natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In a human ADME study 55.9±6.63% of the radioactive pasireotide subcutaneous dose was recovered over the first 10 days after administration, including 48.3±8.16% of the radioactivity in faeces and 7.63±2.03% in urine.
Ihmisen imeytymis-, jakautumis-, metabolia- ja eliminaatiotutkimuksessa 55,9 ± 6,63 % annoksen radioaktiivisuudesta erittyi ensimmäisten 10 vrk:n kuluessa lääkkeen annon jälkeen.
A few cases of concurrent elevations in ALT greater than 3 x ULN and bilirubin greater than 2 x ULN have been observed with the subcutaneous formulation, however not in patients treated with pasireotide intramuscular use.
Muutamissa tapauksissa on ihonalaisesti annettavan valmisteen käytön yhteydessä havaittu samanaikaista ALAT-arvon nousua yli 3 x ULN ja bilirubiiniarvon nousua yli 2 x ULN.
Signifor 0.6 mg solution for injection One ampoule of 1 ml contains 0.6 mg pasireotide (as pasireotide diaspartate).
Signifor 0,6 mg injektioneste, liuos Yksi 1 ml ampulli sisältää pasireotididiaspartaattia vastaten 0,6 mg pasireotidia.
Signifor 60 mg powder for injection pasireotide
Signifor 60 mg injektiokuiva-aine pasireotidi i.m.
Signifor 30 mg powder for injection pasireotide
Signifor 30 mg injektiokuiva-aine pasireotidi i.m.
Screw the safety injection needle onto the syringe.
Tartu adapteripakkaukseen ja aseta injektiopullon adapteri injektiopullon päälle.
Remove the cover from the needle.
Paina kuplat ulos ruiskusta.
The starting dose was 40 mg for pasireotide intramuscular use and 20 mg for octreotide intramuscular use.
Yksi injektiopullo sisältää pasireotidipamoaattia vastaten 20 mg pasireotidia.
Signifor 0.9 mg solution for injection One ampoule of 1 ml contains 0.9 mg pasireotide (as pasireotide diaspartate).
Signifor 0,9 mg injektioneste, liuos Yksi 1 ml ampulli sisältää pasireotididiaspartaattia vastaten 0,9 mg pasireotidia.
Signifor is a medicine that contains the active substance pasireotide.
Signifor-lääkkeen vaikuttava aine on pasireotidi.
Signifor 20 mg: each vial contains 20 mg pasireotide (as pasireotide pamoate).
Signifor 20 mg: Yksi injektiopullo sisältää pasireotidipamoaattia vastaten 20 mg pasireotidia.
1 ml solution for injection contains 0.3 mg pasireotide (as pasireotide diaspartate).
1 ml injektionestettä sisältää pasireotididiaspartaattia vastaten 0,3 mg pasireotidia.
Medicinal product subject to medical prescription.
Yksi injektiopullon adapteri lääkevalmisteiden valmistelua varten d.
You may experience extreme weakness, tiredness, weight loss, nausea,
Oireina voi esiintyä voimakasta janoa, virtsanerityksen lisääntymistä, ruokahalun suurenemista ja painon laskua tai väsymystä.
Vascular disorders
Sappirakkotapahtumat
- You should not breast-feed while using Signifor.
- Signifor-hoidon aikana ei saa imettää.
Signifor 0.3 mg solution for injection One ampoule of 1 ml contains 0.3 mg pasireotide (as pasireotide diaspartate).
Signifor 0,3 mg injektioneste, liuos Yksi 1 ml ampulli sisältää pasireotididiaspartaattia vastaten 0,3 mg pasireotidia.
(figure B).
n (%)
Signifor 10 mg powder for injection pasireotide
Signifor 10 mg injektiokuiva-aine pasireotidi i.m.
Adrenal insufficiency
1 injektiopullon adapteri
SN:
HUOM!
Signifor 60 mg: each vial contains 60 mg pasireotide (as pasireotide pamoate).
