natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pursuant to Article 1(b)(v) of Part II of Protocol 3, existing aid also includes ‘aid which is deemed to be an existing aid because it can be established that at the time it was put into effect it did not constitute an aid, and subsequently became an aid due to the evolution of the European Economic Area and without having been altered by the EFTA State’.
Pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan b kohdan v alakohdassa voimassa olevaksi tueksi määritellään myös ”tuet, joiden voidaan katsoa olevan voimassa olevia tukia, koska voidaan osoittaa, että ne käyttöönottohetkellä eivät vielä olleet tukia, mutta ovat muuttuneet myöhemmin sellaisiksi Euroopan talousalueen kehityksen johdosta ilman, että EFTA-valtio olisi muuttanut niitä”.
In accordance with the case-law of the Court of Justice [26], the Authority must verify whether or not the legal framework under which the aid is granted has changed since its introduction.
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön [26] mukaan valvontaviranomainen tarkistaa, ovatko sääntelypuitteet, joita soveltaen tuki on myönnetty, muuttuneet tuen myöntämisen jälkeen.
The Authority believes that a case-by-case approach is the most appropriate [27], taking into account all the elements related to the broadcasting system of a given EFTA State.
Valvontaviranomainen uskoo, että tapauskohtainen lähestymistapa, jossa otetaan huomioon kaikki tietyn EFTA-valtion yleisradiojärjestelmään liittyvät seikat, on tarkoituksenmukaisin [27].
According to the case-law in Gibraltar [28], not every alteration to existing aid should be regarded as changing the existing aid into new aid.
Asiassa Gibraltar sovelletun oikeuskäytännön [28] mukaan voimassa olevaan tukeen tehdyt muutokset eivät välttämättä merkitse voimassa olevan tuen muuttumista uudeksi tueksi.
According to the General Court, ‘it is only where the alteration affects the actual substance of the original scheme that the latter is transformed into a new aid scheme. There can be no question of such a substantive alteration where the new element is clearly severable from the initial scheme.’
Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan ”alkuperäinen järjestelmä on muuttunut uudeksi tukijärjestelmäksi ainoastaan siinä tapauksessa, että muutos on vaikuttanut alkuperäisen järjestelmän olennaiseen sisältöön. Tällaisesta olennaisesta muutoksesta ei kuitenkaan voi olla kyse, jos uusi elementti on selvästi erotettavissa alkuperäisestä järjestelmästä”.
In light of the above considerations, in its decision-making practice the Authority has generally examined: (a) whether the original financing regime for public service broadcasters is existing aid in line with the rules indicated in paragraphs 26 and 27 above; (b) whether subsequent modifications affect the actual substance of the original measure (i.e. the nature of the advantage or the source of financing, the purpose of the aid, the beneficiaries or the scope of activities of the beneficiaries) or whether these modifications are rather of a purely formal or administrative nature; and (c) in case subsequent modifications are substantial, whether they are severable from the original measure, in which case they can be assessed separately, or whether they are not severable from the original measure so that the original measure is as a whole transformed into a new aid.
Edellä esitettyjen näkökohtien vuoksi valvontaviranomainen pyrkii yleensä päätöstä tehdessään vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: a) onko julkisille yleisradioyhtiöille myönnetty alkuperäinen rahoitusjärjestelmä edellä 26 ja 27 kohdassa tarkoitettujen sääntöjen mukaista voimassa olevaa tukea; b) vaikuttavatko myöhemmät muutokset alkuperäisen toimenpiteen varsinaiseen sisältöön (eli saatavan edun luonteeseen tai rahoituslähteeseen, tuen tarkoitukseen, tuensaajiin tai tuensaajien toimintaan), vai ovatko muutokset luonteeltaan pelkästään muodollisia tai hallinnollisia; ja c) jos myöhemmät muutokset ovat huomattavia, ovatko ne erotettavissa alkuperäisestä toimenpiteestä, jolloin ne voidaan arvioida erikseen, vai onko niitä mahdoton erottaa alkuperäisestä toimenpiteestä, jolloin alkuperäinen toimenpide muuttuu kokonaisuudessaan uudeksi tueksi.
Assessment of the compatibility of State aid under Article 61(3) of the EEA Agreement
Valtiontuen soveltuvuuden arviointi ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan perusteella
Although compensation for public service broadcasting is typically assessed under Article 59(2) of the EEA Agreement, the derogations listed in Article 61(3) of the EEA Agreement may in principle also apply in the field of broadcasting, provided that the relevant conditions are met.
