natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For instance, the lease of certain goods or the grant of concessions for the commercial exploitation of natural resources.
Ks. myös komission selittävä tiedonanto yhteisön lainsäädännöstä siltä osin kuin se koskee sopimuksia, jotka eivät kuulu tai kuuluvat vain osittain julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan (EUVL C 179, 1.8.2006, s. 2).
Therefore, the word ‘competitive’ appears more appropriate.
Esimerkiksi pelkkiä ilmoituksia, joihin ei liity oikeudellisesti sitovia vaatimuksia, ei otettaisi huomioon tarjouskilpailumenettelyssä: ks. unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2012, Land Burgenland ja Itävalta v. komissio, yhdistetyt asiat T-268/08 ja T-281/08, ECLI:EU:T:2012:90, 87 kohta, ja unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2011, Konsum Nord v. komissio, T-244/08, ECLI:EU:T:2011:732, 67 ja 75 kohta.
It is not intended to deviate from the substantive conditions set out in the case law.
Katso myös unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.6.2014, Sarc v. komissio, T-488/11, ECLI:EU:T:2014:497, 98 kohta.
Judgment of the Court of Justice of 7 December 2000, Telaustria, C-324/98, ECLI:EU:C:2000:669, paragraph 62; Judgment of the Court of Justice of 3 December 2001, Bent Mousten Vestergaard, C-59/00, ECLI:EU:C:2001:654, paragraph 20.
Kun markkinahinta määritetään tasavertaisesti toteutetun transaktion tai tarjousmenettelyn kautta, näitä tuloksia ei voi kiistää muilla arviointimenetelmillä, kuten riippumattomilla selvityksillä (ks. unionin tuomioistuimen tuomio 24.10.2013, Land Burgenland v. komissio, yhdistetyt asiat C-214/12 P, C-215/12 P ja C-223/12 P, ECLI:EU:C:2013:682, 94 ja 95 kohta).
See also Commission Interpretative Communication on the Community law applicable to contract awards not or not fully subject to the provisions of the Public Procurement Directives (OJ C 179, 1.8.2006, p. 2).
Katso yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 6.3.2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale ja Land Nordrhein-Westfalen v. komissio, yhdistetyt asiat T-228/99 ja T-233/99, ECLI:EU:T:2003:57, 251 kohta.
( 147a) Judgment of the EFTA Court of 22 July 2013 in Case E-9/12 Iceland v EFTA Surveillance Authority EFTA Ct.
Katso yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.3.2007, Scott v. komissio, T-366/00, ECLI:EU:T:2007:99, 134 kohta, ja unionin tuomioistuimen tuomio 16.12.2010, Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe, C-239/09, ECLI:EU:C:2010:778, 39 kohta.
Rep [2013] p. 454, paragraphs 66-70.
Katso yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 16.9.2004, Valmont Nederland BV v. komissio, T-274/01, ECLI:EU:T:2004:266, 71 kohta.
Directive 2014/24/EU referred to at points 2 and 4 of Annex XVI to the EEA Agreement, see Joint Committee Decision No 97/2016 (not yet published).
Katso yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.3.2007, Scott v. komissio, T-366/00, ECLI:EU:T:2007:99, 158 kohta.
Judgment of the General Court of 28 February 2012, Land Burgenland and Austria v Commission, Joined Cases T-268/08 and T-281/08, ECLI:EU:T:2012:90, paragraph 87.
Sisäinen korkokanta ei perustu tietyn vuoden kirjanpidollisiin tuloihin, vaan siinä otetaan huomioon tulevat kassavirrat, jotka investoija odottaa saavansa investoinnin elinaikana.
The EFTA Court took a similar approach in a case relating to the lease of an asset in its Judgment of 27 January 2014 in Case E-1/13 Míla v EFTA Surveillance Authority EFTA Ct.
Se määritetään diskonttokorkona, jota käytettäessä kassavirtojen nettonykyarvo on nolla.