Signifor 60 mg: Yksi injektiopullo sisältää pasireotidipamoaattia vastaten 60 mg pasireotidia.
Blood and lymphatic system disorders
Veren hyytymiseen liittyvät poikkeavuudet
25 mg Powder for solution for injection
25 mg Injektiokuiva-aine, liuosta varten
24 vials + 24 prefilled syringes + 24 needles + 24 vial adaptors + 48 swabs
24 injektiopulloa + 24 esitäytettyä ruiskua + 24 neulaa + 24 injektiopullon liitinosaa +
Subcutaneous use vial (glass)
Injektiopullo (lasia)
4 vials + 8 swabs
4 injektiopulloa + 8 injektiopyyhettä
Section 4.8.
Kohta 4.8.
Adopted at the 11-14 April 2016 PRAC
PRAC:n 11.-14. huhtikuuta 2016 antamat suositukset
Olanzapine - Drug reaction with eosinophilia and systemic symptoms (DRESS)(EPITT no 18534)
Olantsapiini - lääkkeen sivuvaikutuksena on lääkkeeseen liittyvä yleisoireinen eosinofiilinen oireyhtymä (DRESS)(EPITT nr 18534)
Drug Reaction with Eosinophilia and Systemic Symptoms (DRESS) (frequency unknown)
Lääkkeeseen liittyvä yleisoireinen eosinofiilinen oireyhtymä (DRESS) (esiintymistiheys on tuntematon)
They shall be removed or replaced by accurate medical terms.
Ne on poistettava tai korvattava täsmällisillä lääketieteellisillä termeillä.
In addition, the PRAC considered the views of patient organisations, patients, families and carers, and the views of healthcare professionals in a public hearing.
PRAC lisäksi arvioi potilasjärjestöjen, potilaiden, perheiden ja hoitajien näkemykset sekä terveydenhuollon ammattilaisten näkemykset julkisessa kuulemisessa.
The PRAC also reviewed all data submitted by different stakeholders, both before and after, the public hearing.
PRAC tarkasti myös kaikki eri sidosryhmien toimittamat tiedot sekä ennen julkista kuulemista että sen jälkeen.
Therefore these broad indications need to be amended.
Näin ollen näitä laajoja käyttöaiheita on muutettava.
(2) or the terminology is incorrect from a medical perspective.
(2) tai terminologia on lääketieteellisesti virheellinen.
Therefore, PRAC concluded that these indications should be maintained.
Siksi PRAC katsoi, että nämä käyttöaiheet säilytetään.
This included the responses submitted by the marketing authorisation holders in writing as well as the outcomes of consultations with the Infectious Disease Working Party.
Näihin kuuluivat myyntiluvan haltijoiden toimittamat kirjalliset vastaukset sekä tartuntatautien työryhmän kuulemisen tulokset.
• The PRAC concluded that in case of milder infections, other treatment options should be considered.
• PRAC katsoi, että lievemmissä infektioissa on harkittava muita hoitovaihtoehtoja.
Antimicrobial prophylaxis can be given only after counselling and behavioural modification has been attempted and when nonantimicrobial measures have been unsuccessful.
Mikrobilääkeprofylaksiaa voidaan antaa vasta, kun neuvontaa ja käyttäytymisen muuttamista on yritetty ja kun muut kuin mikrobilääkekeinot eivät ole onnistuneet.
The PRAC adopted a recommendation on 16 October 2018 which was then considered by the CHMP, in accordance with Article 107k of Directive 2001/83/EC.
Lääketurvallisuuden riskinarviointikomitea (PRAC) antoi 16. lokakuuta 2018 suosituksen, jonka lääkevalmistekomitea (CHMP) käsitteli direktiivin 2001/83/EY 107 k artiklan mukaisesti.
Thus, the indication septicaemia should be deleted.
Näin ollen sepsis käyttöaiheena on poistettava.
Risk factors associated with appearance of the assessed ADRs remain one of the main uncertainties and further examination of the risk factors should be further explored.
