natgillin/translations-raw huggingface dataset:
When the State chooses to become a player in the market, it is more convenient to separate this part of the business and organise it in a separate company.
Kun valtio päättää ryhtyä toimimaan markkinoilla, on sopivampaa, että se erottaa tämän osan liiketoiminnastaan ja organisoi sen erilliseksi yhtiöksi.
The Ministry therefore must assume that the exception from the requirement to register transfer of rights will not place Statens utleiebygg AS in a different competitive situation than that pertaining to a private investor on the market.
Tämän vuoksi ministeriön on oletettava, että vapautus vaatimuksesta rekisteröidä oikeuksien siirto ei aseta Statens utleiebygg AS:ää erilaiseen kilpailutilanteeseen kuin markkinoilla toimivat yksityissijoittajat.
The exception is not seen as being in conflict with the EEA Agreement.
Vapautusta ei pidetä ETA-sopimuksen vastaisena.
Further, it is a general assumption that the value assessment of the properties to be transferred to Statens utleiebygg AS is put at market value, and that any possible later transfer of capital from the State takes place in the same manner as a private investor providing contributions to the undertaking.’
Lisäksi yleisesti oletetaan, että Statens utleiebygg AS:lle siirrettävien kiinteistöjen arvoksi on määritetty markkina-arvo ja mahdolliset myöhemmät valtion pääomasiirrot toteutetaan samalla tavalla kuin tilanteessa, jossa yksityissijoittaja sijoittaa varoja yritykseen”.
Arguments presented by the Norwegian authorities before the Authority decided to open the formal investigation procedure
Perustelut, jotka Norjan viranomaiset esittivät ennen kuin EFTAn valvontaviranomainen päätti aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn
By letter of 20 June 2002, the Ministry of Labour and Government Administration provided information concerning the framework conditions for Entra and the establishment of its opening balance.
Norjan työ- ja hallintoministeriö toimitti 20 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellään tietoja Entran toimintaan liittyvistä edellytyksistä ja sen avaavan taseen määrittämisestä.
The Ministry described the cash flow method used to assess the total value of the property portfolio and stated that this method was used ‘because it would better satisfy the requirements of Propostion No 84 to the Storting (1998-99) to provide the company with framework conditions on equal footing with other players in the same sector’.
Ministeriö kuvaili kiinteistösalkun kokonaisarvon määrittämisessä käytettyä kassavirtamenetelmää ja totesi, että menetelmä valittiin, ”koska sen avulla voitaisiin noudattaa paremmin Stortingille annetun ehdotuksen nro 84 (1998–99) vaatimuksia siitä, että yhtiön toimintaa koskevien edellytysten olisi annettava sille muita saman sektorin markkinatoimijoita vastaavat kilpailuedellytykset”.
The letter did not describe whether, and if so how and to what extent, the lack of payment of the excise duty influenced the opening balance.
Kirjeessä ei kuvailtu sitä, vaikuttiko asiakirja- ja rekisteröintimaksujen maksamatta jättäminen avaavaan taseeseen ja jos vaikutti, niin missä määrin.
Nor did it discuss whether paragraph 3 of the contested Act required that the exception from the excise duty should be met with an increase in the portfolio assessment corresponding to the amount that would have been paid had the registration in the real estate register been treated as a change of title and not as a change of name.
Siinä ei myöskään tarkasteltu, edellytettiinkö kiistanalaisen lain 3 ykälässä, että vapautusta asiakirja- ja rekisteröintimaksuista pitäisi tasapainottaa korottamalla kiinteistösalkun arvoa määrällä, joka olisi pitänyt maksaa, jos kiinteistörekisteri olisi käsitellyt rekisteröintiä omistusoikeuden muutoksena eikä nimenmuutoksena.
By letter dated 7 November 2002, the Ministry of Trade and Industry developed in more detail its argument already presented in the preparatory works that private investors might choose solutions that avoid a formal transfer of the deed and thus avoid having to pay document duties and registration fees.
