natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This principle is explained in the Authority’s guidelines Part VI Rules on public service compensation, state ownership of enterprises and aid to public enterprises, application of state aid provisions to public enterprises in the manufacturing sector.
Tätä periaatetta selvitetään valvontaviranomaisten suuntaviivojen IV osassa, joka sisältää sääntöjä julkisen palvelun velvoitteesta maksettavasta korvauksesta, valtion omistusosuudesta yrityksissä ja tuesta julkisille yrityksille sekä valtiontukisäännöksien soveltamisesta julkisiin teollisuusyrityksiin.
Cf. for example Opinion of Advocate General Jacobs, Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, at paragraph 28.
Vrt. esimerkiksi julkisasiamies Jacobsin ratkaisuehdotus yhdistetyissä asioissa C-278/92, C-279/92 ja C-280/92, Espanja v. komissio, Kok., s. I-4103, 28 kohta.
See also Case 40/85 Belgium v Commission (Boch) [1986] ECR 2321, at paragraph 13; Case C-301/87 France v Commission (Boussac) [1990] ECR I-307, at paragraphs 39–40; Case C-303/88 Italy v Commission (Lanerossi) [1991] ECR I-1433, at paragraph 24.
Ks. myös asia 40/85 Belgia v. komissio (Boch), Kok., s. 2321, 13 kohta; asia C-301/87, Ranska v. komissio (Boussac), Kok., s. I-307, 39–40 kohta; asia C-303/88 Italia v. komissio (Lanerossi), Kok., s. I-1433, 24 kohta.
See also the Authority’s Guidelines on the application of state aid rules on public service broadcasting, where at point 93 it is stated that: “(w)hen carrying out commercial activities, public service broadcasters shall be bound to respect market principles and, when they act through commercial subsidiaries, they shall keep arm’s length relations with these subsidiaries. EFTA States shall ensure that public service broadcasters respect the arm’s length principle, undertake their commercial investments in line with the market economy investor principle, and do not engage in anti-competitive practices with regard to their competitors, based on their public funding”.
Ks. myös valtiontukisääntöjen soveltamisesta julkiseen yleisradiotoimintaan annetut valvontaviranomaisen suuntaviivat, joiden 93 kohdassa todetaan seuraavaa: ”Julkisten yleisradioyhtiöiden on noudatettava markkinatalouden periaatteita harjoittaessaan kaupallista toimintaa ja toimittava markkinaehtoisesti suhteessa tytäryhtiöihinsä, jos ne toimivat kaupallisten tytäryhtiöiden kautta. EFTA-valtioiden on varmistettava, että julkiset yleisradioyhtiöt toimivat markkinaehtoisesti, tekevät kaupalliset investointinsa markkinataloudessa toimivan sijoittajan periaatteiden mukaisesti eivätkä sovella kilpailun vastaisia käytänteitä suhteessa kilpailijoihinsa saamansa julkisen rahoituksen turvin.”
Paragraphs 105–108.
105-108 kappale.
Article 2 of Commission Directive 2006/111/EC on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings (OJ L 318 17.11.2006 p. 17), incorporated at point 1a of Annex XV to the EEA Agreement.
Jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten taloudellisen toiminnan avoimuudesta annetun komission direktiivin 2006/111/EY 2 artikla (EUVL L 318, 17.11.2006, s. 17), joka sisällytettiin ETA-sopimuksen XV liitteessä olevaan 1a kohtaan.
As regards, in particular, the quality bonus from AS Oslo Sporveier to AS Sporveisbussene of NOK 3,9 million, the Authority understands that the funds stem from state resources, or that the payment is imputable to the State.
Kun kyseessä on erityisesti AS Oslo Sporveierin AS Sporveisbussenelle myöntämä 3,9 miljoonan kruunun laatubonus, valvontaviranomainen katsoo, että rahoitus on peräisin valtion varoista tai että valtio suorittaa maksun.
As Oslo Municipality is involved in all issues of commercial importance relating to the provision of scheduled bus transport in the Oslo region, and AS Oslo Sporveier is a publicly-owned company, the Authority concludes that the transaction must be held to be imputable to the State and thus represent state resources within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Koska Oslon kaupunki osallistuu kaikkiin kaupallisesti merkittäviin kysymyksiin, jotka koskevat säännöllisten linja-autoliikenteen palveluiden tarjontaa Oslon alueella ja koska AS Oslo Sporveier on julkisessa omistuksessa oleva yritys, valvontaviranomainen katsoo, että liiketoimen suorittaa valtio ja että kyseessä on ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki.
