natgillin/translations-raw huggingface dataset:
St.prp. nr 1 (2007–2008) shows that the funds awarded for each year covered more than the relevant liability of the restructuring measures, thus indicating overcompensation.
Asiakirjasta St.prp. nr 1 (2007–2008) ilmenee, että kullekin vuodelle myönnetyt varat ylittivät vastuulla olevat rakenneuudistustoimenpiteet, mikä merkitsi liian suuria korvauksia.
In particular, the Authority should verify whether the State had the possibility to retransfer, reallocate or replace some employees instead of offering them early pension.
Valvontaviranomaisen olisi erityisesti varmistettava, oliko valtiolla mahdollisuus joidenkin työntekijöiden uudelleensiirtoon, uudelleenkohdentamiseen tai korvaamiseen sen sijaan, että heille tarjottiin varhaiseläkettä.
The Authority should request the Norwegian authorities to produce evidence showing that early pension was necessary for handling the personnel issue.
Valvontaviranomaisen olisi pyydettävä Norjan viranomaisia esittämään todisteet siitä, että varhaiseläke oli välttämätön henkilöstökysymysten ratkaisemiseksi.
The Authority should verify whether the authorities only compensated for the difference between average costs of an ordinary private pension scheme and membership in the state pension fund and whether compensation was limited to civil servants.
Valvontaviranomaisen olisi varmistettava, korvasivatko viranomaiset ainoastaan tavanomaisesta yksityisestä eläkejärjestelmästä ja valtion eläkerahaston jäsenyydestä aiheutuvien keskimääräisten kustannusten välisen eron ja oliko korvaus rajattu virkamiehiin.
The Authority is requested to verity whether costs for maintenance of special retirement age are costs normally included in the budget of an undertaking and therefore not a structural disadvantage meaning that the compensation may amount to State aid.
Valvontaviranomaisen olisi varmistettava, kuuluvatko erityisen eläkeiän säilyttämisestä aiheutuvat kustannukset tavallisesti yrityksen budjettiin, minkä vuoksi ne eivät olisi rakenteellinen haitta, jolloin korvaus voi olla valtiontukea.
The Authority should also assess the transaction under directive on the transfer of undertakings.
Valvontaviranomaisen olisi myös arvioitava toimenpidettä yritysten siirrosta annetun direktiivin nojalla.
Thommessen submits that Mesta AS might have taken on an obligation which it was not obliged to take on.
Thommessen väittää, että Mesta AS on saattanut ottaa vastuulleen velvoitteen, jota sen ei ollut pakko ottaa vastuulleen.
If the restructuring costs of Mesta AS in this regard is a consequence of voluntarily taking over (or maintaining) obligations, this is a decision of Mesta AS.
Jos Mesta AS:n rakenneuudistuskustannukset ovat seurausta siitä, että se on vapaaehtoisesti ottanut vastuulleen (tai säilyttänyt) tällaisia velvoitteita, kyse on Mesta AS:n päätöksestä.
Compensation for costs which Mesta AS was not legally bound to observe are costs normally included in the budget of a company and state funding for this purpose constitutes State aid.
Kustannukset, joita Mesta AS:n ei ollut lain mukaan pakko ottaa vastuulleen, ovat yrityksen budjettiin tavallisesti sisältyviä kustannuksia, ja valtion rahoitus niiden korvaamiseen on valtiontukea.
Compensating restructuring costs may be compatible under Article 61(3)(c) EEA provided the conditions of necessity and proportionality are respected.
Rakenneuudistuskustannusten korvaaminen voi olla ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaa ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, jos tuen välttämättömyyttä ja suhteellisuutta koskevia ehtoja noudatetaan.
In this regard the aim of increasing the efficiency of the former Production Department must be balanced against the objective to make the market more competitive.
Tältä osin tavoitetta lisätä entisen tuotanto-osaston tehokkuutta on verrattava tavoitteeseen lisätä kilpailua markkinoilla.
Thommessen submits that the competitiveness of Mesta AS has indeed materialized via a high share of public procurement contracts won at the cost of effective competition in the market.
