natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The recommended dose of ritonavir is 600 mg (6 tablets) twice daily (total of 1,200 mg per day) by mouth.
Ritonaviirin suositusannos on 600 mg (6 tablettia) kahdesti vuorokaudessa (yhteensä 1200 mg vuorokaudessa) suun kautta.
Ritonavir is a protease inhibitor used to control HIV infection.
Ritonavir Mylan on proteaasinestäjä, jota käytetään HIV-infektion hoitoon.
The pharmacokinetic parameters observed with various dosing schemes of ritonavir alone are shown in the table below.
Eri ritonaviiriannostuksilla todetut farmakokineettiset parametrit on esitetty seuraavassa taulukossa.
Caution should be exercised in administering afatinib with ritonavir (refer to the afatinib SmPC).
Varovaisuutta on noudatettava, jos afatinibia annetaan yhdessä ritonaviirin kanssa (ks. afatinibin valmisteyhteenveto).
Multipack: 90 (3 bottles of 30) film-coated tablets
Monipakkaus: 90 (3 purkkia, joissa 30 tablettia) kalvopäällysteistä tablettia
The signs of toxicity observed in animals (mice and rats) included decreased activity, ataxia, dyspnoea and tremors.
Eläimillä (hiiri ja rotta) havaittuja toksisuusoireita olivat aktiviteetin lasku, ataksia, dyspnea ja vapina.
A controlled study completed in 1996 with ritonavir as add-on therapy in HIV-1 infected patients extensively pre-treated with nucleoside analogues and baseline CD4 cell counts ≤ 100 cells/μl showed a reduction in mortality and AIDS defining events.
Vuonna 1996 päättynyt kontrolloitu tutkimus, jossa ritonaviiria annettiin add-on-hoitona HIV-1positiivisille potilaille, jotka olivat aiemmin saaneet laaja-alaista nukleosidianalogihoitoa ja joiden lähtötason CD4-soluarvo oli ≤ 100 solua/mikrol, osoitti kuolleisuuden ja AIDSiin liittyvien tapahtumien vähenevän.
Human experience of acute overdose with ritonavir is limited.
Tietoa ritonaviirin akuutista yliannostuksesta ihmisellä on vähän.
Ritonavir should be used with caution in such patients (see section 5.1).
Tällaisille potilaille ritonaviiria tulee antaa varoen (ks. kohta 5.1).
Adverse reactions in clinical studies and post-marketing in adult patients System Order Class
Kliinisissä tutkimuksissa ja valmisteen markkinoille tulon jälkeen havaitut haittavaikutukset aikuispotilailla
Ritonavir is recommended for children 2 years of age and older.
Ritonaviiria suositellaan 2-vuotiaille ja sitä vanhemmille lapsille.
Also tell your doctor if you experience joint stiffness, aches and pains (especially of the hip, knee and shoulder) and difficulty moving, as this may be a sign of osteonecrosis.
Kerro lääkärillesi myös, jos sinulla esiintyy nivelten jäykkyyttä, särkyä tai kipua (koskee etenkin lonkka-, polvi- ja olkaniveliä) ja liikkumisvaikeuksia, sillä ne voivat olla merkkejä osteonekroosista.
Ritonavir should be started at 250 mg/m and increased at 2 to 3 day intervals by 50 mg/m twice daily.
Ritonaviirin aloitusannos on 250 mg/m2, ja annosta suurennetaan 2-3 päivän välein 50 mg/m2 kahdesti päivässä.
Hepatic changes involved hepatocellular, biliary and phagocytic elements and were accompanied by increases in hepatic enzymes.
Maksamuutoksissa nähtiin hepatosellulaarisia, biliaarisia ja fagosyyttisiä elementtejä, ja niihin liittyi maksa-arvojen nousua.
Ritonavir is likely to change the uterine bleeding profile and reduce the effectiveness of estradiol-containing contraceptives (see section 4.4).
Ritonaviiri todennäköisesti muuttaa vuotoprofiilia ja heikentää estradiolia sisältävien ehkäisyvalmisteiden tehoa (ks. kohta 4.4).
