natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The State Aid Guidelines shall be amended by introducing a new chapter on the application, from 1 January 2011, of State aid rules to support measures in favour of banks in the context of the financial crisis.
Muutetaan valtiontuen suuntaviivoja lisäämällä niihin uusi luku valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2011.
The new chapter is set out in the Annex to this Decision.
Uusi luku on tämän päätöksen liitteenä.
Only the English version of this Decision is authentic.
Tämä päätös on todistusvoimainen ainoastaan englannin kielellä.
OJ C 329, 7.12.2010, p. 7.
EUVL C 329, 7.12.2010, s. 7.
THE APPLICATION, FROM 1 JANUARY 2011, OF STATE AID RULES TO SUPPORT MEASURES IN FAVOUR OF BANKS IN THE CONTEXT OF THE FINANCIAL CRISIS
VALTIONTUKISÄÄNTÖJEN SOVELTAMINEN FINANSSIKRIISIN YHTEYDESSÄ PANKKIEN HYVÄKSI TOTEUTETTAVIIN TUKITOIMENPITEISIIN 1 PÄIVÄSTÄ TAMMIKUUTA 2011
Since the beginning of the global financial crisis in the autumn of 2008, the EFTA Surveillance Authority (‘the Authority’) has adopted four sets of Guidelines [1] which provide detailed guidance on the criteria for the compatibility of State support to financial institutions [2] with the requirements of Article 61(3)(b) of the Agreement on the European Economic Area ( ‘the EEA Agreement’).
Sen jälkeen kun maailmanlaajuinen finanssikriisi syksyllä 2008 alkoi, EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, on hyväksynyt neljät suuntaviivat [1], joissa selostetaan yksityiskohtaisesti perusteita, joita sovelletaan tutkittaessa, soveltuuko valtion tuki rahoituslaitoksille [2] sisämarkkinoille Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan vaatimusten mukaisesti.
The chapters of the Guidelines in question are the application of State aid rules to measures taken in relation to financial institutions [3] (‘the Banking Guidelines’); the recapitalisation of financial institutions in the current financial crisis [4] (‘the Recapitalisation Guidelines’); the treatment of impaired assets in the EEA banking sector [5] (‘the Impaired Assets Guidelines’) and return to viability and the assessment of restructuring measures in the financial sector in the current crisis under the State aid rules [6] (‘the Restructuring Guidelines’).
Kyseiset suuntaviivojen luvut käsittelevät valtiontukisääntöjen soveltamista rahoituslaitosten suhteen toteutettuihin toimenpiteisiin, [3] jäljempänä ’pankkisuuntaviivat’, rahoituslaitosten pääomapohjan vahvistamista tämänhetkisessä finanssikriisissä, [4] jäljempänä ’pääomapohjan vahvistamista koskevat suuntaviivat’, arvoltaan alentuneiden omaisuuserien käsittelyä ETA:n pankkisektorilla, [5] jäljempänä ’arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat suuntaviivat’, ja elinkelpoisuuden palauttamista ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arviointia valtiontukisääntöjen perusteella, [6] jäljempänä ’rakenneuudistustoimenpiteitä koskevat suuntaviivat’. Näistä kolmessa (pankkeja, pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevissa suuntaviivoissa) esitetään edellytykset, joiden täyttyessä EFTA-valtioiden myöntämän tuen päätyypit – velkojen takaukset, pääomapohjan vahvistaminen ja omaisuuseriin kohdistuvat tukitoimet – soveltuvat sisämarkkinoille.
Three of those four Guidelines, the Banking, Recapitalisation and Impaired Assets Guidelines, set out the prerequisites for the compatibility of the main types of assistance granted by EFTA States — guarantees on liabilities, recapitalisations and asset relief measures — while the Restructuring Guidelines detail the particular features that a restructuring plan (or a viability plan) has to display in the specific context of crisis-related State aid granted to financial institutions on the basis of Article 61(3)(b) of the EEA Agreement.
Rakenneuudistustoimenpiteitä koskevissa suuntaviivoissa puolestaan esitetään, millainen rakenneuudistussuunnitelman (tai elinkelpoisuussuunnitelman) on oltava, kun rahoituslaitoksille myönnetään ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla kriisiin liittyvää valtiontukea.