Rep [2014] p. 4, paragraph 81.
Nettonykyarvo on positiivisten ja negatiivisten rahavirtojen erotus investoinnin elinaikana, diskontattuna asianmukaisella tuotolla (pääomakustannukset).
An unsolicited bid can also be credible, depending on the circumstances of the case, and in particular if the bid is binding (see Judgment of the General Court of 13 December 2011, Konsum Nord v Commission, T-244/08, ECLI:EU:T:2011:732, paragraphs 73, 74 and 75).
Nettonykyarvo ja sisäinen korkokanta korreloivat täysin toistensa kanssa silloin, kun sisäinen korkokanta on yhtä suuri kuin sijoittajan vaihtoehtokustannukset.
For instance, mere announcements without legally binding requirements would not be given consideration in the tender procedure; see Judgment of the General Court of 28 February 2012, Land Burgenland and Austria v Commission, Joined Cases T-268/08 and T-281/08, ECLI:EU:T:2012:90, paragraph 87 and Judgment of the General Court of 13 December 2011, Konsum Nord v Commission, T-244/08, ECLI:EU:T:2011:732, paragraphs 67 and 75.
Jos investoinnin nettonykyarvo on positiivinen, tämä merkitsee sitä, että hankkeen sisäinen korkokanta ylittää vaaditun tuottoasteen (sijoittajan vaihtoehtokustannukset).
See Judgment of the General Court of 12 June 2014, Sarc v Commission, T-488/11, ECLI:EU:T:2014:497, paragraph 98.
Tässä tapauksessa investoinnin toteuttaminen on kannattavaa.
When the market price is set through ‘pari passu’ or tender transactions, these results cannot be disputed by other assessment methodologies, such as by independent studies (see Judgment of the Court of Justice of 24 October 2013, Land Burgenland v Commission, Joined Cases C-214/12 P, C-215/12 P and C-223/12 P, ECLI:EU:C:2013:682, paragraphs 94 and 95).
Jos hankkeen nettonykyarvo on nolla, hankkeen sisäinen korkokanta vastaa vaadittua tuottoastetta.
See Judgment of the General Court of 6 March 2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale and Land Nordrhein-Westfalen v Commission, Joined Cases T-228/99 and T-233/99, ECLI:EU:T:2003:57, paragraph 251.
Tässä tapauksessa sillä ei ole merkitystä, tekeekö sijoittaja investoinnin vai investoiko se muualle.
See Judgment of the General Court of 29 March 2007, Scott v Commission, T-366/00, ECLI:EU:T:2007:99, paragraph 134, and Judgment of the Court of Justice of 16 December 2010, Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe, C-239/09, ECLI:EU:C:2010:778, paragraph 39.
Jos nettonykyarvo on negatiivinen, sisäinen korkokanta on alle pääomakustannusten.
See Judgment of the General Court of 16 September 2004, Valmont Nederland BV v Commission, T-274/01, ECLI:EU:T:2004:266, paragraph 71.
Investointi ei ole tarpeeksi kannattava, sillä muualla on parempia sijoitusmahdollisuuksia.
See Judgment of the General Court of 29 March 2007, Scott v Commission, T-366/00, ECLI:EU:T:2007:99, paragraph 158.
Jos sisäinen korkokanta ja nettonykyarvo johtavat erilaisiin investointipäätöksiin (tällainen ero tuloksissa voi syntyä erityisesti toisensa poissulkevissa hankkeissa), nettonykyarvomenetelmä olisi asetettava etusijalle markkinakäytännön mukaisesti, ellei asianmukaisesta diskonttokorosta ole huomattavaa epävarmuutta.
The IRR is not based on accounting earnings in a given year, but takes into account the stream of future cash flows that the investor expects to receive over the entire lifetime of the investment.