Tutkittujen haittavaikutusten esiintymiseen liittyvät riskitekijät ovat edelleen yksi pääasiallisista epävarmuuksista ja riskitekijöitä on tutkittava tarkemmin.
It is also noted that these substances are not mentioned in any clinical guidelines and their place in the therapeutic armamentarium of urinary / genital / gastro-intestinal infections is not justified anymore.
On myös todettu, että näitä aineita ei mainita missään hoitosuosituksissa eikä niiden paikka virtsateiden/sukupuolielinten/mahasuolikanavan infektioiden hoitovaihtoehtona ole enää perusteltu.
Antibiotic prophylaxis is not recommended for most travellers (CDC 2017; Hill et al 2006; Public Health Agency of Canada 2015; Riddle et al 2016).
Antibioottiprofylaksiaa ei suositella useimmille matkailijoille (CDC 2017; Hill et al 2006; Public Health Agency of Canada 2015; Riddle et al 2016).
Category 4: rewording of indications according to the current medical knowledge
Luokka 4: käyttöaiheiden sanamuodon muuttaminen nykyisen lääketieteellisen tietämyksen mukaisesti
Recurrent UTIs are common among young, healthy women, even though they generally have anatomically and physiologically normal urinary tracts (Hooton 2001).
Toistuvat virtsatieinfektiot ovat yleisiä nuorilla, terveillä naisilla, vaikka heillä on yleensä anatomisesti ja fysiologisesti normaalit virtsatiet (Hooton 2001).
(Fluoro)quinolones have been approved in the EU for a diversity of indications - over one hundred indications of various granularities.
(Fluoro)kinolonit on hyväksytty EU:ssa moniin käyttöaiheisiin - eri käyttöaiheita on yli sata.
Table 4 - Category 4 indications that are considered too broad
Taulukko 4 - luokan 4 käyttöaiheet, joiden katsotaan olevan liian laveita
Therefore, septicaemia is not acceptable as a stand-alone indication as per the Note for Guidance (CPMP/EWP/558/95 rev 2).
Siksi sepsis ei ole hyväksyttävä itsenäisenä käyttöaiheena ohjeistuksen (CPMP/EWP/558/95 rev 2) mukaan.
These substances inhibit synthesis of bacterial DNA via binding to intracellular topoisomerase enzymes and forming drug-enzyme-DNA complexes.
Nämä aineet estävät bakteerien DNA-synteesiä sitoutumalla solun sisällä oleviin topoisomeraasientsyymeihin ja muodostamalla lääkeaine-entsyymi-DNA-komplekseja.
Boader-spectrum antibiotics should not be used for peri-procedural prophylaxis or only cautiously in very selective cases (The 2015 European Association of Urology (EAU) guidelines on Urological infections).
Laajakirjoisia antibiootteja ei pidä käyttää toimenpiteisiin liittyvään profylaksiaan tai vain varovaisesti hyvin valikoiduissa tapauksissa (Euroopan urologiayhdistyksen (EAU) urologisia infektioita koskevat hoitosuositukset vuodelta 2015).
Most cases of travellers' diarrhoea are self-limiting and resolve spontaneously within 3-5 days.
Turistiripulitapaukset ovat useimmissa tapauksissa itsestään rajoittuvia ja ne paranevat itsestään 3-5 päivässä.
After review of the available data, mainly based on animal models (Giamarellou H et al. 1989), efficacy of pefloxacin cannot be established.
Saatavilla olevien tietojen, pääasiassa eläinmalleihin perustuvien, arvioinnin jälkeen (Giamarellou H et al. 1989) pefloksasiinin tehoa ei voida määrittää.
While these ADRs are already included in the EU product information of quinolones and fluoroquinolones, the severity and persistence of these known ADRs has not yet been systematically evaluated in the EU.
