natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The rate of return was fixed by using the Capital Asset Pricing Model after having compared other competing real estate companies.
Tuottovaatimus määritettiin käyttämällä Capital Asset Pricing Model (CAPM) -menetelmää muiden kilpailevien kiinteistöyhtiöiden vertailun jälkeen.
The equity was fixed at approximately 40 %, which was comparable to other similar companies.
Oma pääoma vahvistettiin noin 40 prosentiksi, mikä vastaa muita samanlaisia yhtiöitä.
The Ministry considered that the calculated value of the properties was the best estimate of what an investor, ‘not having to pay the document duties and registration fees’, would have been willing to pay for the portfolio.
Ministeriö katsoi, että kiinteistöille laskettu arvo oli paras arvio siitä, mitä sellainen sijoittaja, jonka ”ei tarvinnut maksaa asiakirja- ja rekisteröintimaksuja”, olisi halukas maksamaan kiinteistösalkusta.
If the buyer of the portfolio (in this case Entra) would have to pay the document duties and registration fees, the price the investor would be willing to pay would be reduced by the same amount as the document duties and registration fees.
Jos kiinteistösalkun ostajan (tässä Entran) olisi pitänyt maksaa asiakirja- ja rekisteröintimaksut, hintaa, jonka sijoittaja olisi halukas maksamaan, olisi alennettava asiakirja- ja rekisteröintimaksuja vastaavalla määrällä.
The fixed asset value of the properties in the balance sheet would have been reduced by the same amount, while financial fixed assets would have been increased by the same amount, so that the total value of the assets would have been the same.
Kiinteistöjen käyttöomaisuusarvoa taseessa olisi pitänyt supistaa samalla määrällä ja rahoitusomaisuutta korottaa samalla määrällä, jotta varojen kokonaisarvo olisi pysynyt samana.
On the liability side, equity and total debt would not have changed although short-term debt would have increased corresponding to the value of the document duties and registration fees.
Vastuiden osalta oma pääoma ja kokonaisvelat eivät olisi muuttuneet, vaikka lyhytaikaiset velat olisivat kasvaneet asiakirja- ja rekisteröintimaksujen arvoa vastaavan määrän.
The Ministry concluded that the financial position of Entra had not changed as a consequence of the exemption from the document duties and registration fees.
Ministeriö päätteli, että Entran taloudellinen asema ei ollut muuttunut asiakirja- ja rekisteröintimaksuista saadun vapautuksen seurauksena.
The Ministry acknowledged that one cannot draw a general conclusion that it will always be the seller of a property who de facto bears the burden of an excise duty, since this result is dependent on particular circumstances.
Ministeriö totesi, että yleistä päätelmää ei voi tehdä, vaan kiinteistön ostaja vastaa aina käytännössä asiakirja- ja rekisteröintimaksuista, ja lopputulos riippuu kulloisistakin olosuhteista.
However, in the case at hand, it would be the seller that carried the burden, as the method for the assessment of the real estate that was used in relation to Entra in the opening balance implied that (unofficial translation by the Authority): ‘In such a case, and when the NPV-method is used, all types of costs in connection to the purchase will be deducted from the purchase price, since all elements are a part of the value assessment method itself, as the buyer otherwise does not obtain the required rate of return … .).’
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa maksurasituksesta vastaisi myyjä, sillä menetelmä, jota sovellettiin kiinteistöjen arvon määrityksessä Entran avaavaan taseeseen, merkitsi seuraavaa (epävirallinen käännös): ”Tällaisessa tapauksessa ja kun käytetään nykyarvomenetelmää, kaikentyyppiset ostoon liittyvät kustannukset vähennetään ostohinnasta, sillä kaikki osat kuuluvat varsinaiseen arvostusmenetelmään, sillä muutoin ostaja ei saavuta edellytettyä tuottoa (…)”.
By letter dated 4 May 2005, the law Firm Selmer, representing Entra, submitted comments to the Authority’s decision to open the formal investigation procedure.
Entraa edustava asianajotoimisto Selmer esitti 4 päivänä toukokuuta 2005 päivätyllä kirjeellä huomautuksia EFTAn valvontaviranomaisen päätöksestä aloittaa muodollinen tutkintamenettely.
Selmer argued that the exemption from document duties and registration fees did not constitute an advantage for Entra and that the exemption was within the nature and general logic of the Norwegian system.