Esimerkiksi yrityksen selvitystilaan asettamisessa likvidaatioarvoon tai omaisuuden arvoon perustuva arvostus voisi olla sopivin arviointimenetelmä.
It is defined as the discount rate for which the NPV of a stream of cash flows equals zero.
Katso esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 29.4.1999, Espanja v. komissio, C-342/96, ECLI:EU:C:1999:210, 46 kohta, ja yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 29.6.1999, DMTransport, C-256/97, ECLI:EU:C:1999:332, 24 kohta.
The NPV is the difference between the positive and negative cash flows over the lifetime of the investment, discounted at the appropriate return (the cost of capital).
Jos vertailumenetelmä (vertailuarvo) ei ole sopivin menetelmä ja muilla yleisesti hyväksytyillä menetelmillä ei pystytä määrittämään maan arvoa tarkasti, voidaan käyttää vaihtoehtoista menetelmää, kuten Saksan viranomaisten ehdottamaa Vergleichspreissystem-arvostusmenetelmää (joka on vahvistettu maa- ja metsätalousmaan osalta komission päätöksessä valtiontuesta SA.33167, ehdotettu vaihtoehtoinen menetelmä maa- ja metsätalousmaan arvioinnissa Saksassa, kun myyjänä ovat viranomaiset (EUVL C 43, 15.2.2013, s. 7)).
There is a perfect correlation between NPV and IRR in cases where the IRR is equal to the opportunity cost to the investor.
Muita menetelmiä koskevista rajoituksista ks. unionin tuomioistuimen tuomio 16.12.2010, Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe, C-239/09, ECLI:EU:C:2010:778, 52 kohta.
Where the NPV of an investment is positive, this implies that the project has an IRR that exceeds the required rate of return (opportunity cost to the investor).
Katso unionin tuomioistuimen tuomio 3.4.2014, ING Groep NV, C-224/12 P, ECLI:EU:C:2014:213, 29–37 kohta.
In this case, the investment is worth carrying out.
Aiempaa riskiä ei kuitenkaan olisi otettava huomioon, jos se on tulosta sellaisesta toimenpiteestä, jota yksityinen voittohakuinen sijoittaja ei olisi voinut toteuttaa kyseisen toimenpiteen kaikkien tekijöiden yleisarvioinnin perusteella (unionin tuomioistuimen tuomio 24.10.2013, Land Burgenland v. komissio, yhdistetyt asiat C-214/12 P, C-215/12 P ja C-223/12 P, ECLI:EU:C:2013:682, 52–61 kohta).
If the project has an NPV that is equal to zero, the IRR of the project equals the required rate of return.
Katso tältä osin yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.12.2000, Alitalia v. komissio, T-296/97, ECLI:EU:T:2000:289, ja unionin tuomioistuimen tuomio 24.1.2013, Frucona v. komissio, C-73/11 P, ECLI:EU:C:2013:32, 79 ja 80 kohta.
In this case, it is immaterial whether the investor makes the investment or invests elsewhere.
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 28.1.2003, Saksa v. komissio, C-334/99, ECLI:EU:C:2003:55, 140 kohta.
Where the NPV is negative, the IRR is below the cost of capital.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.9.2012, Corsica Ferries France SAS v. komissio, T-565/08, ECLI:EU:T:2012:415, 79–84 kohta, vahvistettu muutoksenhaussa, ks. unionin tuomioistuimen tuomio 4.9.2014, SNCM ja Ranska v. komissio, yhdistetyt asiat C-533/12 P ja C-536/12 P, ECLI:EU:C:2014:2142, 40 ja 41 kohta.
The investment is not profitable enough as better opportunities exist elsewhere.
Tuomioistuimet vahvistivat tässä tapauksessa, että yksityisten sijoittajien, erityisesti suurten konsernien, kannalta voi olla periaatteessa pitkällä aikavälillä taloudellisesti järkevää maksaa täydentäviä korvauksia (esimerkiksi konsernin yrityskuvan suojelemiseksi).