All four chapters of the Guidelines highlight the temporary nature of the acceptability of such aid measures; each states that any such aid measure can only be justified as an emergency response to the unprecedented stress in financial markets and only as long as those exceptional circumstances prevail.
Kaikissa näissä suuntaviivoissa korostetaan, että tällaisten tukitoimenpiteiden hyväksyttävyys on väliaikaista. Niissä todetaan, että tällaiset tukitoimenpiteet ovat perusteltuja ainoastaan hätätoimenpiteinä, joilla vastataan ennennäkemättömiin paineisiin rahoitusmarkkinoilla, ja ainoastaan niin kauan kuin tällaiset poikkeusolosuhteet vallitsevat.
The Restructuring Guidelines are valid for restructuring aid notified by 31 December 2010 whilst the other Guidelines do not have an expiry date.
Rakenneuudistustoimenpiteitä koskevia suuntaviivoja sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2010 mennessä ilmoitettuun rakenneuudistustukeen. Muissa suuntaviivoissa ei ole ilmoitettu voimassaolon päättymispäivää.
These Guidelines set out the parameters for the temporary acceptability of crisis-related assistance to banks as from 1 January 2011.
Näissä suuntaviivoissa esitetään periaatteet, joilla kriisiin liittyvän pankkituen väliaikaista hyväksyttävyyttä arvioidaan 1 päivästä tammikuuta 2011.
The continued applicability of Article 61(3)(b) EEA and the extension of the Restructuring Guidelines
ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja rakenneuudistustoimenpiteitä koskevien suuntaviivojen soveltamisen jatkaminen
The Authority’s Guidelines on crisis-related aid to banks, as well as all individual decisions on aid measures and schemes falling within the scope of those Guidelines, are adopted on the legal basis of Article 61(3)(b) of the EEA Agreement, which exceptionally allows for aid to remedy a serious disturbance in the economy of an EFTA State.
Komission suuntaviivoissa kriisiin liittyvästä pankkituesta ja kaikissa yksittäisissä päätöksissä tukitoimenpiteistä ja -ohjelmista, jotka kuuluvat näiden suuntaviivojen soveltamisalaan, on oikeusperustana ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohta, jossa poikkeuksellisesti sallitaan tuki EFTA-valtion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen.
In the most acute stage of the crisis, the condition of a serious disturbance was unquestionably met across the EEA in view of the extraordinary stress in financial markets, later combined with an exceptionally severe contraction in the real economy.
Kriisin akuuteimmassa vaiheessa vakavan häiriön ehto täyttyi kiistatta kaikkialla Euroopan talousalueella, kun otetaan huomioon rahoitusmarkkinoiden poikkeukselliset paineet, joihin myöhemmin yhdistyi poikkeuksellisen voimakas reaalitalouden supistuminen.
The economic recovery, which has slowly taken hold since the beginning of 2010, has been proceeding at a somewhat faster pace than expected earlier in 2010.
Talouden elpyminen on hitaasti päässyt vauhtiin vuoden 2010 alusta ja edennyt hieman nopeammin kuin aiemmin vuonna 2010 ennakoitiin.
While recovery is still fragile and uneven across the EEA, some states are showing modest or even more robust growth rates.
Elpyminen Euroopan talousalueella on yhä heiveröistä ja epätasaista, mutta joissakin jäsenvaltioissa se on kuitenkin johtanut vaatimattomiin tai jopa vahvempiin kasvulukuihin.
In addition, despite some pockets of vulnerability, in broad terms the health of the banking sector has improved compared with the situation one year ago.
Lisäksi pankkiala on yleisesti ottaen terveemmällä pohjalla kuin vuosi sitten, vaikka se vielä onkin joiltain osin haavoittuvainen.
As a result, the existence of a serious disturbance in the economy of the EFTA States is no longer as self-evident as in earlier stages of the crisis.
Siksi ei olekaan enää itsestään selvää, että kaikkien EFTA-valtioiden taloudessa olisi vakava häiriö, kuten aiemmin kriisin aikana.
