natgillin/translations-raw huggingface dataset:
[For parenteral formulations authorised for the following indications:] - acute bacterial meningitis - bacteraemia that occurs in association with, or is suspected to be associated with, any of the above.
[Parenteraaliset muodot, jotka on hyväksytty seuraaviin käyttöaiheisiin:] - akuutti bakteeriperäinen meningiitti - bakteremia, joka liittyy tai jonka epäillään liittyvän edellä mainittuihin.
The risk of toxicity is increased by high blood concentrations or prolonged therapy.
Toksisuuden riski kasvaa, jos veren lääkeainepitoisuudet ovat korkeita tai jos hoito jatkuu pitkään.
Lower maintenance doses may be required due to the age-related reduction in renal function.
Pienemmät ylläpitoannokset voivat olla tarpeen ikään liittyvän munuaisten vajaatoiminnan vuoksi.
Administration site related reactions
Antopaikkaan liittyvät reaktiot
Vancomycin is also indicated in all age groups for the perioperative antibacterial prophylaxis in patients that are at high risk of developing bacterial endocarditis when undergoing major surgical procedures.
Vankomysiini on myös tarkoitettu kaikissa ikäryhmissä perioperatiiviseen antibakteeriseen estohoitoon potilailla, joilla on suuri riski sairastua bakteeriperäiseen endokardiittiin suurten kirurgisten toimenpiteiden yhteydessä.
Vancomycin should be infused slowly (see sections 4.2 and 4.4).
Vankomysiiniä on infusoitava hitaasti (ks. kohdat 4.2 ja 4.4).
Prolonged use of vancomycin may result in the overgrowth of non-susceptible organisms.
Vankomysiinin pitkäaikainen käyttö saattaa johtaa vastustuskykyisten organismien liikakasvuun.
Intraperitoneal antibiotics should be added to the dialysate using sterile technique.
Intraperitoneaaliset antibiootit lisätään dialysaattiin steriilillä tekniikalla.
Intraperitoneal administration
Intraperitoneaalinen anto
During multiple dosing of 250 mg every 8 hours for 7 doses, faecal concentrations of vancomycin, in volunteers, exceeded 100 mg/kg in the majority of samples.
Kun vapaaehtoisille annettiin toistuvasti seitsemän 250 mg:n annosta 8 tunnin välein, vankomysiinin pitoisuus ulosteessa ylitti pitoisuuden 100 mg/kg suurimmassa osassa näytteitä.
Concurrent or sequential use of other ototoxic substances should be avoided.
Muiden ototoksisten aineiden samanaikaista tai hoidon jälkeistä käyttöä on vältettävä.
- You develop any skin reaction during the treatment.
- saat minkä tahansa ihoreaktion hoidon aikana.
Tell your doctor immediately if you get any sudden wheeziness, difficulty in breathing, redness on the upper part of the body, rash or itching.
Kerro lääkärille välittömästi, jos hengityksesi alkaa yhtäkkiä vinkua tai sinulla on hengitysvaikeuksia, ylävartalon punoitusta, ihottumaa tai kutinaa.
The natural decrement of glomerular filtration with increasing age may lead to elevated vancomycin serum concentrations if dosage is not adjusted (see section 4.2).
Iän myötä tapahtuva glomerulaarisen suodatuksen luonnollinen väheneminen saattaa johtaa seerumin vankomysiinipitoisuuksien suurenemiseen, jos annosta ei muuteta (ks. kohta 4.2).
PMA: post-menstrual age [(time elapsed between the first day of the last menstrual period and birth (gestational age) plus the time elapsed after birth (post-natal age)].
PMA: postmenstruaalinen ikä [(aika, joka on kulunut viimeisimmän kuukautiskierron ensimmäisestä päivästä syntymään (sikiöikä) sekä aika, joka on kulunut syntymän jälkeen (syntymänjälkeinen ikä)].