Thommessen väittää, että Mesta AS:n kilpailukyvystä on osoituksena se, että se on voittanut suuren osuuden julkisista hankintasopimuksista tehokkaan markkinakilpailun kustannuksella.
Mesta AS is, by far, the largest player with a market share of 60 %.
Mesta AS on selvästi suurin toimija 60 prosentin markkinaosuudella.
The steadily decreasing number of bidders in public tenders confirms this.
Jatkuvasti pienenevä tarjouksentekijöiden määrä julkisissa tarjouskilpailuissa vahvistaa tämän.
The problem is that Mesta AS was overcompensated for its structural disadvantages.
Ongelma on se, että Mesta AS sai liian paljon korvauksia rakenteellisista haitoista.
The market has simply moved from an oligopolistic market to a duopolistic market with Mesta AS as the dominant player.
Markkinat ovat yksinkertaisesti muuttuneet oligopolistisista markkinoista duopolistisiksi markkinoiksi, joilla Mesta AS on määräävässä asemassa oleva toimija.
The Authority must review that the measures in question do not confer an advantage with market distortion as a consequence.
Valvontaviranomaisen on varmistettava, että kyseiset toimenpiteet eivät anna etua, josta on seurauksena markkinoiden vääristyminen.
On the issue of asset evaluation Thommessen submits that the Authority must examine the case independently of whether the opening balance complies with Norwegian accounting and company regulations.
Omaisuuden arvostuksesta Thommessen toteaa, että valvontaviranomaisen on tarkasteltava asiaa siitä riippumattomasti, noudattaako avaava tase Norjan kirjanpito- ja yhtiösäännöksiä.
In this regard Thommessen submits that the Norwegian limited liability Act includes a rule to ensure that the share capital contribution is not beyond fair value.
Thommessen toteaa tältä osin, että Norjan osakeyhtiölakiin sisältyy sääntö, jolla varmistetaan, että osakepääoman osuus ei ylitä käypää arvoa.
However, while the Board of Directors may be liable for an assessment beyond fair value there is no liability for assessments below fair value.
Vaikka yhtiön hallitus voi olla vastuussa käyvän arvon ylittävästä arvostuksesta, se ei ole vastuunalainen käyvän arvon alittavasta arvostuksesta.
Therefore, Thommessen expects a separate independent expert evaluation of whether the assets have been fixed at market value.
Sen vuoksi Thommessenin mielestä olisi hankittava erillinen riippumaton asiantuntijalausunto siitä, onko omaisuuserät arvostettu markkina-arvoon.
Thommessen agrees that the assets should be based on fair value as a going concern which could be based on a discounted cash flow analysis.
Thommessen on samaa mieltä siitä, että omaisuuserien arvostuksen olisi perustuttava käypään arvoon toimivana yrityksenä, ja se voisi perustua diskontatun kassavirran analyysiin.
According to section 4(2) of the Norwegian Accounting Act the analysis must be based on the principle of ‘best estimate’.
Norjan kirjanpitolain 4 §:n 2 momentin mukaan analyysin on perustuttava ”parhaan arvion” periaatteeseen.
However, Thommessen submits that the estimate submitted by the Norwegian authorities is not in accordance with this principle but has been based on one-sided arguments to bring down the value of the assets.
Thommessen toteaa, että Norjan viranomaisten toimittama arvio ei ole tämän periaatteen mukainen vaan sen perustana ovat yksipuoliset perusteet omaisuuserien arvon laskemiseksi.
First, although the discounted cash flow analysis acknowledged that there are inherent uncertainties, the fair value assessment of the individual assets showed that the real value was substantially higher and so the discounted cash flow analysis should have been adjusted upwards.
Ensinnäkin, vaikka diskontatun kassavirran analyysissa myönnetään, että siihen liittyy epävarmuustekijöitä, yksittäisten omaisuuserien käyvän arvon määrittely osoitti, että reaaliarvo oli paljon suurempi, ja sen vuoksi diskontatun kassavirran menetelmää olisi pitänyt tarkistaa ylöspäin.
