natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Coordination of laboratory biosafety and biosecurity efforts across Europe is vital to ensure interoperability and preparedness.
Laboratorioiden bioturvallisuutta ja biomateriaalien suojaamista koskevien toimenpiteiden koordinointi on välttämätöntä yhteistoimivuuden ja valmiuden varmistamiseksi.
Within the EU there is a wealth of expertise in the areas of biorisk management that can be harnessed to contribute to communication, and the establishment of best practices.
EU:ssa on runsaasti bioriskien hallinnan asiantuntemusta, joka voidaan ottaa käyttöön viestinnän ja parhaiden käytäntöjen jakamisen tueksi.
In recent years, this has been achieved through several European Commission funded projects.
Euroopan komissio on rahoittanut useita tällaisia hankkeita viime vuosina.
In addition, the European Biosafety Association is an important forum for networking, information exchange and training for biosafety professionals.
Euroopan bioturvallisuusjärjestö (European Biosafety Association) on myös tärkeä verkostoitumista, tietojen vaihtoa ja bioturvallisuuden ammattilaisten koulutusta edistävä foorumi.
ECDC has established a project involving dedicated experts in all areas of biorisks to define its role in the biosafety field according to its mandate.
Toimivaltuuksiensa mukaisesti ECDC on käynnistänyt hankkeen, johon osallistuu asiantuntijoita kaikilta bioriskeihin liittyviltä aloilta ja jonka tarkoituksena on määrittää keskuksen tehtävät bioturvallisuuden alalla.
This project will also develop information resources on biosafety for policy makers, biosafety professionals, and other public health specialists, which will be available through the ECDC web portal.
Hankkeessa on tarkoitus kehittää bioturvallisuuteen liittyviä tietoresursseja päättäjien, bioturvallisuuden ammattilaisten ja muiden kansanterveysalan ammattilaisten käyttöön. Pääsy resursseihin järjestetään ECDC:n verkkoportaalin kautta.
Read more about the ECDC biorisk expert group project
Lue lisää ECDC:n bioriskien asiantuntijaryhmäprojektista
Biosafety  
                :
Bioturvallisuus  
                :
The containment principles, technologies and practices that are implemented to prevent the unintentional exposure to biological agents and toxins or their accidental release.
Eristysperiaatteet, tekniikat ja käytännöt, joiden tarkoituksena on estää tahaton altistuminen biologisille aineille ja myrkyille sekä niiden tahaton vapautuminen ympäristöön.
Laboratory Biosecurity  
                :
Laboratorioiden biomateriaalien suojaaminen  
                :
The protection, control and accountability for biological materials  within laboratories in order to prevent their unauthorised access, loss, theft, misuse, diversion or intentional release.
Laboratorioissa toteutettava biologisten materiaalien suojaaminen, hallinta ja vastuullinen valvonta, jonka tarkoituksena on estää materiaalien luvaton käyttö, katoaminen ja varkaus tai joutuminen vääriin käsiin sekä niiden tahallinen vapauttaminen ympäristöön.
Biorisk Management  
                :
Bioriskien hallinta  
                :
Encompasses hazard identification, risk assessment and risk control both in the fields of biosafety and laboratory biosecurity.
Käsittää vaarojen tunnistamisen, riskinarvioinnin ja riskien hallinnan sekä bioturvallisuuden että laboratorioiden biomateriaalin suojaamisen osalta.
Genital chlamydia is a sexually transmitted infection caused by the   Chlamydia trachomatis bacterium.
Klamydia on  Chlamydia trachomatis  -bakteerin aiheuttama sukupuolitauti.
Sexually active young people are most at risk of chlamydia, and women below 24 years of age have the highest number of infections in Europe.
Tartunnan riski on suurin seksuaalisesti aktiivisilla nuorilla. Euroopassa klamydiatulehdusta esiintyy eniten alle 24-vuotiailla naisilla.
Syphilis is a sexually transmitted infection caused by the bacterium  Treponema pallidum .
Kuppa on  Treponema pallidum  -bakteerin aiheuttama sukupuolitauti.
Blood-borne virus such as  
                HIV infection 
                ,  
                 
                
                hepatitis B 
                 and  
                hepatitis C 
                 could be sexually transmitted.