Vaikka nämä haittavaikutukset sisältyvätkin jo kinolonien ja fluorokinolonien valmistetietoihin EU:ssa, näiden tunnettujen haittavaikutusten vaikeusastetta ja pysyvyyttä ei ole vielä arvioitu systemaattisesti EU:ssa.
About 80% cases of rhinosinusitis occurring in clinical practice are of viral origin and only a negligible proportion of these cases (i.e. 0,5-2%) develop to bacterial infection (Gwaltney 1996).
Noin 80 % hoitotyössä esiintyvistä rinosinuiittitapauksista on virusperäisiä, ja vain hyvin pieni osa näistä tapauksista (0,5-2 %) muuttuu bakteeri-infektioiksi (Gwaltney 1996).
Other indications were found to be incorrectly formulated in medical terms.
Muissa käyttöaiheissa katsottiin olevan virheellisesti muotoillut lääketieteelliset termit.
• Category 4: The Indications are considered too broad in view of the evidence available and related to some (sub) indications mentioned in categories 1, 2 or 3 above.
• Luokka 4: Käyttöaiheiden katsotaan olevan liian laveita saatavilla olevan näytön perusteella ja suhteessa joihinkin edellä mainittujen luokkien 1, 2 ja 3 (ala-)käyttöaiheisiin.
Details of the amendments/ rewording of category 4 indications mentioned in tables 4 and 5 above are provided in Annex III of the CHMP opinion.
Yksityiskohtaiset tiedot edellä olevissa taulukoissa 4 ja 5 mainittujen luokan 4 käyttöaiheiden muutokset / sanamuotojen muutokset on lääkevalmistekomitean lausunnon liitteessä III.
Based on the review of available scientific data, cases of uncomplicated cystitis have been often described as self-limiting.
Saatavilla olevien tieteellisten tietojen arvioinnin perusteella komplisoitumattomia virtsarakkotulehdustapauksia on pidetty usein itsestään rajoittuvina.
Inappropriate use of (fluoro)quinolones is associated with rapidly increasing bacterial resistance to these agents (Committee on Infectious Diseases 2006; Murray and Baltimore 2007).
(Fluoro)kinolonien epäasianmukaiseen käyttöön on yhdistetty nopeasti lisääntyvä bakteerien resistenssi näitä lääkeaineita vastaan (Committee on Infectious Diseases 2006; Murray ja Baltimore
Local antibiotics most suitable are preferably non-absorbed and broad spectrum, especially covering enteric gram-positive and gram-negative aerobes, like kanamycin.
Sopivimpia paikallisia antibiootteja ovat mieluiten imeytymättömiä ja laajakirjoisia, etenkin sellaisia, jotka kattavat suoliston grampositiiviset ja gramnegatiiviset aerobit, kuten kanamysiini.
According to the current evidence and in line with the European guidelines (Woodhead et al. 2005, 2011), there is a modest benefit in using antibiotics for acute bronchitis in otherwise healthy individuals.
Tämänhetkisen näytön ja eurooppalaisten hoitosuositusten mukaisesti (Woodhead et al. 2005, 2011) antibioottien käytöstä on vähäinen hyöty akuutin keuhkoputkitulehduksen hoidossa muutoin terveillä henkilöillä.
For these indications, the recommendation for the deletion of the indication is based on the below:
Näissä käyttöaiheissa suositus käyttöaiheen poistamiseen perustuu seuraavaan:
Streptococcus pneumoniae, Haemophilus influenzae and Moraxella catharralis were isolated from sputum samples in up to 45% of patients with acute bronchitis (Macfarlane et al. 1993) but their role is difficult to distinguish because of potential oropharyngeal colonization in healthy individuals (Laurenzi et al. 1961; Smith and Lockwood 1986).
Streptococcus pneumoniae, Haemophilus influenzae ja Moraxella catharralis eristettiin jopa 45 %:ssa yskösnäytteistä, jotka otettiin akuuttia keuhkoputkitulehdusta sairastavilta potilailta (Macfarlane et al. 1993), mutta niiden merkitystä on vaikea erottaa niiden mahdollisen terveillä ihmisillä esiintyvän suu-nielukolonisaation takia (Laurenzi et al. 1961; Smith ja Lockwood 1986).