The administration of vancomycin by intraperitoneal injection during continuous ambulatory peritoneal dialysis has been associated with a syndrome of chemical peritonitis.
Vankomysiinin anto intraperitoneaalisena injektiona jatkuvan ambulatorisen peritoneaalidialyysin aikana on yhdistetty kemiallisen peritoniitin oireyhtymään.
Intravenous vancomycin is usually administered as an intermittent infusion and the dosing recommendations presented in this section for the intravenous route correspond to this type of administration.
Laskimonsisäistä vankomysiiniä annetaan yleensä jaksottaisena infuusiona, ja tässä kohdassa esitetyt annossuositukset laskimonsisäiseen antoon vastaavat tämän tyyppistä lääkkeenantoa.
Gram-negative bacteria are resistant.
Gramnegatiiviset bakteerit ovat resistenttejä.
Where appropriate, vancomycin should be administered in combination with other antibacterial agents.
Vankomysiiniä tulee tarvittaessa antaa yhdessä muiden bakteerilääkkeiden kanssa.
The plasma levels obtained after multiple doses are similar to those achieved after a single dose.
Useiden annosten jälkeen saavutetut plasmapitoisuudet ovat samaa luokkaa kuin kerta-annoksen jälkeen.
Renal dysfunction delays the excretion of vancomycin.
Munuaisten toimintahäiriö viivyttää vankomysiinin poistumista.
Pharmacokinetic/ Pharmacodynamic relationship
Farmakokineettiset/farmakodynaamiset suhteet
At serum concentrations of vancomycin of 10 mg/l to 100 mg/l, the binding of the drug to plasma proteins is approximately 30-55%, measured by ultra-filtration.
Seerumin vankomysiinipitoisuuksilla 10100 mg/l lääkkeen sitoutuminen plasman proteiineihin on noin 30-55 % ultrafiltraatiolla mitattuna.
Stopping the infusion usually results in a prompt cessation of these reactions.
Nämä reaktiot häviävät yleensä nopeasti, kun infuusio keskeytetään.
Vancomycin shall only be administered as slow intravenous infusion of at least one hour duration or at a maximum rate of 10 mg/min (whichever is longer) which is sufficiently diluted (at least 100 ml per 500 mg or at least 200 ml per 1000 mg) (see section 4.4).
Vankomysiiniä saa antaa vain hitaana, vähintään tunnin kestävänä laskimoinfuusiona tai enimmäisnopeudella 10 mg/min (kumpi tahansa kestää pidempään), jota on laimennettu riittävästi (vähintään 100 ml/500 mg tai vähintään 200 ml/1 000 mg) (ks. kohta 4.4).
Below 12 years, age-appropriate formulation should be used.
Alle 12-vuotiaille on käytettävä tälle ikäryhmälle sopivaa lääkemuotoa.
Vancomycin distribution may be altered in overweight patients due to increases in volume of distribution, in renal clearance and possible changes in plasma protein binding.
Vankomysiinin jakautuminen saattaa muuttua ylipainoisilla potilailla jakautumistilavuuden ja munuaispuhdistuman kasvun ja mahdollisten plasmaproteiineihin sitoutumisen muutosten myötä.
PMA (weeks) Dose (mg/kg) Interval of administration (h)
PMA (viikkoa) Annos (mg/kg)
However, use of high-flux membranes and continuous renal replacement therapy (CRRT) increases vancomycin clearance and generally requires replacement dosing (usually after the haemodialysis session in case of intermittent haemodialysis).
High flux -kalvojen ja jatkuvan munuaiskorvaushoidon (CRRT) käyttäminen kuitenkin suurentaa vankomysiinin puhdistumaa, ja korvausannos on yleensä tarpeen (yleensä hemodialyysin jälkeen, kun kyseessä on jaksottainen hemodialyysi).
The recommended vancomycin dose is 125 mg every 6 hours for 10 days for the first episode of nonsevere CDI.