Case C-35/96 Commission v Italy [1998] ECR I-3851 at paragraph 36.
Asia C-35/96, komissio v. Italia, Kok., s.I-3851, 36 kohta.
See also Case T-289/03 BUPA [2008] ECR II-81.
Ks. myös asia T-289/03, BUPA, Kok., s. II-81.
Case C-280/00 Altmark [2003] ECR I-7747, paragraphs 89–93.
Asia C-280/00, Altmark, Kok., s. I-7747, 89–93 kohta.
Case C-280/00 Altmark [2003] ECR I-7747, paragraphs 94–95.
Asia C-280/00, Altmark, Kok., s. I-7747, 94–95 kohta.
Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline and Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke ECR [2001] I-8365, paragraph 41.
Asia C-143/99, Adria-Wien Pipeline ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, Kok., s. I-8365, 41 kohta.
Joined Cases E-5/04, E-6/04 and E-7/04, Fesil and Finnfjord and Others v EFTA Surveillance Authority [2005] EFTA Court Report 117 at paragraph 93.
Yhdistetyt asiat E-5/04, E-6/04 ja E-7/04, Fesil ja Finnfjord ja muut v. EFTAn valvontaviranomainen, EFTAn tuomioistuimen oikeustapauskokoelma, s. 117, 93 kohta.
Moreover, the Court of Justice observed in the Altmark judgment that since 1995 several EU Member States had voluntarily opened up certain urban, suburban or regional transport markets to competition from undertakings established in other EU Member States.
Lisäksi tuomioistuin on todennut Altmark-tuomiossa, että vuodesta 1995 lähtien useat EU:n jäsenvaltiot ovat avanneet vapaaehtoisesti tietyt kaupunkien, esikaupunkien tai alueellisen liikenteen markkinat muihin EU:n jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yritysten kilpailulle.
The risk to inter-Member State trade was thus not hypothetical but real, as the market was open to competition (paragraphs 69 and 79).
Jäsenvaltioiden välisen kaupan riski ei siis ollut hypoteettinen vaan todellinen, koska markkinat avattiin kilpailulle (69 ja 79 kohta).
Paragraphs 77 and 82 of the Altmark judgment.
Altmark-tuomion 77 ja 82 kohta.
See also Case 102/87 France v Commission [1988] ECR 4067, paragraph 19; Case C-305/89 Italy v Commission [1991] ECR I-1603, paragraph 26.
Ks. myös asia 102/87, Ranska v. Euroopan komissio, Kok., s. 4067, 19 kohta; asia C-305/89, Italia v. Euroopan komissio, Kok., s. I-1603, 26 kohta.
Paragraphs 50 and 53.
50 ja 53 kohta.
Cf. Article 1.1 of Part I of Protocol 3.
Vrt. pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1.1 artikla.
Council Regulation 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (OJ L 83 27.3.1999 p. 1).
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1).
See the Authority’s Decision No 405/08/COL HFF (OJ L 79 25.3.2010 p. 40 and the EEA Supplement No. 14, 25.3.2010, p. 20), Chapter II.2.3.1, p. 23: “The State guarantee on all State institutions for all their obligations follows from general unwritten rules of Icelandic public law predating the entry into force of the EEA Agreement. The guarantee is applicable to all State institutions, regardless of when they are established, or of their activities, or changes in those activities. This possible aid measure must be regarded as a scheme falling within the definition in Article 1 (d) in part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.”
Ks. Islannin asuntorahoitusrahastosta tehty valvontaviranomaisen päätös N:o 405/08/KOL (EUVL L 79, 25.3.2010, s. 40, ja ETA-täydennysosa nro 14, 25.3.2010, s. 20), II luvun 2.3.1 kappale, s. 23: ”Kaikille valtion laitoksille myönnettävä valtiontakaus, joka kattaa niiden kaikki velvoitteet, perustuu Islannin julkisoikeuden yleisiin kirjoittamattomiin sääntöihin, joita on alettu soveltaa ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa. Takauksen voivat saada kaikki valtion laitokset riippumatta ajankohdasta, jona ne on perustettu, niiden toiminnoista tai toimintoihin tehtävistä muutoksista. Mahdollinen tukitoimenpide on katsottava valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan d kohdan määritelmän mukaiseksi ohjelmaksi.”