Hormonal contraceptive Ethinylestradiol
Hormonaaliset ehkäisyvalmisteet Etinyyliestradioli
The isopropylthiazole oxidation metabolite (M-2) is the major metabolite and has antiviral activity similar to that of parent compound.
Tärkein metaboliitti on isopropyylitiatsolin oksidatiivinen metaboliitti (M-2), jolla on samantyyppinen antiviraalinen vaikutus kuin kanta-aineella.
Animal studies do not indicate harmful effects of ritonavir on fertility (see section 5.3).
Eläinkokeet eivät osoita haitallisia vaikutuksia ihmisen hedelmällisyyteen (ks. kohta 5.3).
Erectile dysfunction, as the medicines used to treat erectile dysfunction can cause hypotension and prolonged erection.
erektiohäiriö, sillä erektiohäiriön hoitoon käytettävät lääkkeet voivat aiheuttaa matalan verenpaineen ja pitkittyneen erektion.
Steroids (e.g. dexamethasone, fluticasone propionate, prednisolone, triamcinolone) as ritonavir may raise the blood levels of these medicines which may lead to Cushing's syndrome (development of a rounded face) and reduce production of the hormone cortisol.
Steroidit (esim. deksametasoni, flutikasonipropionaatti, prednisoloni, triamsinoloni), sillä ritonaviiri saattaa suurentaa näiden lääkkeiden pitoisuuksia veressä, mikä voi ja aiheuttaa Cushingin oireyhtymän (nk. kuukasvoisuus), sekä vähentää kortisolihormonin eritystä.
In the event of unexplained or continual muscle pain, tenderness, weakness or cramps, stop taking the medicine, contact your doctor as soon as possible or go to the Accident and Emergency Department of your nearest hospital.
Jos sinulla esiintyy selittämätöntä tai jatkuvaa lihaskipua, -arkuutta, -heikkoutta tai -kouristuksia, lopeta lääkkeen käyttäminen ja ota viipymättä yhteys lääkäriisi tai hakeudu lähimmän sairaalan päivystyspoliklinikalle.
Ultrastructural evidence suggests that these retinal changes may be secondary to phospholipidosis.
Mikroskooppitutkimuksista saatu näyttö viittaa siihen, että nämä verkkokalvomuutokset saattavat olla fosfolipidoosin aiheuttamia.
Concomitant administration of glecaprevir/pibrentasvir and ritonavir is not recommended due to an increased risk of ALT elevations associated with increased glecaprevir exposure.
Glekapreviirin/pibrentasviirin ja ritonaviirin samanaikaista käyttöä ei suositella, sillä suurentuneeseen glekapreviirialtistukseen liittyy suurentunut ALAT-arvon nousun riski.
Co-administration of ibrutinib and ritonavir should be avoided.
Ibrutinibin ja ritonaviirin yhteiskäyttöä on vältettävä.
100, single dose 500q12h ↑ 11-fold ↑ 4-fold Concomitant use of sildenafil for the treatment of erectile dysfunction with ritonavir dosed as an antiretroviral agent or as a pharmacokinetic enhancer should be with caution and in no instance should sildenafil doses exceed 25 mg in 48 hours (see also section 4.4).
100, kerta-annos 500/ 12 h ↑ 11-kertainen ↑ 4-kertainen Antiretroviraalisena aineena tai farmakokinetiikan tehostajana käytetyn ritonaviirin ja erektiohäiriön hoitoon käytettävän sildenafiilin samanaikaisessa käytössä tulee noudattaa varovaisuutta, eikä 48 tunnin aikana otettava sildenafiiliannos saa missään tilanteessa olla suurempi kuin 25 mg (ks. myös kohta 4.4).
Dose adjustment should be considered based on the patient's clinical response to methadone therapy.
Annoksen muuttamista on harkittava ottaen huomioon potilaan kliininen vaste metadonihoidolle.
