natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vaccination against hepatitis C is not yet available.
Hepatiitti C:hen ei ole vielä rokotetta.
The human immunodeficiency virus (HIV) remains one of the most important communicable diseases in Europe.
Ihmisen immuunikatovirus (HIV) kuuluu Euroopan merkittävimpiin tartuntatauteihin.
It is an infection associated with serious disease, persistently high costs of treatment and care, significant number of deaths and shortened life expectancy.
HIV-infektio on vakava sairaus, jonka hoitokustannukset ovat korkeat ja johon liittyy korkea kuolleisuus sekä lyhentynyt elinajanodote.
HIV is a virus, which attacks the immune system and causes a lifelong severe illness with a long incubation period.
HIV on virus, joka hyökkää immuunijärjestelmää vastaan ja aiheuttaa pitkän itämisajan jälkeen elinikäisen vakavan sairauden.
HIV is spread by sexual contact with an infected person, by sharing needles or syringes (primarily for drug injection) with someone who is infected, or, less commonly (and now very rarely in countries where blood is screened for HIV antibodies), through transfusions of infected blood or blood clotting factors.
HIV leviää sukupuoliyhdynnässä tartunnan saaneelta henkilöltä, neulojen tai ruiskujen yhteiskäytössä (lähinnä huumeiden injektiokäytössä) tartunnan saaneelta henkilöltä tai harvemmin (ja nykyään hyvin harvoin maissa, joissa verestä testataan HIV:n vasta-aineet) veren tai sen hyytymistekijöiden siirrossa tartunnan saaneelta henkilöltä.
Babies born to HIV-infected women may become infected before or during birth or through breast-feeding.
HIV-infektion saaneiden äitien lapset voivat saada tartunnan raskauden aikana, synnytyksessä tai imetyksen kautta.
The end-stage of the infection, acquired immunodeficiency syndrome (AIDS), results from the destruction of the immune system.
Infektion loppuvaihe, hankinnainen immuunivajavuus (AIDS), seuraa immuunijärjestelmän romahtamista.
AIDS is defined by the presence of one or more “opportunistic” illnesses (other illnesses due to decreased immunity).
AIDS määritellään yhden tai usean "opportunistisen" sairauden (immuniteetin heikentymisestä johtuvan muun sairauden) esiintymiseksi.
Effective combination therapies, introduced in the mid-1990s and widely used in industrialised countries, have had a profound effect on the course of HIV infection, improving the quality of life and delaying the onset of AIDS and death in HIV-infected individuals.
Teollisuusmaissa 1990-luvun puolivälistä lähtien yleistyneet tehokkaat yhdistelmähoidot ovat vaikuttaneet voimakkaasti HIV-infektion leviämiseen. Ne parantavat HIV-infektion saaneiden henkilöiden elämänlaatua, hidastavat AIDSin puhkeamista ja pidentävät elinaikaa.
However, intolerance to side effects and appearance of resistant strains remain causes for concern.
Voimakkaat sivuvaikutukset sekä resistenttien kantojen ilmaantuminen ovat kuitenkin edelleen huolena.
Antimicrobial resistance
Mikrobilääkeresistanssi
Since their discovery, antibiotics have revolutionised the way we treat patients with bacterial infections and have contributed to reducing the mortality and morbidity from bacterial diseases.
Sen jälkeen kun antibiootit keksittiin, ne ovat mullistaneet bakteeri-infektioiden hoidon ja vähentäneet bakteeritaudeista johtuvaa kuolleisuutta ja sairastuneisuutta.
They are also an essential tool for modern medicine and common procedures such as transplants, chemotherapy for cancer and even orthopaedic surgery could not be performed without the availability of potent antibiotics.
Ne ovat myös olennaisen tärkeitä nykylääketieteelle, eikä yleisiä toimenpiteitä, kuten elinsiirtoleikkauksia, syövän kemoterapiaa eli solusalpaajahoitoja tai edes ortopedisiä leikkauksia voitaisi tehdä ilman tehokkaita antibiootteja.
Unfortunately antibiotics have also been liable to misuse.
Antibiootteja voidaan valitettavasti myös käyttää väärin.
Antibiotics are often unnecessarily prescribed for viral infections, against which they have no effect.
Niitä määrätään usein tarpeettomasti virusinfektioihin, joihin ne eivät tehoa.