Vaikka julkisesta yleisradiotoiminnasta maksettavaa korvausta arvioidaan yleensä ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaisesti, myös ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdassa lueteltuja poikkeuksia voidaan soveltaa lähetystoimintaan tiettyjen edellytysten täyttyessä.
The EEA Agreement does not contain a provision corresponding to Article 167(4) TFEU, which obliges the Commission to take cultural aspects into account in its actions under other provisions of the Treaty on the Functioning of the European Union, in particular in order to respect and to promote the diversity of its cultures.
ETA-sopimus ei sisällä SEUT-sopimuksen 167 artiklan 4 kohdan kaltaista määräystä komission velvoittamisesta ottamaan kulttuurinäkökohdat huomioon muiden Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen määräysten mukaisessa toiminnassaan, erityisesti kulttuuriensa monimuotoisuuden vaalimiseksi ja edistämiseksi.
Nor does it contain a cultural exemption similar to Article 107(3)(d) TFEU, which allows the Commission to regard aid to promote culture as compatible with the common market where such aid does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent that is contrary to the common interest.
Se ei sisällä myöskään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohtaa vastaavaa kulttuurialaa koskevaa poikkeusta, jolla komissiolle annetaan mahdollisuus katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi tuki kulttuurin edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin ja kilpailun edellytyksiä yhteisössä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
The EEA Agreement recognises the need for strengthening cultural cooperation in Article 13 of Protocol 31.
ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 31 olevassa 13 artiklassa tunnustetaan tarve vahvistaa kulttuuriyhteistyötä.
In this respect, it should be recalled that the Authority established in a decision-making practice regarding State aid for film production and film related activities that measures in favour of cinematographic and audiovisual production might be approved on cultural grounds under the application of Article 61(3)(c) of the EEA Agreement, provided that this approach takes the criteria developed by the Commission sufficiently into account and that the approach does not deviate from the Commission’s practice prior to the adoption of Article 107(3)(d) TFEU [29].
Tässä yhteydessä voidaankin muistuttaa, että valvontaviranomainen esitti elokuvatuotannon ja elokuviin liittyvän toiminnan valtiontukia koskevassa päätöksentekokäytännössä, että elokuvien ja audiovisuaalisten teosten hyväksi toteutettavia toimenpiteitä saatetaan hyväksyä kulttuuriperustein ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla edellyttäen, että asiaa tarkasteltaessa otetaan riittävästi huomioon komission kehittämät perusteet ja että lähestymistapa ei eroa komission ennen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdan hyväksymistä harjoittamasta käytännöstä [29].
It should be recalled that the provisions granting exemption from the prohibition of State aid have to be applied strictly.
Olisi pidettävä mielessä, että valtiontukikiellosta poikkeuksen myöntäviä määräyksiä on sovellettava tiukasti.
Accordingly, the Authority considers that the cultural derogation may be applied in those cases where the cultural product is clearly identified or identifiable [30].
Sen vuoksi valvontaviranomainen katsoo, että kulttuurisiin syihin perustuvaa poikkeusta voidaan soveltaa ainoastaan tapauksissa, joissa kulttuurituote on selkeästi yksilöity tai yksilöitävissä [30].
Moreover, the Authority takes the view that the notion of culture must be applied to the content and nature of the product in question, and not to the medium or its distribution per se [31].
Lisäksi valvontaviranomainen katsoo, että kulttuurin käsitettä on sovellettava kyseessä olevan tuotteen sisältöön ja muotoon eikä tiedotusvälineeseen tai sen levinneisyyteen [31].
Furthermore, the educational and democratic needs of an EFTA State have to be regarded as distinct from the promotion of culture [32].
Lisäksi EFTA-valtioiden opetukselliset ja demokraattiset tarpeet on pidettävä erillään kulttuurin edistämisestä [32].
State aid to public service broadcasters usually does not differentiate between cultural, democratic and educational needs of society.
Julkisille yleisradioyhtiöille myönnettävässä valtiontuessa ei yleensä erotella yhteiskunnan kulttuurisia, demokraattisia eikä opetuksellisia tarpeita.
Unless a funding measure is specifically aimed at promoting cultural objectives, such aid cannot in principle be approved under Article 61(3)(c) of the EEA Agreement as cultural aid.
Tällaista tukea ei ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla voida periaatteessa katsoa kulttuuritueksi, ellei rahoitusta ole nimenomaisesti osoitettu kulttuuritavoitteiden edistämiseen.
State aid to public service broadcasters is generally provided in the form of compensation for the fulfilment of the public service mandate and is assessed under Article 59(2) of the EEA Agreement, on the basis of the criteria set out in the present Chapter.