Selmer esitti, että asiakirja- ja rekisteröintimaksuista myönnetty vapautus ei tarjonnut Entralle etua ja että kyseinen poikkeus oli Norjan verojärjestelmän luonteen ja taloudellisen rakenteen mukainen.
Firstly, Selmer referred to the fact that it was decided to establish the company with equity of 40 % of the total capital.
Selmer viittasi aluksi siihen, että yhtiö päätettiin perustaa siten, että oma pääoma muodosti 40 prosenttia koko pääomasta. Jos Entran olisi pitänyt maksaa asiakirja- ja rekisteröintimaksut, kiinteistöjen arvoa olisi tämän vuoksi pitänyt alentaa asiakirja- ja rekisteröintimaksuja vastaavalla määrällä.
As a consequence of this, if Entra had to pay the document duties and registration fees, the value of the properties would have been reduced by the same amount as the document duties and registration fees and the Norwegian State would have to inject the same amount into the company, in order to keep the equity at 40 %.
Lisäksi Norjan valtion olisi pitänyt sijoittaa sama summa yhtiöön sen oman pääoman pitämiseksi 40 prosentin tasolla. Selmer katsoi, ettei tämä muuttanut yhtiön taloudellista tilannetta eikä Entra saanut taloudellista etua.
Selmer therefore considered that the exemption of document duties and registration fees was within the nature and general logic of the Norwegian system.
Näistä syistä Selmer katsoi, että vapautus asiakirja- ja rekisteröintimaksuista oli Norjan verojärjestelmän luonteen ja taloudellisen rakenteen mukainen.
The Norwegian legislation concerning document duty and registration fee on the registration of transfer of real estate
Kiinteistön siirron rekisteröinnistä perittäviä asiakirja- ja rekisteröintimaksuja koskeva Norjan lainsäädäntö
What triggers the obligation to pay document duty and registration fee?
Milloin asiakirja- ja rekisteröintimaksujen maksuvelvollisuus syntyy?
All real estate in Norway is identified in the Real Estate Registry (‘Eiendomsregisteret’), which, from 1995, onwards contains information from ‘Tinglysingsregisteret/Grunnboken’ and ‘GAB-registeret (Grunneiendommer, Adresser og Bygninger)’ [18].
Kaikki kiinteistöt kirjataan Norjassa kiinteistörekisteriin (”Eiendomsregisteret”), joka on vuodesta 1995 sisältänyt tietoja seuraavasta kahdesta rekisteristä: ”Tinglysingsregisteret/Grunnboken” ja ”GAB-registeret (Grunneiendommer, Adresser og Bygninger)” [18].
Tinglysingsregisteret was established pursuant to the Registration Act 1935 No 2 (‘Lov om tinglysing’).
Tinglysingsregisteret perustettiin vuoden 1935 rekisteröintilailla nro 2 (”Lov om tinglysing”).
Interested parties acting in good faith are entitled to rely on the information contained in the Real Estate Registry.
Vilpittömässä mielessä toimivilla asianomaisilla on oikeus vedota kiinteistörekisterin sisältämiin tietoihin.
Pursuant to Section 7(1) of the Act on Document Duty 1975 No 59 (‘Lov om dokumentavgift’), the registration of transfer of ownership title (‘hjemmelsoverføring’) to real estate property releases an obligation to pay document duties (‘dokumentavgift’).
Kiinteistön omistuksen siirron rekisteröinti (”hjemmelsoverføring”) velvoittaa asiakirjamaksun (”dokumentavgift”) suorittamiseen vuonna 1975 asiakirjamaksusta annetun lain nro 59 (”Lov om dokumentavgift”) 7(1) jakson nojalla.
The tax rate is 2,5 % based on the sales value of the property.
Vero on 2,5 prosenttia kiinteistön myyntihinnasta.
The new title holder is responsible for paying the duty, cf. Section 2-6 of Regulation on Document Duty, Ministry of Finance, 16 September 1975 and later amendments.
Uusi omistaja on velvollinen suorittamaan maksun (vrt. asiakirjamaksusta 16 päivänä syyskuuta 1975 annetun valtionvarainministeriön asetuksen 2–6 jakso ja asetuksen myöhemmät muutokset).
In addition, the registration of transfer of title in the Real Estate Registry is subject to a registration fee (‘tinglysingsgebyr’) pursuant to the Court Fee Act 1982 No 86 (‘Rettsgebyrloven’).