Suositeltu vankomysiiniannos on 125 mg 6 tunnin välein 10 päivän ajan ensimmäisen ei-vaikean CDIjakson ajan.
In non-inflamed meninges, vancomycin passes the blood-brain barrier only to a low extent.
Ei-tulehtuneissa aivokalvoissa vankomysiini läpäisee veri-aivoesteen vain vähäisessä määrin.
Talk to your doctor or hospital pharmacist or nurse during treatment with Vancomycin if: - You are receiving vancomycin for a long time (you may need to have your blood, hepatic and kidneys tested during treatment).
Keskustele lääkärin, apteekkihenkilökunnan tai sairaanhoitajan kanssa vankomysiinihoidon aikana, jos: - saat vankomysiiniä pitkäaikaisesti (saatat tarvita veri-, maksa- ja munuaiskokeita hoidon aikana).
Trough values of 15-20 mg/l are usually recommended by clinical laboratories to better cover susceptible-classified pathogens with MIC ≥1 mg/L (see sections 4.4 and 5.1).
Kliiniset laboratoriot suosittelevat yleensä minimipitoisuuksia 15-20 mg/l, jotta ne kattavat herkiksi luokitellut patogeenit, joiden MIC on ≥1 mg/l (ks. kohdat 4.4 ja 5.1).
Complicated skin and soft tissue infections -Non necrotizing
Komplisoituneet iho- ja pehmytkudosinfektiot - Ei-nekrotisoiva
Patients aged 12 years and older
12-vuotiaat ja sitä vanhemmat potilaat
Intravenous administration of vancomycin is not effective for the treatment of Clostridium difficile infection.
Vankomysiinin laskimonsisäinen anto ei ole tehokasta Clostridium difficile -infektion hoidossa.
If you have an inflammatory disorder of the digestive tract (you may be at risk of side effects, especially if you also have a kidney disorder).
Jos sinulla on ruoansulatuskanavan tulehdushäiriö (sinulla saattaa olla riski saada haittavaikutuksia etenkin, jos sinulla on myös munuaisten toimintahäiriö).
Anaerobic species Clostridium innocuum
Anaerobiset lajit Clostridium innocuum
Continuous vancomycin infusion may be considered, e.g., in patients with unstable vancomycin clearance.
Jatkuvaa vankomysiini-infuusiota voidaan harkita esim. potilaille, joiden kohdalla vankomysiinin puhdistuma on epävakaata.
Nephrotoxicity has been described in children, usually in association with other nephrotoxic agents such as aminoglycosides.
Nefrotoksisuutta on kuvattu lapsilla, yleensä muiden nefrotoksisten aineiden kuten aminoglykosidien käytön yhteydessä.
Although the vancomycin is not eliminated efficiently by haemodialysis or peritoneal dialysis, there have been reports of an increase in vancomycin clearance with haemoperfusion and haemofiltration.
Vaikka vankomysiini ei eliminoidu tehokkaasti hemodialyysissä tai peritoneaalidialyysissä, vankomysiinin puhdistumassa on raportoitu kasvua hemoperfuusion ja hemofiltraation yhteydessä.
Position changes should be delayed until the infusion is completed to allow for postural adjustment (see section 4.5).
Ennen asennon muuttamista on odotettava, että infuusio on annettu, jotta asennon säätäminen on mahdollista (ks. kohta 4.5).
After intraperitoneal administration of 30 mg/kg serum levels of approximately 10 mg/l are reached.
Intraperitoneaalisen 30 mg/kg annoksen jälkeen saavutetaan noin 10 mg/l:n pitoisuus seerumissa.
Vancomycin is an antibiotic that belongs to a group of antibiotics called “glycopeptides”.
Vankomysiini on antibiootti, joka kuuluu glykopeptideiksi kutsuttuun antibioottien ryhmään.