Julkisten yleisradioyhtiöiden valtiontuki myönnetään yleensä korvauksena julkisen palvelun tehtävän suorittamisesta ja sitä arvioidaan ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan ja tässä luvussa esitettyjen perusteiden mukaisesti.
Assessment of the compatibility of State aid under Article 59(2) of the EEA Agreement
Valtiontuen soveltuvuuden arviointi ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan perusteella
In accordance with Article 59(2) of the EEA Agreement, ‘[u]ndertakings entrusted with the operation of services of general economic interest or having the character of a revenue-producing monopoly shall be subject to the rules contained in this Agreement, in particular to the rules on competition, in so far as the application of such rules does not obstruct the performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them. The development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Contracting Parties’.
ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaisesti ”yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sekä fiskaalisiin monopoleihin sovelletaan tämän sopimuksen määräyksiä ja varsinkin kilpailusääntöjä siltä osin, kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Kaupan kehitykseen ei saa vaikuttaa tavalla, joka olisi ristiriidassa sopimuspuolten etujen kanssa.”
The Court of Justice has consistently held that Article 106 TFEU (ex Article 86 of the EC Treaty), corresponding to Article 59 of the EEA Agreement, provides for a derogation and must therefore be interpreted restrictively.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT-sopimuksen 106 artikla (entinen EY:n perustamissopimuksen 86 artikla), joka vastaa ETA-sopimuksen 59 artiklaa, sisältää poikkeusmääräyksen, jota on tulkittava suppeasti.
The Court of Justice has clarified that in order for a measure to benefit from such a derogation, it is necessary that all the following conditions be fulfilled:
Unionin tuomioistuin on selventänyt, että jotta toimenpiteeseen voidaan soveltaa kyseistä poikkeusta, sen on täytettävä seuraavat ehdot:
the service in question must be a service of general economic interest and clearly defined as such by the Member State (definition) [33];
kyseessä on yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu ja jäsenvaltio on määritellyt sen selvästi sellaiseksi (määritelmä) [33];
the undertaking in question must be explicitly entrusted by the Member State with the provision of that service (entrustment) [34];
jäsenvaltio on uskonut nimenomaan kyseessä olevan yrityksen tehtäväksi kyseisen palvelun tarjoamisen (tehtävänanto) [34];
the application of the competition rules of the Treaty (in this case, the ban on State aid) must obstruct the performance of the particular tasks assigned to the undertaking and the exemption from such rules must not affect the development of trade to an extent that would be contrary to the interests of the Community (proportionality test) [35].
perustamissopimukseen sisältyvien kilpailusääntöjen (tässä tapauksessa valtiontukien kiellon) soveltaminen estäisi yritykselle osoitettujen tehtävien täyttämisen eikä poikkeus vaikuta kaupan kehitykseen yhteisön etujen kanssa ristiriitaisella tavalla (suhteellisuustesti) [35].
In the specific case of public broadcasting the above approach has to be adapted in the light of the Resolution concerning public service broadcasting, which refers to the ‘public service remit as conferred, defined and organised by each Member State’ (definition and entrustment) and provides for a derogation from the Treaty rules in the case of the funding of public service broadcasting ‘in so far as such funding is granted to broadcasting organisations for the fulfilment of the public service remit (…) and (…) does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent which would be contrary to the common interest, while the realisation of the remit of that public service shall be taken into account’ (proportionality).
Yleisradiotoimintaa koskevassa erityistapauksessa edellä olevaa lähestymistapaa on muokattava ottaen huomioon julkisesta yleisradiotoiminnasta annettu päätöslauselma. Siinä viitataan julkisen palvelun tehtävään, jonka ”kukin jäsenvaltio antaa, määrittelee ja järjestää” (määritelmä ja tehtävänanto), ja määrätään julkisen yleisradiotoiminnan rahoitusta koskevasta poikkeuksesta perustamissopimuksen määräyksiin ”siinä määrin kuin rahoitus myönnetään yleisradioyrityksille (…) julkisen palvelun tehtävän täyttämiseksi ja siinä määrin kuin rahoitus ei vaikuta yhteisön kauppa- ja kilpailuolosuhteisiin sellaisessa laajuudessa, että se olisi yleisen edun vastaista, kun samalla otetaan huomioon tällaisen julkisen palvelun tehtävän toteuttaminen” (suhteellisuus).
It is for the Authority to assess, on the basis of evidence provided by the EFTA States, whether these criteria are satisfied.