Secondly, it appears from the discounted cash flow analysis that the terminal value was NOK 900 million but that this was adjusted downwards because the cash flows over the period 2003–2012 were estimated at –300 m. Thommessen submits that the uncertainties in setting up Mesta AS and how it would perform were exaggerated and were aimed at adjusting the fair value of the assets downwards.
Toiseksi, diskontatun kassavirran analyysista ilmenee, että loppuarvo oli 900 miljoonaa Norjan kruunua, mutta sitä tarkistettiin alaspäin, koska vuosien 2003–2012 kassavirtojen arvioitiin olevan – 300 miljoonaa. Thommessen väittää, että Mesta AS:n perustamiseen ja toimintatulokseen liittyviä epävarmuustekijöitä liioiteltiin tarkoituksena tarkistaa omaisuuserien käypää arvoa alaspäin.
Thirdly, the external evaluation of 18 machinery groups was estimated to NOK 424 million.
Kolmanneksi, ulkopuolinen arvio 18 kalustoryhmän arvosta oli 424 miljoonaa Norjan kruunua.
This is considerably higher than NOK 148 million which was the resulting value of evaluating an even higher number i.e., 37 machinery groups.
Tämä on huomattavasti enemmän kuin 148 miljoonaa Norjan kruunua, joka saatiin 37 koneryhmän arvonmäärityksestä.
Thommessen submits that it is incomprehensible how machinery of Mesta AS, larger in quantity than that of Veidekke ASA, is fixed at a market price below that of Veidekke ASA.
Thommessenin mukaan on käsittämätöntä, kuinka Mesta AS:n kaluston, jonka määrä ylittää Veidekke ASA:n kaluston määrän, markkina-arvo on määritetty Veidekke ASA:n kaluston arvoa pienemmäksi.
The Authority should investigate this.
Valvontaviranomaisen olisi tutkittava tätä.
Finally, Thommessen submits that it is unusual that the fair value of a going concern does not contain any goodwill.
Lopuksi Thommessen toteaa, että on epätavallista, että toimivan yrityksen käypään arvoon ei sisälly goodwill-arvoa.
Aside from this Thommessen submits that the downward adjustment of NOK 200 million of machinery and NOK 50 million of real estate (i.e., the difference between NOK 331 million and NOK 281 million) involves advantages because a lower evaluation of assets means that depreciation is lower and hence operating income is higher.
Tämän lisäksi Thommessen toteaa, että kaluston arvon tarkistaminen alaspäin 200 miljoonalla Norjan kruunulla ja kiinteistöjen arvon 50 miljoonalla Norjan kruunulla (ero 331 miljoonaan Norjan kruunuun ja 281 miljoonaan Norjan kruunuun) merkitsee etua, koska omaisuuserien alhaisempi arvo tarkoittaa sitä, että poistot ovat pienempiä ja siten liikevoitto suurempi.
The extra operating income is State aid.
Tämä ylimääräinen liikevoitto on valtiontukea.
Moreover, the higher the evaluation of the assets, the higher the required rate of return should be.
Mitä suuremmaksi omaisuuserien arvo määritetään, sitä suurempi vaaditun tuottoasteen olisi oltava.
Hence a lower assessment means that the annual profits of the Norwegian authorities are too low and the difference between that, and the profits based on a correct assessment, amounts to State aid.
Näin ollen alhaisempi arvonmääritys merkitsee sitä, että Norjan viranomaisten vuositulos on liian alhainen, ja ero oikeaan arvonmääritykseen perustuvaan voittoon on valtiontukea.
As to the transitional contracts, Thommessen welcomes that the Norwegian authorities acknowledge the difference between the market price (resulting from public tenders) and the price at which the transitional operation and maintenance contracts were transferred; the difference being about NOK 2 billion [119].
Siirtymäsopimusten osalta Thommessen panee tyytyväisenä merkille, että Norjan viranomaiset myöntävät markkinahinnan (joka on saatu julkisista tarjouskilpailuista) ja sen hinnan, jolla teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat siirtymäsopimukset siirrettiin, välisen eron; tämä ero on noin 2 miljardia Norjan kruunua [119].
As to the argument of the Norwegian authorities that the estimated gross revenue of the contracts form part of the opening balance and that it is not necessary to assess the market value of them, Thommessen submits that the discounted cash flow analysis incorrectly presupposes that the contracts have been transferred at market value [120].