Vancomycin should be infused slowly in a dilute solution (2.5 to 5.0 mg/ml) at a rate no greater than 10 mg/min and over a period not less than 60 minutes to avoid rapid infusion-related reactions.
Vankomysiini on infusoitava hitaasti laimennettuna liuoksena (2,5-5,0 mg/ml) alle 10 mg/min nopeudella ja vähintään 60 minuutin ajanjaksolla, jotta nopeaan infuusioon liittyvät reaktiot vältetään.
The elderly are particularly susceptible to auditory damage.
Iäkkäät potilaat ovat erityisen herkkiä kuulovaurioille.
Testing for Clostridium difficile colonization or toxin is not recommended in children younger than 1 year due to high rate of asymptomatic colonisation unless severe diarrhoea is present in infants with risk factors for stasis such as Hirschsprung disease, operated anal atresia or other severe motility disorders.
Clostridium difficile -kolonisaation tai toksiinin testaamista ei suositella alle 1-vuotiaille lapsille oireettoman kolonisaation yleisyyden vuoksi, ellei vaikeaa ripulia esiinny pikkulapsilla, joilla on staasin riskitekijöitä, kuten Hirschsprungin tauti, operoitu peräaukon umpeuma tai muita vaikeita motiliteetin häiriöitä.
Eosinophilia and systemic symptoms (DRESS syndrome), AGEP (Acute Generalized Exanthematous Pustulosis) Renal and urinary disorders: Common
Eosinofilia ja systeemiset oireet (DRESS-oireyhtymä), AGEP (akuutti yleistynyt eksantematoottinen pustuloosi) Munuaiset ja virtsatiet: Yleinen
Vancomycin is indicated in all age groups for the treatment of the following infections (see sections 4.2, 4.4 and 5.1): - complicated skin and soft tissue infections (cSSTI) - bone and joint infections - community acquired pneumonia (CAP) - hospital acquired pneumonia (HAP), including ventilator-associated pneumonia (VAP) - infective endocarditis
Vankomysiini on tarkoitettu seuraavien infektioiden hoitoon kaikissa ikäryhmissä (ks. kohdat 4.2, 4.4 ja 5.1): - komplisoituneet iho- ja pehmytkudosinfektiot (cSSTI) - luu- ja nivelinfektiot - avohoitokeuhkokuume (CAP) - sairaalakeuhkokuume (HAP), mukaan lukien hengityslaitehoitoon liittyvä keuhkokuume (VAP) - tarttuva endokardiitti
The efficacy and safety of vancomycin has not been established for the intrathecal, intralumbar and intraventricular routes of administration.
Vankomysiinin tehoa ja turvallisuutta ei ole selvitetty intratekaalisten, intralumbaaristen ja intravertikulaaristen antoreittien osalta.
4 to 6 weeks***
4-6 viikkoa***
If you get any side effects, talk to your doctor, hospital pharmacist or nurse.
Jos havaitset haittavaikutuksia, kerro niistä lääkärille, sairaalan apteekkihenkilökunnalle tai sairaanhoitajalle.
Due to the very low systemic absorption, dose adjustment is unlikely, unless substantial oral absorption may occur in case of inflammatory intestinal disorders or Clostridium difficile-induced pseudomembranous colitis (see section 4.4).
Erittäin vähäisen systeemisen imeytymisen vuoksi annosta ei todennäköisesti tarvitse muuttaa, ellei merkittävää oraalista imeytymistä tapahdu tulehduksellisten suolistosairauksien tai Clostridium difficile -bakteerin aiheuttaman pseudomembranoottisen koliitin yhteydessä (ks. kohta 4.4).
Orally administered Vancomycin capsules are not effective for other types of infections.
Suun kautta otettavat vankomysiinikapselit eivät tehoa muun tyyppisiin infektioihin.
In case of hypersensitivity reactions, treatment with vancomycin must be discontinued immediately and the adequate emergency measures must be initiated.