Where the IRR and the NPV lead to different investment decisions (such a difference in result could arise, in particular, in mutually exclusive projects), in principle the NPV method should be preferred in line with market practice, unless there is significant uncertainty as to the appropriate discount rate.
Kuitenkin tällaisten täydentävien korvausten maksamisen tarve olisi osoitettava perusteellisesti siinä tapauksessa, että yrityskuvan suojelemista tarvitaan, ja lisäksi olisi osoitettava, että tällaiset maksut ovat yksityisten yritysten vastaavissa olosuhteissa soveltama vakiintunut käytäntö (pelkät esimerkit eivät riitä).
If the comparative method (benchmarking) is not appropriate and other generally accepted methods appear to fail to accurately establish the land value, an alternative method could be employed, such as the Vergleichspreissystem valuation method proposed by Germany (endorsed for agricultural and forestry land in Commission Decision on State aid SA.33167 Proposed alternative method to evaluate agriculture and forestry land in Germany when sold by public authorities (OJ C 43, 15.2.2013, p. 7).
Katso unionin tuomioistuimen tuomio 8.12.2011, Residex Capital v. Gemeente Rotterdam, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, 42 kohta.
On the limitations of other methods see Judgment of the Court of Justice of 16 December 2010, Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe, C-239/09, ECLI:EU:C:2010:778, paragraph 52.
Katso unionin tuomioistuimen tuomio 3.4.2014, Ranska v. komissio, C-559/12 P, ECLI:EU:C:2014:217, 96 kohta.
See Judgment of the Court of Justice of 3 April 2014, ING Groep NV, C-224/12 P, ECLI:EU:C:2014:213, paragraphs 29 to 37.
Katso unionin tuomioistuimen tuomio 3.4.2014, Ranska v. komissio, C-559/12 P, ECLI:EU:C:2014:217, 98 kohta.
However the prior exposure should not be taken into account if it results from a measure which, on a global assessment of all aspects of that measure, could not have been undertaken by a private investor seeking a profit (Judgment of the Court of Justice of 24 October 2013, Land Burgenland v Commission, Joined Cases C-214/12 P, C-215/12 P and C-223/12 P, ECLI:EU:C:2013:682, paragraphs 52 to 61.
Esimerkiksi riskipainotettu pääoman tuotto, jota luotonantajat ja sijoittajat edellyttävät vertailuriskiltään ja maturiteetiltaan samanlaisen rahoituksen myöntämiseksi samalla alalla toimivalle yritykselle.
See, to that effect, Judgment of the General Court of 12 December 2000, Alitalia v Commission, T-296/97, ECLI:EU:T:2000:289, or Judgment of the Court of Justice of 24 January 2013, Frucona v Commission, C-73/11 P, ECLI:EU:C:2013:32, paragraphs 79 and 80.
Katso päätöksellä N:o 788/08/KOL hyväksytyt suuntaviivat viite- ja diskonttokoroista.
Judgment of the Court of Justice of 28 January 2003, Germany v Commission, C-334/99, ECLI:EU:C:2003:55, paragraph 140.
Etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevien lainojen osalta, jotka eivät kuulu viitekorkoja koskevan tiedonannon piiriin, voidaan käyttää menetelmää, joka on esitetty 11 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä komission päätöksessä valtiontuesta N 55/2008, GA/EFRE Nachrangdarlehen (EUVL C 9, 14.1.2009, s. 1).
Judgment of the General Court of 11 September 2012, Corsica Ferries France SAS v Commission, T-565/08, ECLI:EU:T:2012:415, paragraphs 79 to 84, upheld on appeal, see Judgment of the Court of Justice of 4 September 2014, SNCM and France v Commission, Joined Cases C-533/12 P and C-536/12 P, ECLI:EU:C:2014:2142, paragraphs 40 and 41.