Omistusoikeuden siirron rekisteröinnistä kiinteistörekisteriin on maksettava rekisteröintimaksu (”tinglysingsgebyr”) vuonna 1982 annetun oikeudenkäyntimaksuja koskevan lain nro 86 (”Rettsgebyrloven”) mukaisesti.
When Entra was established, this fee was fixed at NOK 982 (some EUR 123) per document registered.
Kun Entra perustettiin, maksuksi vahvistettiin 982 Norjan kruunua (noin 123 euroa) rekisteröityä asiakirjaa kohden.
The provisions concerning the conditions for levying the document duty and registration fee are identical.
Asiakirjamaksun ja rekisteröintimaksun perimisehtoja säännellään samoin säännöksin.
As mentioned above, the excise duty is released by the registration of the transfer of title to another legal entity (‘hjemmelsoverføring’).
Kuten edellä mainittiin, asiakirja- ja rekisteröintimaksua peritään, kun omistusoikeus siirretään toiselle oikeushenkilölle (”hjemmelsoverføring”).
Consequently, if there is no transfer of title to another legal entity, but only a change of name of the same legal entity in the registry (‘grunnboken’), no excise duty will be payable.
Jos omistusoikeutta ei siis siirretä toiselle oikeushenkilölle, vaan saman oikeushenkilön nimi rekisterissä (”grunnboken”) vain muutetaan, maksuja ei tarvitse maksaa.
There is no legal obligation to register (‘tinglyse’) rights related to real estate (ownership etc.) in the registry.
Lainmukaista velvoitetta kiinteistöön liittyvien oikeuksien (omistusoikeus jne.) rekisteröintiin (”tinglyse”) rekisterissä ei ole.
It is not necessary to register transfer of title in order to affect the transfer of ownership.
Omistusoikeuden siirtymistä ei siis ole pakko rekisteröidä, jotta omistuksen siirtyminen tulisi voimaan.
The holder of the rights may however choose to register his rights in order to protect his rights against third parties.
Oikeuksien haltija voi kuitenkin halutessaan rekisteröidä oikeutensa suojatakseen ne kolmansia vastaan.
When can the designation of the title holder be changed without inferring excise duty?
Milloin omistaja voidaan muuttaa ilman veronmaksuvelvollisuutta?
The practise with regard to the payment of excise duties from 1990 to 1 July 2005 — and thus at the time Entra was established — is described in two sets of circulars, namely Circular G-37/90 from 25 May 1990 from the Norwegian Ministry of Justice and the yearly circulars from the Norwegian Customs and Excise (NCE) (‘Toll- og Avgiftsdirektoratet’) [19].
Veronkantokäytäntöä vuoden 1990 ja 1 päivänä heinäkuuta 2005 välisenä aikana – eli Entran perustamisen aikaan – on selostettu seuraavissa soveltamisohjeissa: Norjan oikeusministeriön 25 päivänä toukokuuta 1990 antamassa soveltamisohjeessa G-37/90 ja Norjan tulli- ja valmisteveroviranomaisten (”Toll- og Avgiftsdirektoratet”) antamissa vuosittaisissa soveltamisohjeissa [19].
According to point 1.1 in the latter circulars, an exemption from stamp duty will not be granted unless there is a direct legal basis in the Act on Document Duty or by Parliamentary decisions [20].(i) Mergers
Vuosittaisten soveltamisohjeiden 1.1 kohdan mukaan leimaverovapautusta ei voi myöntää, ellei vapautuksella ole suoraan oikeusperustaa asiakirjamaksuja koskevassa laissa tai parlamentin päätöksissä [20].i) Yrityskeskittymät
In the cases of mergers, there exists, according to the Norwegian Ministry of Justice, no transfer of title for the purpose of the Act on Document Duty.
Norjan oikeusministeriön mukaan yrityskeskittymien tapauksessa ei ole kyse asiakirjamaksuja koskevassa laissa tarkoitetusta omistusoikeuden siirrosta.
It is therefore sufficient that the merger be registered in the Real Estate Registry by confirming that the company has been merged with another.
Tämän vuoksi riittää, että yrityskeskittymä rekisteröidään kiinteistörekisteriin vahvistamalla se, että yritys on sulautunut toiseen yritykseen.