Similarly when diagnoses are not accurately made, more often than not, broad-spectrum antibiotics, i.e. antibiotics that kill a large proportion of various bacteria and not only the bacteria responsible for the disease, are prescribed because the micro-organism responsible for the infection is not known.
Samaten puutteellisten diagnoosien seurauksena määrätään liian usein laajakirjoisia antibiootteja, eli antibiootteja, jotka tappavat taudin aiheuttajan lisäksi useita muita bakteereja, kun infektion aiheuttajaa ei tiedetä.
These examples of misuse promote the emergence and the selection of resistant bacteria.
Nämä ovat esimerkkejä väärinkäytöstä, joka edistää resistenttien bakteerien kehittymistä.
Considering the mechanisms behind the emergence of AMR, the strategy to fight it is rather straightforward:
Kun otetaan huomioon antibioottiresistenssin kehittymismekanismi, sen torjuntastrategia on melko yksinkertainen:
- use less antibiotics, i.e. only when they are needed to treat patients;
- antibioottien käyttöä on vähennettävä, eli niitä pitäisi käyttää vain, kun potilaan hoito edellyttää niitä,
- prevent the spread of resistant strains between persons.
- resistenttien kantojen leviäminen henkilöltä toiselle on estettävä.
Anthrax is a zoonotic disease (could be transferred from animals to humans) caused by the spore-producing bacterium Bacillus anthracis.
Pernarutto on itiöitä muodostavan Bacillus anthracis -bakteerin aiheuttama zoonoosi (tauti, joka voi siirtyä eläimestä ihmiseen).
Reservoirs are grass-eating animals, and the spores can survive in the environment for decades.
Bakteerin reservoaarina ovat ruohoa syövät eläimet, ja itiöt voivat elää ympäristössä vuosikymmeniä.
The disease is endemic in several regions of the world, including southern and eastern Europe.
Tautia esiintyy monilla alueilla eri puolilla maailmaa, myös Etelä- ja Itä-Euroopassa.
Humans may acquire the infection after exposure to spores, and symptoms appear one to seven days (up to 60 days) later.
Pernarutto tarttuu ihmiseen itiölle altistumisen kautta, ja sen oireet ilmaantuvat viikon (joskus jopa 60 päivän) kuluessa.
Clinical presentations include skin anthrax, lung anthrax, (with 75% death rate) and gastrointestinal forms (that may progress to blood infection and death).
Ihmisillä tavattaviin tautimuotoihin kuuluvat ihopernarutto, keuhkopernarutto (jossa kuolleisuus on 75 prosenttia) ja gastrointestinaalinen pernarutto (joka voi johtaa yleisinfektioon ja kuolemaan).
Antibiotic treatment is effective if given at an early stage.
Tauti voidaan hoitaa antibiooteilla, jos hoito aloitetaan riittävän aikaisin.
Control measures include the correct disposal of dead animal:
Tautia torjutaan hävittämällä kuolleet eläimet asianmukaisesti:
disinfection, decontamination and disposal of contaminated materials and decontamination of the environment.
saastunut aines desinfioidaan, steriloidaan ja hävitetään ja ympäristö puhdistetaan.
Anthrax-related bioterrorist threats have been investigated in Europe.
Euroopassa on tutkittu pernaruttoon liittyvää bioterrorismin uhkaa.
The agent was not confirmed, but a preparedness and response programme for attacks by biological and chemical agents (BICHAT) was developed in 2002 by the European Commission.
Ainetta ei ole havaittu, mutta Euroopan komissio laati vuonna 2002 biologisiin ja kemiallisiin uhkiin valmistautumista ja reagoimista koskevan toimintaohjelman (BICHAT-ohjelma).
Influenza is an acute infectious disease of the respiratory tract caused by the influenza virus which occurs in three types:
Influenssa on hengitysteiden äkillinen infektiotauti, jonka aiheuttaa jokin kolmesta influenssaviruksen lajista:
These are divided into those of high and low pathogenicity according to the severity of infection in birds.
Ne jaetaan matala- ja korkeapatogeenisiin viruksiin sen mukaan, kuinka vakavan sairauden ne aiheuttavat linnuilla.
Since 1997 a new and more deadly strain of highly pathogenic avian influenza virus (A/H5N1) has appeared in domestic poultry and humans, initially in southern China where the first human-to-human transmission took place.
