natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Culture is a vehicle of identities, values and meanings that mirror and shape the EEA's societies.
Valvontaviranomainen katsoo, että osaamisen siirtotoiminnot (lisensointi, spin-off-yritysten perustaminen tai muut keinot hyödyntää tutkimusorganisaation tai -infrastruktuurin osaamista) eivät ole luonteeltaan taloudellista toimintaa silloin kun niitä harjoittaa joko tutkimusorganisaatio tai -infrastruktuuri yksin (niiden osastot tai tytäryhtiöt mukaan luettuina) tai yhdessä muiden samantapaisten yhteisöjen kanssa tai niiden puolesta ja kun kaikki näistä toiminnoista saatavat tulot investoidaan uudelleen tutkimusorganisaatioiden tai -infrastruktuurien ensisijaisiin toimintoihin [49].
The area of culture and heritage conservation covers a vast array of purposes and activities, inter alia, museums, archives, libraries, artistic and cultural centres or spaces, theatres, opera houses, concert halls, archaeological sites, monuments, historical sites and buildings, traditional customs and crafts, festivals and exhibitions, as well as cultural and artistic education activities.
Kulttuuri on ETA:n alueella olevia yhteiskuntia heijastavien ja muokkaavien identiteettien, arvojen ja merkitysten välittäjä.
Europe's rich natural heritage, including conservation of biodiversity, habitats and species further provides valuable benefits for societies in the EEA.
Kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämisen alaan kuuluvat monenlaiset toiminnot, kuten museot, arkistot, kirjastot, taide- ja kulttuurikeskukset tai -tilat, teatterit, oopperatalot, konserttitalot, arkeologiset kohteet, monumentit, historialliset kohteet ja rakennukset, kansanperinne ja käsityöperinne, festivaalit ja näyttelyt sekä kulttuuri- ja taidekasvatustoiminnot.
Taking into account their particular nature, certain activities related to culture, heritage and nature conservation may be organised in a non-commercial way and thus be non-economic in nature.
Euroopan rikas luonnonperintö, mukaan lukien biologisen monimuotoisuuden, luontotyyppien ja lajien säilyttäminen, tuo ETA:n alueen yhteiskunnille arvokkaita hyötyjä.
Public funding thereof may therefore not constitute State aid.
Tiettyjen kulttuuriin ja kulttuuriperinnön edistämiseen ja luonnonsuojeluun liittyvien toimintojen erityisluonteen vuoksi ne voidaan järjestää toisin kuin kaupalliselta pohjalta eivätkä ne siksi ole luonteeltaan kaupallisia.
The Authority considers that public funding of a cultural or heritage conservation activity accessible to the general public free of charge fulfils a purely social and cultural purpose which is non-economic in nature.
Niiden julkinen rahoitus ei tämän vuoksi ole välttämättä valtiontukea.
In the same vein, the fact that visitors of a cultural institution or participants in a cultural or heritage conservation activity, including nature conservation, open to the general public are required to pay a monetary contribution that only covers a fraction of the true costs does not alter the non-economic nature of that activity, as it cannot be considered genuine remuneration for the service provided.
Valvontaviranomainen katsoo, että kulttuuriin tai kulttuuriperinnön edistämiseen liittyvän, yleisölle ilmaisen toiminnan julkisella rahoituksella on pelkästään sosiaalinen ja kulttuurillinen tarkoitus, joka ei ole luonteeltaan taloudellinen.
In contrast, cultural or heritage conservation activities (including nature conservation) predominantly financed by visitor or user fees or by other commercial means (for example, commercial exhibitions, cinemas, commercial music performances and festivals and arts schools predominantly financed from tuition fees) should be qualified as economic in nature.
Samaan tapaan se, että kulttuurilaitoksessa kävijöiden tai kulttuuriin tai kulttuuriperinnön edistämiseen, myös luonnonsuojeluun, liittyvän, yleisölle avoimen toiminnan osallistujien on maksettava maksu, joka kattaa vain osan todellisista kustannuksista, ei muuta toiminnan ei-taloudellista luonnetta, sillä maksua ei voida katsoa todelliseksi korvaukseksi tarjotusta palvelusta.