While it is aware of those developments, the Authority still considers that the requirements for State aid to be approved pursuant to Article 61(3)(b) of the EEA Agreement are fulfilled in view of the recent reappearance of stress in financial markets and the risk of wider negative spill-over effects, for the reasons set out in these Guidelines.
Valvontaviranomainen on tietoinen tästä kehityksestä, mutta se katsoo näissä suuntaviivoissa esitettävistä syistä, että edellytykset valtiontuen hyväksymiselle ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti täyttyvät edelleen, koska äskettäin rahoitusmarkkinoilla on ilmennyt uusia paineita ja vaarana ovat laajemmat kielteiset heijastusvaikutukset.
The re-emergence of tensions in sovereign debt markets forcefully illustrates the continued volatility in financial markets.
Uudet jännitteet valtionvelkamarkkinoilla osoittavat selvästi epävakauden rahoitusmarkkinoilla jatkuvan.
The high level of interconnectedness and interdependence within the financial sector in the EEA has given rise to market concerns about contagion.
ETA:n rahoitusalan voimakas yhdentyminen ja keskinäinen riippuvuus on aiheuttanut markkinoilla huolestumista tartuntavaarasta.
The high volatility of financial markets and the uncertainty about the economic outlook justifies maintaining, as a safety net, the possibility for EFTA States to argue the need to have recourse to crisis-related support measures on the basis of Article 61(3)(b) of the EEA Agreement.
Rahoitusmarkkinoiden huomattavan epävakauden ja talousnäkymien epävarmuuden vuoksi on perusteltua säilyttää EFTA-valtioiden turvaverkkona mahdollisuus vedota tarpeeseen turvautua kriisiin liittyviin tukitoimenpiteisiin ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti.
The temporal scope of the Restructuring Guidelines — the only one of the four Guidelines with a specified expiry date, 31 December 2010 — should therefore be extended to restructuring aid notified by 31 December 2011.
Rakenneuudistustoimenpiteitä koskevat suuntaviivat ovat näistä suuntaviivoista ainoat, joiden voimassaolon päättymispäivä on määrätty: 31 päivä joulukuuta 2010. Niiden soveltamisaikaa olisi siksi jatkettava ja suuntaviivoja sovellettava rakenneuudistustukeen, josta ilmoitetaan 31 päivään joulukuuta 2011 mennessä.
The Guidelines, however, need to be adapted with a view of preparing the transition to the post-crisis regime.
Suuntaviivoja on kuitenkin mukautettava, jotta voidaan valmistautua siirtymään kriisin jälkeiseen järjestelmään. Samalla on laadittava uudet, pysyvät valtiontukisäännöt pankkien pelastamis- ja rakenneuudistustoimille tavanomaisissa markkinaolosuhteissa.
It must be addressed by setting the requirements for the compatibility of such assistance in a way that best prepares for the new regime for the rescue and restructuring of banks based on Article 61(3)(c) of the EEA Agreement.
Ehdot tällaisen tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille on siis asetettava niin, että niiden avulla pohjustetaan parhaalla mahdollisella tavalla uutta pankkien pelastamis- ja rakenneuudistustoimien järjestelmää, joka perustuu ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohtaan.
The advancement of the exit process
Irtautumisprosessin eteneminen
The continued availability of aid measures pursuant to Article 61(3)(b) of the EEA Agreement in the face of exceptional market conditions should not obstruct the process of disengagement from temporary extraordinary support measures for banks.
Vaikka ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohtaan perustuvia tukitoimia on poikkeuksellisten markkinaolosuhteiden vuoksi yhä mahdollista käyttää, tämä ei saisi estää irtautumista pankkeihin kohdistuvista väliaikaisista ja poikkeuksellisista tukitoimenpiteistä.
At its meeting on 2 December 2009 the Economic and Financial Affairs Council concluded on the necessity to design a strategy for the phasing out of support measures which should be transparent and duly coordinated among EU Member States to avoid negative spill-over effects but take into account the different specific circumstances across EU Member States [7].