Kauppa- ja teollisuusministeriö esitti 7 päivänä marraskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä yksityiskohtaisemmin jo valmistelevissa asiakirjoissa esitetyn perustelunsa, jonka mukaan yksityissijoittajat saattaisivat päätyä ratkaisuun, jolla vältetään muodollinen omistusoikeuden siirtyminen ja vältetään näin asiakirja- ja rekisteröintimaksujen maksuvelvollisuus.
As the registration of the transfer of title was not mandatory, enterprises could, regardless of whether they were privately or publicly owned, lawfully avoid document duties and registration fees by simply not registering any transfer of ownership.
Koska omistusoikeuden siirron rekisteröinti ei ollut pakollista, yritykset voisivat (riippumatta siitä, onko kyseessä yksityinen vai julkinen yritys) välttää laillisesti asiakirja- ja rekisteröintimaksujen maksamisen yksinkertaisesti jättämällä omistusoikeuden siirron rekisteröimättä.
To let the title remain with the original owner constituted a risk for the new owner for ‘holder of good faith’ towards a third party.
Omistusoikeuden jättäminen alkuperäiselle omistajalle merkitsi riskiä vilpittömässä mielessä toimivalle uudelle omistajalle suhteessa kolmansiin.
However, it was possible to eliminate that risk by the registration of a ‘restriction of the right of ownership’.
Riski oli kuitenkin mahdollista kattaa rekisteröimällä ”rajoitus omistusoikeuteen”.
The registration of declaration on the restriction of the right to ownership did not exclude the risk of execution proceedings/creditor’s or bankruptcy estate’s extinction of the rights of a legal successor to the debtor’s property.
Omistusoikeuden rajoitusta koskevan ilmoituksen rekisteröinti ei poista riskiä pakkotäytäntöönpanomenettelyistä, kuten velkojan tai konkurssipesän oikeuksien raukeamisesta tai laillisen seuraajan oikeuksien raukeamisesta velallisen kiinteistöomaisuuteen.
According to the Norwegian authorities, that method was widely used by privately owned enterprises, especially between related parties.
Norjan viranomaisten mukaan yksityisen sektorin yritykset, erityisesti toisiinsa sidossuhteessa olevat yritykset, käyttivät laajalti kyseistä menetelmää.
In the view of the Ministry, a private owner of Statsbygg would, most probably, have demerged Statsbygg without releasing the obligation to pay registration fee or excise duty.
Ministeriön mukaan Statsbyggin yksityinen omistaja olisi todennäköisimmin purkanut Statsbyggin noudattamatta velvoitetta rekisteröinti- tai asiakirjamaksujen maksamiseen.
Methods like keeping the title to the properties with Statsbygg would imply that Entra would be dependent on the approval from a public body for transactions concerning the properties.
Muut menetelmät, kuten kiinteistöjen omistusoikeuden säilyttäminen Statsbyggillä, olisivat merkinneet sitä, että Entra olisi kiinteistöliiketoiminnassa riippuvainen julkisen viranomaisen hyväksynnästä.
If the title to the properties remained in Statsbygg, that would imply that the State was both the renter and the formal title holder of the properties.
Kiinteistöjen omistusoikeuden säilyminen Statsbyggillä merkitsisi, että valtio olisi sekä kiinteistöjen vuokraaja että muodollinen omistaja.
To use such methods for Statsbygg/Entra would blur the distinction between the two entities’ different roles.
Tällaisten menetelmien käyttö Statsbygg/Entran yhteydessä hämärtäisi näiden kahden yhteisön eri roolien välisen eron.
Statsbygg is entrusted with the task of owning and operating non-commercial public buildings, while Entra operates on a commercial basis.
Statsbyggille on uskottu ei-kaupallisten julkisten kiinteistöjen omistaminen ja hoitaminen, mutta Entra toimii kaupallisista lähtökohdista käsin.
In the letter dated 7 November 2002, the Ministry also brought forward an argument against the application of Article 61 of the EEA Agreement that was not mentioned in the preparatory works cited above.