Vaginal rinsing with povidone iodine can provide rapid relieve of symptoms but does not provide long-term cure of the bacterial loads.
Emätinhuuhtelu povidonijodilla voi lievittää oireita nopeasti, mutta se ei paranna bakteerikuormia pitkällä aikavälillä.
The benefit-risk balance remains positive and its incremental change does not warrant any amendment to the indication.
Riski-hyötysuhde on edelleen suotuisa, eikä sen asteittainen muutos edellytä käyttöaiheen muuttamista.
• The Pharmacovigilance Risk Assessment Committee (PRAC) considered the procedure under Article 31 of Directive 2001/83/EC resulting from pharmacovigilance data for medicinal products containing substances related to quinolones and fluoroquinolones for systemic and inhaled use.
• Lääketurvallisuuden riskinarviointikomitea (PRAC) aloitti lääkevalvontatietojen perusteella direktiivin 2001/83/EY 31 artiklan mukaisen menettelyn, joka koski kinoloneihin ja flurokinoloneihin liittyviä aineita sisältäviä lääkevalmisteita systeemisessä käytössä ja inhalaatiokäytössä.
Indeed, the PRAC could not identify any solid evidence on the efficacy of (fluoro)quinolone use in this indication.
PRAC ei itse asiassa kyennyt löytämään yhtään vankkaa näyttöä (fluoro)kinolonien tehosta tässä käyttöaiheessa.
Fluoroquinolones and quinolones (hereinafter ‘(fluoro)quinolones') are a class of synthetic antibacterial agents that have been used in clinical practice since 1961.
Fluorokinolonit ja kinolonit (jäljempänä ”(fluoro)kinolonit”) ovat synteettisten bakteerilääkkeiden luokka, jota on käytetty kliinisessä käytössä vuodesta 1961 lähtien.
The agent used for peri-procedural prophylaxis should ideally not be one that may be required for treatment of infections.
Ihanteellisesti toimenpiteisiin liittyvässä profylaksiassa käytetyn lääkeaineen ei pitäisi olla se aine, jota saatetaan tarvita infektioiden hoidossa.
In cases with Candida present on microscopy or culture, antifungals must be tried first, in order to see if other treatment is still needed.
Jos mikroskooppitutkimuksessa tai viljelyssä havaitaan hiivatulehdus, sienilääkkeitä on kokeiltava ensin, jotta nähdään, tarvitaanko edelleen muita hoitoja.
The recent study by Gágyor et al (2015) showed that two thirds of women with uncomplicated urinary tract infection treated with ibuprofen recovered without any antibiotics.
Tuore Gágyorin ja muiden (2015) tekemä tutkimus osoitti, että kaksi kolmannesta naisista, joiden komplisoitumatonta virtsarakkotulehdusta hoidettiin ibuprofeenilla, paranivat ilman antibiootteja.
While the efficacy of topical antibacterial therapy was confirmed in clinical trials, the use of systemic therapy is questionable (Freedman 1978; Yelland 1993; Cannon 1970) and should be limited to persistent otitis externa or local or systemic spread of the infection (Sander 2001).
Vaikka paikallisen bakteerilääkehoidon teho on vahvistettu kliinisissä tutkimuksissa, systeemisen hoidon käyttö on kyseenalaista(Freedman 1978; Yelland 1993; Cannon 1970) ja se on rajoitettava persistoivaan ulkokorvatulehdukseen tai infektion paikalliseen tai systeemiseen leviämiseen (Sander 2001).
Therefore fluoroquinolones should be reserved as a last line treatment in patients where other therapeutic options are not effective or not tolerated.
Näin ollen fluorokinolonit on säilytettävä viimeisenä hoitokeinona, kun muut hoitovaihtoehdot eivät tehoa tai potilas ei siedä niitä.
