natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Part III — Getting the best price: approaches to ensure that the prices of the items approved are reasonable 56 Following the principle of economy (see paragraphs 2 and 10), EU project funding should be based on prices that are the lowest available for the required project specification. 
Tämä ei ole oleellista eikä hyödyllistä, kun pyrkimyksenä on havai‐ ta liian tarkat eritelmät. III osa – Kuinka saavuttaa edullisin hinta: toimintatapoja, joilla voidaan varmistaa, että hyväksyttyjen tavarahankintojen hinnat ovat kohtuulliset 56 Taloudellisuuden periaatteen (ks. kohdat 2 ja 10) mukaisesti EU:n hanke‐ rahoituksen pitäisi perustua alhaisim‐ piin hintoihin, joita on tarjolla tietyn hanke‐eritelmän osalta.
How‐ ever, subsidies reduce the incentive for the applicant to search for the best prices and applicants may prefer to favour a higher‐cost supplier, leading to the risk that grant applications may be based on uncompetitive prices. 
Tuet kuitenkin vähentävät hakijan motivaatiota pyrkiä edullisimpiin hintoihin, ja hakijat saat‐ tavat suosia kalliimpia toimittajia. Tämä aiheuttaa riskin, että avustushakemukset pohjautuvat kilpailukyvyttömiin hin‐ toihin.
The Court assessed the approaches fol‐ lowed by Member State authorities to address this risk. 
Tilintarkastustuomioistuin arvioi keinot, joiden avulla jäsenvaltioiden viranomaiset pyrkivät välttämään tätä riskiä.
57 By the end of 2013, all 15 of the Mem‐ ber State authorities had formal sys‐ tems in place for checking that prices are reasonable. 
57 Vuoden 2013 loppuun mennessä kaikilla 15:llä jäsenvaltion viranomaisella oli käy‐ tössään viralliset järjestelmät hintojen kohtuullisuuden tarkastamista varten.
The main approaches followed (which are described in Box 2) were: ο comparing the costs applied for with independent price informa‐ tion (obtained through market research or from price lists or databases); ο comparing different offers ob‐ tained by the applicant (includ‐ ing through public procurement procedures); ο consulting experts. 
Pääasiallisesti käytettiin seuraavia toi‐ mintatapoja (ks. laatikko 2): ο kuluja verrattiin riippumattomiin hintatietoihin (jotka oli saatu mark‐ kinatutkimuksen, hintaluettelojen tai tietokantojen avulla) ο verrattiin hakijan saamia eri tar‐ jouksia toisiinsa (myös julkisten hankintamenettelyjen yhteydessä) ο kuultiin asiantuntijoita.
An alternative approach followed that mitigated the risk was to use simplified or maximum costs to establish or limit project costs. 
Vaihtoehtoinen toimintapa, jota nou‐ datettiin riskien lieventämiseksi, oli yksinkertaistettujen kustannusten tai enimmäiskustannusten soveltaminen.
Observations 30 Where feasible, using simpli‐ fied cost options (or using maximum costs in a similar way) effectively limits the risks of excessive prices — as long as they are set at the right level 58 As described in paragraphs 38 to 42, grants can be based on simplified costs determined by the Member State authorities, an approach which limits the risk of overspecification. 
Huomautukset 30 Kun yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen käyttö (tai enimmäiskustannusten käyttö samaan tapaan) on mahdollista, niiden avulla voidaan vaikuttavasti vähentää liian korkeiden hintojen riskiä – kunhan kustannustaso on määritetty oikein 58 Kuten kohdissa 38–42 kuvataan, avus‐ tukset voivat perustua jäsenvaltion viranomaisten määrittämiin yksin‐ kertaistettuihin kustannuksiin.
Maximum costs can be set for outputs, results or categories of expenditure in a similar way. 
Tuotosten, tulosten ja menoluokkien enimmäiskustannukset voidaan määrittää vastaavalla tavalla.
Where these cost levels are set at or below the level of the best available market prices, it follows that the cost to the EU budget will be reasonable. 
Kun kustannustaso on asetettu edulli‐ simman markkinahinnan mukaiseksi tai sitä alhaisemmaksi, EU:n talousarvioon aiheutuvat kulut ovat kohtuulliset.
In paragraphs 41 and 42, the Court found that over half the Member State au‐ thorities made some use of simplified costs and there was scope for more widespread use of these approaches. 