Similarly, heritage conservation or cultural activities benefitting exclusively certain undertakings rather than the general public (for example, the restoration of a historical building used by a private company) should normally be qualified as economic in nature.
Sen sijaan kulttuuriin tai kulttuuriperinnön edistämiseen liittyvä toiminta (mukaan lukien luonnonsuojelu), joka rahoitetaan pääasiassa kävijä- tai käyttäjämaksuilla tai muunlaisin kaupallisin keinoin (esimerkiksi kaupalliset näyttelyt, elokuvateatterit, kaupalliset musiikkiesitykset ja festivaalit sekä opintomaksuin rahoitettavat taidekoulut), olisi katsottava luonteeltaan taloudelliseksi.
Moreover, many cultural or heritage conservation activities are objectively non-substitutable (for example, keeping public archives holding unique documents) and thus exclude the existence of a genuine market.
Samoin kulttuuriperinnön edistäminen tai kulttuuritoiminnot, jotka hyödyttävät yksinomaan tiettyjä yrityksiä yleisön sijaan (esimerkiksi yksityisyrityksen käytössä olevan historiallisen rakennuksen restaurointi), olisi yleensä katsottava luonteeltaan taloudelliseksi.
In the Authority's view, such activities would also qualify as non-economic in nature.
Lisäksi monet kulttuuriin tai kulttuuriperinnön edistämiseen liittyvät toiminnot eivät ole korvattavissa (esimerkiksi ainutlaatuisten asiakirjojen julkiset arkistot), minkä vuoksi todellisia markkinoita ei ole.
In cases where an entity carries out cultural or heritage conservation activities, some of which are non-economic activities as set out in paragraphs 34 and 36 and some of which are economic activities, public funding it receives will fall under the State aid rules only insofar as it covers the costs linked to the economic activities [50].
Valvontaviranomainen katsoo, että myös nämä toiminnot olisi katsottava luonteeltaan muiksi kuin taloudellisiksi.
STATE ORIGIN
Tapauksissa, joissa yksikkö harjoittaa kulttuuriin tai kulttuuriperinnön edistämiseen liittyviä toimintoja, joista jotkin ovat 34 ja 36 kohdassa tarkoitettuja muita kuin taloudellisia toimintoja ja jotkin taloudellisia toimintoja, sen saama julkinen rahoitus kuuluu valtiontukisääntöjen piiriin vain siltä osin kuin se kattaa taloudellisiin toimintoihin liittyvät kustannukset [50].
The granting of an advantage directly or indirectly through State resources and the imputability of such a measure to the State are two separate and cumulative conditions for State aid to exist [51].
TOIMENPITEEN JOHTUMINEN VALTIOSTA
However, they are often considered together when assessing a measure under Article 61(1) of the EEA Agreement, as they both relate to the public origin of the measure in question.
Edun myöntäminen suoraan tai välillisesti valtion varoista ja toimenpiteen katsominen valtion toteuttamaksi ovat kaksi erillistä ja yhteisesti vaikuttavaa ehtoa valtiontuen olemassaololle [51].
In cases where a public authority grants an advantage to a beneficiary, the measure is by definition imputable to the State, even if the authority in question enjoys legal autonomy from other public authorities.
Niitä kuitenkin tarkastellaan usein yhdessä, kun toimenpidettä arvioidaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sillä ne molemmat liittyvät kyseessä olevan toimenpiteen julkiseen alkuperään.
The same applies if a public authority designates a private or public body to administer a measure conferring an advantage.
Tapauksissa, joissa viranomainen myöntää edun tuensaajalle, toimenpide on lähtökohtaisesti peräisin valtiolta, vaikka kyseinen viranomainen olisi oikeudellisesti riippumaton muista viranomaisista.
