natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Official Journal of the European Communities ISSN 0378-6986 C 353 Volume 43 8 December 2000 Page 1 English edition Notice No 2000/C 353/01 EN [©] Information and Notices Contents I Information Court of Auditors Special Report No 14/2000 on "Greening the CAP" together with the Commission's replies 
Euroopan yhteisöjen virallinen lehti ISSN 1024-302X C 353 43. vuosikerta 8. joulukuuta 2000 Sivu 1 Suomenkielinen laitos Ilmoitusnumero 2000/C 353/01 FI © Tiedonantoja ja ilmoituksia Sisältö I Tiedonantoja Tilintarkastustuomioistuin Erityiskertomus nro 14/2000 ympäristönäkökohtien tuomisesta yhteiseen maatalouspolitiikkaan sekä komission vastaukset
8.12.2000 EN Official Journal of the European Communities C 353/1 I (Information) COURT OF AUDITORS SPECIAL REPORT No 14/2000 on ‘Greening the CAP’ together with the Commission’s replies (pursuant to Article 248(4), second subparagraph of the EC Treaty) (2000/C 353/01) CONTENTS SUMMARY............................................... .................. 
8.12.2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 353/1 I (Tiedonantoja) TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN ERITYISKERTOMUS nro 14/2000 ympäristönäkökohtien tuomisesta yhteiseen maatalouspolitiikkaan sekä komission vastaukset (annettu EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla) (2000/C 353/01) SISÄLLYS TIIVISTELMÄ................................................................
THE POST-1992 ENVIRONMENTAL IMPACT OF THE COMMON ORGANISATIONS OF THE MARKET.................................................................. Arable crops . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Set-aside . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 
JOHDANTO................................................................. YHTEISTEN MARKKINAJÄRJESTELYIDEN YMPÄRISTÖVAIKUTUKSET VUODEN 1992 JÄLKEEN................................................................... Peltokasvit. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Livestock. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 
Suunnittelu . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
THEENVIRONMENTALIMPACTOFTHE‘ACCOMPANYINGMEASURES’ ................ Planning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 
Suunnittelukomissiossa ..................................................
Follow-up . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 
Täytäntöönpano ja valvonta komission tasolla . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
MemberStatefollow-up .................................................. 
Täytäntöönpanojavalvontajäsenvaltioidentasolla .............................
ANNEXESIandII............................................................ 
PÄÄTELMÄTJASUOSITUKSET .................................................
Paragraph ........... 
Kohdat Sivu ...........
1-9 10-31 10-16 17-18 19-26 27-31 32-89 37-70 37-50 51-70 71-81 71-72 73-81 82-89 86-88 89 90-102 ........... ........... Page 2 4 7 7 8 10 12 13 14 14 18 26 26 26 31 32 32 32 35 41 
2 1—9 4 10—31 7 10—16 7 17—18 8 19 — 26 10 27—31 12 32 — 89 13 37 — 70 14 37—50 14 51 — 70 18 71 — 81 26 71 — 72 26 73—81 26 82 — 89 31 86 — 88 32 89 32 90 — 102 32 ........... 35 ...........
C 353/2 EN Official Journal of the European Communities SUMMARY The intensification of agricultural production, encouraged partly by high support under the common agricultural policy (CAP) and partly by agronomic trends, has created environmental problems which give cause for concern. 
C 353/2 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti TIIVISTELMÄ Maataloustuotannon voimaperäistyminen, johon ovat kannustaneet osittain yhteisen maatalouspolitiikan perusteella myönnettävät suuret tuet ja osittain maatalouden kehityssuunnat, on aiheuttanut huolestuttavia ympäristöongelmia.
The European Environment Agency’s report ‘Environment in the European Union at the turn of the century’ which was recently published, gives a detailed analysis of the environmental damage caused by certain agricultural practices. 
Äskettäin julkaistussa Euroopan ympäristökeskuksen raportissa ”Ympäristö Euroopan unionissa vuosisadan vaihteessa” annetaan yksityiskohtainen selvitys niistä ympäristöhaitoista, joita tietyt maatalouskäytännöt ovat aiheuttaneet.