Talous- ja rahoitusasioiden neuvosto päätti kokouksessaan 2 päivänä joulukuuta 2009, että pankkialalle olisi suunniteltava strategia tukitoimien asteittaista lopettamista varten. Strategian olisi oltava avoin ja EU:n jäsenvaltioiden kesken riittävän koordinoitu, jotta kielteiset kerrannaisvaikutukset vältetään.
The conclusions further set out that, in principle, the phasing-out process concerning the various forms of assistance to banks should start with the unwinding of government guarantee schemes, encouraging the exit of sound banks and inducing other banks to address their weaknesses.
Strategiassa olisi lisäksi otettava huomioon EU:n eri jäsenvaltioiden erityisolosuhteet. [7] Päätelmissä todetaan myös, että periaatteessa pankkien erilaisten tukimuotojen asteittainen lopettaminen olisi aloitettava valtion takausjärjestelmien purkamisesta niin, että se kannustaa terveitä pankkeja irtautumaan tuesta ja ohjaa muita pankkeja korjaamaan heikkoutensa.
In the following paragraphs, the Authority will set out the steps of a gradual phasing out with regard to recapitalisation and impaired asset measures.
Seuraavissa kohdissa esitellään toimia, jotka koskevat pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien toimenpiteiden asteittaista lopettamista.
Tighter conditions for the compatibility of government guarantees under Article 61(3)(b) of the EEA Agreement
Tiukemmat ehdot ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohtaan perustuvien valtiontakausten soveltuvuudelle sisämarkkinoille
From 1 January 2011 the Authority will apply tighter conditions for the compatibility of government guarantees under Article 61(3)(b) of the EEA Agreement by introducing an increased guarantee fee and the requirement of a viability plan for beneficiaries that have recourse to new guarantees and exceed a certain threshold of total outstanding guaranteed liabilities both in absolute terms and in relation to total liabilities [8].
Viranomainen soveltaa 1 päivästä tammikuuta 2011 tiukempia ehtoja arvioidessaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohtaan perustuvien valtiontakausten soveltuvuutta sisämarkkinoille. Tuolloin otetaan käyttöön korkeampi takauspalkkio ja aletaan vaatia elinkelpoisuussuunnitelma tuensaajilta, jotka hakevat uusia takauksia ja joiden taattu kokonaisvelkakanta ylittää tietyn kynnysarvon sekä absoluuttisesti että suhteessa velkojen kokonaismäärään.
Considering the current market these conditions appear necessary at present.
Nykyinen markkinatilanne huomioon ottaen kyseiset ehdot näyttävät tällä hetkellä tarpeellisilta.
Pricing conditions
Hinnoitteluehdot
Access to the government guarantees has been subject to a fee, which is determined following the ECB recommendations.
Valtiontakauksen saaminen edellyttää takauspalkkion maksamista. Palkkion suuruus noudattaa Euroopan keskuspankin suosituksia.
In the case of a bond with maturity over one year, the fee comprises a flat charge of 50 basis points augmented by each bank’s median five-year senior debt credit default swap (‘CDS’) spread observed in the period 1 January 2007 to 31 August 2008 [9].
Mikäli laina-aika on yli vuosi, palkkio koostuu kiinteämääräisestä 50 pisteen maksusta, johon lisätään lainansaajapankin viiden vuoden etuoikeutetun lainan luottoriskinvaihtosopimuksen (credit default swap eli CDS) keskihinta aikaväliltä 1 päivä tammikuuta 2007 – 31 päivä elokuuta 2008. [9]
Up to now, this has been considered necessary to facilitate banks’ access to external funding and thereby safeguard financial stability.
Tähän asti nykyistä hinnoittelua on pidetty tarpeellisena, koska se on auttanut pankkeja saamaan ulkopuolista rahoitusta ja täten turvannut rahoitusjärjestelmän vakautta.
However, financial-market developments in the two years since 31 August 2008, including changes in the banks’ credit status, are not taken into account.
Hinnoissa ei kuitenkaan ole otettu huomioon rahoitusmarkkinoiden kehitystä viimeisen kahden vuoden aikana 31 päivän elokuuta 2008 jälkeen, minä aikana muun muassa pankkien luottoluokitukset ovat muuttuneet.