Vuodesta 1997 lähtien siipikarjan ja ihmisten keskuudessa on levinnyt korkeapatogeenisen lintuinfluenssaviruksen uusi ja aiempaa tappavampi kanta (A/H5N1). Kanta on lähtöisin Etelä-Kiinasta, jossa myös todettiin sen ensimmäiset ihmiseltä ihmiselle tapahtuneet tartunnat.
After 2003, influenza A/H5N1 appeared in many Asian countries causing huge outbreaks in birds and a small number of severe human infections, almost entirely among people with close contacts with domestic poultry.
Vuoden 2003 jälkeen A/H5N1-influenssaa on esiintynyt useissa Aasian maissa, joissa se on aiheuttanut epidemioita lintujen keskuudessa ja vakavan infektion muutamalla ihmisellä, jotka ovat lähes kaikki olleet läheisesti tekemisissä siipikarjan kanssa.
There have been a few examples of person-to-person transmissions but no further spread.
Taudin on todettu parissa tapauksessa tarttuneen ihmiseltä ihmiselle, mutta se ei ole levinnyt sen laajemmalle.
This A/H5N1 group has shown itself to be unusually stable for an avian influenza strain and has spread among birds in two waves, the second of which took it out of south and south-east Asia to Europe and Africa through migratory birds and trade.
Tämä A/H5N1-kanta on osoittautunut harvinaisen kestäväksi lintuinfluenssakannaksi, ja se on levinnyt lintujen keskuudessa kahtena aaltona, joista jälkimmäinen kantoi sen Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta muuttolintujen ja kauppavirtojen mukana Eurooppaan ja Afrikkaan.
The virus is poorly adapted to humans who are difficult to infect except at high doses.
Virus ei tartu ihmisiin herkästi, vaan ainoastaan suurina määrinä.
The danger to humans lies in the fact that the strain is highly pathogenic in those few humans that do become infected.
Taudin vaara ihmisille piilee siinä, että kanta on erittäin patogeeninen niillä muutamalla, jotka saavat tartunnan.
However, there is generally no transmission from one human to another.
Ihmisten väliset tartunnat ovat kuitenkin harvinaisia.
Botulism is a serious paralytic illness caused by a nerve toxin produced by the bacterium Clostridium botulinum.
Botulismi on vakava halvaannuttava sairaus, jonka aiheuttaa Clostridium botulinum -bakteerin tuottama hermomyrkky.
The disease may occur after eating foods containing the toxin or due to development of the spores within the intestine of young children or within wounds.
Sairaus voi puhjeta myrkkyä sisältävän ruoan nauttimisen jälkeen tai itiöiden kehityttyä pienten lasten suolistossa tai haavoissa.
Food botulism is the dominating form of the disease, and paralytic symptoms generally appear after an incubation period of 12–36 hours (up to several days) after consumption of the toxin-containing food.
Elintarvikkeista johtuva botulismi on taudin yleisin muoto. Halvaantumisoireet ilmaantuvat tavallisesti 12–36 tunnin (jopa vuorokausien) kuluessa myrkkyä sisältävän ruoan nauttimisesta.
The symptoms may be very severe, and require intensive-care treatment and the administration of an anti-toxin.
Oireet voivat olla erittäin vakavia, ja ne edellyttävät tehohoitoa ja vastamyrkkyä.
Even where these are available, between 5 and 10 % of the patients die.
Niistä huolimatta 5–10 prosenttia potilaista kuolee.
Due to the extremely high potency of the toxin, botulism is included among the potential bio-terrorist threats.
Myrkyn voimakkuuden takia botulismi on sisällytetty mahdollisiin bioterroriuhkiin.
Following laboratory accidents, the toxin has also caused symptoms on inhalation, with a substantially reduced incubation period.
Laboratorioissa tapahtuneiden onnettomuuksien seurauksena myrkky on aiheuttanut oireita myös sisäänhengitettynä, ja silloin itämisaika on ollut huomattavasti lyhyempi.
Brucellosis
Bruselloosi
Brucellosis is an infection caused by Brucella bacteria.
Bruselloosi on Brucella-bakteerin aiheuttama infektio.
The common reservoirs for Brucella bacteria that may infect humans are cattle, dogs, sheep, goats, and pigs.
Brucella-bakteerin tavallisia reservoaareja, joista tauti voi tarttua ihmisiin, ovat naudat, koirat, lampaat, vuohet ja siat.
Brucellosis occurs worldwide but the Mediterranean region has been particularly affected.
Bruselloosia esiintyä kaikkialla maailmassa, mutta erityisen yleinen se on Välimeren alueella.