Veren kautta kulkeutuvat virukset, kuten  
                HI-virus 
                ,  
                 
                
                hepatitti B 
                 ja  
                hepatiitti C 
                , voivat tarttua sukupuoliyhdynnässä.
The EU and EEA/EFTA countries are expected to report genital chlamydia infections to ECDC.
EU- ja EEA/EFTA-maiden tulee raportoida tautitapaukset ECDC:lle.
Chlamydia disease surveillance shows that the number of Chlamydia infections is increasing in Europe:
Taudin seuranta osoittaa klamydiatulehdusten määrän olevan kasvussa Euroopassa:
there are now more than 250 000 new cases reported each year.
vuosittain raportoidaan jo yli 250 000 tuhatta uutta tapausta.
Many Chlamydia infections do not produce symptoms, and the growing number of reported cases is likely to be the result of increased awareness about the disease and intensified testing.
Klamydiatulehdus on usein oireeton. Ilmoitettujen tapausten määrän kasvu johtuu todennäköisesti klamydiaa koskevan tiedon lisääntymisestä ja testien yleistymisestä.
Chlamydia trachomatis  infections can cause long-term complications in women even when they do not produce symptoms of acute disease.
Chlamydia trachomatis  -infektio voi aiheuttaa naiselle pitkän aikavälin jälkiseuraamuksia, vaikka tauti olisi oireeton.
The most common complications are pelvic inflammatory disease (PID) and salpingitis, conditions that can lead to infertility and extra-uterine pregnancies.
Yleisimmät jälkiseuraamukset ovat sisäsynnyttimien tulehdus ja munanjohtimen tulehdus, jotka voivat aiheuttaa hedelmättömyyttä ja kohdunulkoisia raskauksia.
This risk of long-term reproductive health problems associated with  C. trachomatis  infections has lead some European countries to routinely offer testing for chlamydia to sexually active young people in an attempt to reduce the spread of the disease.
Koska  C. trachomatis  -infektiot voivat vaikuttaa lisääntymisterveyteen pitkällä aikavälillä, joissakin Euroopan maissa on alettu järjestää rutiininomaisia klamydiatestejä seksuaalisesti aktiivisille nuorille. Pyrkimyksenä on estää taudin leviäminen.
Lymphogranuloma venereum (LGV)  is a special form of genital chlamydia that is caused by a sub-group of the  Chlamydia trachomatis  bacterium.
Lymphogranuloma venereum (LGV)  on  Chlamydia trachomatis  -bakteerien alaryhmän aiheuttama klamydian erityislaji.
LGV is very rare in Europe.
Euroopassa LGV on erittäin harvinainen.
Most reported cases result from infections acquired through unprotected sex in parts of the world where the disease is more common.
Useimmat raportoidut tartunnat on saatu suojaamattomassa yhdynnässä Euroopan ulkopuolisilla alueilla, joilla tautia esiintyy yleisemmin.
Since 2003 an atypical form of LGV infection has been spreading in Europe among men who have sex with men.
Vuonna 2003 Euroopassa alkoi levitä epätyypillinen LGV-infektio miesten välisessä sukupuoliyhdynnässä.
The disease presentation is different from traditional LGV in that the patients have symptoms of inflammation in the rectum (proctitis) and colon (haemorrhagic colitis), and often do not have urethritis or the swollen lymph nodes in the groins that are otherwise typical of LGV.
Taudinkuva eroaa perinteisestä LGV-tartunnasta sikäli, että potilailla on tulehdusoireita peräsuolessa (peräsuolitulehdus) ja koolonissa (verenvuotoinen koliitti), mutta ei useinkaan virtsaputkitulehdusta tai turvonneita imusolmukkeita nivusissa, jotka ovat muuten tyypillisiä LGV:lle.
Control of genital chlamydia focuses on reducing sexual risk behaviour, condom use, early diagnosis, and effective management of sexual partners in order to break the chain of transmission.
Tärkeimmät toimet klamydian leviämisen estämiseksi ja tartuntaketjun katkaisemiseksi ovat seksuaalisen riskikäyttäytymisen välttäminen, kondomien käyttö, taudin varhainen toteaminen sekä vastuullisuus seksikumppanien valinnassa.
LGV is a systemic STI caused by a specific type of  Chlamydia trachomatis ( serovars L1 , L2, and L3 ).