Jos kuitenkin tukiohjelmia koskevissa komission asetuksissa tai valvontaviranomaisten päätöksissä viitataan viitekorkoon tukimäärän määrittämiseksi, valvontaviranomainen katsoo, että se on kiinteä vertailuarvo sille, ettei tukea esiinny (”safe harbour”).
The Courts confirmed in this case that, in principle, it might be economically rational in the long term for private investors, in particular larger groups of companies, to pay complementary indemnities (for instance, to protect the brand image of a group).
Katso päätöksellä N:o 788/08/KOL hyväksytyt suuntaviivat valtiontakauksista.
However, the necessity of paying such complementary indemnities should be demonstrated thoroughly in the concrete case in which the protection of the image is needed and it should also be demonstrated that such payments are an established practice amongst private companies in similar circumstances (mere examples are not sufficient).
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 19.9.2000, Saksa v. komissio, C-156/98, ECLI:EU:C:2000:467, 26 ja 27 kohta; unionin tuomioistuimen tuomio 28.7.2011, Mediaset SpA v. komissio, C-403/10 P, ECLI:EU:C:2011:533, 73–77 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 13.6.2002, Alankomaat v. komissio, C-382/99, ECLI:EU:C:2002:363, 60–66 kohta; yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 4.3.2009, Italia v. komissio, T-424/05, ECLI:EU:T:2009:49, 136–147 kohta.
For information on the assessment to be carried out concerning the possible grant of State aid in the form of a guarantee, see also Guidelines on State Guarantees, adopted by EFTA Surveillance Authority Decision No 788/08/COL of 17 December 2008 amending, for the sixty-seventh time, the procedural and substantive rules in the field of State aid by amending the existing chapters on reference and discount rates and on State aid granted in the form of guarantees and by introducing a new chapter on recovery of unlawful and incompatible State aid, on State aid to cinematographic and other audiovisual works and State aid for railway undertakings (OJ L 105, 21.4.2011, p. 32 and EEA Supplement No 23, 21.4.2011, p. 1).
Katso myös ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 kohdan a alakohta.
Those Guidelines are not replaced by the present Guidelines.
Jos välittäjäyritys on pelkkä väline edun siirtämiseksi tuensaajalle, eikä se saa siirrosta mitään etua, sitä ei yleensä pitäisi katsoa valtiontuen saajaksi.
See Judgment of the Court of Justice of 8 December 2011, Residex Capital v Gemeente Rotterdam, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, paragraph 39.
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 19.9.2000, Saksa v. komissio, C-156/98, ECLI:EU:C:2000:467, 26 ja 27 kohta; unionin tuomioistuimen tuomio 28.7.2011, Mediaset SpA v. komissio, C-403/10 P, ECLI:EU:C:2011:533, 81 kohta.
See Judgment of the Court of Justice of 19 March 2015, OTP Bank Nyrt v Magyar Állam and Others, C-672/13, ECLI:EU:C:2015:185.
Sen sijaan pelkästä toissijaisesta taloudellisesta vaikutuksesta, joka näkyy tuotannon kasvuna (jota ei katsota välilliseksi tueksi), on kyse silloin, kun tuki kanavoidaan sellaisen yrityksen (esimerkiksi rahoituksen välittäjä) kautta, joka siirtää tuen kokonaisuudessaan tuensaajalle.
See Judgment of the Court of Justice of 8 December 2011, Residex Capital v Gemeente Rotterdam, C-275/10, ECLI:EU:C:2011:814, paragraph 42.
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 29.6.1999, DMTransport, C-256/97, ECLI:EU:C:1999:332, 27 kohta; yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 6.3.2002, Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava ym. v. komissio, yhdistetyt asiat T-127/99, T-129/99 ja T-148/99, ECLI:EU:T:2002:59, 149 kohta.
See Judgment of the Court of Justice of 3 April 2014, France v Commission, C-559/12 P, ECLI:EU:C:2014:217, paragraph 96.