Kuten kohdista 41 ja 42 käy ilmi, tilintarkas‐ tustuomioistuin havaitsi, että yli puolet jäsenvaltioiden viranomaisista käytti yksinkertaistettuja kustannuksia jossakin määrin ja että näiden toimintatapojen käyttöä voitaisiin vielä laajentaa.
59 Where a maximum cost is set, the ap‐ plicant is reimbursed the lowest of the grant applied for, the amount actually paid or the maximum amount. 
59 Kun enimmäiskustannus on määri‐ tetty, hakijalle myönnetään korvaus alhaisimman haetun avustusmäärän, tosiasiallisesti maksetun määrän tai enimmäismäärän perusteella.
This potentially gives the best economy for the EU and national budgets. 
Tämä on EU:n ja kansallisten talousarvioiden näkökulmasta mahdollisesti taloudellisin toimintatapa.
With the simplified cost methods, however, the applicant can theoretically re‐ ceive a grant for more than the costs incurred. 
Jos käytössä kuitenkin ovat yksinkertaistetut kustannusvaihtoehdot, hakijan saama avustus voisi teorias‐ sa olla aiheutuneita kuluja suurempi.
Provided that this occurs infrequently and is only for small amounts the extra cost can be justi‐ fied by the gains from the additional simplification. 
Jos näin käy harvoin ja kyse on vain pienistä määristä, ylimääräiset kulut voidaan perustella sillä, että lisääntyneellä yk‐ sinkertaistamisella saavutetaan tiettyjä hyötyjä.
60 If ‘maximum costs’ are set at a level that exceeds the available market prices they would have little effect. 
60 Jos enimmäiskustannukset asetetaan tasolle, joka on korkeampi kuin tarjolla olevat markkinahinnat, niiden vaikutus jää vähäiseksi.
If ‘simplified costs’ are set too high this would lead to unjustified costs being incurred as described below. 
Jos yksinkertaistetut kustannukset määritetään liian korkeiksi, aiheutuu perusteettomia kuluja, kuten jäljempänä kuvataan.
This is illustrated in Box 6. 
Tilannetta havain‐ nollistetaan laatikossa 6.
Observations 31 The difference between maximum unit costs and standard unit costs Simplified example: Based on a study, the average cost of replanting a forest is estimated by the Member State authorities to be over 4 000 euro per hectare. 
Huomautukset 31 Enimmäisyksikkökustannusten ja vakioyksikkökustannusten ero Yksinkertaistettu esimerkki: Jäsenvaltion viranomaiset arvioivat tutkimuksen perusteella metsien uudelleenistutuksen keskimääräisiksi kuluiksi yli 4 000 euroa hehtaarilta.
With a system of ‘maximum unit costs’ an amount of 4 000 euro per hectare is set as a ceiling. 
Enimmäisyksikkökustannuksia käytettäessä avustusten enimmäismääräksi määritetään 4 000 euroa hehtaaria kohden.
The applicant has to submit details of the actual costs incurred and the Member State authorities have to check these. 
Hakijan on esitettävä yksityiskohtaiset tiedot tosiasiallisesti aiheutuneista kuluista, ja jäsenvalti‐ on viranomaisten täytyy tarkastaa tiedot.
The payment made is based on the actual costs per hectare up to the maximum. 
Maksu perustuu tosiasiallisiin hehtaarikohtaisiin kuluihin enimmäismää‐ rään saakka.
With a system of ‘standard unit costs’ the Member State authorities pay the same amount of 4 000 euro per hectare to all applicants, regardless of the costs incurred. 
Vakioyksikkökustannusten järjestelmässä jäsenvaltion viranomaiset maksavat saman määrän, 4 000 euroa heh‐ taarilta, kaikille hakijoille riippumatta siitä, minkä verran kuluja niille aiheutui.
This is a simplification for the applicant — who does not have to prove that their costs are reasonable or submit details of the actual costs — as well as for the Member State authorities. 
Tämä on yksinkertaistus niin hakijan kuin jäsenvaltion viranomaistenkin kannalta. Hakijoiden ei tarvitse osoittaa, että kulut ovat kohtuulliset eikä esittää yksityiskohtaisia tietoja tosiasiallisista kuluista.
If the maximum cost is set at 6 000 euro it has no effect. 
Jos vakiokustannukseksi määritetään 6 000 euroa, maksut suoritetaan liian suurina.