Ministeriö esitti 7 päivänä marraskuuta 2002 päivätyssä kirjeessään myös sellaisen perustelun ETA-sopimuksen 61 artiklan soveltamista vastaan, jota ei ollut mainittu edellä kuvailluissa alustavissa asiakirjoissa.
The Ministry reiterated that the value of the real estate portfolio was based on the method of ‘net capitalisation’.
Ministeriö esitti, että kiinteistösalkun arvo perustuisi ”nettoaktivointimenetelmään”.
In short this method implied that the property’s future cash flow (net rent from existing contracts plus assessment of future net rent after the expiry of existing contracts) was discounted to present value by a factor observing a relevant rate of return requirement.
Tämä menetelmä tarkoittaa viranomaisten mukaan lyhyesti sitä, että kiinteistöjen tulevat kassavirrat (nettovuokra voimassa olevista vuokrasopimuksista ja arvio nykyisten sopimusten päättymisen jälkeisistä uusista nettovuokrista) diskontattiin nykyarvoon kertoimella, jossa otettiin huomioon sopiva tuottovaatimus.
This rate was set at 9,5 % as it reflected a benchmarking with similar private operators in the trade.
Tuotto-odotukseksi asetettiin 9,5 prosenttia, joka vastaa samankaltaisten alan yksityisten operaattoreiden viitearvoa.
According to the Ministry, if document duties and registration fees had been payable, the costs would have been activated as an asset, while the value of the properties would have been reduced correspondingly.
Ministeriön mukaan kustannukset olisi aktivoitu omaisuuseräksi ja kiinteistöjen arvoa olisi alennettu vastaavasti, jos asiakirja- ja rekisteröintimaksut olisi pitänyt maksaa.
Thus, this would not have reduced Entra’s total balance sheet or the total asset valuation.
Tämä ei siis olisi supistanut Entran kokonaistasetta tai sen omaisuuserien yhteenlaskettua arvoa.
In contrast, if the excise duty would have been introduced without adjusting the value of the properties, this would have resulted in ‘a higher value of total assets, resulting in a rate of return of only 9,1 %, which is well below Entra Eiendom AS required level.
Jos asiakirja- ja rekisteröintimaksut olisi sitä vastoin peritty oikaisematta kiinteistöjen arvoa, tämä olisi johtanut ”korkeampaan yhteenlaskettujen omaisuuserien arvoon, jolloin tuottoaste olisi ollut vain 9,1 prosenttia, joka on selvästi Entra Eiendom AS:ltä edellytetyn tason.
This would give Entra Eiendom AS a considerable disadvantage compared to private operators’.
Tämä olisi merkinnyt Entra Eiendom AS:lle huomattavaa haittaa yksityisiin toimijoihin verrattuna”.
By letter dated 4 June 2003, the Ministry of Trade and Industry submitted additional information and arguments concerning i.a. the measures used by private undertakings.
Kauppa- ja teollisuusministeriö toimitti 4 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä lisätietoja ja perusteluja mm. yksityisten yritysten soveltamista toimenpiteistä.
The Ministry, moreover, reiterated the arguments in the letter dated 7 November 2002 as to why it believed that the non-payment of the duty did not affect the company’s capital structure, solidity and total value.
Ministeriö toisti lisäksi 7 päivänä marraskuuta 2002 päivätyssä kirjeessä esitetyt perustelut siitä, miksi se katsoi, että maksujen maksamatta jättäminen ei vaikuttanut yhtiön pääomarakenteeseen, vakavaraisuuteen ja kokonaisarvoon.
As an additional third argument for not viewing the exemption from the excise duty as aid, the Ministry referred to the ‘continuity principle’ in Norwegian law.
Erillisenä kolmantena perusteluna sille, ettei asiakirja- ja rekisteröintimaksuista vapauttamista katsottu tueksi, ministeriö viittasi Norjan lainsäädännön mukaiseen ns. jatkuvuusperiaatteeseen.
It stated that this principle is an umbrella term for a number of rules that presuppose that the acquiring undertaking takes over the legal position of the transferring company.