Jos potilaalle kehittyy yliherkkyysreaktio, vankomysiinihoito on keskeytettävä välittömästi ja asianmukaisiin hätätoimenpiteisiin on ryhdyttävä.
The emergence of resistance towards vancomycin differs from one hospital to another and a local microbiological laboratory should therefore be contacted for relevant local information.
Vankomysiiniresistenssin yleisyys vaihtelee eri sairaaloissa, joten tietoja paikallisesta resistenssitilanteesta tulisi pyytää paikalliselta mikrobiologiselta laboratoriolta.
Vancomycin works by eliminating certain bacteria that cause infections.
Vankomysiini tappaa tiettyjä infektioita aiheuttavia bakteereja.
*Continue until further debridement is not necessary, patient has clinically improved, and patient is afebrile for 48 to 72 hours **Longer courses of oral suppression treatment with suitable antibiotics should be considered for prosthetic joint infections ***Duration and need for combination therapy is based on valve-type and organism
*Jatketaan, kunnes puhdistus ei ole enää tarpeen, potilaan kliininen tila on parantunut ja potilas on ollut kuumeeton 48-72 tunnin ajan ** Tekoniveliin liittyviin infektioihin on harkittava pitkäkestoisempia suun kautta otettavia suppressiohoitokuureja sopivilla antibiooteilla.
Vancomycin should be used with care in patients with renal insufficiency, including anuria, as the possibility of developing toxic effects is much higher in the presence of prolonged high blood concentrations.
Vankomysiiniä on käytettävä varoen potilailla, joilla on munuaisten vajaatoiminta, mukaan lukien anuria, sillä mahdollisuus toksisten vaikutusten kehittymiseen on paljon suurempi, jos pitoisuudet veressä ovat pitkään korkeita.
In some cases, your doctor may decide to give an initial dose of up to 30 mg for each kg of body weight.
Joissakin tapauksissa lääkäri voi päättää antaa jopa 30 mg:n aloitusannoksen painokiloa kohti.
The recommended dose is 15 to 20 mg/kg of body weight every 8 to 12 h (not to exceed 2 g per dose).
Suositeltu annos on 15-20 mg/kg 8-12 tunnin välein (kerta-annos ei saa olla yli 2 g).
Necrosis may occur after intramuscular injection.
Lihaksensisäisen injektion jälkeen saattaa esiintyä nekroosia.
Minimum inhibitory concentration (MIC) breakpoints established by the European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing (EUCAST) are as follows:
European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing -komitean (EUCAST) määrittämät pienimmät mikrobien kasvua estävät lääkeainepitoisuudet (MIC) ovat seuraavat:
Development of Drug-Resistant Bacteria
Lääkeresistenttien bakteerien kehittyminen
Also, methicillinresistant staphylococcus strains (MRSA) with reduced susceptibility for vancomycin were reported.
Lisäksi on raportoitu metisilliinille resistenttejä staphylococcus-kantoja (MRSA), joiden herkkyys vankomysiinille on heikentynyt.
In case of severe persistent diarrhoea the possibility of pseudomembranous enterocolitis that might be life-threatening has to be taken into account (see section 4.8).
Vaikean, sitkeän ripulin tapauksessa mahdollisesti hengenvaarallisen pseudomembranoottisen enterokoliitin mahdollisuus on otettava huomioon (ks. kohta 4.8).
Concomitant administration of vancomycin and anaesthetic agents has been associated with skin redness (erythema) and allergic reactions in children.
Vankomysiinin ja anestesia-aineiden samanaikaiseen antoon on liittynyt ihon punoitusta (eryteema) ja allergisia reaktioita lapsilla.
Ototoxicity, which may be transitory or permanent (see section 4.8) has been reported in patients with prior deafness, who have received excessive intravenous doses, or who receive concomitant treatment with another ototoxic active substance such as an aminoglycoside.