If the standard cost is set at 6 000 euro it results in overpayments, as illustrated in the following table: Box 6 Actual costs incurred per hectare 3 000 4 000 5 000 Grant paid on basis of 4 000/ha maximum cost Grant paid on basis of 4 000/ha standard cost 4 000 4 000 4 000 Grant paid on basis of 6 000/ha maximum cost 3 000 4 000 5 000 (euro) Grant paid on basis of 6 000/ha standard cost 6 000 6 000 6 000 If simplified cost levels are set too high, they could affect the economy of the whole expenditure — for this reason Member State authorities should ensure they are soundly based and periodically review and adjust them 61 Simplified costs have to be set in advance as they are needed for pre‐ paring applications and approving the grant amount. 
Tätä havainnollistetaan seuraavassa taulukossa: Laatikko 6 Tosiasiallisesti aiheutuneet kulut / hehtaari 3 000 4 000 5 000 Avustusmaksun perusteena enimmäiskustannus 4 000 euroa/ha Avustusmaksun perusteena vakiokustannus 4 000 euroa/ha 4 000 4 000 4 000 Avustusmaksun perusteena enimmäiskustannus 6 000 euroa/ha 3 000 4 000 5 000 (euroa) Avustusmaksun perusteena vakiokustannus 6 000 euroa/ha 6 000 6 000 6 000 Yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen tason asettaminen liian korkeaksi voi vaikuttaa kaikkien menojen taloudellisuuteen, joten jäsenvaltioiden viranomaisten olisi varmistettava, että taso on asianmukaisesti perusteltu, ja arvioitava yksinkertaistettuja kustannusvaihtoehtoja säännöllisin väliajoin ja mukautettava niitä 61 Yksinkertaistetut kustannukset on mää‐ ritettävä ennalta, sillä niitä tarvitaan ha‐ kemusten laatimiseen ja avustusmäärän hyväksymiseen.
Studies and pro‐ jections are needed to establish the amounts, which will entail a number of assumptions. 
Määrien asettamiseen tarvitaan tutkimuksia ja projektioita, mikä puolestaan edellyttää useita oletuksia.
The Commission has issued guidance for Member State authorities to ensure that these calculations are sound. 
Komissio on antanut ohjeita jäsenvaltioiden viranomaisille, jotta var‐ mistetaan näiden laskelmien pätevyys.
These authorities can obtain additional assurance by having the calculations audited. 
Viranomaiset voivat saada lisävarmuutta tarkastuttamalla laskelmat.
Observations 32 62 The resulting amounts will apply for a standard situation and may under‐ state the prices available to some applicants and overstate others. 
Huomautukset 32 62 Tuloksena saatuja määriä voidaan käyt‐ tää vakiotilanteissa, ja ne voivat olla al‐ haisempia kuin jollekin hakijoille tarjolla olevat hinnat ja korkeampia kuin joillekin toisille hakijoille tarjolla olevat hinnat.
This could lead to overpayments, where the grant exceeds the real costs incurred. 
Tämä voi johtaa liian suuriin maksuihin, jos avustus on suurempi kuin aiheutu‐ neet todelliset kulut.
An example is shown in Box 7. 
Tilanteesta esite‐ tään esimerkki laatikossa 7.
Con‐ sequently, Member State authorities should ensure that overpayments are exceptional. 
Jäsenvaltioi‐ den viranomaisten olisikin huolehdittava siitä, että liian suuret maksut jäävät poikkeuksellisiksi.
To this end, Member State authorities should periodically test a sample of real cases to be sure that the simplified costs are set at or below the level of generally available market prices. 
Tätä varten jäsenval‐ tion viranomaisten olisi tietyin väliajoin testattava todellisten tapausten joukosta poimittu otos ja siten varmistettava, että yksinkertaistetut kustannukset on mää‐ ritetty yleisten markkinahintojen tasolle tai niiden alapuolelle.
63 The Court did not identify any Member State authorities that kept simplified costs under review in this way. 
63 Tilintarkastustuomioistuin ei havainnut, että jonkin jäsenvaltion viranomaiset olisivat uudelleenarvioineet yksinkertais‐ tettuja kustannuksia tällä tavoin.
How‐ ever, some did have methods to ensure that their maximum unit costs were reasonable, which could also be ap‐ plied to simplified costs. 