Such a confirmation can be issued by the Company Registry and does not trigger the payment of registration fee and excise duty.
Tällaisen vahvistuksen voi tehdä yhtiörekisteri eikä se johda asiakirja- ja rekisteröintimaksua koskevan maksuvelvollisuuden syntyyn.
This applies to mergers between limited liability companies within the meaning of Section 14(7) of Law No 59 of 4 June 1976 (the ‘limited liability Company Act’) [21], and also to other mergers undertaken on the basis of Chapter 14 in the same law and mergers between saving banks (Chapter 8 of Law No 1 of 24 May 1961; the ‘Saving Bank Act’) [22].(ii) Demergers under the Limited Liability Company Act of 1976
Periaatetta sovelletaan 4 päivänä kesäkuuta 1976 annetun lain nro 59 (jäljempänä ’osakeyhtiölaki’) [21] 14 (7) jaksossa tarkoitettujen osakeyhtiöiden välisiin keskittymiin ja myös muihin osakeyhtiölain 14 luvun ja säästöpankkien välisistä keskittymistä annetun lain (24 päivänä toukokuuta 1961 annetun lain nro 1, jäljempänä ’säästöpankkilaki’ [22], 8 luku) mukaisesti toteutettuihin yrityskeskittymiin.ii) Vuoden 1976 osakeyhtiölain mukaiset yrityskeskittymien purkamiset
Where, in the case of demergers, the ownership of real estate was transferred from the original company (‘A’) to the company which has been separated out (‘B’), both Circular G-37/90 and point 1.4 in the yearly circulars from Norwegian Customs and Excise Directorate provided that both registration fee and document duty must be paid [23].In contrast, in case the real estate remained with the original company (A) from which a part (B) was separated out, there was no obligation to pay registration fee and document duty [24].
Silloin kun sulautuman purkamisen tapauksessa kiinteistön omistus on siirretty alkuperäiseltä yhtiöltä (A) keskittymästä erotettuun yhtiöön (B), sekä soveltamisohjeessa G-37/90 että Norjan tulli- ja valmisteveroviranomaisten vuosittaisten soveltamisohjeiden 1.4 kohdassa todetaan, että rekisteröintimaksu ja asiakirjamaksu on molemmat maksettava [23].Jos kiinteistö sen sijaan jää alkuperäiseen yhtiöön (A), josta osa (B) on erotettu, rekisteröinti- ja asiakirjamaksua ei tarvitse maksaa [24].
The reason for this is that in this case the real estate is not transferred to a new legal subject (which would have been the case if the real estate had been transferred to the company which had been separated out).
Syynä on se, että tässä tapauksessa kiinteistö ei siirry uudelle oikeushenkilölle (toisin kuin tilanteessa, jossa kiinteistö olisi siirretty erotetulle yhtiölle).
Transfer of ownership from joint ownership to a form of partnership
Omistuksen siirtyminen yhteisomistuksesta kommandiitti- tai avoimeen yhtiöön
In the relevant period, transfer of ownership of real estate from joint ownership to a general partnership or limited partnership (or vice versa) implied a transfer from one legal subject to another legal subject.
Kyseisenä aikana kiinteistöomistuksen siirtäminen yhteisomistuksesta kommandiittiyhtiöön tai avoimeen yhtiöön (tai päinvastoin) merkitsi sitä, että kyse oli siirrosta kahden erillisen oikeushenkilön välillä.
Thus, both Circular G-37/90 and point 1.5 in the yearly circulars from the Norwegian Customs and Excise Directorate stated that this will therefore trigger payment of excise duty.
Näin ollen sekä soveltamisohjeessa G-37/90 että Norjan tulli- ja valmisteveroviranomaisten vuosittaisten soveltamisohjeiden 1.5 kohdassa todetaan, että tämäntyyppinen tilanne aiheuttaa veronmaksuvelvollisuuden.
Conversion from one corporate form to another
Muutos toiseen yhtiömuotoon
A situation which is not mentioned in the Circular is the situation where an undertaking is transformed from one form of corporation to another.
Soveltamisohjeessa ei mainita tilannetta, jossa yrityksen yhtiömuoto muutetaan toiseksi.
This is how the legislation has been practised.’
Näin lainsäädäntöä on sovellettu käytännössä”.
The Norwegian Government, however, argues that it should be possible to consider exemptions to this rule based on considerations linked to the continuity principle [25].