Ministeriö totesi, että tämä periaate on yläkäsite säännöille, joiden mukaan ostavan yrityksen odotetaan saavan myyvän yrityksen oikeudellinen asema.
The purpose of the continuity principle is to facilitate mergers and demergers.
Jatkuvuusperiaatteen tarkoituksena on helpottaa yhtiöiden sulautumista ja sulautumien purkamista.
When the continuity principle applies, the transferring undertaking’s legal situation is deemed to continue in the acquiring company.
Kun jatkuvuusperiaatetta sovelletaan, myyvän yrityksen oikeudellisen aseman katsotaan jatkuvan ostavassa yrityksessä.
According to the Ministry, continuity with regard to tax and duty positions was an important aspect of the principle.
Ministeriön mukaan vero- ja maksutilanteen jatkuvuus on tärkeä osa periaatetta.
Indeed, the Registration Act construed in light of the company legislation implied that reorganisation of private activities in numerous cases could occur without triggering demands for registration fees and document duties.
Yhtiöoikeuden mukaisessa rekisteröintilaissa todetaankin, että yksityisen liiketoiminnan uudelleenjärjestely tapahtuu usein ilman rekisteröinti- ja asiakirjamaksuja.
On this basis, the Ministry argued that the exemption was a general measure, which did not constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Tämän vuoksi ministeriö esitti, että vapautus oli yleinen toimenpide, joka ei ollut ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
Point 9, Conclusion, of the letter dated 4 June 2003, reads:
Kesäkuun 4 päivänä 2003 päivätyn kirjeen 9 kohdassa (päätelmät) todetaan seuraavaa:
‘The common system regarding registration fee and document duty is that the continuity principle determines if conversion processes, both public and private, may be done as a name change in relation to inter alia the rules on registration fee and document duty.
”Rekisteri- ja asiakirjamaksuja koskevan yhteisen käytännön mukaan jatkuvuusperiaate määrää sen, voidaanko sekä julkisten että yksityisten yhteisöjen muuntamismenettelyt toteuttaa nimenmuutoksena mm. rekisteröinti- ja asiakirjamaksujen osalta.
The purpose of the continuity principle is to facilitate the implementation of mergers, demergers and restructurings, which is regarded as socio-economically desirable.
Jatkuvuusperiaatteen tarkoituksena on helpottaa yritysten sulautumista, sulautumien purkamista ja uudelleenjärjestelyjä, joita pidetään yhteiskunnallis-taloudellisesti toivottavina.
The special legislation and the reimbursement of accrued document duty resulting from the reorganisation of hydropower/electricity companies are a result of the same considerations.
Näiden samojen päätelmien perusteella vesi- ja sähkövoimayhtiöiden uudelleenjärjestelyn yhteydessä on myös annettu erityislainsäädäntöä ja palautuksia asiakirjamaksuista.
Thus, the practice is a general measure, which according to well established case law does not constitute State aid within the meaning of Article 61 of the EEA Agreement.’
Näin ollen kyseinen käytäntö on yleinen toimenpide, joka vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti ei ole ETA-sopimuksen 61 artiklassa tarkoitettua valtiontukea.”
Arguments presented by the Norwegian authorities after the Authority opened the formal investigation procedure
Perustelut, jotka Norjan viranomaiset esittivät sen jälkeen kun EFTAn valvontaviranomainen päätti aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn
In the letter from the Ministry of Trade and Industry dated 16 September 2004, the Norwegian authorities commented upon the Authority’s decision to open the formal investigation procedure.
Norjan viranomaiset esittivät kauppa- ja teollisuusministeriön 16 päivänä syyskuuta 2004 päivätyllä kirjeellä huomautuksia EFTAn valvontaviranomaisen päätöksestä aloittaa muodollinen tutkintamenettely.
The view of the Norwegian Government was that none of the conditions of Article 61(1) of the EEA Agreement were fulfilled.
Norjan hallituksen kannan mukaan mitkään ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut ehdot eivät täyty.
Hence, the non-payment for Entra of excise duty did not constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Näin ollen se, että Entra ei maksanut asiakirja- ja rekisteröintimaksuja, ei ole ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
The Ministry reiterated, firstly, its previously presented argument that the measure did not constitute an advantage for Entra.
