natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For these reasons, the Authority considers that the special tax rules applicable to captive insurance companies are granted through State resources.
Näistä syistä valvontaviranomainen katsoo, että vakuutusalan kytkösyhtiöihin sovellettavat erityiset verosäännöt myönnetään valtion varoista.
The exemption also grants an advantage to the captive insurance companies as it makes capital more easily accessible to them [33].1.2.3. Selectivity
Poikkeuksesta on etua myös vakuutusalan kytkösyhtiöille, sillä näin niiden on helpompi saada pääomaa [33].1.2.3 Valikoivuus
By reference to the European Court of Justice’s conclusions in the GIL Insurance case [39], ‘Article 87(1) EC requires it to be determined whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour “certain undertakings or the production of certain goods” in comparison with others which, in the light of the objective pursued by the system in question, are in a comparable legal and factual situation’.
Valvontaviranomainen viittaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa GIL Insurance [39] antamaan ratkaisuun, jonka mukaan ”EY 87 artiklan 1 kohdan mukaan nimittäin on ratkaistava, onko tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä jokin kansallinen toimenpide omiaan suosimaan ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa” verrattuna muihin, jotka ovat kyseisellä järjestelmällä tavoitellun päämäärän kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa”.
The Authority concludes that the undertakings in the same legal and factual position in this case are those who pay the (full) income, capital and coupon taxes in Liechtenstein — and in comparison to those, captive insurance companies in Liechtenstein receive a selective advantage.
Valvontaviranomainen toteaa, että tässä tapauksessa samankaltaisessa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa asemassa olevat yritykset ovat niitä, jotka maksavat (täyttä) tulo-, pääoma- ja kuponkiveroa Liechtensteinissa, ja niihin verrattuna Liechtensteinissa toimiville vakuutusalan kytkösyhtiöille aiheutuu valikoivaa etua.
The Commission also considered (in the Åland decision) that the conditions under which the measure applied (the ability to form a captive) implicitly required a certain economic strength, and therefore could apply only to sufficiently large companies [41].
Myös komissio katsoi (Ahvenanmaata koskevassa päätöksessä), että toimenpiteen soveltamisen edellytyksissä (kyky perustaa kytkösyhtiö) vaaditaan epäsuorasti tiettyä taloudellista vahvuutta, minkä vuoksi ehdon voivat täyttää vain riittävän suuret yhtiöt [41].
The Authority is of the view, therefore, that the measure is available and applicable only to undertakings that have sufficient resources to form a captive insurance company, and notes that a restriction of this nature led the Court of First Instance to conclude that tax exemptions in the Territorio Histórico de Álava case [42] were selective.Reference was also made during the investigation to the European Commission’s Decision on the Irish Company Holding Regime.
Valvontaviranomainen katsoo näin ollen, että toimenpide on vain sellaisten yritysten käytettävissä ja vain sellaisiin yrityksiin sovellettavissa, joilla on riittävästi varoja vakuutusalan kytkösyhtiön perustamiseen, ja huomauttaa, että tällaisen rajoituksen perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi asiassa Territorio Histórico de Álava [42] verovapauksien olevan valikoivia. Tutkinnan aikana viitattiin myös Euroopan komission päätökseen, joka koski Irlannin holdingyhtiöiden tukijärjestelmää.
In addition, trade is deemed to be affected as the measure could also benefit the groups to which the captive insurers belong, and which may be active in markets open to cross-border competition.1.4. Conclusion
Lisäksi vaikutuksen kauppaan katsotaan toteutuvan, koska toimenpiteestä voi olla hyötyä myös yritysryhmälle, johon vakuutusalan kytkösyhtiö kuuluu ja joka voi toimia markkinoilla, joilla vallitsee avoin rajatylittävä kilpailu.1.4 Päätelmät
As part of the agreement reached, the Commission undertook to contribute to the objective of tackling harmful tax competition by implementing a notice [61] on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation, and committed itself ‘to the strict application of the aid rules concerned’.