LGV on systeeminen (koko elimistöön liittyvä) sukupuolitauti, jonka aiheuttajia ovat eräät  Chlamydia trachomatis  -bakteerin alatyypit (immunotyypit L1, L2, ja L3).
LGV rarely occurs in the Western world and cases are likely imported from Africa, South-East Asia and the Carribean region.
Länsimaissa tauti on harvinainen, ja tavatut tapaukset ovat todennäköisesti peräisin Afrikasta, Kaakkois-Aasiasta ja Karibianmeren alueelta.
The classical picture of LGV involves genital ulceration, adenopathy and is characterized by buboes.
LGV:n tyypillisiä oireita ovat genitaalialueen haavaumat sekä imusolmukkeiden tulehtuminen ja suureneminen.
Since 2003 a series of outbreaks have been reported in large European cities among men who have sex with men.
Vuoden 2003 jälkeen eurooppalaisissa suurkaupungeissa on todettu useita epidemioita, joissa tauti on levinnyt miesten välisessä sukupuoliyhdynnässä.
Most cases presented with severe proctitis which is associated with unprotected anal intercourse.
Useimmissa tapauksissa potilaalla on ollut vakava peräsuolitulehdus, jonka aiheuttajana pidetään suojaamatonta anaaliyhdyntää.
Sexual partners should be evaluated to prevent further spread of disease.
Seksikumppanit tulee tutkia taudin leviämisen estämiseksi.
LGV can be cured with antibiotic treatment for 3 weeks followed by test of cure.
LGV-tartunta hoidetaan kolmen viikon pituisella antibioottikuurilla, jonka jälkeen hoidon teho varmistetaan uudella testillä.
Accelerating economic activity and fossil fuel combustion over the last century have precipitated an environmental impact of unprecedented proportions.
Taloudellisen toiminnan kiihtyminen ja fossiilisten polttoaineiden käytön lisääntyminen viime vuosisadan aikana ovat vauhdittaneet ennenkokemattoman suuria muutoksia ympäristössä.
Ecosystem decline, loss of biodiversity, stratospheric ozone depletion, and climate change are some of these environmental changes.
Näitä muutoksia ovat esimerkiksi ekosysteemien heikkeneminen, biologisen monimuotoisuuden väheneminen, yläilmakehän otsonikato ja ilmastonmuutos.
Climate change is ascribed to natural processes and human activity altering atmospheric conditions.
Ilmastonmuutoksen syinä pidetään luonnollisia prosesseja ja ihmisen toimintaa, joka muuttaa ilmakehän olosuhteita.
Climate change is indeed tangible:
Ilmastonmuutos on hyvin konkreettinen asia:
the worldwide mean surface temperature has increased by 0.74±0.18°C over the past 100 years , while the worldwide sea level has risen by 1.8 mm per year since 1961 and the Arctic sea ice is retreating by 2.7±0.6% per decade.
maapallon keskimääräinen pintalämpötila on noussut 0,74 astetta (±0,18 astetta) sadan viime vuoden aikana, meren pinta on noussut vuosittain 1,8 millimetriä vuodesta 1961 lähtien ja Pohjoisnavan jääpeitteestä häviää 2,7 prosenttia (±0,6 prosenttia) yhden vuosikymmenen aikana.
In addition, sea surface temperatures are warming, mountain glaciers are shrinking, oceans are becoming more acidic, extreme weather events are increasing in frequency and intensity.
Lisäksi merenpinnan lämpötila nousee, vuoristojäätiköt vetäytyvät, valtameret happamoituvat ja poikkeukselliset sääilmiöt yleistyvät ja voimistuvat.
These climatic changes have already had noticeable effects on many natural systems, including marine and terrestrial ecosystems, such as the timing of seasonal biological events and the distribution of animal and plant species.
Vaikutukset ovat jo nähtävissä monissa merellisissä ja maanpinnan ekosysteemeissä esimerkiksi muutoksina vuodenaikoihin liittyvissä biologisissa tapahtumissa ja eläin- ja kasvilajien levinneisyydessä.
The transmission of infectious disease is determined by many factors including social, economical, ecological conditions, access to care and intrinsic human immunity.
Infektiotautien leviämiseen vaikuttavat muun muassa monet yhteiskunnalliset, taloudelliset ja ekologiset tekijät, hoidon saatavuus ja ihmisen luonnollinen immuniteetti.