Ministeriö toisti ensiksikin aikaisemmin esittämänsä perustelun, jonka mukaan toimenpiteestä ei ollut etua Entralle.
It did not change the capital structure, the solidity and the total value of the company.
Se ei muuttanut yhtiön pääomarakennetta, vakavaraisuutta tai kokonaisarvoa.
If document duties and registration fees were accrued in the opening balance sheet, there would have been an alternative opening balance.
Jos asiakirja- ja rekisteröintimaksut olisi kirjattu avaavaan taseeseen, olisi pitänyt laatia myös vaihtoehtoinen avaava tase.
It stated that it is the Norwegian Government’s opinion that the tax measure in question should not be distinctly separated from the opening balance of the company.
Norjan hallitus toteaa, että sen mielipidettä kyseisestä verotoimenpiteestä ei pitäisi erottaa selvästi yhtiön avaavasta taseesta.
Moreover, the purpose of the main rule on document duties and registration fees is to tax real transfers between different economic entities.
Lisäksi asiakirja- ja rekisteröintimaksujen päätarkoituksena on verottaa todellisia omaisuuden siirtoja eri taloudellisten toimijoiden välillä.
Where the transfer is in appearance only and the entities transferring and acquiring are substantially the same, the main principle in Norwegian law, according to the Ministry, would be to let the acquiring undertaking keep the legal position of the transferring undertaking (continuity principle).
Kun siirto on vain nimellinen ja myyvät ja ostavat yhteisöt ovat käytännössä samat, Norjan lainsäädännön pääperiaatteena on ministeriön mukaan se, että ostavan yrityksen annetaan pitää myyvän yrityksen oikeudellinen asema (jatkuvuusperiaate).
The Ministry considers that the continuity principle is not restricted to specific transfers, but is regarded as the main rule where the transferring entity and the acquiring entity are substantially the same.
Ministeriö katsoo, että jatkuvuusperiaatetta ei ole rajoitettu erityisiin siirtoihin, vaan sitä pidetään pääsääntönä, kun myyvä ja ostava yhteisö ovat käytännössä samat.
Entra was consequently not relieved from a charge normally borne from their budgets, according to the Norwegian authorities.
Entraa ei siis Norjan viranomaisten mukaan vapautettu yritysten budjettia yleensä rasittavasta menosta.
Secondly, the Ministry referred to the fact that the transfer of title in the case at hand by paragraph 3 of the contested Act was done as a change of name and not by transfer of title.
Toiseksi ministeriö viittasi siihen, että käsiteltävänä olevassa tapauksessa omistusoikeuden siirto toteutettiin nimenmuutoksena kiistanalaisen lain 3 ykälän nojalla eikä omistusoikeuden siirtona.
Thus, the obligation on Entra to pay document duty was never released and there was, according to the Norwegian authorities, no loss of tax revenue and hence, no consumption of State resources.
Entraa ei siis missään vaiheessa vapautettu velvoitteesta maksaa asiakirjamaksu, joten Norjan viranomaisten mukaan kyseessä ei siis ollut verotulojen menetys eikä tästä johtuen valtion varojen käyttö.
Thirdly, the Norwegian authorities argued that the measure in question did not affect trade between the Contracting Parties.
Kolmanneksi Norjan viranomaiset väittivät, että kyseinen toimenpide ei vaikuttanut sopimuspuolten väliseen kauppaan.
The Ministry considered that a market survey can show whether the real estate market for urban business premises in Norway was of a purely national character and not subject to cross-border competition.
Ministeriö katsoi, että markkinatutkimus voi osoittaa, ovatko kaupunkialueiden liiketilojen kiinteistömarkkinat Norjassa yksinomaan kansalliset eivätkä rajatylittävän kilpailun kohteena.
The Ministry considered that except for foreign investments in financial institutions, non-Norwegian investors have not operated in the Norwegian real estate market.