Ks. myös EFTAn tuomioistuimen 10 päivänä toukokuuta 2011 yhdistetyissä asioissa E-4/10, E-6/10 ja E-7/10, Liechtensteinin ruhtinaskunta ja muut v. EFTAn valvontaviranomainen, antama tuomio, EFTAn oikeustapauskokoelma 2011, s. 16, 78 kohta.
See Judgment of the Court of Justice of 3 April 2014, France v Commission, C-559/12 P, ECLI:EU:C:2014:217, paragraph 98.
Katso esimerkiksi yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 17.6.1999, Belgia v. komissio, C-75/97 ECLI:EU:C:1999:311, 32 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 8.11.2001, Adria-Wien Pipeline, C-143/99, ECLI:EU:C:2001:598, 48 kohta.
For instance, through RAROC (Risk Adjusted Return on Capital), which is what lenders and investors require for providing finance of similar benchmark risk and maturity to an undertaking active in the same sector.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.9.2000, Confederación Espanola de Transporte de Mercancías v. komissio, T-55/99, ECLI:EU:T:2000:223, 40 kohta.
See Guidelines on Reference and Discount Rates, adopted by Decision No 788/08/COL.
Katso myös unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2012, Italia v. komissio, T-379/09, ECLI:EU:T:2012:422, 47 kohta.
For subordinated loans, which are not covered in the Reference Rate Communication, the methodology set out in Commission Decision of 11 December 2008 on State aid N 55/2008, GA/EFRE Nachrangdarlehen (OJ C 9, 14.1.2009), can be used.
Kyseinen toimenpide koski tässä tapauksessa osittaista vapauttamista kasvihuoneiden lämmittämiseen käytettävästä polttoöljystä kannettavasta valmisteverosta.
However, where Commission regulations or Authority decisions on aid schemes refer to the reference rate for the identification of the aid amount, the Authority will consider it as a fixed no-aid benchmark (safe-harbour).
Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että se, että vapautus voisi hyödyttää kaikkia kasvihuonealan yrityksiä, ei ollut riittävä peruste vahvistamaan, että toimenpide oli luonteeltaan yleinen.
Guidelines on State Guarantees, adopted by Decision No 788/08/COL.
( 184a) Katso myös EFTAn tuomioistuimen 21 päivänä heinäkuuta 2005 yhdistetyissä asioissa E-05/04–E-07/04, Fesil ym. v. EFTAn valvontaviranomainen, antama tuomio, EFTAn oikeustapauskokoelma 2005, s. 117, 78–79 kohta.
Judgment of the Court of Justice of 19 September 2000, Germany v Commission, C-156/98, ECLI:EU:C:2000:467, paragraphs 26 and 27; Judgment of the Court of Justice of 28 July 2011, Mediaset SpA v Commission, C-403/10 P, ECLI:EU:C:2011:533, paragraphs 73 to 77; Judgment of the Court of Justice of 13 June 2002, Netherlands v Commission, C-382/99, ECLI:EU:C:2002:363, paragraphs 60 to 66; Judgment of the General Court of 4 March 2009, Italy v Commission, T-424/05, ECLI:EU:T:2009:49, paragraphs 136 to 147.
Unionin tuomioistuimen tuomio 8.9.2011, Paint Graphos ym., yhdistetyt asiat C-78/08–C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, 52 kohta.
See also Article 61(2)(a) of the EEA Agreement.
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 4.9.2009, Italia v. komissio, T-211/05, ECLI:EU:T:2009:304, 120 kohta, ja unionin tuomioistuimen tuomio 24.11.2011, Italia v. komissio, C-458/09 P, ECLI:EU:C:2011:769, 59 ja 60 kohta.
In case an intermediary undertaking is a mere vehicle for transferring the advantage to the beneficiary and it does not retain any advantage, it should not normally be considered as a recipient of State aid.