Many infectious agents, vector organisms, non-human reservoir species, and pathogen replication rates are particularly sensitive to climatic conditions.
Monet tartunnanaiheuttajat ja -välittäjät, reservoaarina toimivat eläin- ja eliölajit sekä patogeenien eli taudinaiheuttajien lisääntymisnopeus ovat erityisen herkkiä ilmasto-olosuhteiden vaikutukselle.
Numerous theories have been developed in recent years to explain the relationship between climate change and infectious diseases:
Ilmastonmuutoksen ja infektiotautien esiintyvyyden yhteydestä on viime vuosina esitetty lukuisia teorioita.
they include higher proliferation rates at higher temperatures, extended transmission season, changes in ecological balances, and climate-related migration of vectors, reservoir hosts, or human populations.
Syinä on pidetty ilmaston lämpenemisen aiheuttamia muutoksia taudinaiheuttajien levinneisyydessä, tartuntakausien pidentymistä, ekosysteemien tasapainossa tapahtuvia muutoksia sekä ilmasto-olosuhteisiin liittyvää tartunnanlevittäjien, isäntäeläinten tai ihmispopulaatioiden muuttoliikettä.
The relationship between climate change and infectious diseases in Europe thus calls for careful assessment and analysis In this Review we look at the evidence for climate-related changes in infectious disease incidence, distribution, localised outbreaks, and potential for the establishment of tropical vector species in Europe.
Ilmastonmuutoksen ja infektiotautien esiintyvyyden yhteyttä Euroopassa on siis arvioitava ja selvitettävä tarkkaan. Tässä katsauksessa tarkastellaan todisteita ilmastonmuutoksen vaikutuksista infektiotautien esiintyvyyteen, levinneisyyteen ja paikallisiin taudinpurkauksiin sekä trooppisten tartunnanlevittäjien mahdollista leviämistä Eurooppaan.
Based on this review of published the European Centre for Disease Prevention and Control (ECDC) has identified the need to tackle the technical challenges by developing a blueprint for an environmental and epidemiological network that would link existing resources.
Tämän katsauksen perusteella tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalainen keskus (ECDC) on katsonut tarpeelliseksi laatia suunnitelman olemassa olevan ympäristötiedon ja epidemiologisen tiedon yhdistävän verkoston kehittämiseksi.
Merging, integrating, and analysing such data will advance our understanding of the relationship between climate change and infectious diseases in Europe and inform public health action, summarized.
Yhdistämällä ja analysoimalla tietoja tutkijat selvittävät ilmastonmuutoksen ja infektiotautien välistä yhteyttä Euroopassa ja tuottaa tietoa kansanterveydellisten toimintaohjelmien pohjaksi.
Semenza JC, Menne B. Climate Change and Infectious Diseases in Europe.
Semenza JC, Menne B. Climate Change and Infectious Diseases in Europe.
Figure 1. Key European vulnerabilities to climate change (biogeographical regions)
Kuva 1. Ilmastonmuutokselle herkimmät alueet Euroopassa (biogeografiset vyöhykkeet)
Key vulnerabilities of European systems and sectors to climate change during the 21st century for the main biogeographic regions of  
                Europe (EEA, 2004a):
Ilmastonmuutoksen vaikutuksille herkimmät luonnonympäristöt ja alueet Euroopassa 2020-luvulla luonnonmaantieteellisten vyöhykkeiden mukaan  
                (EEA, 2004a):
Tundra, pale turquoise.
Tundra, vaalea turkoosi.
Boreal, dark blue.
boreaalinen havumetsävyöhyke, tummansininen.
Atlantic, light blue.
Atlantin vyöhyke, vaaleansininen.
Central, green; includes the Pannonian Region.
mannervyöhyke, vihreä; sisältää pannonisen vyöhykkeen.
Mountains, purple.
alppivyöhyke, violetti.
Mediterranean, orange; includes the Black Sea region.
Välimeren vyöhyke, oranssi; sisältää Mustanmeren vyöhykkeen.
Steppe, cream.
arovyöhyke, kellertävä.
sea-level rise.
merenpinnan nousu.
North Atlantic 
                 
                
                 Oscillation.
Pohjois-Atlantin 
                 
                
                 oskillaatio.