Ministeriö katsoi, että lukuun ottamatta ulkomaisia sijoituksia rahoituslaitoksiin, muut kuin norjalaiset sijoittajat eivät ole toimineet Norjan kiinteistömarkkinoilla.
Fourthly, the Ministry argued that the exemption from the document duties and registration fees was not a selective measure.
Neljänneksi ministeriö esitti, että vapautus asiakirja- ja rekisteröintimaksuista ei ollut valikoiva toimenpide.
The Ministry referred to the fact that a main criterion in applying Article 61(1) of the EEA Agreement to a tax measure is that the measure provides an exception to the application of the tax system in favour of certain undertakings in the EFTA State.
Ministeriö viittasi siihen, että pääperiaatteena ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisessa verotoimenpiteeseen on se, että toimenpide muodostaa tiettyjä yrityksiä EFTA-valtiossa hyödyttävän poikkeuksen verojärjestelmän soveltamisesta.
The common system applicable should thus first be determined.
Sen vuoksi olisikin ensiksi määritettävä yleinen verojärjestelmä.
If a tax measure derogates from the common system, it must be examined whether the derogation is justified by the nature or general scheme of the tax system.
Jos verotoimenpide poikkeaa yleisestä verojärjestelmästä, on tarkasteltava, onko poikkeus perusteltu verojärjestelmän luonteen tai taloudellisen rakenteen perusteella.
The Ministry considered that the practice with name changes as a procedure for transferring property title did not constitute a derogation from the tax system.
Ministeriön mukaan käytäntö, jossa nimenmuutosta käytetään osoittamassa omistusoikeuden siirtymistä, ei ollut poikkeus verojärjestelmästä.
In case the Authority would find that the practice constituted a derogation from the tax system, the Ministry considered the derogation to be justified by the nature or general scheme of the tax system.
Jos EFTAn valvontaviranomainen kuitenkin katsoisi, että käytäntö on verojärjestelmästä myönnettävä poikkeus, ministeriön mukaan poikkeus olisi perusteltu verojärjestelmän luonteen ja taloudellisen rakenteen perusteella.
Finally, the Ministry referred to Commission decision C 27/99 of 5 June 2002 [17] regarding exemptions from transfer taxes in the case of restructuring of certain public undertakings into joint stock companies in Italy.
Lopuksi ministeriö viittasi 5 päivänä kesäkuuta 2002 tehtyyn komission päätökseen C 27/99 [17] valtiontuesta, joka koskee Italian myöntämiä verovapautuksia ja halpakorkoisia lainoja yleishyödyllisille laitoksille, joiden osake-enemmistö on julkisessa omistuksessa.
According to the Ministry, the factual situation in the Italian case was similar to the case in hand and that the same considerations could be made.
Ministeriön mukaan Italiaa koskevan asian käytännön tilanne vastasi käsiteltävänä olevaa asiaa, jossa voitaisiin tehdä samat päätelmät.
The Ministry concluded that the exemption was justified by the nature or general scheme of the system and did not constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.By letter dated 30 June 2005, the Ministry of Trade and Industry submitted further arguments as to why the exemption from document duties and registration fees did not constitute an economic advantage for Entra.
Ministeriö päätteli, että kyseinen poikkeus oli perusteltu järjestelmän luonteen ja taloudellisen rakenteen vuoksi eikä kyseessä ollut ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukainen valtiontuki.Kauppa- ja teollisuusministeriö toimitti 30 päivänä kesäkuuta 2005 päivätyllä kirjeellään lisää perusteita siitä, miksi vapautus asiakirja- ja rekisteröintimaksuista ei tarjonnut Entralle taloudellista etua.
The Ministry referred to the fact that the opening balance for Entra was prepared by using the Net Present Value method (NPV).
Ministeriö viittasi siihen, että Entran avaava tase laadittiin käyttämällä nykyarvomenetelmää.
The future expected cash flow from each building was estimated and discounted with a required rate of return.
Odotettu tuleva kassavirta kustakin kiinteistöstä arvioitiin ja diskontattiin edellytettyä tuottoprosenttia soveltaen.