Thus, while access to market financing has generally improved, banks which have been downgraded are still benefiting from their pre-crisis credit rating and perceived creditworthiness.
Vaikka pankkien mahdollisuudet saada rahoitusta markkinoilta ovat yleisesti ottaen parantuneet, luokitukseltaan alentuneet pankit hyötyvät näin ollen yhä kriisiä edeltävästä luottoluokituksestaan ja näennäisestä luottokelpoisuudesta.
This increases the likelihood of competition distortions.
Tämä lisää kilpailun vääristymisen todennäköisyyttä.
Evidence shows that banks with low rating benefit disproportionately more from guarantees than banks with higher rating because they would normally pay a higher market price due to their low rating.
On osoitettu, että alemman luottoluokituksen pankit hyötyvät lainatakauksista suhteettomasti enemmän kuin korkean luottoluokituksen pankit, koska huonomman luokituksensa takia ne normaalisti maksaisivat takauksista korkeamman markkinahinnan.
In order to address these distortions, the pricing of government support should be brought closer to current market conditions, better reflecting individual banks’ current creditworthiness.
Vääristymien korjaamiseksi valtiontuen hinnoittelun tulee lähentyä nykyisiä markkinaolosuhteita niin, että se heijastaa paremmin yksittäisten pankkien luottokelpoisuutta.
De facto, this requires that the guarantee fee payable by beneficiary institutions would be increased.
Tosiasiallisesti tämä edellyttää, että tuensaajalaitosten maksamaa takauspalkkiota korotetaan.
A coordinated approach among EFTA States should promote a gradual phasing out of guarantee schemes while retaining a certain degree of flexibility to take account of the different situations of EFTA States and their banks.
EFTA-valtioiden tulisi pyrkiä takausjärjestelmien asteittaiseen lopettamiseen koordinoidun menettelytavan avulla niin, että EFTA-valtioiden ja niiden pankkien erilaiset tilanteet voidaan kuitenkin yhä ottaa joustavasti huomioon.
To this end, the Authority considers it appropriate to introduce a minimum increase in the fee for guarantees that should be differentiated according to the beneficiary bank's creditworthiness.
Tätä tarkoitusta viranomainen katsoo aiheelliseksi korottaa takauspalkkiota minimimäärällä, jonka suuruuden tulisi vaihdella suhteessa tuensaajapankin luottokelpoisuuteen.
The differentiation based on creditworthiness strengthens the price signal for weaker banks, allows to better align the price of guarantees with the risk profile of the beneficiary institution thus lowering distortions of competition between institutions and contributing to the protection of a level playing field across banks in the single market.
Luottokelpoisuuteen perustuva erottelu vahvistaa heikompien pankkien hintasignaalia ja mahdollistaa takausten hinnan paremman vastaavuuden tuensaajalaitoksen riskeihin, mikä vähentää kilpailuvääristymiä laitosten välillä ja edistää tasapuolisia kilpailuedellytyksiä yhteismarkkinoilla toimivien pankkien välillä.
The approval of the extension of a guarantee scheme [10] beyond 1 January 2011 would therefore require the fee for a government guarantee [11] to be higher than under the pricing formula recommended by the ECB in October 2008 at least:
Jotta takausjärjestelmän [10] jatkaminen 1 päivästä tammikuuta 2011 voidaan hyväksyä, vaatisi se siis valtiontakauksesta [11] maksettavan palkkion korottamista EKP:n lokakuussa 2008 suosittelemaan hintamalliin nähden ainakin
by 20 basis points for banks with a rating of A+ or A [12],
20 pisteellä pankeille, joiden luottoluokitus on A + tai A [12],
by 30 basis points for banks rated A- [13], and
30 pisteellä pankeille, joiden luottoluokitus on A- [13], ja
by 40 basis points for banks rated below A-.
40 pisteellä pankeille, joiden luottoluokitus on alle A-. Luokittelemattomien pankkien luottokelpoisuuden katsotaan olevan tasoa BBB.