Ototoksisuutta, joka voi olla väliaikaista tai pysyvää (ks. kohta 4.8), on raportoitu potilailla, joilla on esiintynyt aikaisempaa kuuroutta ja jotka ovat saaneet liian suuria laskimonsisäisiä annoksia tai jotka ovat saaneet samanaikaisesti hoitoa toisella ototoksisella vaikuttavalla aineella kuten jollakin aminoglykosidilla.
If symptoms or signs of SJS (e.g. progressive skin rash often with blisters or mucosal lesions) are present, vancomycin treatment should be discontinued immediately and specialised dermatological assessment be sought.
Jos SJS:n oireita (esim. etenevää ihottumaa, johon liittyy usein rakkuloita tai limakalvomuutoksia) esiintyy, vankomysiinihoito on keskeytettävä välittömästi ja ihotautien erikoislääkärin on arvioitava potilaan tila.
In infants and older children, the volume of distribution ranges between 0.26-1.05 L/kg while clearance varies between 0.33-1.87 ml/kg/min.
Pienillä ja vanhemmilla lapsilla jakautumistilavuus vaihtelee välillä 0,26-1,05 l/kg, ja puhdistuma vaihtelee välillä 0,33-1,87 ml/kg/min.
Intermittent therapy: the recommended dose is 15-30 mg/kg in the long-dwell, every 5-7 days.
Jaksottainen hoito: suositeltu annos on 15-30 mg/kg pisimmällä sisälläoloajalla, 5-7 päivän välein.
Coagulase-negative staphylococci1 ≤ 4 mg/L
Koagulaasinegatiiviset stafylokokit 1 ≤ 4 mg/l
Minimum inhibitory concentration breakpoints established by the European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing (EUCAST) are as follows:
European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing -komitean (EUCAST) määrittämät pienimmät mikrobien kasvua estävät lääkeainepitoisuudet ovat seuraavat:
For establishing the dosing regimen for neonates, the advice of a physician experienced in the management of neonates should be sought.
Vastasyntyneiden annostusaikataulua määritettäessä on kysyttävä neuvoa vastasyntyneiden hoitoon erikoistuneelta lääkäriltä.
Exfoliative dermatitis, Stevens-Johnson syndrome, Lyell's syndrome, Linear IgA bullous dermatosis
Hyvin harvinainen Eksfoliatiivinen dermatiitti, Stevens-Johnsonin oireyhtymä, Lyellin oireyhtymä, lineaarinen IgA-tauti/rakkulainen dermatoosi
- You develop severe or prolonged diarrhoea during or after using vancomycin, consult your doctor immediately.
- sinulla esiintyy vaikeaa tai pitkittynyttä ripulia vankomysiinin käytön aikana tai sen jälkeen.
Vancomycin pharmacokinetics is not altered in patients with hepatic impairment.
Vankomysiinin farmakokinetiikka ei muutu potilailla, joilla on maksan vajaatoiminta.
aureus with vancomycin MIC values of 2 mg/L are on the border of the wild type distribution and there may be an impaired clinical response.
aureus -bakteerit vankomysiinin MIC-arvoilla 2 mg/l ovat villityypin jakauman rajalla ja kliininen vaste saattaa olla heikentynyt.
The recommended vancomycin dose is 10 mg/kg orally every 6 hours for 10 days.
Suositeltu vankomysiiniannos on 10 mg/kg suun kautta 6 tunnin välein 10 päivän ajan.
In patients with severe renal failure, it is preferable to prolong the interval of administration rather than administer lower daily doses.
Potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta, tulisi mieluummin pidentää antoväliä kuin antaa pienempiä vuorokausiannoksia.
Gram positive aerobic species Erysipelothrix rhusiopathiae, Heterofermentative Lactobacillus, Leuconostoc spp
Grampositiiviset aerobiset bakteerit Erysipelothrix rhusiopathiae, Heterofermentatiivinen Lactobacillus, Leuconostoc spp
Vancomycin should also be avoided in patients with previous hearing loss.