Although rifampicin may induce metabolism of ritonavir, limited data indicate that when high doses of ritonavir (600 mg twice daily) is co-administered with rifampicin, the additional inducing effect of rifampicin (next to that of ritonavir itself) is small and may have no clinical relevant effect on ritonavir levels in high-dose ritonavir therapy.
Vaikka rifampisiini voi kiihdyttää ritonaviirin metaboliaa, vähäiset tiedot viittaavat siihen, että annettaessa suuria ritonaviiriannoksia (600 mg kahdesti päivässä) samanaikaisesti rifampisiinin kanssa ritonaviirin lisääntynyt kiihdyttävä vaikutus on vähäinen (verrattavissa ritonaviirin omaan metaboliaan).
β2-agonist (long acting) Salmeterol
β2-salpaajat (pitkävaikutteiset) Salmeteroli
Since ritonavir is extensively metabolised by the liver and is highly protein bound, dialysis is unlikely to be beneficial in significant removal of the medicine.
Koska ritonaviiri metaboloituu suureksi osaksi maksassa ja sitoutuu voimakkaasti proteiineihin, ei dialyysillä todennäköisesti pystytä poistamaan merkittäviä lääkemääriä.
This medicine has been prescribed for you.
Tämä lääke on määrätty vain sinulle eikä sitä pidä antaa muiden käyttöön.
The active substance is ritonavir.
Vaikuttava aine on ritonaviiri.
Co-administration of voriconazole and ritonavir dosed as a pharmacokinetic enhancer should be avoided, unless an assessment of the benefit/risk to the patient justifies the use of voriconazole.
Vorikonatsolin ja farmakokinetiikan tehostajana käytetyn ritonaviirin samanaikaista antoa tulee välttää, ellei hyöty/riskiarviointi oikeuta vorikonatsolin käyttöä.
For selected medicinal products (e.g. alprazolam) the inhibitory effects of ritonavir on CYP3A4 may decrease over time.
Tiettyjen lääkeaineiden (esim. alpratsolaamin) kohdalla ritonaviirin CYP3A4-entsyymiin kohdistuva estovaikutus saattaa heikentyä ajan myötä.
For patients who have completed the ramp-up phase and are on a steady daily dose of venetoclax, reduce the venetoclax dose by at least 75% when used with strong CYP3A inhibitors (refer to the venetoclax SmPC for dosing instructions).
Kun venetoklaksiannoksen suurentamisvaihe on ohi ja potilaan vuorokausiannos on vakiintunut, pienennä venetoklaksiannosta ainakin 75 %, jos venetoklaksia käytetään samanaikaisesti voimakkaan CYP3A4estäjän kanssa (annostusohjeet, ks. venetoklaksin valmisteyhteenveto).
These are listed earlier in section 2, under ‘Do not take Ritonavir Mylan'.
Luettelo näistä lääkkeistä on kohdassa 2. otsikon 'Älä käytä Ritonavir Mylania' alla.
Potential for serious and/or life-threatening reactions in patients with renal and/or hepatic impairment (see sections 4.4 and 4.5).
Potentiaalinen vakava ja/tai henkeä uhkaava reaktio potilailla, joilla on munuaisten ja/tai maksan vajaatoiminta (ks. kohdat 4.4 ja 4.5).
Maximal inhibition of metabolism of the co-administered protease inhibitor is generally achieved with ritonavir doses of 100 mg daily to 200 mg twice daily, and is dependent on the co-administered protease inhibitor.
Samanaikaisesti käytettävän proteaasinestäjän metabolian maksimaalinen estovaikutus saavutetaan yleensä ritonaviiriannoksilla, jotka vaihtelevat tasolta 100 mg vuorokaudessa tasolle 200 mg kahdesti vuorokaudessa, ja se riippuu samanaikaisesti käytettävästä proteaasinestäjästä.
Amphetamine derivatives Amphetamine
Amfetamiinijohdokset Amfetamiini
In intent to treat analyses, 72% and 36% of patients achieved reduction in plasma HIV-1 RNA of ≤ 400 copies/ml at Week 16 and 104, respectively.
