However, analysis of the progress made in the light of the 4 common objectives reveals that: (a) the measures concerned with promoting access to the labour market have, in tandem with the NAP/empl, achieved considerable success; (b) pursuit of the reform of the social protection system has not affected attainment of the goals inherent in the Minimum Guaranteed Income scheme (scheme combining financial benefits with a socio-occupational integration plan); (c) the aim of having all persons in a situation of exclusion sign a "social integration contract" within one year was too ambitious and was difficult both to implement and to evaluate, since it requires multisectoral involvement and since the universe of individuals to be covered remains undefined (the same comment applies to the individualised follow-up of children and young persons within three months); (d) the setting up of a national social welfare helpline has made it easier for certain priority groups to obtain information and a rapid response to their problems; (e) the "Urban Social Development Contracts" and the "Rural Areas and Social Development" project, which were aimed at tackling the problems of the regional nature of exclusion, were abandoned for budgetary and policy reasons; (f) as regards mobilising stakeholders in the process, the Interministerial Monitoring Committee, set up expressly to monitor the NAPincl, operated only intermittently and its composition had to be altered following the change of government, hence its impact as an institutional co-ordination forum has been established only gradually; as regards civil society, the vague reference to the Co-operation and Social Solidarity Pact and the project for the creation of an NGOs Forum illustrates the low degree of involvement of these players.
Jos saavutettuja tuloksia analysoidaan neljän yhteisen tavoitteen valossa, voidaan todeta, että: (a) työllistyvyyden edistämiseen tähtäävissä toimissa on yhdessä työllisyyttä koskevan kansallisen toimintasuunnitelman kanssa onnistuttu erittäin hyvin; (b) sosiaaliturvajärjestelmän uudistus ei ole vaikuttanut taatun vähimmäistulon turvaavalle järjestelmälle asetettujen tavoitteiden toteutumiseen (järjestelmässä yhdistyvät rahallinen tuki ja sosiaalis-ammatillinen integrointisuunnitelma); (c) tavoite, joka tähtää integroitumissopimuksen tekemiseen kaikkien syrjäytyneiden henkilöiden kanssa vuoden kuluessa, on osoittautunut liian kunnianhimoiseksi ja vaikeaksi toteuttaa sekä arvioida, koska se edellyttää monialaista toimintaa ja koska henkilöitä, joita asia koskee, ei ole määritelty (sama pätee lasten ja nuorten yksilölliseen seurantaan kolmen kuukauden kuluessa); (d) kansallisen sosiaalipäivystyspuhelimen perustaminen on helpottanut eräiden ensisijaisten väestöryhmien tiedon- ja avunsaantia; (e) kaupunkien sosiaalista kehittämistä koskevat sopimukset sekä maaseutua ja sosiaalista kehittämistä koskeva hanke, joilla pyrittiin vastaamaan alueesta riippuvan syrjäytymisen ongelmiin, hylättiin talousarvioon ja poliittiseen strategiaan liittyvistä syistä; (f) mitä tulee toimijoiden aktivoimiseen, kansallista toimintasuunnitelmaa valvomaan perustettu ministeriöiden välinen seurantatoimikunta toimi katkonaisesti, ja sen kokoonpanoa jouduttiin muuttamaan hallituksen vaihduttua, mistä syystä sen vaikutus institutionaalisena koordinointielimenä alkaa tuntua vasta vähitellen; kansalaisyhteiskunnan osalta voidaan todeta, että löyhä viittaus yhteiskunnallisen solidaarisuuden yhteistyösopimukseen ja kansalaisjärjestöjen foorumin perustamista koskevaan hankkeeseen osoittavat kyseisten toimijoiden vähäisen osallistumisen.