Norjan hallitus kuitenkin väittää, että poikkeukset tästä säännöstä ovat mahdollisia jatkuvuusperiaatteeseen liittyvien syiden perusteella [25].
To this, the Authority notes that the Court of Appeal (Frostating Lagmannsrett) in an order of 1997-10-09 published in LF-1997-671 held that a conversion from a ‘kommandittselskap’ to a ‘aksjeselskap’ (‘North West Terminalen AS’) did trigger excise duty.
EFTAn valvontaviranomainen toteaa tästä, että muutoksenhakutuomioistuin (”Frostating Lagmannsrett”) totesi tuomiossaan 1997-10-09 (julkaistu: LF-1997-671), että yhtiömuodon muutos (”kommandittselskap” – ”aksjeselskap”, North West Terminalen AS) johti veronmaksuvelvollisuuden syntymiseen.
In this respect, the Lagmannsrett referred to the above mentioned circulars from the Ministry of Justice and the Customs and Excise Directorate and stated that it follows from the Act on Document Duty that duty should be paid unless directly stated in the act itself or provisions made pursuant thereto.
Kyseinen tuomioistuin viittasi edellä mainittuihin oikeusministeriön sekä tulli- ja valmisteveroviranomaisten antamiin soveltamisohjeisiin ja totesi, että asiakirjamaksuja koskevasta laista seuraa, että maksu olisi maksettava, ellei laissa tai sen mukaisesti annetuissa määräyksissä toisin suoraan säädetä.
As the new company was a different legal entity than the original one, it did not matter that it was the same owners who continued in the new company and thus that the only change in reality was the form under which the company was operated.
Koska uusi yhtiö on alkuperäisestä poikkeava oikeushenkilö, sillä ei ole merkitystä, että samat omistajat jatkoivat uudessa yhtiössä ja että näin ollen ainoa käytännön muutos oli yhtiömuoto, jolla toimintaa harjoitettiin.
In addition, reference can be made to a case mentioned in Annex 1 of the Norwegian Government’s letter of 4 June 2002 in which the Norwegian authorities refused to exempt from duty a conversion from a ‘selveiende institusjon’ to a ‘allmenaksjeselskap’.
Lisäksi voidaan viitata Norjan hallituksen 4 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyn kirjeen liitteessä I mainittuun tapaukseen, jossa Norjan viranomaiset kieltäytyivät vapauttamasta verosta yhtiömuodon muutosta ”selveiende institusjon” – ”allmenaksjeselskap”.
Transfer of ownership from a municipality to a separate legal entity wholly owned by the municipality
Omistuksen siirtäminen kunnalta erilliselle oikeushenkilölle, jonka kunta omistaa kokonaan
At the meeting between the Norwegian Authorities and the Authority on 19 May 2005, the Norwegian Authorities indicated that it was most likely that under the circulars applicable at the time of the establishment of Entra, stamp duty would have incurred in connection to a reorganisation in which the ownership of a building was transferred from a municipality to a limited liability company owned by that municipality.
Norjan viranomaisten ja EFTAn valvontaviranomaisten välisessä kokouksessa 19 päivänä toukokuuta 2005 Norjan viranomaiset totesivat, että todennäköisintä olisi, että Entran perustamisajankohtana sovellettavien soveltamisohjeiden mukaisesti leimaverovelvollisuus olisi syntynyt uudelleenjärjestelyn yhteydessä, jossa kiinteistön omistus siirretään kunnalta kyseisen kunnan omistamalle osakeyhtiölle.
In contrast, it had for some time been the practice that no stamp duty would incur in relation to transfer of titles in connection with reorganisations pursuant to the Norwegian act of 29 January 1999 on inter-municipal companies [26].
Tätä vastoin käytäntönä oli ollut jonkin aikaa se, että leimaverovelvollisuutta ei syntyisi 29 päivänä tammikuuta 1999 annetun, kuntien välisiä yhtiöitä koskevan Norjan lain mukaisten uudelleenjärjestelyjen yhteydessä tapahtuvassa omistusoikeuden siirrossa [26].
The practice after 1 July 2005
Käytäntö 1 päivän heinäkuuta 2005 jälkeen
As the registration of the name change in the Real Estate Registry took place in connection with the establishment of Entra, the rules described above form the relevant comparison with provision in paragraph 3 of the contested Act.