Humans become infected by direct or indirect contact with animals or with contaminated animal products (including unpasteurised milk and dairy products) or by the inhalation of aerosols.
Tauti tarttuu ihmisiin suorasta tai välillisestä kosketuksesta tartunnan saaneisiin eläimiin tai saastuneisiin eläintuotteisiin (myös pastöroimattomista maito- ja meijerituotteista) tai hiukkasten hengittämisen kautta.
After an incubation period of five to 60 days, symptoms may appear either acutely or insidiously.
Taudin itämisaika on 5–60 vuorokautta, minkä jälkeen oireet voivat ilmaantua joko äkillisesti tai vähitellen.
Untreated, the disease may become chronic.
Jos tautia ei hoideta, se voi muuttua krooniseksi.
The various symptoms are both general (fever, weakness, joint pain) and organ-specific (including infections in the brain infection and heart valves).
Oireet voivat olla yleisiä (kuume, heikotus, nivelkipu), tai sellaisia, jotka vaikuttavat tiettyyn elimeen (esimerkiksi infektiot aivossa tai sydänläpässä).
Untreated, brucellosis can lead to death.
Hoitamattomana bruselloosi voi johtaa kuolemaan.
Prolonged antibiotic treatment is usually effective.
Tautiin tehoaa yleensä pitkäaikainen antibioottihoito.
Control measures include animal vaccination and/or test-and-slaughter of infected animals, as well as pasteurisation of milk and dairy products.
Torjuntatoimiin kuuluvat eläinten rokottaminen ja/tai tartunnan saaneiden eläinten testaus ja teurastus sekä maito- ja meijerituotteiden pastörointi.
Campylobacter infection
Kampylobakteerin aiheuttama infektio
Campylobacteriosis is a diarrhoeal disease caused by Campylobacter bacteria, found in animals such as poultry, cattle, pigs, wild birds and wild mammals.
Kampylobakterioosi on ripulitauti, jonka aiheuttaa eläinten, kuten siipikarjan, nautakarjan, sikojen, villilintujen ja luonnonvaraisten nisäkkäiden kantama kampylobakteeri.
The most frequent way of getting infected is through the consumption of contaminated food (mainly poultry) or water.
Tavallisin tartuntatapa on saastuneen ruoan (pääasiallisesti siipikarjan) tai veden nauttiminen.
Other risk factors include swimming in natural surface-waters and direct contact with infected animals.
Muita riskitekijöitä ovat uinti saastuneessa pintavedessä ja suora kosketus tartunnan saaneeseen eläimeen.
After an incubation period of 2–5 days (range 1–10 days) common symptoms are severe abdominal pain, watery and/or bloody diarrhoea and fever.
Taudin itämisaika on 2–5 vuorokautta (vaihteluväli 1–10 vuorokautta), minkä jälkeen yleisiä oireita ovat kova vatsakipu, vetinen ja/tai verinen ripuli ja kuume.
Chikungunya is present in parts of Africa, Southeast Asia and on the Indian subcontinent.
Chikungunya-kuumetta esiintyy osissa Afrikkaa, Kaakkois-Aasiaa sekä Intian niemimaata.
Usually, symptoms last for a few days and the disease is self-limiting but occasionally they will persist and result in hospitalisation.
Oireet kestävät tavallisesti muutaman päivän ja tauti paranee itsestään, mutta toisinaan oireet jatkuvat ja vaativat sairaalahoitoa.
Antimicrobial therapy is seldom needed.
Antibioottihoitoa tarvitaan vain harvoin.
Campylobacter infection has been associated with complications such as later joint inflammation (5–10% of cases) and, on rare occasions, Guillain-Barré syndrome (a temporary but severe paralysis that may be total).
Kampylobakteerin aiheuttamaan infektioon voi liittyä sellaisia jälkitauteja kuin niveltulehdus (5–10 % tapauksista) ja harvoin Guillain-Barrén oireyhtymä (ohimenevä mutta voimakas halvaantuminen, joka voi olla täydellinen).
The most recent large outbreaks were reported in 2005–2006 from Réunion Island, Mauritius, Mayotte and several Indian states.
Viimeisimmät laajat epidemiat todettiin vuosina 2005–2006 Réunionilla, Mauritiuksella, Mayottella ja useissa Intian osavaltioissa.
As a prophylactic measure, control of Campylobacter colonisation in poultry is important, as well as hygienic processing of meat, and the protection and control of private drinking water supplies.