Eräillä viranomaisilla kuitenkin oli menetelmiä, joilla ne varmistivat enimmäisyksikkö-kustannustensa kohtuullisuuden. Näitä menetelmiä voitaisiin soveltaa myös yksinkertaistettuihin kustannuksiin.
For example, in Germany (Brandenburg and Berlin), the authorities adjusted each year the maximum cost per hectare for planting forests to 85 % of the average actual costs observed in the preceding year. 
Esimerkiksi Saksassa (Brandenburgissa ja Berliinissä) viranomaiset mukauttivat vuosittain hehtaarikohtaiset enimmäis‐ kustannukset, joita sovellettiin metsien istuttamiseen, vastaamaan 85:ttä pro‐ senttia edellisenä vuonna todettujen tosiasiallisten kulujen keskiarvosta.
Standard unit costs based on theoretical calculations can overstate the available market prices, resulting in overpayments The 2007 RDP for England included a standard cost of GBP 228 per hectare for management of scrub land un‐ der the measure for ‘non‐productive investments’. 
Teoreettisiin laskelmiin pohjautuvat vakioyksikkökustannukset saattavat olla tarjolla olevia markkinahintoja korkeampia ja johtaa liian suuriin maksuihin Englannin vuoden 2007 maaseudun kehittämisohjelman ”ei‐tuotannollisia investointeja” koskevaan toimenpi‐ teeseen sisältyi pensaikkoalueen hoitoa koskeva vakiokustannus 228 puntaa hehtaarilta.
The English authorities based this amount on estimates of the typical costs of a farmer undertaking this work. A well‐respected agricultural college checked the calcula‐ tion. 
Englannin viranomaiset päätyivät tähän määrään käyttämällä arvioita tavanomaisista kuluista, joita viljelijälle aiheutuu kyseisestä työstä. Arvostettu maatalousalan oppilaitos tarkasti laskelman.
The Court’s audit of a randomly selected 2012 payment found that the farmer concerned had employed a contractor to do the work at a cost of GBP 95 per hectare. 
Tilintarkastustuomioistuin tarkasti satunnaisotannalla poi‐ mimansa maksun vuodelta 2012 ja havaitsi, että asianomainen viljelijä oli teettänyt työn toimeksisaajalla hintaan 95 Englannin puntaa hehtaarilta.
The English authorities did not have a process in place to periodically compare the standard unit costs with the actual costs incurred for a sample of projects, which could have detected that the standard costs were out of line with real costs. 
Englannin viranomaisilla ei ollut käytössä menettelyä, jonka avulla ne tietyin väliajoin vertaisivat vakioyksikkökus‐ tannuksia poimimansa hankeotoksen tosiasiallisesti aiheutuneisiin kuluihin. Tällaisella menettelyllä olisi havaittu, että vakiokustannukset eivät vastaa tosiasiallisia kuluja.
Observations 33 Comparing the prices of the items applied for to inde‐ pendent price data can pro‐ vide assurance that prices are reasonable but this approach can be difficult to implement Market research can be used to get independent comparative price information for individual projects 64 In 11 of the 15 RDPs subject to desk review (see Annex IV), the Member State authorities sometimes undertake market research or compare with other similar projects to verify that the prices given in the application are reasonable (this method is often combined with the ‘comparison of offers’ described in Box 2 for added assurance). 
Toisessa toi‐ mintatavassa viitehintoja pidetään viit-teellisinä. Jos viranomaiset siis katsovat, että kalliimmat hinnat ovat kohtuulliset, ne voivat hyväksyä avustushakemuksia, joissa hinnat ylittävät viitehinnat. Markkinatutkimuksen avulla voidaan saada riippumattomia vertailutietoja yksittäisten hankkeiden hinnoista 64 Asiakirjatarkastuksen kohteena olleista 15:stä maaseudun kehittämisohjelmasta (ks. liite IV) 11:ssä jäsenvaltioiden viran‐ omaiset tekevät toisinaan markkinatut‐ kimuksia tai vertailevat samankaltaisia hankkeita varmistuakseen hakemukses‐ sa esitettyjen hintojen kohtuullisuudesta (tämä menetelmä yhdistetään lisävar‐ muuden saamiseksi usein tarjousten vertailuun, jota kuvataan laatikossa 2).
For example, in Poland, staff make Internet searches for prices, confirm prices with suppliers or ask for counter‐offers. 