The Court’s present report deals with environmental shortcomings of changes made to the common organisations of the markets (COMs) for arable crops and livestock by the 1992 reform of the CAP. 
Tässä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa käsitellään yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) vuonna 1992 toteutetun uudistuksen yhteydessä peltokasvien ja liha-alan yhteisiin markkinajärjestelyihin tehtyjen muutosten puutteita ympäristön kannalta.
Furthermore it considers problems encountered in achieving the environmental benefits which the new ‘accompanying measures’ (agri-environmental (AE) Council Regulation (EEC) No 2078/92 and afforestation (AF) Council Regulation (EEC) No 2080/92) were designed to bring about. 
Lisäksi kertomuksessa tarkastellaan ongelmia, joita on kohdattu niiden ympäristöhyötyjen saavuttamisessa, joita uusien liitännäistoimenpiteiden (maatalouden ympäristötoimenpiteistä annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2078/92 ja metsitystoimenpiteistä annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2080/92) avulla oli tarkoitus tuottaa.
Among other policy objectives, the environmental aim of reducing institutional prices for arable crops (see paragraphs 10 to 16) was to reduce the incentive for intensifying production. 
Muiden tavoitteiden ohessa peltokasvien virallisten hintojen alentamisen (ks. kohdat 10—16) ympäristötavoitteena oli vähentää kannustinta tuotannon voimaperäistämiseen.
However, area aid payments which compensate farmers for income losses due to price reductions, the devaluation of some national currencies against the ecu, high prices on the world market in the years following the reform, all diminished the intended reduction of incentives for more intensive production methods. 
Voimaperäisemmän tuotannon kannustinten tarkoitettua vähennystä pienensivät kuitenkin seuraavat tekijät: pinta-alatuet, joilla korvattiin viljelijöille hinnanalennuksista aiheutuvat tulonmenetykset, joidenkin kansallisten valuuttojen devalvoituminen ecuun nähden sekä korkeat maailmanmarkkinahinnat uudistuksen jälkeisinä vuosina.
In the livestock sector (see paragraphs 19 to 26), the reform introduced a premium per animal linked to stocking density limits, but the aim of extensifying production was not achieved. 
Liha-alalla (ks. kohdat 19—26) otettiin uudistuksen yhteydessä käyttöön eläinten päälukuun liittyvä palkkio, joka oli sidoksissa eläintiheydelle asetettuihin rajoihin, mutta tuotannon laajaperäistämisen tavoitetta ei saavutettu.
While limiting their aid claims to the eligible number, farmers continued to keep as many animals as they wished. 
Kasvattajat hakivat tukea ainoastaan tukikelpoiselle määrälle eläimiä, mutta pitivät niin suurta karjaa kuin halusivat.
In addition, lower feed prices due to lower cereal prices have encouraged intensive raising of livestock indoors. 
Lisäksi rehunhintojen aleneminen, joka johtuu alentuneista viljanhinnoista, on kannustanut voimaperäiseen, sisätiloissa tapahtuvaan karjankasvatukseen.
The reform also did not address the serious nitrate pollution problems in regions of intensive pig and poultry production due to inadequate waste disposals. 
Uudistuksessa ei myöskään pyritty lainkaan ratkaisemaan vakavaa nitraattien aiheuttamaa saastumisongelmaa, joka on syntynyt voimaperäisen sika-ja sii-pikarjatuotannon alueilla riittämättömän jätehuollon seurauksena.
The problems are aggravated by the unsatisfactory application of the Community’s Nitrates Directive by Member States. 
Ongelmia pahentaa se, että jäsenvaltiot eivät ole tyydyttävästi soveltaneet yhteisön nitraattidirektiiviä.
Furthermore Community aid continued to support certain forms of agricultural production which have environmentally negative side-effects: for example the production of tobacco, sugar beet, milk, wine, fruit and vegetables, fibre flax and artificially dried fodder (see paragraphs 27 to 30). 
Yhteisön tuella edistettiin yhä tiettyjä maataloustuotannon muotoja, joilla on kielteisiä ympäristövaikutuksia: esimerkiksi tupakan, sokerijuurikkaan, maidon, viinin, hedelmien ja vihannesten, kuitupellavan sekä konekui-vatun rehun tuotantoa (ks. kohdat 27—30).