Thommesen toteaa Norjan viranomaisten väitteestä, jonka mukaan sopimuksista saatavat arvioidut bruttotulot ovat osa avaavaa tasetta eikä sopimusten markkina-arvoa ole tarpeen arvioida, että diskontatun kassavirran analyysissa oletetaan virheellisesti, että sopimukset on siirretty markkinahintaan [120].
As to the argument that no market price or reliable indicators of a market price existed on 1 January 2003, the Norwegian authorities are ignoring the prices resulting from the pilot cases, the market price in similar markets of other Nordic countries and the market price resulting from public tenders undertaken in 2003 and onwards.
Mitä tulee väitteeseen, että 1 päivänä tammikuuta 2003 ei ollut markkinahintaa tai luotettavia markkinahinnan indikaattoreita, Norjan viranomaiset jättävät huomioimatta pilottiurakoista saadut hinnat, markkinahinnan samanlaisilla markkinoilla muissa Pohjoismaissa ja vuonna 2003 ja sen jälkeen järjestetyistä julkisista tarjouskilpailuista saadut hinnat.
Hence Mesta AS was compensated for structural disadvantages by restructuring funding of NOK 993,6 million, cash injection of NOK 1600 million and excess prices of the transitional contracts transferred to Mesta AS.
Mesta AS sai korvausta rakenteellisista haitoista 993,6 miljoonan Norjan kruunun suuruisella rakenneuudistusrahoituksella, 1600 miljoonan kruunun suuruisella käteispääomalla ja sille siirrettyjen siirtymäsopimusten ylihinnoittelun kautta.
Mesta AS has been compensated twice for the same restructuring costs.
Mesta AS on saanut kahdesti korvausta samoista rakenneuudistuskustannuksista.
The Norwegian authorities were aware that the market price was 25–30 % below the internal pricing between the Production Department and the Public Road Administration – which is precisely the reason for the liberalisation of the market.
Norjan viranomaiset olivat tietoisia siitä, että markkinahinta oli 25–30 prosenttia alhaisempi kuin tuotanto-osaston ja tielaitoksen välinen sisäinen hinnoittelu – tämä oli nimenomaan syy markkinoiden vapauttamiseen.
Reference is made to Report of December 2000 issued by the Public Road Administration which finds that the costs of the Production Department was far higher than the costs of similar contracts entered into by private entrepreneurs.
Tässä yhteydessä viitataan tielaitoksen joulukuussa 2000 laatimaan raporttiin, jonka mukaan tuotanto-osaston kustannukset olivat paljon suuremmat kuin yksityisten yrittäjien kustannukset samanlaisissa urakoissa.
Hence Thommessen submits that the market price was well documented.
Thommessenin mukaan markkinahinnasta oli hyvät todisteet.
Finally, Thommessen submits that if the market price should be established on the basis of the costs of Mesta AS, the relevant cost base of Mesta AS is the cost base existing after the restructuring measures have been paid off, that is, the cost base of a ‘competitive’ Mesta AS compared to the cost base of a Mesta AS subject to restructuring costs which has been (or will be) compensated.
Lopuksi Thommessen toteaa, että jos markkinahinta täytyy määrittää Mesta AS:n kustannusten perusteella, silloin merkitykselliset Mesta AS:n kustannukset ovat rakenneuudistustoimenpiteiden maksamisen jälkeiset kustannukset, eli ”kilpailukykyisen” Mesta AS:n kustannukset, eivätkä sen Mesta AS:n kustannukset, jolla on rakenneuudistuskustannuksia, jotka on korvattu (tai korvataan).
If the cost base of a competitive Mesta AS is taken into account Thommessen submits that Mesta AS has been overcompensated with about NOK 1 81 million (which is the difference between the prices at which the contracts were transferred and the prices resulting from subsequent tenders).
Jos huomioon otetaan kilpailukykyisen Mesta AS:n kustannukset, Thommessenin mukaan Mesta AS on saanut noin 181 miljoonaa Norjan kruunua liikaa korvauksia (sopimusten siirtymähintojen ja myöhemmistä tarjouskilpailuista saatujen hintojen välinen ero).