Unionin tuomioistuimen tuomio 22.6.2006, Belgia ja Forum 187 v. komissio, yhdistetyt asiat C-182/03 ja C-217/03, ECLI:EU:C:2006:416, 122 kohta.
Judgment of the Court of Justice of 19 September 2000, Germany v Commission, C-156/98, ECLI:EU:C:2000:467, paragraphs 26 and 27; Judgment of the Court of Justice of 28 July 2011, Mediaset SpA v Commission, C-403/10 P, ECLI:EU:C:2011:533, paragraph 81.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.2.2016, Heitkamp Bauholding v. komissio, T-287/11, ECLI:EU:T:2016:60, 129 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
By contrast, a mere secondary economic effect in the form of increased output (which does not amount to indirect aid) can be found where the aid is simply channelled through an undertaking (for example a financial intermediary) which passes it on in full to the aid beneficiary.
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 10.12.1969, komissio v. Ranska, yhdistetyt asiat 6 ja 11/69, ECLI:EU:C:1969:68, 3 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 7.6.1988, Kreikka v. komissio, 57/86, ECLI:EU:C:1988:284, 8 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 15.7.2004, Espanja v. komissio, C-501/00, ECLI:EU:C:2004:438, 92 kohta.
Judgment of the Court of Justice of 29 June 1999, DMTransport, C-256/97, ECLI:EU:C:1999:332, paragraph 27; Judgment of the General Court of 6 March 2002, Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava et al. v Commission, Joined Cases T-127/99, T-129/99 and T-148/99, ECLI:EU:T:2002:59, paragraph 149.
Näin oli unionin tuomioistuimen tuomiossa 15.11.2011, komissio ja Espanja v. Government of Gibraltar ja Yhdistynyt kuningaskunta, yhdistetyt asiat C-106/09 P ja C-107/09 P, ECLI:EU:C:2011:732; asiat koskivat Gibraltarin verojärjestelmän uudistusta, joka tosiasiallisesti suosi offshore-yrityksiä.
See also Judgment of the EFTA Court of 10 May 2011 in Joined Case E-04/10, E-06/10 and E-07/10 The Principality of Liechtenstein and others v EFTA Surveillance Authority EFTA Ct.
Katso tuomion 101 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
Rep [2011] p. 16, paragraph 78.
Uudistuksella otettiin käyttöön järjestelmä, joka koostuu kolmesta kaikkiin Gibraltarissa toimiviin yrityksiin sovellettavasta verosta eli työnantajamaksusta, liikekiinteistön käyttömaksusta (business property occupation tax, BPOT) ja rekisteröintimaksusta.
See, for instance, Judgment of the Court of Justice of 17 June 1999, Belgium v Commission, C-75/97, ECLI:EU:C:1999:311, paragraph 32; Judgment of the Court of Justice of 8 November 2001, Adria-Wien Pipeline, C-143/99, ECLI:EU:C:2001:598, paragraph 48.
Työnantajamaksua ja liikekiinteistön käyttömaksua koskeva vastuu olisi ollut enintään 15 prosenttia voitoista.
Judgment of the General Court of 29 September 2000, Confederación Espanola de Transporte de Mercancías v Commission, T-55/99, ECLI:EU:T:2000:223, paragraph 40.
Tuomioistuin katsoi, että tällainen veroyhdistelmä sulki ennakolta pois mahdollisuuden verottaa offshore-yhtiöitä, koska niillä ei ollut veropohjaa sen vuoksi, ettei niillä ollut työntekijöitä ja liikekiinteistöjä Gibraltarissa.
See also Judgment of the General Court of 13 September 2012, Italy v Commission, T-379/09, ECLI:EU:T:2012:422, paragraph 47.
Katso esimerkiksi yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 6.3.2002, Ramondin SA ja Ramondín Cápsulas SA v. komissio, yhdistetyt asiat T-92/00 ja T-103/00, ECLI:EU:T:2002:61, 39 kohta.