Indeed, EEA law cannot permit the rules on State aid to be circumvented through the creation of autonomous institutions charged with allocating aid [52].
Sama pätee silloin, kun viranomainen nimeää yksityisen tai julkisen tahon hallinnoimaan toimenpidettä, joka tuottaa edun.
Imputability is less evident, however, if the advantage is granted through public undertakings [53].
On huomattava, että ETA:n oikeuden mukaan ei voida sallia, että perustetaan riippumattomia laitoksia, joiden tehtävänä on tukien jakaminen, kiertämään valtiontuen valvontaa koskevia sääntöjä [52].
In such cases, it is necessary to determine whether the public authorities can be regarded as having been involved, in one way or another, in adopting the measure [54].
Toimenpiteen yhteys valtioon ei kuitenkaan ole yhtä selvä silloin, kun etu myönnetään julkisten yritysten [53] kautta.
The mere fact that a measure is taken by a public undertaking is not per se sufficient to consider it imputable to the State [55].
Tällaisissa tapauksissa on tutkittava, voidaanko viranomaisten katsoa olleen tavalla tai toisella osallisia siihen, että kyseisestä toimenpiteestä päätettiin [54].
However, it does not need to be demonstrated that, in a particular case, the public authorities specifically incited the public undertaking to take the measure in question [56].
Pelkästään se, että toimenpide on julkisen yrityksen toteuttama, ei ole itsessään riittävä peruste katsoa se valtion toteuttamaksi [55].
In fact, since relations between the State and public undertakings are necessarily close, there is a real risk that State aid may be granted through the intermediary of those undertakings in a non-transparent manner and in breach of the rules on State aid laid down by the EEA Agreement [57].
Ei kuitenkaan tarvitse osoittaa, että viranomaiset ovat tietyssä tapauksessa nimenomaisesti kannustaneet julkista yritystä toteuttamaan kyseessä olevan toimenpiteen [56].
Moreover, precisely because of the privileged relations that exist between the State and public undertakings, it will, as a general rule, be very difficult for a third party to demonstrate that measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities in a particular case [58].
Koska valtion ja julkisten yritysten suhde on väistämättä läheinen, on olemassa todellinen vaara, että valtiontuki myönnetään julkisten yritysten kautta tavalla, joka ei ole avoin ja joka on ETA-sopimuksessa määrätyn valtiontukia koskevan sääntelyn vastainen [57].
Possible indicators to establish whether a measure is imputable include the following [60]:
Indikaattorit, joiden perusteella toimenpide johtuu valtiosta
the fact that the body in question could not take the contested decision without taking account of the requirements of the public authorities;
Seuraavassa on luettelo mahdollisista indikaattoreista, joiden perusteella voidaan katsoa, että kyseessä on valtion toimenpide [60]:
the presence of factors of an organic nature which link the public undertaking to the State;
tarkasteltavana oleva elin ei voinut tehdä riidanalaista päätöstä ottamatta huomioon julkisen vallan vaatimuksia;
the fact that the undertaking through which aid was granted had to take account of directives issued by governmental bodies [61];
julkinen yritys on elimellisesti sidoksissa valtioon; c) yritysten, joiden kautta tuet myönnettiin, oli otettava huomioon valtion laitosten antamat toimintaohjeet [61];
the integration of the public undertaking into the structures of the public administration;
julkisen yrityksen integroituminen julkishallinnon rakenteeseen;
the nature of the public undertaking's activities [62] and their exercise on the market in normal conditions of competition with private operators;
julkisen yrityksen toiminnan luonne [62] ja toiminnan harjoittaminen markkinoilla yksityisten toimijoiden kanssa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa;
the legal status of the undertaking (whether it is subject to public law or ordinary company law), although the mere fact that a public undertaking has been constituted in the form of a capital company under ordinary law cannot be regarded as sufficient reason to exclude imputability [63], having regard to the autonomy which that legal form confers on it;
yrityksen oikeudellinen asema (sovelletaanko yritykseen julkisoikeutta vai yksityisoikeudellisia yhtiöoikeutta koskevia säännöksiä), vaikka pelkästään se, että julkinen yritys on perustettu yksityisoikeudellisen pääomayhtiön muodossa, ottaen huomioon itsenäinen määräämisvalta, joka yrityksellä tämän johdosta voi olla, ei kuitenkaan ole riittävä syy sulkea pois sitä mahdollisuutta, että tällaisen yhtiön toteuttama tukitoimenpide voi johtua valtiosta [63];
the degree of supervision that the public authorities exercise over the management of the undertaking;
viranomaisten harjoittaman yrityksen hallinnointia koskevan ohjauksen määrä;
any other indicator showing the involvement of the public authorities in adopting the measure in question or the unlikelihood of their not being involved, taking account of the scope of the measure, its content or the conditions it contains.