EFTA States would have the possibility to go beyond these minimum requirements in defining the top-ups for the guarantee fee.
EFTA-valtioilla on mahdollisuus ylittää nämä takauspalkkion korotusta koskevat vähimmäisvaatimukset. Lisätäkseen joustavuutta, niin että EFTA-valtiot voivat mukauttaa ehtoja niiden rahoitusalalla vallitseviin erityisolosuhteisiin, valvontaviranomainen voi hyväksyä palkkion korotuksen laskemiseen myös toisenlaisen laskentamallin, kunhan on kiistatta osoitettavissa, että malli johtaa vähintään pankkien luottoluokituksen mukaiseen minimikorotukseen.
Viability review of banks still dependent on government debt guarantees
Valtiontakauksista riippuvaisten pankkien elinkelpoisuuden kartoitus
While limited usage could be allowed without prompting further scrutiny, a larger usage both in absolute terms and in relation to the bank's total amount of liabilities should trigger the requirement of a viability review as a prerequisite for the conformity of the further extension of guarantee schemes with Article 61(3)(b) EEA.
Vaikka takausten rajattu käyttö ilman lisätutkimuksia voidaan sallia, ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti tukijärjestelmien jatkamisen edellytyksenä on, että niiden laajasta käytöstä sekä absoluuttisesti että suhteessa pankin velkojen kokonaismäärään seuraa vaatimus pankin elinkelpoisuuden kartoituksesta.
A persistent failure to obtain a considerable proportion of the funding needed without government guarantees may indicate a lack of confidence in the viability of a bank's business model.
Pankin jatkuva kyvyttömyys hankkia huomattava osa tarvitsemastaan rahoituksesta ilman valtiontakauksia saattaa olla merkki luottamuspulasta pankin liiketoimintamallin elinkelpoisuutta kohtaan.
It should be avoided that a bank retains a heavy reliance on guarantee schemes, which were designed to tackle unprecedented difficulties in access to financing, even when these exceptional circumstances have subsided, thereby possibly allowing that bank to postpone necessary structural adjustments.
Pankin jatkuvaa voimakasta riippuvuutta takausjärjestelmistä on vältettävä, sillä järjestelmät suunniteltiin avuksi ennennäkemättömiin rahoitusvaikeuksiin. Takauksiin turvautuminen vielä kun olosuhteet ovat jo normalisoituneet saattaa antaa pankille mahdollisuuden lykätä tarpeellisia rakennemuutoksia.
Therefore, the Authority considers it appropriate that guarantee schemes to be prolonged beyond 1 January 2011 should include a threshold concerning the ratio of total guaranteed liabilities outstanding over total liabilities of a bank and the absolute amount of guaranteed liabilities which, if exceeded, triggers the requirement of a viability review.
Tämän vuoksi viranomainen pitää asianmukaisena, että takausjärjestelmissä, joita jatketaan 1 päivästä tammikuuta 2011, tulisi olla kynnysarvo sekä taatun kokonaisvelkakannan suhteelle pankin velkojen kokonaismäärään että taattujen velkojen absoluuttiselle määrälle. Näiden kynnysarvojen ylittyessä pankilta edellytetään elinkelpoisuuden kartoitusta.
For any bank that requests government guarantees under a scheme covering new or renewed debt to be issued as from 1 January 2011 which takes or keeps the total amount of outstanding guaranteed liabilities beyond this threshold in relation to both of its elements (absolute and relative size) [16] the EFTA State concerned would be required to submit a review demonstrating the bank's long-term viability to the Authority within three months of the granting of guarantees.
Kun pankki 1 päivästä tammikuuta 2011 alkaen laskee liikkeeseen uuden tai uusitun velkapaperin, jolle se hakee järjestelmästä valtiontakausta ja kun taattavien maksamatta olevien velkojen kokonaismäärä ylittää määrätyn kynnysarvon sekä absoluuttisesti että suhteessa velkojen kokonaismäärään, [16] kyseisen EFTA-valtion on esitettävä viranomaiselle kartoitus pankin pitkän aikavälin elinkelpoisuudesta kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun takaus on myönnetty.