Copyright EEA, Copenhagen.
Tekijänoikeudet: EEA, Kööpenhamina.
Climate change and public health
Ilmastonmuutos ja kansanterveys
The impact on public health from climate change may be far reaching and include deaths and hospitalizations due to heat waves; hypothermia from blizzards; injuries and death from flooding; and potential shifts in the transmission ranges of vector-borne diseases such as hantavirus, West Nile virus, tick-borne encephalitis, Lyme disease, Malaria and Dengue.
Ilmastonmuutoksenvoi vaikutukset kansanterveyteen voivat olla kauaskantoisia. Näihin vaikutuksiin kuuluvat helleaaltojen aiheuttamat kuolemat ja sairaalahoitojaksot, lumimyrskyjen aiheuttamat paleltumiset, tulvien aiheuttamat loukkaantumiset ja kuolemat sekä mahdolliset muutokset vektorivälitteisten tautien levinneisyydessä (tällaisia tauteja ovat esimerkiksi hantaviruksen ja Länsi-Niilin viruksen aiheuttamat taudit, puutiaisaivokuume, Lymen tauti, malaria ja denguekuume).
Most importantly, the potential population health impacts of environmental changes extend far into future, if environmental conditions deteriorate further.
Mikä tärkeintä, ympäristönmuutosten mahdolliset vaikutukset väestön terveyteen ulottuvat kauas tulevaisuuteen, jos ympäristöolosuhteet heikkenevät edelleen.
Change can be abrupt and unexpected but they can also be protracted and gradual and thus pose considerable challenges to public health.
Muutokset voivat olla äkillisiä ja odottamattomia, mutta ne voivat olla myös hitaita ja asteittaisia, mikä on huomattava haaste kansanterveyden kannalta.
Climate change and communicable diseases
Ilmastonmuutos ja tartuntataudit
Climate change may also alter the distribution and transmission of communicable diseases principally through impacting disease pathogens directly; through impacting the distribution of vectors which may carry diseases; or through impacting human behaviours leading to changing patterns of exposure to infectious diseases (e.g. increased time spent outdoors in woodlands where ticks live).
Ilmastonmuutos voi myös vaikuttaa tartuntatautien levinneisyyteen ja tarttumiseen pääasiassa vaikuttamalla suoraan taudinaiheuttajiin, mahdollisten tartunnanlevittäjien levinneisyyteen tai ihmisten toimintaan siten, että altistuminen infektiotaudeille lisääntyy (esimerkiksi lisääntynyt oleskelu ulkona metsäisillä alueilla, joissa punkit elävät).
Vector-borne diseases are transmitted by arthropods such as ticks (e.g. tick-borne encephalitis (TBE), Lyme disease), mosquitoes (e.g. Chikungunya fever, Dengue fever), or sandflies (e.g. visceral leishmaniasis).
Vektorivälitteisiä sairauksia levittävät niveljalkaiset kuten punkit (jotka levittävät esimerkiksi puutiaisaivotulehdusta ja Lymen tautia), hyttyset (jotka levittävät esimerkiksi Chikungunya-kuumetta ja denguekuumetta) ja hietakärpäset (jotka levittävät esimerkiksi viskeraalista leishmaniaasia).
Climatic changes, such as hotter and longer summers, warmer winters, and/or increased annual rainfalls could enable these organisms to shift their habitats, potentially introducing diseases to areas previously unfamiliar with them.
Kun ilmasto muuttuu ja esimerkiksi kesät ovat aikaisempaa lämpimämpiä ja pidempiä, talvet leudontuvat ja sateet lisääntyvät, nämä eliölajit voivat levitä uusiin elinympäristöihin ja mahdollisesti levittää sairauksia alueille, joilla niitä ei ole aiemmin esiintynyt.
Meanwhile, food-borne diseases  like salmonellosis have been observed to be highly temperature sensitive, meaning that increased annual average temperatures could have important effects on food safety.
Toisaalta ruoan kautta leviävien tautien, esimerkiksi salmonelloosin, on todettu olevan erittäin lämpöherkkiä. Niinpä keskilämpötilan nousu voi vaikuttaa merkittävästi elintarviketurvallisuuteen.
Climate change may influence water quality and availability (drinking and bathing) while also leading to increased risks of flooding in some regions.