The research should focus on current gaps and uncertainties in knowledge, including but not exclusive to, risk factors associated with these specific ADRs, treatments for the ADRs, identification of possible biomarkers to predict these ADRs and underlying mechanisms of action that could lead to the respective reactions.
Tutkimuksen on keskityttävä nykyisiin tietoaukkoihin ja epävarmuuksiin sisältäen, muttei yksinomaan, näihin tiettyihin haittavaikutuksiin liittyvät riskitekijät, haittavaikutusten hoidot, mahdollisten biomarkkereiden tunnistaminen näiden haittavaikutusten ennustamiseksi sekä sellaisten taustalla olevien vaikutusmekanismien tunnistaminen, jotka voisivat johtaa vastaaviin vaikutuksiin.
Almost 95% of MOE cases reported in the literature are attributed to Pseudomonas aeruginosa (Bovo et al. 2012).
Melkein 95 % kirjallisuudessa raportoiduista tapauksista johtuu Pseudomonas aeruginosabakteerista (Bovo et al. 2012).
Streptococcus species have only moderate sensitivity to pefloxacin, with MIC90 values ranging from 3.1 to 32 mg/L (Gonzalez JP, Henwood JM.
Streptococcus-lajien herkkyys pefloksasiinia vastaan on vain kohtalainen; sen MIC90-arvot ovat 3,1-32 mg/l (Gonzalez JP, Henwood JM.
Table 1 - Category 1 indications: no modification of the indications
Taulukko 1 - luokan 1 käyttöaiheet: ei muutoksia käyttöaiheissa
Apart from that, the available data shows a poor antimicrobial activity of pefloxacin against Pseudomonas (King and Phillips 1986) and no updated susceptibility data on pefloxacin are available as the European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing (EUCAST) has not defined clinical breakpoints for pefloxacin (http://www.eucast.org/fileadmin/src/media/PDFs/EUCAST_files/Rationale_documents/Ciproflo xacin_rationale_1.9.pdf).
Tämän lisäksi saatavilla olevat tiedot osoittavat, että pefloksasiinin antimikrobinen vaikutus Pseudomonas-bakteereihin on heikko (King ja Phillips 1986), eikä pefloksasiinista ole saatavilla päivitettyjä herkkyystietoja, sillä mikrobilääkeherkkyyttä käsittelevä eurooppalainen komitea (European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing, EUCAST) ei ole määritellyt pefloksasiinin kliinisiä rajaarvoja (http://www.eucast.org/fileadmin/src/media/PDFs/EUCAST_files/Rationale_documents/Ciproflo xacin_rationale_1.9.pdf).
Indeed, due to their chemical structure and the related pharmacodynamic and pharmacokinetic profile (very narrow range of antibacterial activity, high minimal inhibitory concentrations) their benefit is limited based on the current available data.
Itse asiassa niiden kemiallisen rakenteen ja siihen liittyvän farmakodynaamisen ja farmakokineettisen profiilin (hyvin kapea antibakteerinen vaikutusalue, suuri bakteerin kasvua estävä lääkepitoisuus) takia nykyisten saatavilla olevien tietojen perusteella niiden hyöty on rajallinen.
In these infections complicated course as well as high level of the resistant pathogens should be expected.
Näissä infektioissa on odotettavissa komplisoituneita taudinkulkuja sekä erittäin resistenttejä patogeeneja.
Based on the available data, approximately 90% cases of pharyngitis and 70% cases of tonsillitis in adults and children are of viral origin (Zoorob et al 2012).
Saatavilla olevien tietojen perusteella noin 90 % aikuisten ja lasten nielutulehdustapauksista ja 70 % nielurisatulehdustapauksista on virusperäisiä (Zoorob et al 2012).
• Core elements of a direct healthcare professional communication were agreed, together with the timelines for its distribution.
• Terveydenhuollon ammattilaisille tarkoitetun tiedotteen pääkohdista sekä sen jakelun aikataulusta sovittiin.