Hoitoaikeen mukaisissa analyyseissä (ITT) 72 %:lla potilaista plasman HIV-1 RNAarvo oli pienentynyt ≤ 400 kopiota/ml viikolla 16 ja 36 %:lla potilaista viikolla 104.
If you forget to take Ritonavir Mylan
Jos unohdat ottaa Ritonavir Mylan -valmistetta
Antidepressants Amitriptyline, fluoxetine, imipramine, nortriptyline, paroxetine, sertraline
Masennuslääkkeet Amitriptyliini, fluoksetiini, imipramiini, nortriptyliini, paroksetiini, sertraliini
A large amount (6100 live births) of pregnant women were exposed to ritonavir during pregnancy; of these, 2800 live births were exposed during the first trimester.
Suuri joukko naisia on altistunut ritonaviirille raskauden aikana (6 100 elävänä syntynyttä lasta).
If you stop taking Ritonavir Mylan
Jos lopetat Ritonavir Mylan -valmisteen ottamisen
3mg/kg q8h 500q12h ↓ 43% ↓ 32% An increased dose of theophyline may be required when co-administered with ritonavir, due to induction of CYP1A2.
3 mg/kg /8h 500/ 12 h ↓ 43% Samanaikainen ritonaviirihoito voi edellyttää teofylliiniannoksen suurentamista CYP1A2:n induktion takia.
After ritonavir use for 10 days, no inhibitory effect of ritonavir was observed.
Kun ritonaviiria oli käytetty 10 vuorokauden ajan, ei estovaikutuksia havaittu.
Co-administration of ritonavir with these medicinal products is expected to substantially increase their concentrations and may result in associated adverse reactions such as hypotension and prolonged erection (see section 4.5).
Ritonaviirin ja näiden lääkevalmisteiden samanaikainen käyttö oletettavasti suurentaa näiden lääkeaineiden pitoisuuksia huomattavasti, ja tämä voi aiheuttaa haittavaikutuksia, kuten hypotensiota tai erektion pitkittymistä (ks. kohta 4.5).
Increased digoxin levels observed in patients receiving ritonavir may lessen over time as induction develops (see section 4.4).
Ritonaviirihoitoa saaneilla potilailla todettu digoksiinipitoisuuksien suureneminen saattaa vähentyä ajan myötä induktion kehittyessä (ks. kohta 4.4).
Steroids
Steroidit
The inducing effect may persist for at least 2 weeks after cessation of treatment with St John's wort (see section 4.3).
Induktiovaikutus saattaa kestää vähintään kaksi viikkoa mäkikuisman käytön lopettamisen jälkeen (ks. kohta 4.3).
Concomitant use of ritonavir and fluticasone or other glucocorticoids that are metabolised by CYP3A4 is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects, including Cushing's syndrome and adrenal suppression (see section 4.5).
Ritonaviirin ja flutikasonin tai muiden CYP3A4-reitin kautta metaboloituvien glukokortikoidien samanaikaista käyttöä ei suositella, ellei hoidosta mahdollisesti koituva hyöty ole suurempi kuin systeemisten kortikosteroidivaikutusten (mukaan lukien Cushingin oireyhtymä ja lisämunuaiskuoren vajaatoiminta) riski (ks. kohta 4.5).
Serum levels of ritonavir may be affected by select co-administered medicinal products (e.g. delavirdine, efavirenz, phenytoin and rifampicin).
Seerumin ritonaviiripitoisuudet saattavat muuttua tiettyjen samanaikaisesti käytettävien lääkeaineiden vaikutuksesta (esim. delavirdiini, efavirentsi, fenytoiini ja rifampisiini).
The inhibitory effect of ritonavir (with or without other protease inhibitors) on P-gp activity may decrease over time (e.g. digoxin and fexofenadine-see table “Ritonavir effects on non-antiretroviral medicinal products” below).
Ritonaviirin P-glykoproteiiniin kohdistuva estovaikutus (riippumatta siitä, käytetäänkö sitä yhdessä muiden proteaasinestäjien kanssa vai ei) saattaa heikentyä ajan myötä (esim. digoksiini ja feksofenadiini - ks. jäljempänä taulukko ”Ritonaviirin vaikutukset ei-antiretroviraalisiin lääkevalmisteisiin”).