Kun tarkastellaan nimenmuutoksen rekisteröintiä kiinteistörekisteriin Entran perustamisen yhteydessä, edellä mainittuja sääntöjä on asianmukaista verrata kiistanalaisen lain 3 ykälän säännöksiin.
It should, however, be mentioned that on 21 June 2005, The Ministry of Justice adopted a new Circular (G-6/05) on the procedure of transfer of real estate in connection with mergers, de mergers and transformation of companies [27].
Olisi kuitenkin mainittava, että oikeusministeriö antoi 21 päivänä kesäkuuta 2005 uuden soveltamisohjeen (G-6/05) [27], joka käsitteli kiinteistösiirtoja yrityskeskittymien, keskittymien purkamisen ja yhtiöiden muuttamisen yhteydessä.
The new circular introduced, with effect from 1 July 2005, a new practice with regard to situations where the designation of the title holder can be changed without it being considered a transfer of title.
Uusi soveltamisohje tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2005. Sen myötä sovelletaan uutta käytäntöä, jossa omistajan nimi voidaan muuttaa ilman, että tilannetta kohdellaan omistusoikeuden siirtona.
According to the new Circular, registration in connection with de mergers based on the continuity principle will now be treated in the same way as mergers in relation to the rules on excise duties and thus no longer be subject to stamp duty.
Uuden soveltamisohjeen mukaan rekisteröintiä sulautumien purkamisen yhteydessä kohdellaan jatkuvuusperiaatteen mukaisesti vastedes samalla tavoin kuin yrityskeskittymiä asiakirja- ja rekisteröintimaksuja koskevia sääntöjä noudatettaessa, eikä leimaverovelvollisuutta enää synny.
The same applies to conversions carried out on the basis of the rules in Chapters 13, 14 and 15 of the Limited Liability Company Act and the Public Limited Liability Company Act.
Sama koskee osakeyhtiölain ja julkisia osakeyhtiöitä koskevan lain 13, 14 ja 15 luvun säännösten mukaan toteutettuja uudelleenjärjestelyjä.
In contrast, according to the new Circular, excise duty will still be payable when real estate is transferred according to a set of rules not based on continuity (for example a merger of general partnerships (‘ansvarlige selskaper’)).
Sen sijaan uuden soveltamisohjeen mukaan veroa on edelleen maksettava, kun kiinteistön siirtoon sovelletaan sääntöjä, jotka eivät perustu jatkuvuusperiaatteeseen (esim. kommandiittiyhtiöiden sulautuminen (”ansvarlige selskaper”)).
A transfer from one form of company to another, for example from a general partnership to a limited liability company, will also continue to be liable to excise duty.
Siirtyminen yhtiömuodosta toiseen esimerkiksi kommandiittiyhtiöstä osakeyhtiöksi kuuluu myös edelleen verovelvollisuuden piiriin.
Other reorganisations of public undertakings
Muut julkisten yritysten uudelleenjärjestelyt
As stated in the letter dated 4 June 2003 from the Norwegian authorities, other reorganisations have contained provisions similar to the contested Act (Posten AS, NSB AS, Mesta AS, Avinor AS, Telenor AS and health enterprises) [28].
Kuten Norjan viranomaisten 4 päivänä kesäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessä todetaan, muihin uudelleenjärjestelyihin on sisältynyt kiistanalaisen lain kaltaisia säännöksiä (Posten AS, NSB AS, Mesta AS, Avinor AS, Telenor AS ja terveydenhuoltoalan yritykset) [28].
The Authority notes that other reorganisations have also taken place where a provision similar to the one contained in the contested Act was not adopted.
EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että myös muita sellaisia uudelleenjärjestelyjä on toteutettu, joissa ei ole annettu kiistanalaiseen lakiin sisältyvän säännöksen kaltaisia säännöksiä.
The reorganisations that the Authority has become aware of, where such a provision has not been adopted include the establishment of BaneTele AS, Secora AS and Statkraft AS.
EFTAn valvontaviranomaisen tietoon tulleita uudelleenjärjestelyjä, joissa tällaista säännöstä ei ole annettu, ovat muun muassa Base Tele AS:n, Secora AS:n ja Statkraft AS:n perustaminen.
BaneTele AS is a provider of a nationwide fibre broadband network.
BaneTele AS on kansallisen laajakaistaverkon tarjoaja.