As regards restructuring measures, the law firm, Schjødt, which have submitted comments on behalf of an anonymous complainant, points out that funding to maintain benefits derived from the civil servant status does not constitute State aid if such funding is granted to individual persons on the basis of objective criteria and does not result in benefits to certain companies.
Asianajotoimisto Schjødt, joka toimitti huomautuksia nimettömän kantelijan puolesta, totesi rakenneuudistustoimenpiteistä, että rahoitus virkamiesasemasta johtuvien etujen säilyttämiseksi ei ole valtiontukea, jos rahoitus myönnetään yksittäisille henkilöille objektiivisten perusteiden mukaan eikä siitä aiheudu etua tietyille yrityksille.
Conversely funding for employee benefits which constitutes part of the normal burden of companies constitutes State aid.
Sitä vastoin rahoitus työntekijöiden sellaisten etuuksien kattamiseen, jotka kuuluvat yritysten tavanomaisiin rasitteisiin, on valtiontukea.
Hence, the question is what may be considered to constitute the normal financial burden of companies.
Näin ollen on kysyttävä, minkä voidaan katsoa kuuluvan yritysten tavanomaisiin taloudellisiin rasitteisiin.
Schjødt submits that State aid is only involved insofar as the benefit goes beyond what employees recruited on the market would be offered.
Schjødt toteaa, että kyse on valtiontuesta ainoastaan silloin, jos etuus ylittää sen, mitä työmarkkinoilta palkatuille työntekijöille tarjottaisiin.
The Combus judgment (which has never been appealed) showed that direct payments to employees in return for renouncement of the civil servant status involves no aid to the company [121].
Combus-asiassa annettu tuomio (jota vastaan ei ole haettu muutosta) osoitti, että suorat maksut työntekijöille vastineeksi virkamiesasemasta luopumisesta eivät sisällä tukea yritykselle [121].
However, the Combus judgement was delivered when there was a lot of uncertainty about structural disadvantages and in any event it is not clear whether the facts in Mesta AS is similar to those in Combus and hence whether Combus forms a reliable precedent for the present case.
Tuomio Combus-asiassa annettiin kuitenkin ajankohtana, jolloin oli paljon epävarmuutta rakenteellisista haitoista, ja joka tapauksessa ei ole selvää, ovatko tosiseikat Mesta AS:n tapauksessa samanlaiset kuin Combus-asiassa, ja voidaanko Combus-asiaa sen vuoksi pitää luotettava ennakkotapauksena tämän asian kannalta.
Schjødt submits that compensation for moving personnel, commuting, moving offices, moving support and maintenance offices etc. qualify as State aid which appears not capable of being found compatible.
Schjødt toteaa, että muun muassa henkilöstön muuttoja, työmatkoja, toimistomuuttoja ja tukitoimintojen muuttoja koskevat korvaukset ovat valtiontukea, jota ei voida katsoa ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi.
Also, expenses related to renovation of machinery cannot be compensated and at the same time count as a negative asset.
Lisäksi konekannan saneeraukseen liittyviä kustannuksia ei voida korvata ja samalla laskea negatiiviseksi omaisuuseräksi.
Schjødt objects to considering restructuring aid for Mesta AS as compatible by reference to the State aid Guidelines on rescue and restructuring measures.
Schjødt ei hyväksy Mesta AS:n saaman rakenneuudistustuen katsomista ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi pelastamis- ja rakenneuudistustoimenpiteisiin myönnettävää valtiontukea koskevien suuntaviivojen perusteella.
Mesta AS and its predecessor was, and is, not in difficulty within the meaning of these guidelines which are in any event not applicable to new firms emerging from reorganisations.
Mesta AS ja sen edeltäjä eivät olleet ja eivät ole vaikeuksissa suuntaviivoissa tarkoitetussa merkityksessä, eikä suuntaviivoja edes sovelleta uusiin yrityksiin, jotka syntyvät uudelleenjärjestelytoimista.
As to the evaluation of assets Schjødt points out that an independent assessment might provide guidance for purposes of assessing the alleged under evaluation of the assets.