Osana aikaansaatua yhteisymmärrystä komissio lupasi edistää haitallisen verokilpailun estämistä koskevaa tavoitetta antamalla tiedonannon [61] valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen sekä valvoa, että ”tukisääntöjä sovelletaan tiukasti”.
When published in December 1998, the notice stated that ‘According to well-established practice and case-law [62], a tax measure whose main effect is to promote one or more sectors of activity constitutes aid.’ [63] The Commission, therefore, committed itself to the stricter application of rules which already existed [64].
Joulukuussa 1998 julkaistussa tiedonannossa todetaan, että: ”Vakiintuneen menettelytavan ja oikeuskäytännön [62] mukaan verotustoimenpide, jonka ensisijainen tavoite on yhden tai useamman alan suosiminen, katsotaan valtiontueksi.” [63] Näin ollen komissio sitoutui valvomaan voimassa olevien sääntöjen tiukempaa soveltamista [64].
The principles only apply, however, in exceptional circumstances and an undertaking cannot normally entertain legitimate expectations that aid is lawful unless it has been granted in accordance with the procedure for notifying the aid to the Authority (or the European Commission as the case may be [66]).
Periaatteita sovelletaan kuitenkin vain poikkeustilanteessa, eikä yritys pysty tavallisesti luottamaan perustellusti siihen, että tuki on sääntöjenmukaista, ellei tukea ole myönnetty siten, että siitä on ilmoitettu valvontaviranomaiselle (tai tarvittaessa Euroopan komissiolle [66] määrätyn menettelyn mukaisesti.
This is a principle recently reaffirmed by the Court of Justice as follows: ‘In a situation such as that in the main proceedings, the existence of an exceptional circumstance also cannot be upheld in the light of the principle of legal certainty, since the Court has already held, essentially, that, so long as the Commission has not taken a decision approving aid, … the recipient cannot be certain as to the lawfulness of the aid, with the result that neither the principle of the protection of legitimate expectations nor that of legal certainty can be relied upon.’ [67].In principle, the case-law of the Court of Justice has stated that a legitimate expectation that aid is lawful cannot be invoked unless that aid has been granted in compliance with the procedure laid down in Article 1(3) in Part I of Protocol 3 [68], remarking that a diligent business man should normally be able to determine whether that procedure has been followed [69].Notwithstanding this the Court has also accepted that in exceptional circumstances a recipient of aid which is granted unlawfully because it was not notified may rely on legitimate expectations that the aid was lawful in order to oppose its repayment [70].
Unionin tuomioistuin vahvisti tämän periaatteen vastikään seuraavasti: ”Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa poikkeuksellisen olosuhteen ei myöskään voida katsoa olevan olemassa oikeusvarmuuden periaatteen nojalla, koska yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että niin kauan kuin komissio ei ole tehnyt hyväksymispäätöstä […] tuensaajalla ei ole varmuutta tuen laillisuudesta, joten luottamuksensuojan periaatteeseen ja oikeusvarmuuden periaatteeseen ei ole mahdollista vedota” [67].Periaatteessa tuomioistuin on todennut oikeuskäytännössään, että tuen sääntöjenmukaisuuden osalta luottamuksensuojan periaatteeseen ei voida vedota, ellei tukea ole myönnetty pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti [68], ja huomauttanut, että huolellinen talouden toimija pystyy yleensä varmistamaan, että kyseistä menettelyä on noudatettu [69]. Tästä huolimatta tuomioistuin on kuitenkin myöntänyt, että sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen saaja voi, silloin kun sääntöjenvastaisuus johtuu ilmoittamatta jättämisestä, vastustaa tuen takaisinmaksua ja vedota poikkeuksellisiin olosuhteisiin, joiden perusteella se on voinut perustellusti luottaa tuen sääntöjenmukaisuuteen [70].