The ‘accompanying measures’ to the changes made by the 1992 reform to the COMs, included: an agri-environment measure, which aimed at compensating farmers for using environmentally beneficial but costly farming techniques; and an afforestation measure, which aimed at compensating farmers for relevant expenses and loss of agricultural income resulting from planting trees on their farmland. 
Yhteisiin markkinajärjestelyihin vuoden 1992 uudistuksen yhteydessä tehdyt muutokset käsittivät ”liitännäis-toimenpiteitä”, kuten maatalouden ympäristötoimenpiteen, jonka tarkoituksena oli korvata viljelijöille ympäristöystävällisten mutta kalliiden viljelytekniikoiden käyttö, sekä metsitystoimenpiteen, jonka tarkoituksena oli korvata viljelijöille kulut ja maataloustulon menetys, jotka aiheutuivat puiden istuttamisesta heidän viljelymail-leen.
These measures introduced explicit environmental objectives to the CAP: i.e. to reduce the polluting effects of agriculture, to favour an environmentally beneficial extensification of farming, to contribute to a countryside management compatible with environmental balance and to combat the greenhouse effect. 
Näillä toimenpiteillä yhteisen maatalouspolitiikan osaksi liitettiin selvät ympäristötavoitteet maatalouden saastuttavien vaikutusten vähentäminen, ympäristöä hyödyttävän maatalouden laajaperäistämisen suosiminen, maaseutuympäristön hoidon edistäminen siten, että se on sopusoinnussa ympäristön tasapainon kanssa, ja kasvihuoneilmiön torjuminen.
However, neither the Community nor the Member States targeted the use of Community funds according to pre-established environmental priorities (see paragraphs 37 to 69). 
Yhteisö ja jäsenvaltiot eivät kuitenkaan kohdentaneet yhteisön varoja ennalta vahvistettujen ympäristöprioriteettien mukaan (ks. kohdat 37—69).
In approving programmes the Commission has deployed insufficient resources causing shortcomings in some approvals and in programme management. 
Komissio ei ole osoittanut riittävästi resursseja ohjelmien hyväksymis-menettelyihin, mikä on aiheuttanut puutteita joidenkin ohjelmien hyväksymisessä ja ohjelmien hallinnossa.
In consequence funds were not allocated to the zones with the greatest agri-environmental problems and/or potential. 
Tästä seurasi, että varoja ei osoitettu niille alueille, joilla maatalouden ympäristöongelmat ja/tai -mahdollisuudet olivat suurimmat.
Detailed implementing regulations were introduced only after four years in the case of AE, and not at all in the case of AF. 
Maatalouden ympäristötoimenpiteitä koskevan asetuksen yksityiskohtaiset täytäntöönpanosäännökset annettiin vasta neljän vuoden kuluttua perusasetuksen antamisesta, ja metsitystoimenpiteitä koskevan asetuksen osalta niitä ei ole annettu lainkaan.
The effectiveness of some programmes is hampered by inadequacies in programme design. 
Joidenkin ohjelmien vaikuttavuutta heikentää lisäksi ohjelmien suunnittelun epäasianmukaisuus.
In some cases aid rates are too low to attract farmers to environmentally friendly farming techniques; in other cases, because aid rates are based on the average cost to farmers of compliance with programme requirements, farmers received rates of aid significantly in excess of their actual costs (see paragraphs 54 to 60). 
Joissakin tapauksissa tukitasot ovat niin alhaiset, etteivät ne houkuttele viljelijöitä käyttämään ympäristöystävällisiä menetelmiä, toisinaan taas viljelijät saivat tosiasiassa aiheutuneita kustannuksia huomattavasti suurempaa tukea, koska tukitasot perustuvat ohjelman vaatimusten noudattamisesta viljelijöille aiheutuviin keskimääräisiin kustannuksiin (ks. kohdat 54—60).