30 film-coated tablets 90 film-coated tablets 100 film-coated tablets
30 kalvopäällysteistä tablettia 90 kalvopäällysteistä tablettia 100 kalvopäällysteistä tablettia
117 Allée des Parcs, 69800 Saint-Priest, France
117 Allée des Parcs 69800 Saint-Priest Ranska
It is important that Ritonavir Mylan tablets are swallowed whole and not chewed, broken or crushed.
On tärkeää, että Ritonavir Mylan -tabletit niellään kokonaisena ja ettei niitä pureskella, murreta tai murskata.
However, if the benefit outweighs the risk, co-administration of bedaquiline with ritonavir must be done with caution.
Jos hyödyt kuitenkin ylittävät riskit, bedakiliinin ja ritonaviirin samanaikaisessa käytössä on noudatettava varovaisuutta.
What Ritonavir Mylan looks like and contents of the pack Ritonavir Mylan film-coated tablets are yellow, capsule shaped and marked with ‘M163' on one side and plain on the other.
Ritonavir Mylan kalvopäällysteiset tabletit ovat keltaisia ja pitkänomaisia ja niissä on toisella puolella merkintä 'M163' ja toinen puoli on sileä.
Higher doses of ritonavir have been shown to be associated with an increased incidence of adverse reactions.
Suurempien ritonaviiriannosten on osoitettu lisäävän haittavaikutusten ilmaantuvuutta.
Renal failure, renal impairment, elevated creatinine, hypophosphataemia and proximal tubulopathy (including Fanconi syndrome) have been reported with the use of tenofovir disoproxil fumarate (DF) in clinical practice (see section 4.8).
Munuaisten vajaatoimintaa, munuaisten toiminnan heikentymistä, kohonneita kreatiniiniarvoja, hypofosfatemiaa ja proksimaalisen munuaistiehyen toimintahäiriöitä (mukaan lukien Fanconin oireyhtymä) on raportoitu tenofoviiridisoproksiilifumaraatin (DF) kliinisen käytön yhteydessä (ks. kohta 4.8).
Your doctor will advise you on the dosage to be taken.
Lääkärisi kertoo sinulle, miten paljon lääkettä sinun tulee ottaa.
Particular caution should be used when prescribing ritonavir in patients taking digoxin since co-administration of ritonavir with digoxin is expected to increase digoxin levels.
Määrättäessä ritonaviiria digoksiinihoitoa saavalle potilaalle on noudatettava erityistä varovaisuutta, koska ritonaviirin ja digoksiinin samanaikainen käyttö oletettavasti suurentaa digoksiinipitoisuuksia.
In a study completed in 2000, 76 HIV-1 infected children aged 6 months to 12 years who were protease inhibitor naive and naive to lamivudine and/or stavudine received ritonavir 350 or 450 mg/m2 every 12 hours co-administered with lamivudine and stavudine.
Vuonna 2000 päättyneessä tutkimuksessa 76 HIV-1-infektoitunutta lasta (ikä 6 kuukautta - 12 vuotta), jotka eivät olleet aiemmin saaneet proteaasinestäjiä eivätkä lamivudiinia ja/tai stavudiinia, sai ritonaviiria 350 tai 450 mg/m2 aina 12 tunnin välein yhdessä lamivudiinin ja stavudiinin kanssa.
117 Allée des Parcs, Saint-Priest, 69800, France
117 Allée des Parcs Saint-Priest 69800, Ranska
If ritonavir is co-administered with parenteral midazolam, it should be done in an intensive care unit (ICU) or similar setting which ensures close clinical monitoring and appropriate medical management in case of respiratory depression and/or prolonged sedation.
Ritonaviiria saa antaa samanaikaisesti parenteraalisen midatsolaamin kanssa vain tehoosastolla tai muissa vastaavanlaisissa olosuhteissa, joissa tarkka kliininen seuranta ja mahdollisen hengityslaman ja/tai pitkittyneen sedaation asianmukainen lääketieteellinen hoito on mahdollista.
