoiden kohdalla.
The overall audit question addressed was: 14 EU understood as the EU institutions (charged with designing the different policies and establishing the different legal provisions) together with the Member States (charged with implementing those policies and provisions). 
Tarkastuksessa käsiteltiin seuraavaa pääkysymystä: 14 16 EU ymmärrettynä siten, että se käsittää EU:n toimielimet (jotka vastaavat eri toimintapolitiikkojen suunnittelusta ja säännösten laadinnasta) ja jäsenvaltiot (joiden vastuulla on toimintapolitiikkojen ja säännösten täytäntöönpano).
Does the EU contribute to a resource-efficient food supply chain by combating food waste effectively? 
17 Edistääkö EU resurssitehokasta elintarvikeketjua torjumalla ruokahävikkiä vaikuttavalla tavalla? 22.
The audit 17 22 The audit only considered the effect of policies and legal provisions as regards food waste in the EU itself and excluded the impact in countries outside the EU. 
Tarkastuksessa arvioitiin toimintapolitiikkojen ja säännösten vaikutusta ruokahävikkiin ainoastaan EU:ssa. Huomioon ei otettu niiden vaikutusta EU:n ulkopuolisissa maissa. 23.
23 This report firstly assesses the extent to which the Commission, as the executive arm of the EU, has translated the high level political statements to fight food waste into action. 
Kertomuksessa arvioidaan ensin, missä määrin komissio – EU:n toimeenpanevana elimenä – on muuntanut ruokahävikin torjuntaa koskevat korkean tason poliittiset lausunnot käytännön toimiksi.