Valvontaviranomaisen tehtävä on arvioida EFTA-valtioiden toimittamien todisteiden perusteella, täyttyvätkö nämä perusteet.
As regards the definition of the public service remit, the role of the Authority is to check for manifest errors (see section 6.1).
Määriteltäessä julkisen palvelun tehtävää valvontaviranomaisen tehtävä rajoittuu selvien virheiden valvontaan (ks. 6.1 jakso).
The Authority further verifies whether there is an explicit entrustment and effective supervision of the fulfilment of the public service obligations (see section 6.2).
Lisäksi valvontaviranomainen tarkistaa, onko julkisen palvelun velvoitteet annettu nimenomaisesti yhden tai useamman yrityksen tehtäväksi ja kohdistetaanko niiden täyttämiseen tehokasta valvontaa (ks. 6.2 jakso).
In carrying out the proportionality test, the Authority considers whether or not any distortion of competition arising from the public service compensation can be justified in terms of the need to perform the public service and to provide for its funding.
Suhteellisuustestiä suorittaessaan valvontaviranomainen selvittää, voidaanko julkisen palvelun tehtävästä maksettavasta korvauksesta aiheutuvia kilpailunvääristymiä perustella julkisen palvelun täyttämisen ja sen rahoituksen tarpeella.
The Authority assesses, in particular on the basis of the evidence that EFTA States are bound to provide, whether there are sufficient guarantees to avoid disproportionate effects of public funding, overcompensation and cross-subsidisation, and to ensure that public service broadcasters respect market conditions in their commercial activities (see section 6.3 and following).
Valvontaviranomainen arvioi erityisesti niiden tietojen perusteella, joita EFTA-valtiot ovat velvollisia toimittamaan, ovatko julkisen rahoituksen, liian suuren korvauksen ja ristikkäistukien kohtuuttomien vaikutusten välttämisestä annetut takeet riittävät, ja varmistaa, että yleisradioyhtiöt noudattavat kaupallisessa toiminnassaan markkinaehtoja (ks. 6.3 jakso ja sitä seuraavat jaksot).
The analysis of the compliance with the State aid requirements must be based on the specific characteristics of each national system.
Valtiontukea koskevien vaatimusten noudattamisesta laadittavan analyysin on perustuttava kunkin kansallisen järjestelmän erityispiirteisiin.
The Authority is aware of the differences in the national broadcasting systems and in the other characteristics of the EFTA States’ media markets.
Valvontaviranomainen on tietoinen eroista kansallisissa radio- ja televisiolähetysjärjestelmissä ja EFTA-valtioiden media-alan markkinoiden muissa ominaispiirteissä.
Therefore, the assessment of the compatibility of State aid to public service broadcasters under Article 59(2) is made on a case-by-case basis, according to the Commission’s and the Authority’s practice [36], in line with the basic principles set out in the following sections.
Tämän vuoksi 59 artiklan 2 kohdan nojalla laadittava arviointi julkisille yleisradioyhtiöille myönnettävän valtiontuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tehdään tapauskohtaisesti komission ja valvontaviranomaisen päätöksentekokäytännön [36] ja seuraavissa jaksoissa määritettyjen perusperiaatteiden mukaisesti.
The Authority will also take into account the difficulty some EFTA States may have to collect the necessary funds, if costs per inhabitant of the public service are, ceteris paribus, higher [37] while equally considering potential concerns of other media in these EFTA States.
Valvontaviranomainen ottaa huomioon myös sen, että joillakin EFTA-valtioilla voi olla vaikeuksia tarvittavien varojen keruussa, jos asukaskohtaiset julkisen palvelun kustannukset ovat korkeammat [37] muiden seikkojen pysyessä muuttumattomina. Samalla otetaan myös huomioon näiden EFTA-valtioiden muiden tiedotusvälineiden mahdolliset ongelmat.
As the Commission’s and the Authority’s practice demonstrates, a measure which does not fulfil all of the Altmark criteria, will still have to be analysed according to Article 106(2) TFEU, respectively Article 59(2) of the EEA Agreement [38].
Kuten komission ja valvontaviranomaisen käytännöstä käy ilmi, toimenpidettä, joka ei täytä kaikkia Altmark-perusteita, on analysoitava SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan ja vastaavasti ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaisesti [38].
In order to meet the condition mentioned in point 36(i) above for application of Article 59(2) of the EEA Agreement, it is necessary to establish an official definition of the public service mandate.
Jotta edellä olevassa 36 kohdan i alakohdassa esitetty ehto ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi voidaan täyttää, on välttämätöntä määritellä julkisen palvelun tehtävä virallisesti.