Infektion ehkäisemiseksi on tärkeää torjua kampylobakteerin leviämistä siipikarjassa, käsitellä lihaa hygieenisesti sekä suojata ja valvoa yksityisiä juomaveden lähteitä.
Crimean Congo haemorrhagic fever (CCHF)
Kongon-Krimin verenvuotokuume
Crimean Congo haemorrhagic fever (CCHF) is a tick-borne viral disease with symptoms such as high fever, muscle pain, dizziness, abnormal sensitivity to light, abdominal pain and vomiting.
Krimin-Kongon verenvuotokuume on punkkien levittämä virustauti, jonka oireita ovat korkea kuume, lihaskipu, huimaus, valoherkkyys, vatsakipu ja oksentelu.
Later on, sharp mood swings may occur, and the patient may become confused and aggressive.
Myöhemmässä vaiheessa voi esiintyä voimakasta mielialan vaihtelua, ja potilas voi muuttua sekavaksi ja väkivaltaiseksi.
CCHF virus is widespread and evidence for the virus has been found among ticks in Africa, Asia, the Middle East and Eastern Europe.
Krimin-Kongon verenvuotokuume on levinnyt laajalle, ja virusta on löydetty punkeista Afrikassa, Aasiassa, Lähi-idässä ja Itä-Euroopassa.
Recently outbreaks have occurred in the Balkans and in North-Eastern Turkey.
Taudin epidemioita on viime aikoina puhjennut Balkanin maissa ja Koillis-Turkissa.
Chikungunya fever
Chikungunya-kuume
Chikungunya fever is a mosquito-borne viral disease with symptoms such as fever, joint pain, muscle pain, headache and nose and gum bleeding.
Chikungunya-kuume on hyttysten levittämä virustauti, jonka oireita ovat kuume, nivelkipu, lihaskipu, päänsärky sekä nenä- ja ienverenvuoto.
Chikungunya is present in parts of Africa, Southeast Asia and on the Indian sub-continent.
Chikungunya-kuumetta esiintyy osissa Afrikkaa, Kaakkois-Aasiaa sekä Intian niemimaata.
Recent and very large outbreaks have been reported from La Réunion, Mauritius, Mayotte and several Indian states.
Laajoja epidemioita on viime aikoina puhjennut Réunionilla, Mauritiuksella, Mayottella ja useissa Intian osavaltioissa.
Imported cases among tourists have been identified in several European countries.
Turistien mukana tautia on kulkeutunut useisiin Euroopan maihin.
The first spread within Europe was reported from North-Eastern Italy in August 2007.
Taudin ensimmäinen epidemia Euroopassa todettiin elokuussa 2007 Koillis-Italiassa.
Chlamydia infection
Klamydiainfektio
Chlamydiae are bacteria capable of producing infection in several organ systems.
Chlamydia-bakteerit voivat aiheuttaa infektioita useissa elimissä.
In Europe the most important infections are sexually transmitted infections (STI).
Euroopassa merkittävimpiä klamydiainfektioita ovat sukupuoliteitse tarttuvat infektiot.
They are due to Chlamydia trachomatis causing uro-genital disease and “lymphogranuloma venereum” (LGV), a systemic disease with swollen lymph nodes in the groin.
Niissä Chlamydia trachomatis aiheuttaa virtsa- ja sukupuolielimiin liittyviä tauteja ja ”lymphogranuloma venereumia” (LGV), koko elimistön sairautta, jossa nivusten imusolmukkeet turpoavat.
The incubation period of chlamydia STIs is between two and three weeks.
Sukupuoliteitse tarttuvan klamydian itämisaika on 2–3 viikkoa.
Chlamydia trachomatis responds promptly to antibiotic treatment.
Antibioottihoito tehoaa nopeasti Chlamydia trachomatis -bakteeriin.
However, uro-genital Chlamydia infection often remain without symptoms and can undetected cause infertility.
Virtsa- ja sukupuolielimiin liittyvä klamydiainfektio on kuitenkin usein oireeton, ja hoitamattomana se voi aiheuttaa hedelmättömyyttä.
Chlamydia infection is the most frequently reported bacterial STI in several European countries.
Klamydiainfektio on useissa Euroopan maissa yleisin bakteerien aiheuttama sukupuolitauti.
LGV is now also increasing, having until recently occurred only sporadically in the western world and since 2004, LGV infection has been noted in several large European cities among men who have sex with men.