Aid should only be given if the farmer’s commitments go beyond levels marked by the Nitrate Directive and good farming practice. The 8.12.2000 
Tukea olisi annettava vain, jos viljelijän sitoumukset ylittävät nitraattidirektiivissä ja hyvässä viljelykäytännössä määritellyt tasot.
8.12.2000 EN Official Journal of the European Communities C 353/3 Member States’ failure to fully implement the Nitrate Directive and the absence of adequate ‘Codes of Good Agricultural Practice’ for much of Europe’s farmland, create a risk of widespread local incompatibility of AE measures with the EC Treaty’s ‘polluter pays principle’: i.e., the European taxpayer is meeting some costs which should properly be borne by farmers. 
8.12.2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 353/3 täytäntöön nitraattidirektiiviä, ja asianmukaisen ”hyvän maatalouskäytännön säännöstön” puute suuressa osassa Eurooppaa aiheuttavat riskin, että maatalouden ympäristötukea toteutetaan yleisesti paikallistasolla EY:n perustamissopimuksen ”saastuttaja maksaa” -periaatteen vastaisesti: toisin sanoen eurooppalainen veronmaksaja joutuu maksamaan joitakin kustannuksia, jotka kuuluisivat viljelijöiden maksettavaksi.
There is also poor coordination between the various Community schemes which have an impact on the environmental performance of agriculture (see paragraphs 61 to 70). 
Lisäksi yhteisön tukijärjestelmät, joilla edistetään maatalouden ympäristöystävällisyyttä, on koordinoitu huonosti keskenään (ks. kohdat 61—70).
With respect to the implementation and control of programmes (see paragraphs 71 to 81), the AE measure in particular is very demanding of European and national administrative infrastructures. 
Mitä tulee ohjelmien täytäntöönpanoon ja valvontaan (ks. kohdat 71—81), erityisesti maatalouden ympäristötuki vaatii huomattavasti työtä yhteisön ja jäsenvaltioiden hallintoelimiltä.
Control problems stem from weaknesses in the coordination of AE measures with the integrated administrative and control system (IACS) and from failures to address the specific control risks generated by the AE and AF measures. 
Valvontaohjelmat aiheutuvat puutteista, joita on havaittu maatalouden ympäristötuen koordinoinnissa yhdennetyn hallintoja valvontajärjestelmän kanssa, ja maatalouden ympäristö-ja metsitystoimenpiteisiin liittyvien erityisten valvontariskien huomiotta jättämisestä.
For example it is very difficult to verify that farmers are respecting limits on their use of fertiliser, in most programmes one of the necessary conditions to receive aid. 
On esimerkiksi hyvin vaikeaa tarkistaa, noudattavatko viljelijät lannoitteiden käytölle asetettuja rajoituksia, mikä kuitenkin on useimmissa ohjelmissa yksi tuen saamisen edellytyksistä.
On evaluation (see paragraphs 82 to 89), the failure to set quantitative objectives and the widespread lack of baseline surveys of the pre-programme environmental state both at Community level and Member State level, makes it difficult to monitor progress in achieving environmental goals against harmonised, measurable criteria since the programmes started. 
Arvioinnin osalta todetaan (ks. kohdat 82—89), että yhteisön ja jäsenvaltioiden tasolla ei ennen ohjelmien suunnittelua aseteta määrällisiä tavoitteita eikä useinkaan tehdä ympäristön tilaa koskevia peruskartoituksia, minkä vuoksi on vaikeaa seurata ympäristötavoitteiden saavuttamisessa ohjelmien aloittamisen jälkeen tapahtunutta edistystä yhdenmukaisten, määrällisten kriteereiden avulla.
In terms of conclusions and recommendations (see paragraphs 90 to 102) the Community has not yet succeeded in significantly ‘greening’ agriculture. 
Päätelminä ja suosituksina todetaan (ks. kohdat 90—102), että yhteisö ei vielä onnistunut merkittävässä määrin muuttamaan maataloutta ”vihreämpään” suuntaan.
In view of the most recent Agenda 2000 changes to the CAP, which continue the trend towards prioritising the environment within agriculture policy, the Court holds the view that the existing optional ‘eco-conditionality’ rules should have been made mandatory throughout the European Union. 