In a study completed in 1996 recruiting less advanced HIV-1 infected patients (CD4 200-500 cells/μl) without previous antiretroviral therapy, ritonavir in combination with zidovudine or alone reduced viral load in plasma and increased CD4 count.
Vuonna 1996 päättyneessä tutkimuksessa, johon osallistui HIV-1-infektion varhaisemmassa vaiheessa olevia potilaita (CD4 200-500 solua/mikrol), jotka eivät olleet aiemmin saaneet antiretroviraalista hoitoa, ritonaviiri tsidovudiiniin kombinoituna tai yksinään vähensi viruskuormaa plasmassa ja suurensi CD4-arvoa.
Dysgeusia, oral and peripheral paraesthesia, headache, dizziness, peripheral neuropathy
Dysgeusia, suun ja ääreisosien parestesia, päänsärky, heitehuimaus, perifeerinen neuropatia
Ritonavir Mylan can cause dizziness.
Ritonavir Mylan voi aiheuttaa huimausta.
Tipranavir with ritonavir should not be used in treatment-naïve patients.
Tipranaviiria yhdessä ritonaviirin kanssa ei saa käyttää aiemmin hoitamattomille potilaille.
(μg•h/ml) t1/2 (h)
Cl/F (l/h)
Recommendations regarding use of ritonavir dosed as a pharmacokinetic enhancer with rifabutin are noted in section
Suositukset ritonaviirin käytöstä farmakokinetiikan tehostajana yhdessä rifabutiinin kanssa on annettu kohdassa 4.5.
Patients with advanced HIV disease may be at risk of elevated triglycerides and pancreatitis (see section 4.4).
Potilailla, joilla on pitkälle edennyt HIV, on veren triglyseridipitoisuuden suurenemisen sekä pankreatiitin riski (ks. kohta 4.4).
Ritonavir should not be given as a pharmacokinetic enhancer or as an antiretroviral agent to patients with decompensated liver disease.
Ritonaviiria ei pidä käyttää farmakokinetiikan tehostajana eikä antiretroviraalisena aineena, jos potilaalla on dekompensaatioon ehtinyt maksasairaus.
There are medicines that may not mix with ritonavir because their effects could increase or decrease when taken together.
On muitakin lääkkeitä, joita ei ehkä voi käyttää samanaikaisesti ritonaviirin kanssa siksi, että samanaikainen käyttö saattaa voimistaa tai heikentää näiden lääkkeiden vaikutusta.
(may be red, raised, itchy), severe swelling of the skin and other tissues
(mahdollisesti punoittava, kutiseva tai kohoihottuma), ihon ja muiden kudosten vaikea turvotus
The increased digoxin levels may lessen over time (see section 4.5).
Suurentuneet digoksiinipitoisuudet voivat pienentyä ajan mittaan (ks. kohta 4.5).
Serum concentrations of ibrutinib may be increased due to CYP3A inhibition by ritonavir, resulting in increased risk for toxicity including risk of tumor lysis syndrome.
Seerumin ibrutinibipitoisuudet voivat nousta ritonaviirin aiheuttaman CYP3A:n eston seurauksena, mikä suurentaa toksisuusriskiä, mm. tuumorilyysioireyhtymän riskiä.
4.7 Effects on ability to drive and use machines No studies on the effects on the ability to drive and use machines have been performed.
Tutkimuksia valmisteen vaikutuksesta ajokykyyn tai koneidenkäyttökykyyn ei ole tehty.
Consequently, concomitant administration of ritonavir dosed as an antiretroviral agent or as a pharmacokinetic enhancer and these glucocorticoids is not recommended unless the potential benefit of treatment outweighs the risk of systemic corticosteroid effects (see section 4.4).
Siksi antiretroviraalisena aineena tai farmakokinetiikan tehostajana käytetyn ritonaviirin ja näiden glukokortikoidien samanaikaista käyttöä ei suositella, ellei hoidosta odotettava hyöty ole suurempi kuin systeemisten kortikosteroidivaikutusten riski (ks. kohta 4.4).