Myös LGV on yleistymässä, vaikka sitä on viime aikoihin asti esiintynyt länsimaissa vain satunnaisesti, ja vuodesta 2004 lähtien LGV-infektioita on todettu useissa Euroopan suurkaupungeissa miehillä, jotka harjoittavat seksiä miesten kanssa.
Sexual partners need to be evaluated and eventually treated to prevent mutual re-infection and/or further spread of disease.
Seksikumppanit on testattava ja tarvittaessa hoidettava uudelleentartunnan ja/tai taudin leviämisen ehkäisemiseksi.
Cholera is an acute diarrhoeal infection caused by the bacterium Vibrio cholera of serogroups O1 or O139.
Kolera on Vibrio cholerae -bakteerin seroryhmien O1 tai O139 aiheuttama äkillinen infektio, johon liittyy ripulia.
Humans are the only relevant reservoir, even though Vibrios can survive for a long time in coastal waters contaminated by human excreta.
Ihmiset ovat taudin ainoa merkittävä reservoaari, ja Vibrio-bakteerit voivat elää pitkään ihmisen ulosteen saastuttamassa rantavedessä.
Consumption of contaminated water and food, especially seafood eaten under-cooked, results in infection.
Infektion voi saada saastuneen veden ja ruoan, erityisesti riittämättömästi kypsennettyjen meren elävien, nauttimisesta.
After a short incubation period of less than five days, the typical symptoms might develop, characterised by vomiting and watery diarrhoea.
Lyhyen, alle viiden päivän itämisajan jälkeen voi ilmaantua tyypillisiä oireita, joita ovat oksentelu ja vetinen ripuli.
In most cases, though, symptoms are mild or absent and infected individuals become carriers with no symptoms.
Useimmissa tapauksissa oireet ovat kuitenkin lieviä tai niitä ei ilmaannu lainkaan, vaan tartunnan saaneista henkilöistä tulee taudin oireettomia kantajia.
With timely treatment (fluid replacement and antibiotics), less than 1% of patients with symptoms die.
Jos hoito (nesteensiirto ja antibiootit) aloitetaan ajoissa, alle prosentti oireilevista potilaista kuolee.
The disease has not been endemic in Europe for a long time, and thanks to high hygiene standards the potential for imported cases to generate further ones is low.
Tautia ei ole esiintynyt Euroopassa pitkään aikaan, ja tiukkojen hygieniavaatimusten ansiosta Euroopan ulkopuolelta tulevat tapaukset eivät pääse helposti leviämään.
Clostridium difficile infection
Clostridium difficile -infektio
Clostridium difficile is a bacterium that is widely distributed in soil and intestinal tracts of animals.
Clostridium difficile on bakteeri, jota esiintyy runsaasti maaperässä ja eläinten suolistossa.
The clinical spectrum ranges from mild diarrhoea to severe life threatening infection of the wall of the large bowel.
Sen aiheuttamat taudit vaihtelevat lievästä ripulista hengenvaaralliseen paksusuolen seinämän infektioon.
The disease is often (but not always) associated with previous antibiotic use, and has mainly been spread within hospitals.
Tauti liittyy usein (muttei aina) aiempaan antibioottien käyttöön, ja se leviää pääasiallisesti sairaaloissa.
There is an increase of reports of community-acquired infection.
Infektiotartuntojen määrä on kasvussa.
The transmission of C. difficile can be patient-to-patient, via contaminated hands of healthcare workers or by environmental contamination.
Clostridium difficile voi tarttua potilaasta toiseen hoitotyöntekijöiden käsistä tai ympäristön kautta.
Since March 2003, increasing rates of Clostridium difficile infection with a more severe course, higher mortality, and more complications have been reported in Canada and USA.
Kanadassa ja Yhdysvalloissa on maaliskuusta 2003 lähtien raportoitu yhä enemmän vakavia Clostridium difficile -infektioita, joissa kuolleisuus on suuri ja joihin liittyy paljon komplikaatioita.
Cryptosporidia are intestinal parasites infecting a variety of animals (e.g. cattle, sheep, rodents, cats and dogs, but also birds, fish and reptiles).
Cryptosporidium-alkueläimet ovat suolistoloisia, jotka voivat aiheuttaa infektioita erilaisille eläimille (kuten naudoille, lampaille, jyrsijöille, kissoille ja koirille, sekä linnuille, kaloille ja matelijoille).