Ilmastonmuutos voi vaikuttaa juomaveden ja peseytymiseen käytettävän veden laatuun ja saatavuuteen samalla kun se lisää tulvien riskiä joillakin alueilla.
Thus water-borne diseases , such as those caused by Cryptosporidium in drinking water and Vibrio bacteria in bathing water, need to be further examined for their potential links to climate change, along with air-borne diseases  and rodent-borne diseases .
Veden välityksellä tarttuvien tautien mahdollista yhteyttä ilmastonmuutokseen on tutkittava lisää. Tällaisia tauteja ovat esimerkiksi saastuneesta juomavedestä saatavan Cryptosporidium-bakteerin tai uimavedessä esiintyvän Vibrio-bakteerin aiheuttamat taudit. Myös ilmastonmuutoksen ja ilmateitse tarttuvien ja jyrsijöiden levittämien tautien yhteyttä on tutkittava lisää.
For each of the above examples, it is important to point out that our current understandings contain elements of uncertainty.
Kaikkien edellä mainittujen esimerkkien osalta on muistettava, että nykytietämykseen sisältyy epävarmuustekijöitä.
Climate change is one of many important factors driving infectious disease spread, alongside human and animal population dynamics, intense global levels of trade and travel, changing patterns of land use, and so on.
Ilmastonmuutos on yksi monista tekijöistä, joilla on merkittävä rooli tartuntatautien leviämisessä. Leviämiseen vaikuttavat myös muun muassa ihmisväestöjen ja eläinpopulaatioiden dynamiikka, globaali kauppa ja matkailu sekä maankäytössä tapahtuvat muutokset.
Thus one important area of ECDC activity is to further quantify and examine the links between climate change and other determinants of communicable diseases.
Yksi ECDC:n merkittävistä tehtävistä onkin määrittää ja tutkia ilmastonmuutoksen ja muiden tarttuviin tauteihin vaikuttavien tekijöiden välisiä yhteyksiä.
European Environment and Epidemiology Network (E3):
Eurooppalainen ympäristö- ja epidemiologiaverkosto (E3):
21st Century Surveillance
valvonta 2000-luvulla
The pan-European capacity to analyse, predict and respond to changing communicable disease patterns due to global change is currently underdeveloped.
Yleiseurooppalaiset valmiudet analysoida ja ennustaa globaalien muutosten vaikutuksia tartuntatautien levinneisyyteen sekä vastata niihin ovat toistaiseksi riittämättömät.
Despite the abundance of environmental and epidemiologic data, they are often not linked, thereby preventing public health and environmental agencies and scientists from gaining more comprehensive understandings of the multi-causal pathways that drive environmental and epidemiological change.
Ympäristö- ja epidemiologista tietoa on runsaasti, mutta tiedot ovat hajallaan, mikä estää kansanterveyslaitoksia, ympäristöviranomaisia ja tutkijoita saamasta kokonaiskäsitystä ympäristö- ja epidemiologisten muutosten monisyisestä kehityksestä.
To address this shortcoming ECDC is exploring the development of the European Environment and Epidemiology Network (E3)  that could link climatic/environmental and infectious disease data in order to strengthen European capacity in forecasting, monitoring and responding to the threats posed by new and emerging diseases.
Puutteen korjaamiseksi ECDC selvittää eurooppalaisen ympäristö- ja epidemiologiaverkoston (E3-verkoston) toteutettavuutta. Verkosto yhdistäisi ilmastoon ja ympäristöön liittyvän tiedon ja infektiotauteja koskevan tiedon ja vahvistaisi näin valmiuksia Euroopassa ennakoida ja valvoa uusia ja kehittymässä olevia terveysuhkia ja reagoida niihin.
The E3 network would connect epidemic intelligence and infectious disease surveillance data (currently housed at ECDC) with meteorological variables, entomological data, water quality records, air quality measures, remote sensing information, geology, population density and many other information sources.
E3-verkosto yhdistäisi epidemioita ja tartuntatauteja koskevan tiedon (joka on nykyisin ECDC:n hallussa) ja meteorologiset seurantatiedot, entomologiset (hyönteistieteelliset) tiedot, vedenlaatutiedot, ilmanlaatumittaukset, kaukokartoitustiedot, geologiset tiedot, väestöntiheystiedot sekä monet muut tietolähteet.