See Commission Decision in Case E-45/2000 (Netherlands) Fiscal exemption in favour of Schiphol Group (OJ C 37 11.2.2004 p. 13).
Ks. komission päätös asiassa E-45/2000 (Alankomaat), Verovapautus Schiphol-ryhmän hyväksi (EUVL C 37, 11.2.2004, s. 13).
From the Authority’s Decision No 491/09/COL Norsk Film group (OJ C 174 1.7.2010 p. 3), Chapter II.2 p. 8: “the yearly payments made by the Norwegian State since the 1970s to Norsk FilmStudio AS/Filmparken AS for the production of feature films and to maintain an infrastructure necessary for the production of films were based on an existing system of aid. The Authority considers that in this case, where regular payments were consistently made over a very long period of time, the practice shows that state support was an essential element in the financing of the company. The Authority considers on that basis that the annual grants were made under an existing system of state aid within the meaning of Article 62 EEA.” In that case, the Authority opened the formal investigation into a payment of NOK 36 million that had been made in addition to the regular payments and an alleged preferential tax measure.
Valvontaviranomaisen päätös N:o 491/09/KOL, Norsk film -ryhmä (EUVL C 174, 1.7.2010, s. 3), II luvun 2 kappale, s. 8: Norjan valtion 1970-luvulta lähtien maksamat vuotuiset avustukset Norsk FilmStudio AS / Filmparken AS:lle elokuvien tuotantoa ja elokuvatuotannossa tarvittavan infrastruktuurin ylläpitämistä varten perustuivat voimassa olevaan tukijärjestelmään. Valvontaviranomainen katsoi, että tässä tapauksessa, jossa säännöllisiä maksuja suoritettiin erittäin pitkällä aikavälillä, käytäntö osoittaa, että valtiontuki oli olennainen tekijä yrityksen rahoituksessa. Valvontaviranomainen katsoo tällä perusteella, että vuotuinen tuki myönnettiin ETA-sopimuksen 62 artiklassa tarkoitetun voimassa olleen valtiontukijärjestelmän mukaisesti. Tässä asiassa valvontaviranomainen aloitti muodollisen tutkinnan 36 miljoonan Norjan kruunun avustuksesta, joka myönnettiin säännöllisten maksujen ja väitetyn veroedun lisäksi.
With Decision No 204/11/COL ( OJ L 287 18.10.2012 p. 14 and the EEA Supplement No. 58, 18.10.2012, p. 1) the Authority closed the procedure on the basis that the NOK 36 million payment was made on the basis of the existing aid scheme and that the tax measure did not constitute state aid.
Valvontaviranomainen lopetti menettelyn antamalla päätöksen N:o 204/11/KOL (EUVL L 287, 18.10.2012, s. 14, ja ETA-täydennysosa nro 58, 18.10.2012, s. 1), jossa se totesi, että 36 miljoonan Norjan kruunun avustus myönnettiin voimassa olevan tukijärjestelmän mukaisesti ja että verotoimenpide ei ollut valtiontukea.
See Commission Decision in Case E-10/2000 (Germany) State guarantees for public banks in Germany (OJ C 150 22.6. 2002 p. 6).
Ks. komission päätös asiassa E-10/2000 (Saksa), Valtion takaukset Saksan julkisille luottolaitoksille (EUVL C 150, 22.6.2002, s.6).
Article 1(d) of Part II of Protocol 3.
Pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan d kohta.
See Commission Decision in Case E 4/2007 (France) Charges aéroportuaires, paragraph 56 (OJ C 83 7.4.2009 p. 16).
Ks. komission päätös asiassa E 4/2007 (Ranska), Charges aéroportuaires, 56 kohta (EUVL C 83, 7.4.2009, s. 16).
See to that effect, the judgment of the EFTA Court in Case E-14/10 Konkurrenten, at paragraphs 74-75, where the EFTA Court states as follows:“In the case at hand, the City of Oslo was entitled, under the provisions of the 1976 Transport Act and the implementing regulations, to provide financial support in order to enable the operation of non-profitable scheduled bus services. The fact that the level of the compensation was “negotiated” does not, as such, entail that the payments did not cover actual losses incurred in the operation of those services and were per se not covered by the scheme. The Court considers that in so far as the compensation payments were indeed used to finance the operation of non-profitable scheduled bus services, the defendant may correctly have classified those payments as existing aid. The argument that the aid must be considered as new aid because it was granted on an annual and discretionary basis under the city budget must (…) be rejected.”