Vankomysiinin käyttöä on vältettävä myös potilailla, joilla on aikaisemmin ollut kuulon heikkenemistä.
Inherently resistant All Gram negative bacteria
Luonnostaan resistentit Kaikki gramnegatiiviset bakteerit
Renal insufficiency manifested primarily by increased serum creatinine and serum urea
Munuaisten vajaatoiminta, joka ilmenee ensisijaisesti suurentuneena seerumin kreatiini- ja ureapitoisuutena
During or shortly after rapid infusion anaphylactic/anaphylactoid reactions including wheezing may occur.
Nopean infuusion aikana tai pian sen jälkeen saattaa esiintyä anafylaktisia/anafylaktoidisia reaktioita, kuten hengityksen vinkumista.
However, absorption may occur after oral administration in patients with (pseudomembranous) colitis.
Imeytymistä voi kuitenkin tapahtua oraalisen annon jälkeen potilailla, joilla on (pseudomembranoottinen) koliitti.
Intermittent therapy: initial dose of 30 mg/kg in the long-dwell, followed by 15 mg/kg every 3-5 days during the long-dwell (the second dose should be time-based on a blood level obtained 2-4 days after the initial dose, see section 4.4).
Jaksottainen hoito: alkuannos 30 mg/kg pisimmällä sisälläoloajalla, jonka jälkeen 15 mg/kg 3-5 päivän välein pisimmän sisälläoloajan aikana (toisen annoksen on oltava aikaperusteinen veriarvosta, joka on otettu 2-4 päivää aloitusannoksen jälkeen, ks. kohta 4.4).
Adequate replacement of fluid and electrolytes should be ensured.
Riittävästä neste- ja elektrolyyttikorvaushoidosta on huolehdittava.
Continuous infusion: loading dose of 1000 mg/L per litter of dialysate followed by 25 mg/L (after 3-6 h of loading dose) in all exchanges.
Jatkuva infuusio: kyllästysannos 1 000 mg/l yhtä dialysaattilitraa kohti, jonka jälkeen 25 mg/l (3-6 tuntia kyllästysannoksen jälkeen) kaikissa vaihdoissa.
In seriously ill patients, a loading dose of 25-30 mg/kg of body weight can be used to facilitate rapid attainment of target trough serum vancomycin concentration.
Vakavasti sairailla potilailla 25-30 mg:n kyllästysannosta painokiloa kohti voidaan käyttää nopeuttamaan seerumin vankomysiinipitoisuuden nostoa pienimpään tavoitearvoon.
Dose adjustments in paediatric patients aged 1 year and older could be based on glomerular filtration rate estimated (eGFR) by the revised Schwartz formula: eGFR (mL/min/1.73m2 ) = (height cm x 0.413)/ serum creatinine (mg/dl) eGFR (mL/min/1.73m2)= (height cm x 36.2/serum creatinine (µmol/L) For neonates and infants below 1 year of age, expert advice should be sought as the revised Schwartz formula is not applicable to them.
Annoksen muuttaminen 1 vuoden ikäisillä ja sitä vanhemmilla pediatrisilla potilailla voi perustua arvioituun glomerulussuodosnopeuteen (eGFR), joka on laskettu tarkistetulla Schwartzin kaavalla: eGFR (ml/min/1,73m2 ) = (pituus cm x 0,413)/ seerumin kreatiniinipitoisuus (mg/dl)
- your hearing ability, - any other medicines you may be taking.
- sairastamasi infektio - miten hyvin munuaisesi toimivat - kuulosi - muut mahdollisesti käyttämäsi lääkkeet.
Vancomycin has a spectrum of antibacterial activity limited to Gram-positive organisms.
Vankomysiinin antibakteerinen aktiivisuus rajoittuu grampositiivisiin organismeihin.