Puolassa henkilöstö esimerkiksi hakee hintatietoja internetistä sekä hankkii hintavahvistuksia toimittajilta tai pyytää vastatarjouksia.
As this information is independent — i.e. it is not provided by the applicant — it can provide good‐quality evidence of the available prices. 
Nämä tiedot ovat riippu‐ mattomia (ne eivät ole hakijan antamia), joten niiden avulla saadaan laadukasta näyttöä tarjolla olevista hinnoista.
65 Market research is used successfully in some Member States, in particular where there is an indication of risk, but it is time‐consuming and it can be difficult to demonstrate that all applications have been evaluated consistently. 
65 Markkinatutkimusta hyödynnetään onnistuneesti joissakin jäsenvaltioissa, etenkin jos ilmenee viitteitä riskeistä. Markkinatutkimus vaatii kuitenkin aikaa, ja voi olla vaikea osoittaa, että kaikki hakemukset on arvioitu yhdenmukai‐ sesti.
This leads other Member State authorities to set up systems of reference prices instead (see below). 
Tämän vuoksi eräiden muiden jäsenvaltioiden viranomaiset ovat ottaneet käyttöön viitehintajärjestelmiä markkinatutkimusten tekemisen sijasta (ks. jäljempänä).
In Hungary, for example, the price database for machinery alone contains 230 000 items of different makes, models, options and qualities and has to be updated twice a year (construction‐related costs are in an‐ other database). 
Esimerkiksi Unkarissa pelkästään koneita koskevassa hintatietokannassa mainitaan 230 000 tavaraa (jotka eroavat toisistaan merkiltään, malliltaan, lisäomi‐ naisuuksiltaan ja laadultaan). Tietokan‐ ta on päivitettävä kahdesti vuodessa (rakentamiseen liittyvät kulut sisältyvät toiseen tietokantaan).
68 Nevertheless, for the larger RDPs with sometimes thousands of similar project applications to process, the use of such databases can be an efficient way of checking prices, subject to the points made above. 
68 Tietokantojen käyttö voi kuitenkin – edellä mainituin varauksin – olla tehokas tapa tarkastaa hinnat suurissa maaseu‐ dun kehittämisohjelmissa, joissa joskus käsitellään tuhansia samantapaisia hankehakemuksia.
However, where the prices are listed for component items or inputs — such as construc‐ tion materials — the work involved to check the prices can be consider‐ able (see Box 8). 
Silloin kun hinta‐ luettelossa on mainittu tavaroiden tai panosten osatekijöitä (kuten rakennus‐ materiaaleja), hintojen tarkastaminen voi olla erittäin työlästä (ks. laatikko 8).
This can also lead the Member State authority staff to focus on the prices of some easy‐to‐check items like the costs of concrete but to ignore more specialised finishings, for example, where the risks of exces‐ sive prices may be greater. 
Tilanne voi myös johtaa siihen, että jäsenvaltion viranomaisten henkilöstö keskittyy joidenkin helposti tarkastetta‐ vien hankintojen hintoihin (esimerkiksi betoniin liittyvät kulut), mutta jättävät huomiotta erikoistuneemmat viimeis‐ telyt, joiden kohdalla liiallisten hintojen riski on suurempi.
Member States such as Bulgaria, France and Greece avoid these problems by establishing reference prices based on outputs such as the size or capacity of the construction as a whole (these may be implemented as ‘maximum costs’ — see paragraph 41). 
Eräissä jäsenvaltioissa, kuten Bulgariassa, Ranskassa ja Kreikas‐ sa, nämä ongelmat vältetään määrit‐ tämällä viitehinnat tuotosten pohjalta (esimerkiksi rakennuksen koko tai koko‐ naiskapasiteetti).
Comparison of approaches used to check the costs of construction projects for the farm modernisation measure: checking costs of component items (Lithuania) and checking costs of outputs (France) In Lithuania, the authorities subscribe to commercial listings of construction costs. 
Toimenpiteeseen ”Maatilojen nykyaikaistaminen” sisältyvien rakennushankkeiden kulujen tarkastamisessa käytettyjen toimintatapojen vertailu: kulujen tarkastaminen tavarahankintojen osatekijöiden perusteella (Liettua) ja kulujen tarkastaminen tuotosten perusteella (Ranska) Liettuassa viranomaiset tilaavat kaupallisia luetteloita, joihin on koottu rakentamiseen liittyviä kuluja.