The Court of Justice has held that an entity may rely on the principle of the protection of legitimate expectations where a Community authority has caused it to entertain expectations which are justified [71].
Tuomioistuin on todennut, että toimija voi vedota luottamuksensuojan periaatteeseen, jos yhteisön viranomaisen toiminnan vuoksi on syntynyt perusteltuja odotuksia [71].
This means in this context that a State or beneficiary must have relied on the previous actions of the Authority in, for example, approving the same or a similar aid measure.
Tässä yhteydessä tämä tarkoittaa, että valtio tai tuensaaja olisi luottanut valvontaviranomaisen aiempiin toimiin, esimerkiksi samankaltaisen tai vastaavan tukitoimenpiteen hyväksymiseen.
Captive insurance companies in Liechtenstein may, therefore, have been entitled to expect that taxation of the intra-group service they provide (insurance) could be taxed differently without this involving State aid. Further, the Authority is of the view that in the wider EEA context, it is possible that beneficiaries in the EFTA States could have relied on the actions of the European Commission or on the case-law of the Court of Justice.
Lisäksi valvontaviranomainen katsoo, että laajemmin Euroopan talousalueen kannalta katsottuna on mahdollista, että tuensaajat EFTA-valtioissa ovat saattaneet luottaa Euroopan komission toimiin tai yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön.
Business insurance sector inquiry — Inquiry into the European business insurance sector pursuant to Article 17 of Regulation (EC) No 1/2003 — Interim report January 2007.
Yritysvakuutusten alaa koskeva tutkinta – Asetuksen (EY) N:o 1/2003 17 artiklaan perustuva yritysvakuutusten alaa koskeva tutkinta – Välikertomus, tammikuu 2007.
Available under: http://ec.europa.eu/competition/sectors/financial_services/inquiries/interim_report_24012007.pdf
Saatavissa osoitteessa: http://ec.europa.eu/competition/sectors/financial_services/inquiries/interim_report_24012007.pdf
Reference is made to the FSA report which stated that: ‘Evidence from interviews with clients made clear that the use of captives and alternative risk transfer products was limited to large corporate customers. Self-insurance was also more common among large corporate customers although around 33 % of firms in the GBP 20 million to GBP 100 million range use self-insurance to cover some risks’, and ‘Competitive discipline on intermediation from alternatives to insurance such as self-insurance, captive insurance companies and alternative risk transfer products is limited to large companies.’ The Authority also considers it significant that the Commission’s Report on the business insurance market found that there were only approximately 5200 captive insurance companies in existence worldwide in 2005.
Valvontaviranomainen viittaa Yhdistyneen kuningaskunnan rahoituspalveluviranomaiselle laadittuun raporttiin, jonka mukaan ”asiakkaiden haastatteluista kävi selvästi ilmi, että kytkösyhtiöiden ja vaihtoehtoisten riskinsiirtotuotteiden käyttö rajoittuu suuriin yritysasiakkaisiin. Myös itsevakuuttaminen oli yleisempää suurten yritysasiakkaiden keskuudessa, vaikka noin 33 prosenttia 20 miljoonan–100 miljoonan punnan yrityksistä itsevakuuttaa osan riskeistä”, ja ”vakuuttamisen vaihtoehtoja, esimerkiksi itsevakuuttamista, vakuutusalan kytkösyhtiöiden perustamista ja vaihtoehtoisia riskinsiirtotuotteita, koskeva kilpailu rajoittuu suuriin yrityksiin”. Lisäksi valvontaviranomainen piti merkittävänä sitä, että yritysvakuutusmarkkinoita koskevan komission kertomuksen mukaan koko maailmassa oli vain noin 5200 vakuutusalan kytkösyhtiötä vuonna 2005.
This figure, compared to the number of companies worldwide, is obviously very low and supports the Authority’s conclusion that the establishment of a captive insurance company is not an option for most undertakings.