Ks. tältä osin EFTAn tuomioistuimen tuomio asiassa E-14/10, Konkurrenten, 74-75 kohta, jossa EFTAn tuomioistuin toteaa seuraavaa:”Oslon kaupungilla oli vuoden 1976 liikennelain säännösten ja täytäntöönpanoasetusten nojalla oikeus antaa esillä olevassa asiassa taloudellista tukea, jotta kannattamattomien säännöllisen linja-autoliikenteen palveluiden toiminta tehdään mahdolliseksi. Vaikka korvauksen taso ”neuvoteltiin”, se ei sinänsä merkitse, että tuilla ei katettu kyseisten palvelujen tarjonnasta aiheutuneita todellisia tappioita ja niitä ei sinänsä katettu järjestelmästä. Tuomioistuin katsoo siltä osin, kun korvauksia käytettiin rahoittamaan kannattamattomien säännöllisten linja-autopalveluiden toimintaa, että vastaaja on voinut luokitella asianmukaisesti nämä suoritukset voimassa olevaksi tueksi. Väite, että tukea on pidettävä uutena tukena, koska se myönnettiin vuosittain ja harkinnanvaraisesti kaupungin talousarviosta, on (…) hylättävä.”
Cf. Case SA.21654 (ex NN-69/2007 and C-6/2008) Public Commercial Property Åland Industrihus (OJ L 125 12.5.2012 p. 33) paragraphs 107–109 in particular.
Vrt. asia SA.21654 (ex NN-69/2007 ja C-6/2008), Julkinen kiinteistöyritys Åland Industrihus (EUVL L 125 12.5.2012 s. 33), erityisesti 107-109 kappale.
Case C-44/93 Namur-Les Assurances du Crédit [1994] ECR I-3829, paragraph 28.
Asia C-44/93, Namur-Les Assurances du Crédit, Kok., s. I-3829, 28 kohta.
Opinion of Advocate- General Trabucchi in Case 51/74 Van der Hulst [1975] ECR 79.
Julkisasiamies Trabucchin ratkaisuehdotus asiassa 51/74, Van der Hulst, Kok., s. 79.
See Article 4(1) of the consolidated version of the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14.7. 2004 on the implementing provisions referred to under Article 27 of Part II of Protocol 3 (available at: http://www.eftasurv.int/media/decisions/195-04-COL.pdf).
Ks. pöytäkirjassa 3 olevan II osan 27 artiklassa tarkoitetuista täytäntöönpanosäännöksistä 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehdyn valvontaviranomaisen päätöksen N:o 195/04/KOL konsolidoidun version 4 artiklan 1 kohta (saatavissa verkkosivulla: http://www.eftasurv.int/media/decisions/195-04-COL.pdf).
See also the opinion of Advocate General Lenz in Namur.
Ks. myös julkisasiamies Lenzin ratkaisuehdotusta asiassa Namur.
Case E 14/2005 (Portugal) Compensation payments to public service broadcaster RTP, at paragraph 79 (unofficial translation).
Asia E 14/2005 (Portugali), Yleisradioyhtiö RTP:lle myönnetyt korvaukset, 79 kappale (epävirallinen käännös).
Paragraphs 73, 74 and 76.
73, 74 ja 76 kohta.
The same logic applies for schemes that have been approved by the Authority or the European Commission.
Samat periaatteet koskevat valvontaviranomaisen ja Euroopan komission hyväksymiä järjestelmiä.
See for example Case C-47/91 Italy v Commission [1994] ECR-4635, paragraphs 25–26.
Ks. esimerkiksi asia C-47/91, komissio v. Italia, Kok., s. I-4635, 25-26 kohta.
Paragraph 87 of the judgment of the EFTA Court in Case E-14/10 Konkurrenten.
EFTAn tuomioistuimen tuomion 87 kohta asiassa E-14/10, Konkurrenten.
For clarity, the Authority notes that, the commercial activities capital injection was not granted on the basis of the existing aid scheme.
Selvyyden vuoksi valvontaviranomainen toteaa, että pääomasijoitusta kaupalliseen toimintaan ei toteutettu voimassa olleen tukijärjestelmän mukaisesti.
Had it represented state aid, that aid would consequently have been new aid.
Jos kyseessä olisi ollut valtiontuki, tuki olisi siis ollut uutta tukea.
In the assessment above, the Authority has however concluded that that measure did not constitute state aid, as it was made in accordance with the market economy investor principle.