Definition of the public service mandate falls within the competence of the EFTA States, which can decide at national, regional or local level, in accordance with their national legal order.
Julkisen palvelun tehtävän määritteleminen kuuluu EFTA-valtioiden toimivaltaan ja päätös voidaan tehdä kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla kansallisen oikeusjärjestyksen mukaisesti.
Generally speaking, in exercising that competence, account must be taken of the concept of ‘services of general economic interest’ (hereinafter referred to as SGEI).
Yleensä tätä toimivaltaa käytettäessä on otettava huomioon käsite ”yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista”.
The definition of the public service mandate by the EFTA States should be as precise as possible.
EFTA-valtioiden laatiman julkisen palvelun tehtävän määritelmän olisi oltava mahdollisimman tarkka.
Clear identification of the activities covered by the public service remit is also important for non-public service operators, so that they can plan their activities.
Julkisen palvelun tehtävään sisällytettyjen toimintojen selvä määrittely on tärkeää myös operaattoreille, jotka eivät hoida julkista palvelutehtävää, jotta ne voivat suunnitella toimintaansa.
Moreover, the terms of the public service remit should be sufficiently precise, so that EFTA States’ authorities can effectively monitor compliance, as described in the following section.
Lisäksi julkisen palvelun tehtävän olisi oltava riittävän tarkkarajainen, jotta EFTA-valtioiden viranomaiset voivat valvoa tehokkaasti tehtävän täyttämistä, kuten seuraavassa jaksossa esitetään.
At the same time, given the specific nature of the broadcasting sector, and the need to safeguard the editorial independence of the public service broadcasters, a qualitative definition entrusting a given broadcaster with the obligation to provide a wide range of programming and a balanced and varied broadcasting offer is generally considered legitimate under Article 59(2) of the EEA Agreement [39].
Kun samalla otetaan huomioon radio- ja televisiolähetystoiminnan erityisluonne ja tarve varmistaa julkisten yleisradioyhtiöiden toimituksellinen riippumattomuus, laadullista määritelmää, jonka mukaan tietyn yleisradioyhtiön tehtäväksi uskotaan laajan, tasapainoisen ja vaihtelevan ohjelmiston tarjoaminen, pidetään oikeutettuna ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaisesti [39].
Such a definition is generally considered consistent with the objective of fulfilling the democratic, social and cultural needs of a particular society and guaranteeing pluralism, including cultural and linguistic diversity.
Tällaista määritelmää pidetään yleensä yhteensopivana yhteiskunnan demokraattisten, sosiaalisten ja kulttuuristen tarpeiden täyttämistä ja moniarvoisuuden, mukaan lukien kulttuurinen ja kielellinen moninaisuus, takaamista koskevan tavoitteen kanssa.
As expressed by the General Court, the legitimacy of such a widely defined public service remit rests upon the qualitative requirements for the services offered by a public service broadcaster [40].
Kuten unionin yleinen tuomioistuin on todennut, laajasti määritellyn julkisen palvelun tehtävän legitimiteetti perustuu siihen, että julkisen yleisradioyhtiön tarjoamille palveluille on asetettu laatuvaatimuksia [40].
The definition of the public service remit may also reflect the development and diversification of activities in the digital age and include audiovisual services on all distribution platforms.
Julkisen palvelun tehtävän määritelmä voi myös heijastaa toiminnan kehitystä ja monipuolistumista digitaalitekniikan aikakaudella, ja siihen voi sisältyä audiovisuaalisia palveluja, jotka tarjotaan kaikkien jakelukanavien kautta.
As regards the definition of the public service in the broadcasting sector, the role of the Authority is limited to checking for manifest error.
Määriteltäessä julkista palvelua yleisradiotoiminnan alalla valvontaviranomaisen tehtävä rajoittuu selvien virheiden valvontaan.
It is not for the Authority to decide which programmes are to be provided and financed as a service of general economic interest, nor to question the nature or the quality of a certain product.
Valvontaviranomainen ei päätä, tarjotaanko ja rahoitetaanko ohjelmaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna, eikä aseta kyseenalaiseksi jonkin tuotteen luonnetta tai laatua.
The definition of the public service remit would, however, be in manifest error if it included activities that could not reasonably be considered to meet the democratic, social and cultural needs of each society.
Julkisen palvelun tehtävän määrittelyssä olisi kuitenkin tehty selvä virhe, jos tehtävään kuuluisi toimintoja, joiden ei kohtuudella voitaisi katsoa täyttävän yhteiskunnan demokraattisia, sosiaalisia ja kulttuurisia tarpeita.