Määrä on kaikkien maailman yritysten määrään verrattuna tietenkin hyvin pieni, mikä tukee valvontaviranomaisen päätelmää, jonka mukaan kytkösyhtiön perustaminen ei ole vaihtoehto suurimmalle osalle yrityksistä.
See paragraph 52 of the Åland decision.
Katso Ahvenanmaata koskevan päätöksen 52 kohta.
The Commission estimated that the formation of a captive company implied that the group with which insurance contracts would be concluded would be large enough to generate a turnover that would allow it to cover the fixed costs and obtain a profit.
Komissio arvioi, että kytkösyhtiön perustaminen edellyttää sitä, että vakuutuksia ottava yritysryhmä on riittävän suuri tuottamaan liikevaihdon, jolla voidaan kattaa kiinteät kulut ja saavuttaa voittoa.
Article 82a paragraph 1 of the Tax Act states as follows: ‘insurance companies in accordance with the definition of the Insurance Supervision Law, which exclusively engage in captive insurance (“Eigenversicherung”), pay a capital tax of 1 ‰ on the company’s own capital, cf. Article 82a(1) of the Tax Act.
Verolain 82a §:n 1 momentin mukaan vakuutusvalvontalain määritelmän mukaiset vakuutusyhtiöt, jotka toimivat yksinomaan kytkösyhtiöinä (”Eigenversicherung”), maksavat 1 promillen suuruisen pääomaveron yhtiön omasta pääomasta (verolain 82a §:n 1 momentti).
For capital exceeding 50 million the tax rate is reduced to ¾ ‰ and for capital in excess of 100 million to ½ ‰’ [5].
Verokantaa alennetaan 50 miljoonaa Sveitsin frangia ylittävältä pääoman osuudelta ¾ promilleen ja 100 miljoonaa ylittävältä osuudelta ½ promilleen [5].
Company K explained the history of the foundation of the company, which would be tax exempted in Switzerland and only insures risks within the Company K group.
Yhtiö K selvitti ainoastaan yhtiön K yritysryhmän sisäisiä riskejä vakuuttavan ja Sveitsissä veroista vapautetun yhtiön perustamisen historiaa.
It is not profit making, it insures also risks that are not or not fully covered in the insurance market and its premiums are calculated on the basis of the claims history/experience.
Kyseinen yhtiö ei tehnyt voittoa, se vakuutti myös sellaisia riskejä, joita vakuutusmarkkinat eivät kata joko ollenkaan tai kokonaan, ja sen vakuutusmaksut laskettiin aiempien korvausvaatimusten ja kokemuksen perusteella.
The annual net income of companies in Liechtenstein is subject to business income tax (‘Ertragssteuer’) [34] at a rate between 7,5 % and 15 % [35]. At the end of the company’s financial year (generally on 31 December) companies located in Liechtenstein also pay a capital tax (‘Kapitalsteuer’) on the paid-up capital stock, joint stock, share capital, or initial capital as well as the reserves of the company constituting company equity at a rate of 0,2 % [36]. Further, a coupon tax is levied on the coupons of securities or documents equal to securities issued by a ‘national’ at a rate of 4 % on any distribution of dividends or profit shares.
Liechtensteinissa yhtiöiden vuotuisista nettotuloista peritään yritystuloveroa (”Ertragssteuer”) [34], jonka verokanta on 7,5–15 prosenttia [35]. Yhtiön tilikauden päättyessä (yleensä 31 päivänä joulukuuta) Liechtensteiniin sijoittautuneet yritykset maksavat myös 0,2 prosentin pääomaveron (”Kapitalsteuer”) maksetusta osakekannasta, yhtiöpääomasta, osakepääomasta tai alkupääomasta sekä yhtiön omista varoista, joista yhtiön pääoma muodostuu [36]. Lisäksi kuponkiveroa peritään ”kotimaisen toimijan” liikkeeseenlaskemien arvopapereiden ja arvopapereita vastaavien asiakirjojen perusteella jaetuista osingoista tai voitto-osuuksista 4 prosentin kannan mukaan.