Viimeisimmissä Agenda 2000:n muutoksissa yhteiseen maatalouspolitiikkaan jatketaan ympäristön ottamista enemmän esille maatalouspolitiikassa. Tilintarkastustuomioistuin on sitä mieltä, että tällä hetkellä voimassa olevat vapaaehtoiset ”ympäristöehtoja” koskevat säännöt olisi pitänyt tehdä pakollisiksi koko EU:n alueella.
Improvements are needed from Member States in the design, implementation, control, monitoring and evaluation of programmes. 
Jäsenvaltioiden on parannettava ohjelmien suunnittelua, täytäntöönpanoa, valvontaa, seurantaa ja arviointia.
The Commission must improve programme approval and follow-up on the spot by ensuring it has sufficient staff with the right skills, in order to properly discharge its responsibilities. 
Jotta komissio voi asianmukaisesti hoitaa tehtävänsä, sen on parannettava ohjelmien hyväksymismenettelyjä ja paikalla tapahtuvaa seurantaa varmistamalla, että sillä on riittävästi asianmukaisiin aloihin koulutettua henkilökuntaa.
A thorough review of all environmentally relevant measures which impact on agriculture should be conducted so as to secure better coordination between the various Community initiatives. 
Olisi laadittava perusteellinen selvitys kaikista ympäristön kannalta merkityksellisistä toimenpiteistä, joilla on vaikutusta maatalouteen, jotta eri yhteisöaloitteet voidaan koordinoida entistä paremmin.
The targeting of EU aid to priority zones and to combat damaging activities should be improved. 
EU:n tukien kohdentamista olisi parannettava ottaen huomioon ensisijaiset alueet ja ympäristölle vahinkoa tuottavien toimintojen torjunta.
C 353/4 EN Official Journal of the European Communities 8.12.2000 INTRODUCTION 1. 
C 353/4 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 8.12.2000 JOHDANTO missuuntaus reuna-alueilla ja/tai syrjäseuduilla.
2. Concentration and intensification of agriculture have led to a situation where the average use of nitrogenous fertilisers reaches 34 tonnes per square mile in Germany and the United Kingdom compared to 7,6 tonnes in the United States of America(2), although the use of nitrogen fertilisers significantly declined between 1988 and 1992 (see Table 1). 
2. Maatalouden keskittyminen ja voimaperäistyminen ovat johtaneet tilanteeseen, jossa typpilannoitteita käytetään keskimäärin 34 tonnia neliömaililla Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa — kun taas Yhdysvalloissa vastaava luku on 7,6 tonnia (2) — vaikka typpilannoitteiden käyttö onkin merkittävästi vähentynyt vuosina 1988–1992 (ks. taulukko 1).
Large quantities of nitrates are absorbed into the soil in cases of high use of fertilisers and heavy application of animal manure. 
Maaperään imeytyy suuria määriä nitraatteja lannoitteiden ja eläinlannan runsaan käytön yhteydessä.
These nitrates, due to natural rainfall and increased irrigation, enter both the surface and underground water systems causing eutrophication which endangers aquatic life. 
Sateiden ja lisääntyneen kastelun takia nitraatit kulkeutuvat sekä pinta-että pohjavesijärjestelmiin ja aiheuttavat rehevöitymistä, joka on vaaraksi vesieläimille ja -kasveille.
The accumulation of nitrates above the 50 ml per litre limit set by the Community’s Drinking Water Directive means that such water should not be used for human consumption, since higher levels can endanger human health. 
Jos nitraattipitoisuus ylittää yhteisön juomavesidirektiivissä määritellyn 50 ml:n rajan litraa kohti, vesi ei sovi ihmisten käyttöön, sillä korkeat pitoisuudet voivat vaarantaa ihmisten terveyden.
Water pollution is a serious environmental concern particularly in regions of water shortage. 
Vesien saastuminen on vakava ympäristöongelma etenkin vesipulasta kärsivillä alueilla.
(2) Agra Europe, ‘Agriculture and the Environment: Development of EU Agri-Environment policy’, prepared by B. Gardner, EPA Associates, Brussels, 1999, p. 24. 