Valvontaviranomainen totesi kuitenkin edellä mainitussa arviossa, että toimenpide ei ole valtiontukea, koska se toteutettiin markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisesti.
Secondly, the EFTA Court held that the Authority had infringed its obligation to open the formal investigation procedure in respect of aid granted during the period 1997 – 2000.
EFTAn tuomioistuin katsoi toiseksi, että valvontaviranomainen oli rikkonut velvollisuuttaan aloittaa muodollinen tutkintamenettely ajanjaksolla 1997-2000 myönnetyistä tuista.
It found that the Authority could not exclude the possibility that AS Oslo Sporveier and AS Sporveisbussene had received aid in excess of the losses associated with discharging the public service obligations, and that the Authority indeed considered that such overcompensation could have possibly occurred in the past.
Se totesi, että valvontaviranomainen ei voinut sulkea pois mahdollisuutta, että AS Oslo Sporveier ja AS Sporveisbussene olivat saaneet tukea enemmän kuin julkisen palvelun velvoitteen suorittamisesta aiheutuneiden tappioiden korvaaminen edellytti. Lisäksi se totesi, että valvontaviranomainen oli katsonut, että tällaisia liiallisia korvauksia on voitu mahdollisesti maksaa aiemmin.
By e-mails of 13 December 2011 (Event No 621639) and 20 January 2012 (Event No 622816), the Norwegian authorities submitted further information.
Norjan viranomaiset esittivät lisätietoja 13 päivänä joulukuuta 2011 (tapahtuma nro 621639) ja 20 päivänä tammikuuta 2012 (tapahtuma nro 622816) lähettämissään sähköpostiviesteissä.
On this basis, scheduled bus transport was gradually put up for public tender in five lots during the period 2003–2008.
Säännöllisestä linja-autoliikenteestä järjestettiin tämän perusteella julkinen tarjouskilpailu viidessä eri osassa vuosina 2003-2008.
The respective contracts entered into force the year following that in which they had been tendered out.
Kukin sopimus tuli voimaan sitä koskevan tarjouskilpailun järjestämistä seuraavana vuonna.
AS Sporveisbussene merged with Unibuss AS in 2009.
AS Sporveisbussene sulautui yritykseen Unibuss AS vuonna 2009.
That company kept the name Unibuss AS and took over as the parent company retaining ownership of Unibuss Tur AS and Unibuss Ekspress AS.
Yritys piti nimen Unibuss AS ja muuttui emoyhtiöksi, jonka omistuksessa pysyivät Unibuss Tur AS ja Unibuss Ekspress AS.
According to an overview of the annual results of the bus activities of AS Oslo Sporveier and AS Sporveisbussene submitted by the Norwegian authorities, the average annual profit of the companies was 0,49 % in the period from 1994 to 2008.
Norjan viranomaisten toimittaman yritysten AS Oslo Sporveier ja AS Sporveisbussene vuosittaisia tuloja koskevan katsauksen mukaan yritysten keskimääräinen voitto ajanjaksolla 1994-2008 oli 0,49 prosenttia.
This figure, however, includes revenues from commercial activities from 2005 onwards.
Tähän lukuun sisältyvät kuitenkin vuodesta 2005 lähtien kaupallisesta toiminnasta saadut tulot.
In 2004, the specific model of a bonus/malus system was agreed on [46].
Bonusjärjestelmää koskevasta mallista sovittiin vuonna 2004 [46].
According to that system, the performance of AS Sporveisbussene is assessed in accordance with the following criteria: (i) total customer satisfaction, (ii) punctuality, (iii) level of safety and comfort, and (iv) the driver being forthcoming.
Tämän mallin mukaan AS Sporveisbussenen -yrityksen toimintaa arvioitiin seuraavilla perusteilla: i) asiakastyytyväisyys kokonaisuudessaan, ii) täsmällisyys, iii) turvallisuustaso ja mukavuus sekä iv) kuljettajan ystävällisyys.
AS Oslo Sporveier granted a quality bonus to AS Sporveisbussene of NOK 3,9 million in 2004.
AS Oslo Sporveier myönsi vuonna 2004 AS Sporveisbussene -yritykselle 3,9 miljoonan Norjan kruunun laatubonuksen.
This represents 0,8 % of the revenue of AS Sporveisbussene that year (NOK 483,5 million).