In its interim report [27], the Commission explained that insurance undertakings can be classified in various ways, for example [28]: according to whether they are proprietary insurance companies or mutual insurers,
Välikertomuksessaan [27] komissio selvitti, että vakuutusyritykset voidaan luokitella monella tavalla, esimerkiksi seuraavasti [28]: onko vakuutusyhtiö osakeyhtiömuotoinen vai keskinäinen yhtiö
Under Liechtenstein legislation, a coupon tax is levied on the coupons of securities or documents equal to securities issued by a ‘national’ at a rate of 4 % on any distribution of dividends or profit shares. By virtue of Article 88d(3) of the Tax Act, shares or parts of captive insurance companies are exempted from payment of the coupon tax.
Liechtensteinin lainsäädännön mukaisesti kuponkiveroa (”Couponsteuer”) peritään ”kotimaisen toimijan” liikkeeseenlaskemien arvopapereiden tai arvopapereita vastaavien asiakirjojen perusteella jaetuista osingoista tai voitto-osuuksista 4 prosentin verokannan mukaan. Verolain 88d §:n 3 momentin mukaisesti vakuutusalan kytkösyhtiöiden osakkeista tai osuuksista ei tarvitse maksaa kuponkiveroa.
In its second submission, Company A expanded upon its contention that captive insurance companies are not in a legally and factually comparable position to that of insurance companies providing services to unrelated companies, and that a differential tax treatment is justified, by making reference to the Commission’s decision concerning the Dutch Groepsrentebox scheme [10].3.2. Comments from Company B
Toisessa kirjeessään yhtiö A esitti lisäperusteluja väitteelle, jonka mukaan vakuutusalan kytkösyhtiöt eivät ole oikeudelliselta ja tosiasialliselta asemaltaan verrattavissa vakuutusyhtiöihin, jotka tarjoavat palveluja etuyhteydettömille yhtiöille, ja väitti erilaisen verotuskohtelun olevan perusteltua viittaamalla komission päätökseen, joka koski Alankomaiden groepsrentebox-tukiohjelmaa [10].3.2 Yhtiön B huomautukset
Referring in this context to the Commission’s Decision in the Irish Holding Company Regime case [13], Company F argued that the Authority should have assessed whether captive insurance companies are factually and legally in a similar situation and come to the conclusion that the specific regulatory provisions applicable to them (in particular Directive 2005/68/EC of the European Parliament and of the Council [14] which provides a definition of captive insurance companies, as well as the Solvency II Directive) prove that they are not. With reference to the case-law of the EFTA Court, Company F argued that ‘any direct or indirect discrimination which is to be considered justified must derive from the inherent logic of the general system and result from objective conditions within that general system’.
Yhtiö F viittasi tässä yhteydessä komission päätökseen, joka oli tehty Irlannin holdingyhtiöiden tukijärjestelmää koskevassa asiassa [13], ja väitti, että valvontaviranomaisen olisi pitänyt arvioida, onko vakuutusalan kytkösyhtiöiden oikeudellinen ja tosiasiallinen tilanne sama, ja todeta, että niihin sovellettavat erityiset säännökset (etenkin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/68/EY [14], jossa on vakuutusalan kytkösyhtiöiden määritelmä, sekä solvenssi II -direktiivi) osoittavat, ettei näin ole.
One of the third parties argued that captives provide insurance cover for risks for which there is no market and income from these activities should therefore not be taxed. Again, the Authority does not accept this argument.
Yksi kolmansista osapuolista väitti, että vakuutusalan kytkösyhtiöt tarjoavat vakuutuksia, jotka kattavat sellaiset riskit, joille ei ole markkinoita, joten tällaisesta toiminnasta saatavia tuloja ei pitäisi verottaa.