Omaisuuserien arvostuksesta Schjødt huomauttaa, että riippumaton arvio voisi olla hyödyllinen arvioitaessa omaisuuserien väitettyä aliarvostusta.
The under-evaluation together with the cash injection of NOK 1600 million could result in an equity ratio in excess of what would follow from a proper application of private market investor principle.
Aliarvostus yhdessä 1600 miljoonan Norjan kruunun suuruisen käteissijoituksen kanssa voisi johtaa suurempaan omavaraisuusasteeseen kuin mikä olisi seurausta markkinataloussijoittajaperiaatteen oikeasta soveltamisesta.
In the context of verifying this it should also be verified whether the Norwegian authorities have foregone the payment of an adequate return on their investments.
Tässä yhteydessä olisi varmistettava myös, ovatko Norjan viranomaiset luopuneet asianmukaisesta tuotosta sijoituksilleen.
As to the transitional contracts Schjødt points out that the arguments of the Norwegian authorities assume that (i) the contracts should be transferred at market price in order not to constitute aid; and (ii) that their actions must be assessed on the basis of the information available at the relevant point in time, implying that subsequent evidence (which shows that the prices of the transitional contracts were above market price) cannot be taken into account [122].
Siirtymäsopimuksista Schjødt huomauttaa, että Norjan viranomaisten väitteiden mukaan i) sopimukset olisi siirrettävä markkinahintaan, jotta kyse ei olisi valtiontuesta, ja ii) viranomaisten toimia on arvioitava kyseisenä ajankohtana saatavilla olleiden tietojen perusteella, mikä merkitsee sitä, että myöhempiä todisteita (joiden mukaan siirtymäsopimusten hinnat ylittivät markkinahinnan) ei voida ottaa huomioon [122].
However, Schjødt submits that evidence, post factum, can be taken into account to the extent that it just corroborates information available at the relevant point in time.
Schjødt toteaa kuitenkin, että jälkikäteen saadut todisteet voidaan ottaa huomioon, jos ne ainoastaan vahvistavat kyseisenä ajankohtana jo saatavilla olleet tiedot.
The Norwegian authorities were aware that the prices of the contracts transferred to Mesta AS were in all likelihood above the market price.
Norjan viranomaiset olivat tietoisia siitä, että Mesta AS:lle siirrettyjen sopimusten hinnat ylittävät kaikella todennäköisyydellä markkinahinnan.
Indeed the driving force behind the reorganisation was efficiency gains and ‘more value for less money’ [123].
Uudelleenjärjestelyn takana olivat nimenomaan tehokkuusedut ja ”enemmän arvoa vähemmällä rahalla” [123].
It appears from a report issued in 2001 by Statskonsult that as of 1996 Oslo Municipality exposed its road operation and maintenance activities to competition which resulted in a cost reduction in the field of operation and maintenance of about 20 %.
Statskonsultin vuonna 2001 laatimasta raportista ilmenee, että Oslon kaupunki on kilpailuttanut teiden ylläpitoon ja hoitoon liittyvät toimintonsa vuodesta 1996, ja se on johtanut teiden ylläpidon ja hoidon kustannusten vähenemiseen noin 20 prosenttia.
Schjødt submits that the Norwegian authorities cannot write off such information.
Schjødt katsoo, että Norjan viranomaiset eivät voi sivuuttaa tällaisia tietoja.
The authorities could easily have applied a general reduction rate the contract portfolio.
Viranomaiset olisivat helposti voineet soveltaa yleistä pienennysastetta sopimusportfolioon.
Schjødt further submits that an approval of excess pricing may not be authorised as Mesta AS has already been compensated for restructuring measures, and the contract prices were not based on public tenders nor did they include an adjustment mechanism.
Schjødt katsoo lisäksi, että liian suurten hintojen hyväksyntää ei voida sallia, koska Mesta AS:lle on jo maksettu korvauksia rakenneuudistustoimenpiteistä, ja sopimushinnat eivät perustuneet julkisiin tarjouskilpailuihin eikä niihin sisältynyt tarkistusmekanismia.