6 1 052 698 952 617 315 284 494 372 1 2 2 476 20 017 2 ( ) Agra Europe: ”Agriculture and the Environment: Development of EU Agri-Environment Policy”, valmistelijana B. Gardner, EPA Associates, Bryssel 1999, s. 24.
8.12.2000 EN Official Journal of the European Communities C 353/5 3. 
8.12.2000 FI Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 353/5 3.
Due to overcultivation, use of heavy machinery, etc. in certain regions, land has suffered a loss of organic content and valuable trace elements, in some cases to such an extent that this process risks becoming irreversible. 
Liiallisen viljelyn, raskaiden koneiden käytön ym. syiden vuoksi maan orgaaninen aines ja arvokkaat hivenaineet ovat tietyillä alueilla vähentyneet, paikoin jopa niin paljon, että prosessi uhkaa käydä peruuttamattomaksi.
The Community’s European Environment Agency (EEA) states that ‘there is widespread concern that levels will fall to below those needed to support a stable fertile and healthy soil although the evidence for such critical levels is equivocal’ (1). 
Yhteisöön kuuluva Euroopan ympäristökeskus toteaa, että esiintyy laajalti huolta siitä, että pitoisuudet laskevat alle tason, joka tarvitaan vakaan, hedelmällisen ja terveen maaperän ylläpitämiseen, vaikka todisteet näistä kriittisistä tasoista ovatkin tulkinnanvaraisia (1).
The quality of the soil is further deteriorated by increased irrigation causing soil erosion. 
Maaperän laatu huononee entisestään eroosiota aiheuttavan lisääntyneen kastelun vuoksi.
Furthermore, agricultural products themselves absorb toxic elements coming mainly from pesticides but also from fertilisers which could put at risk human health and wildlife. 
Lisäksi itse maataloustuotteisiin imeytyy myrkyllisiä aineita, jotka ovat peräisin lähinnä torjunta-aineista mutta myös lannoitteista ja jotka voivat vaarantaa ihmisten terveyden ja luonnon.
It is worthwhile noting that traces of DDT, use of which has been forbidden for 30 years now, are still found in the environment, in animal products and in humans. 
On syytä huomata, että merkkejä DDT:stä, jonka käyttö on ollut kiellettyä jo 30 vuotta, löydetään edelleen ympäristöstä, eläinkunnan tuotteista ja ihmisistä.
The Treaty on European Union recognises both ‘agriculture’ and ‘environment’ as policy domains of Community competence and requires that environmental priorities be incorporated into the Community’s other policies. 
Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa sekä ”maatalous” että ”ympäristö” tunnustetaan yhteisön toimivaltaan kuuluviksi toiminta-aloiksi, ja sopimuksessa edellytetään, että ympäristönäkökohdat otetaan huomioon yhteisön muillakin toiminta-aloilla.
In 1992, the Treaty’s requirements were translated into specific policy objectives by the Community’s fifth environmental action programme (5EAP), entitled ‘Towards sustainability’. 
Vuonna 1992 perustamissopimuksen vaatimusten perusteella laadittiin yhteisön viides ympäristöohjelma, ”Kohti kestävää kehitystä”, jossa vahvistettiin toiminnan erityiset tavoitteet.
The 5EAP provided a detailed analysis of the environmental challenges facing the European Union, concentrating on five target sectors of Community policy, one of which was agriculture. 
Viidennessä ympäristöohjelmassa annetaan yksityiskohtainen selvitys Euroopan unionin ympäristöhaasteista erityisesti viidellä yhteisöpolitiikan kohdealalla, joista yksi on maatalous.
The Treaty’s requirement that environmental concerns be accommodated in all Community activities presented a major challenge to CAP policy-makers, who have traditionally focused on the economic objectives of the CAP. 
Perustamissopimuksessa esitetty vaatimus, jonka mukaan ympäristönäkökohdat on otettava huomioon kaikilla yhteisön toiminta-aloilla, on ollut huomattava haaste yhteisen maatalouspolitiikan linjaajille, jotka ovat perinteisesti keskittyneet yhteisen maatalouspolitiikan taloudellisiin näkökohtiin.