No 98/10/COL
N:o 98/10/KOL,
amending, for the 81st time, the procedural and substantive rules in the field of State aid by introducing a new chapter on the criteria for an in-depth assessment of regional aid to large investment projects
valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 81. kerran lisäämällä niihin uusi luku perusteista suurten investointihankkeiden alueellisen tuen perusteelliseksi arvioimiseksi
Having regard to the Agreement between the EFTA States on the Establishment of a Surveillance Authority and a Court of Justice [3], in particular to Article 24 and Article 5(2)(b) thereof,
ottaa huomioon EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta [3] ja erityisesti sen 24 artiklan ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan, sekä katsoo seuraavaa:
Whereas under Article 24 of the Surveillance and Court Agreement, the Authority shall give effect to the provisions of the EEA Agreement concerning State aid,
Valvontaviranomaisen on valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 24 artiklan nojalla varmistettava ETA-sopimuksen valtiontukimääräysten soveltaminen.
Under Article 5(2)(b) of the Surveillance and Court Agreement, the Authority shall issue notices or guidelines on matters dealt with in the EEA Agreement, if that Agreement or the Surveillance and Court Agreement expressly so provides or if the Authority considers it necessary,
Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla valvontaviranomainen antaa ilmoituksia ja suuntaviivoja asioista, joita ETA-sopimus koskee, jos kyseisessä sopimuksessa taikka valvonta- ja tuomioistuinsopimuksessa nimenomaisesti näin määrätään tai jos valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena.
The Procedural and Substantive Rules in the Field of State Aid were adopted on 19 January 1994 by the Authority [4],
Valvontaviranomainen hyväksyi valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt 19 päivänä tammikuuta 1994 [4].
On 24 June 2009, the Commission of the European Communities adopted a Communication on the criteria for an in-depth assessment of regional aid to large investment project [5],
Euroopan yhteisöjen komissio antoi 24 päivänä kesäkuuta 2009 tiedonannon perusteista suurten investointihankkeiden alueellisen tuen perusteelliseksi arvioimiseksi [5].
This Communication is also of relevance for the European Economic Area,
Tämä tiedonanto on merkityksellinen myös Euroopan talousalueen kannalta.
The Authority has consulted the European Commission and the EFTA States by way of letter on the subject dated 12 March 2010 (Events Nos 549 988, 549 990 and 549 991).
Valvontaviranomainen on kuullut asiasta Euroopan komissiota ja EFTA-valtioita 12 päivänä maaliskuuta 2010 päivätyillä kirjeillä (asiat nro 549988, 549990 ja 549991),
The State aid Guidelines shall be amended by introducing a new chapter on the criteria for an in-depth assessment of regional aid to large investment projects.
Valtiontuen suuntaviivoja muutetaan lisäämällä niihin uusi luku perusteista suurten investointihankkeiden alueellisen tuen perusteelliseksi arvioimiseksi.
The updated version of the State aid Guidelines is published on the Authority’s website: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/
Valtiontuen suuntaviivojen päivitetty versio on saatavilla valvontaviranomaisen internet-sivuilla: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.
CHAPTER ON THE CRITERIA FOR AN IN-DEPTH ASSESSMENT OF REGIONAL AID TO LARGE INVESTMENT PROJECTS [1]1.
LUKU PERUSTEISTA SUURTEN INVESTOINTIHANKKEIDEN ALUEELLISEN TUEN PERUSTEELLISEKSI ARVIOIMISEKSI [1]1.
General rules for regional aid measures
Aluetukitoimenpiteitä koskevat yleiset säännöt
The Chapter on national regional aid for 2007-13 in the EFTA Surveillance Authority’s Guidelines (hereinafter the ‘Regional Aid Guidelines’) clarifies the general approach of the Authority regarding regional State aid [2].
EFTAn valvontaviranomaisen suuntaviivoissa olevassa luvussa alueellisesta valtiontuesta vuosille 2007–2013, jäljempänä ’aluetukea koskevat suuntaviivat’, selvennetään valvontaviranomaisen aluetukiin soveltamaa yleistä lähestymistapaa [2].