• Category 2: The newly identified safety concern necessitates a restriction of (fluoro)quinolone use in these indications.
• Luokka 2: Äskettäin tunnistettu turvallisuushuoli edellyttää (fluoro)kinolonien käytön rajoittamista näissä käyttöaiheissa.
These indications shall be amended.
Näitä käyttöaiheita on muutettava.
Infectious laryngitis is mostly a self-limiting viral disease (caused by parainfluenza, rhinovirus, influenza and adenovirus) that does not respond to antibiotic therapy (Higgins, 1974).
Tarttuva kurkunpäätulehdus on enimmäkseen itsestään rajoittuva virustauti (aiheuttajana parainfluenssa, rinovirus, influenssa ja adenovirus), joka ei reagoi antibioottihoitoon (Higgins, 1974).
Based on the evaluation of available guidelines and position papers, the prophylaxis of travellers´ diarrhoea should be limited to high-risk short-term travellers only.
Saatavilla olevien hoitosuositusten ja kannanottojen arvioinnin perusteella turistiripulin profylaksia on rajoitettava vain suuririskisille matkailijoille lyhytaikaiseen käyttöön.
The pathogens associated with pyelonephritis consists mainly of E. coli (75% to 95%), with occasional other species of Enterobacteriaceae, such as P. mirabilis and K. pneumoniae, and of Staphylococci.
Pyelonefriittiin yhdistetyt patogeenit ovat pääasiassa E. coli -bakteereja (75-95 %) ja satunnaisesti Enterobacteriaceae-lajeja, kuten P. mirabilis ja K. pneumoniae ja stafylokokit.
Furthermore, the terminology ‘Infection of cerebrospinal fluid' is considered by the PRAC to be incorrect from a medical perspective.
PRAC lisäksi katsoo, että termi ”Aivoselkäydinnesteen infektio” on virheellinen lääketieteellisesti.
Table 5 - Category 4 indications to be reworded according to accurate medical terms
Taulukko 5 - luokan 4 käyttöaiheet, joiden sanamuoto on muutettava tärmällisten lääketieteellisten termien mukaisesti
Overall, septicaemia is non-specific and is generally a secondary condition (a consequence) to a primary infection.
Yleisesti ottaen sepsis on ei-spesifinen ja yleensä primaarisesta infektiosta johtuva sekundaarinen sairaus (seuraus).
In addition, pefloxacin has low urinary excretion (34% of pefloxacin dose including its active metabolite norfloxacin) (Naber 2001).
Lisäksi pefloksasiini erittyy virtsaan vain vähäisessä määrin (34 % pefloksasiiniannoksesta, sen aktiivinen metaboliitti norfloksasiini mukaan lukien) (Naber 2001).
Pefloxacin antimicrobial activity against bacterial strains relevant for this indication is low (Hoogkamp-Korstanje 1997).
Pefloksasiinin antimikrobinen vaikutus tämän käyttöaiheen kannalta merkityksellisiä bakteerikantoja vastaan on pieni (Hoogkamp-Korstanje 1997).
However, lack of symptoms relief and risk of complications (specifically pyelonephritis) have been found to be higher in non-antibiotic group.
Oireiden lievittymisen puutteen ja komplikaatioiden (etenkin pyelonefriitin) riskin on kuitenkin todettu olevan suurempi potilailla, jotka eivät ole saaneet antibiootteja.
In majority of cases, otitis externa is caused by bacterial infection (Dibb 1991; Rosenfeld et al. 2014), however, also other causative agents such as fungal infection or non-infectious dermatologic processes should be considered.
Useimmissa tapauksissa ulkokorvatulehduksen aiheuttaa bakteeriinfektio(Dibb 1991; Rosenfeld et al. 2014), mutta myös muut aiheuttajat, kuten sieni-infektio tai ei mikrobin aiheuttama dermatologinen prosessi, on otettava huomioon.