Ritonavir is an orally active peptidomimetic inhibitor of the HIV-1 and HIV-2 aspartyl proteases.
Ritonaviiri on oraalisesti vaikuttava HIV-1- ja HIV-2-aspartyyliproteaasin peptidomimeettinen estäjä.
Plasma concentrations of ritonavir after administration of a single 100 mg dose tablet are similar to the 100 mg soft gelatin capsule under fed conditions.
Ritonaviirin pitoisuudet plasmassa yksittäisen 100 mg:n tablettiannoksen jälkeen ovat samanlaiset kuin yksittäisen 100 mg:n kapseliannoksen (pehmeä liivatekapseli) jälkeen, kun lääke otetaan ruokailun jälkeen.
Ritonavir is not a cure for HIV infection or AIDS.
Ritonaviiri ei paranna HIV-infektiota eikä AIDSia.
HMG-CoA reductase inhibitor is indicated, pravastatin or fluvastatin is recommended.
Jos hoito HMG-CoA-reduktaasin estäjällä on aiheellista, suositellaan käytettäväksi pravastatiinia tai fluvastatiinia.
Barrier or other non-hormonal methods of contraception should be considered when administering ritonavir at therapeutic or low doses as ritonavir is likely to reduce the effect and change the uterine bleeding profile when co-administered with estradiol-containing contraceptives.
Estemenetelmiä tai muita ei-hormonaalisia ehkäisymenetelmiä tulee harkita, kun ritonaviiria käytetään terapeuttisina tai pieninä annoksina, sillä ritonaviiri todennäköisesti heikentää samanaikaisesti käytettävien estradiolia sisältävien ehkäisyvalmisteiden tehoa ja muuttaa vuotoprofiilia.
Anticonvulsants Carbamazepine
Antikonvulsantit Karbamatsepiini
Phosphodiesterase (PDE5) inhibitors
Fosfodiesteraasin (PDE5) estäjät
Adverse reactions from clinical trials and post-marketing experience in adult patients The most frequently reported adverse drug reactions among patients receiving ritonavir alone or in combination with other antiretroviral drugs were gastrointestinal (including diarrhoea, nausea, vomiting, abdominal pain (upper and lower)), neurological disturbances (including paraesthesia and oral paraesthesia) and fatigue/asthenia.
Yleisimmin raportoidut haittavaikutukset potilailla, jotka saivat ritonaviiria yksin tai samanaikaisesti muiden antiretroviraalisten lääkkeiden kanssa, olivat maha-suolikanavaan liittyviä (mukaan lukien ripuli, pahoinvointi, oksentelu, vatsakipu (ylä-ja alavatsakipu)), neurologisia häiriötä (mukaan lukien parestesia ja suun parestesia) sekä väsymys tai heikkous.
Pharmacokinetic data indicate that no dose adjustment is necessary in patients with mild to moderate hepatic impairment (see section 5.2).
Farmakokineettiset tiedot osoittavat, että annoksen muuttaminen ei ole tarpeen potilailla, joilla on lievä tai keskivaikea maksan vajaatoiminta (ks. kohta 5.2).
Since the renal clearance of ritonavir is negligible, the decrease in the total body clearance is not expected in patients with renal impairment (see also section 4.2).
Ritonaviirin munuaispuhdistuma on häviävän pieni, joten kokonaispuhdistuman vähenemistä ei ole odotettavissa munuaisten vajaatoimintapotilailla (ks. myös kohta 4.2).
This increase is likely due to ritonavir and a more pronounced effect may be observed during prolonged co-administration.
Arvon suureneminen johtuu todennäköisesti ritonaviirista, ja vaikutus saattaa korostua, jos valmisteiden samanaikainen käyttö on pitkäaikaista.
Increased plasma concentrations of avanafil (see sections 4.4. and 4.5).
Plasman avanafiilipitoisuuksien suureneminen (ks. kohdat 4.4 ja 4.5).