Tämä on 0,8 prosenttia AS Sporveisbussene -yrityksen tuloista kyseisenä vuonna (483,5 miljoonaa Norjan kruunua).
The underfunding had accumulated over several years as the payments of premiums to the pension fund did not take adequate account of increased pension obligations resulting from factors such as increases in the employees’ salaries, longer life expectancy, changes in expected rates of disability etc. According to the Financial Supervisory Authority of Norway (Kredittilsynet), the pension fund of AS Oslo Sporveier had coverage of only 46,9 % per 31 December 1995.
Norjan finanssivalvontaviranomaisen (Kredittilsynet) mukaan AS Oslo Sporveier -yrityksen eläkerahaston kate oli 31 päivänä joulukuuta 1995 vain 46,9 prosenttia.
Municipal pension funds with coverage below 95 % must be increased with a minimum of 1,5 % per year [53].
Kaupungin eläkerahastojen, joiden kate oli alle 95 prosenttia, katetta oli nostettava vähintään 1,5 prosenttia vuodessa [53].
Consequently, a payment plan to eliminate the shortfall by 2020 was laid down.
Tämän vuoksi laadittiin maksusuunnitelma rahoitusvajeen poistamiseksi vuoteen 2020 mennessä.
This plan was approved by the Financial Supervisory Authority on 9 July 1997.
Finanssivalvontaviranomainen hyväksyi tämän suunnitelman 9 päivänä heinäkuuta 1997.
The change took effect on 1 June 2004.
Muutos tuli voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2004.
Under the then applicable Norwegian law, all premiums intended to cover the shortfall had to be paid in full, before AS Sporveisbussene could transfer its pension obligations from one fund to another [57].
Kyseisellä hetkellä voimassa olleen Norjan lain mukaan kaikki vajeen kattamiseen tarkoitetut vakuutusmaksut oli maksettava kokonaisuudessaan ennen kuin AS Sporveisbussene pystyi siirtämään eläkevastuut rahastosta toiseen [57].
Except for a minor deficit of NOK 29000 in 1998, the operations had run with a profit since the start up in 1994.
Vuonna 1998 aiheutuneesta vähäisestä 29000 Norjan kruunun tappiosta huolimatta toiminta on ollut kannattavaa sen aloittamisesta, vuodesta 1994 lähtien.
The Norwegian authorities have furthermore provided the Authority with a strategy document from 2003 for the commercial bus operations run by AS Sporveisbussene (“the 2003 strategy document”), where the stated goal for 2003 was to generate a gross profit of NOK 1,5 million (before overhead costs) and a turnover of NOK 14,1 million.
Norjan viranomaiset toimittivat valvontaviranomaiselle lisäksi vuotta 2003 koskevan strategia-asiakirjan AS Sporveisbussene -yrityksen tarjoamista kaupallisista linja-autopalveluista, ’vuoden 2003 strategia-asiakirja’. Sen mukaan vuoden 2003 tavoite oli 1,5 miljoonan Norjan kruunun bruttovoitto (ennen yleiskustannuksia) ja 14,1 miljoonan Norjan kruunun liikevaihto.
Within that context, they stress that, contrary to the presentation of the facts in the opening decision [72], Oslo Municipality had actually become the sole owner of AS Oslo Sporveier in 2002, before the capital injection was carried out in 2004.
Ne korostavat tässä yhteydessä, että toisin kuin menettelyn aloittamista koskevan päätöksen tosiasioiden esittämisen yhteydessä [72], Oslon kaupungista oli tullut AS Oslo Sporveier -yrityksen ainoa omistaja vuonna 2002 ennen vuonna 2004 tehtyä pääomasijoitusta.
In addition, the Norwegian authorities have provided the Authority with information about the financial viability of the commercial bus operations.
Lisäksi Norjan viranomaiset ovat esittäneet valvontaviranomaiselle tietoja kaupallisten linja-autoliikenteen palveluiden taloudellisesta kannattavuudesta.
According to the 2003 strategy document for the commercial bus operations, the goal for 2003 was to generate a gross profit of NOK 1,5 million (before overhead costs) and a turnover of NOK 14,1 million.
Kaupallisten linja-autopalveluiden tarjontaa koskevan vuoden 2003 strategia-asiakirjan mukaan vuoden 2003 tavoite oli 1,5 miljoonan Norjan kruunun bruttovoitto (ennen yleiskustannuksia) ja 14,1 miljoonan Norjan kruunun liikevaihto.
De minimis
Vähämerkityksinen tuki