These show, for a given type of building, construction method and choice of materials, the typical costs per linear metre of founda‐ tions, costs per square metre of roof and costs per square metre for walls, windows, decoration, tiling, etc. 
Luetteloissa esitetään tietyntyyppisen rakennuksen, tietyn rakennusmenetelmän ja tiettyjen materiaalien perusteella, paljon‐ ko kuluja tyypillisesti aiheutuu juoksumetristä perustuksia, neliömetristä kattoa tai neliömetristä seinää, ikkunaa, koristelua, laattaa jne.
The staff evaluating project proposals take details of the proposed construction from the grant application and calculate the expected cost of each element using the price listings. 
Hanke‐ehdotuksia arvioiva henkilöstö poimii avustushakemuksesta yksityiskohtaiset tiedot ehdotetusta rakennushankkeesta ja laskee kunkin osatekijän oletetut kulut hintaluettelojen avulla.
The calculated costs of these elements are then compared with those in the grant application. 
Osatekijöiden kululaskelmia verrataan tämän jälkeen avustushakemuksissa esitettyihin määriin.
In France, typical construction costs have been established per animal or per square or cubic metre based on a study of past projects. For example, a shed for 40–60 cows is estimated at 2 920 euro per cow. 
Ranskassa tavanomaiset rakennuskulut on määritetty eläintä, neliömetriä tai kuutiometriä kohden aiempia hank‐ keita koskevan selvityksen perusteella. Esimerkiksi 40–60 lehmälle tarkoitettu eläinsuoja maksaa arviolta 2 920 eu‐ roa lehmää kohti.
A concrete slurry pit of up to 100 m3 is estimated at 157 euro per m3. 
Kooltaan enintään 100 m3 suuruisen betonisen lietelantasäiliön hinnaksi arvioidaan 157 euroa kuutiometriä kohden.
The authorities can quickly calculate the cost per cow or per m3 of the project proposal and compare it with the expected cost. 
Viranomaiset voivat nopeasti laskea hanke‐ehdotuksen kulut lehmää tai kuutiometriä kohden ja verrata määrää oletettuihin kuluihin.
Box 8 
Laatikko 8
Observations 35 These databases and listings are only useful if the prices they contain are sufficiently close to the real market prices available 69 In 6 of the 10 RDPs where reference prices are used for machinery and equipment (see Figure 6), prices are provided to the Member State author‐ ities by the manufacturers and dis‐ tributors or taken from their price lists or catalogues. 
Huomautukset 35 Tietokannat ja luettelot ovat käyttökelpoisia vain, jos niiden sisältämät hinnat ovat riittävän lähellä todellisia markkinahintoja 69 Kymmenessä maaseudun kehittä‐ misohjelmassa käytetään koneiden ja laitteiden viitehintoja (ks. kaavio 6).
An example is shown in Box 9. 
Tästä esitetään esimerkki laatikossa 9.
However, it is normal com‐ mercial practice to negotiate discounts from list prices, which may be substan‐ tial (it is unusual to pay full list price for a new car, for example). 
Tavanomaiseen kaupankäyntiin kuuluu kuitenkin, että luettelohinnoista neu‐ votellaan alennus, joka voi olla suurikin (esimerkiksi uudesta autosta maksetaan harvoin luettelohinta täysimääräisenä).
This means that list prices are likely to overstate the real market prices available. 
Toisin sanoen luettelohinnat toden‐ näköisesti antavat sen käsityksen, että tarjolla olevat todelliset markkinahinnat ovat korkeampia kuin ne itse asiassa ovat.
Con‐ sequently, these are of little value as reference prices (or as ceilings) except to identify the unusual situation of the prices proposed in the grant applica‐ tion being above those offered by the manufacturer15. 
Tästä syystä luettelohinnoista on apua viitehintoina (tai enimmäismäärinä) lähinnä vain silloin, kun pyritään ha‐ vaitsemaan epätavallinen tilanne, jossa avustushakemuksessa esitetyt hinnat ovat korkeammat kuin valmistajan tarjoamat hinnat15.
Other Member State authorities com‐ pile reference prices by market surveys or collecting data from project approv‐ als and payment claims. 
Eräiden muiden jäsenvaltioiden viranomaiset koostavat viitehintoja markkinatutkimusten avulla tai keräämällä tietoja hyväksytyistä hankkeista ja maksupyynnöistä.