muu seikka, joka osoittaa, että viranomaiset ovat osallistuneet toimenpiteestä päättämiseen tai että on epätodennäköistä, että ne eivät osallistuneet siihen, kun otetaan huomioon myös toimenpiteen laajuus, sen sisältö tai sen edellytykset.
A measure is not imputable to an EEA State if the EEA State is under an obligation to implement it under EEA law without any discretion.
Toimenpide ei ole ETA-valtion toteuttama, jos ETA:n lainsäädännössä velvoitetaan ETA-valtio panemaan se täytäntöön ilman harkintavaltaa.
In that case, the measure stems from an obligation under EEA law and is not imputable to the EEA State [64].
Tällöin toimenpide johtuu ETA:n oikeuteen perustuvasta velvoitteesta eikä ETA-valtiosta [64].
However, this is not the case in situations where EEA law simply allows for certain national measures and the EEA State enjoys discretion (i) as to whether to adopt the measures in question or (ii) in establishing the characteristics of the concrete measure which are relevant from a State aid perspective [65].
Näin ei kuitenkaan ole tilanteissa, joissa tietyt kansalliset toimenpiteet ovat sallittuja ETA:n oikeuden mukaisesti ja ETA-valtiot voivat i) päättää, hyväksyvätkö ne kyseiset toimenpiteet, tai ii) vahvistaa ne konkreettisen toimenpiteen ominaisuudet, joilla on merkitystä valtiontukien näkökulmasta [65].
Measures that are adopted jointly by several EEA States are imputable to all the EEA States concerned pursuant to Article 61(1) of the EEA Agreement [66].
Toimenpiteet, jotka useat ETA-valtiot toteuttavat yhdessä, johtuvat kaikista kyseisistä ETA-valtioista ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaisesti [66].
Only advantages granted directly or indirectly through State resources can constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement [67].
Ainoastaan suoraan tai välillisesti valtion varoista myönnetyt edut voivat olla ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea [67].
State resources include all resources of the public sector [68], including resources of intra-State entities (decentralised, federated, regional or other) [69] and, under certain circumstances, resources of private bodies (see paragraphs 57 and 58).
Valtion varat käsittävät kaikki julkisen sektorin varat [68], kuten ETA-valtioiden alueviranomaisten (hajautetun hallinnon, osavaltioiden, alueellisten ja muiden yksikköjen) varat [69] ja tietyissä tilanteissa yksityisten elinten varat (ks. 57 ja 58 kohta).
It is irrelevant whether or not an institution within the public sector is autonomous [70].
Sillä ei ole merkitystä, onko julkisen sektorin laitos itsenäinen [70].
Funds provided by the central bank of an EEA State to specific credit institutions generally imply the transfer of State resources [71].
ETA-valtion keskuspankin tietyille luottolaitoksille tarjoamat varat merkitsevät tavallisesti valtion varojen siirtoa [71].
Resources of public undertakings also constitute State resources within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement because the State is capable of directing the use of these resources [72].
Myös julkisten yritysten varat ovat ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtion varoja, sillä valtio pystyy ohjaamaan näiden varojen käyttöä [72].
For the purposes of State aid law, transfers within a public group may also constitute State aid if, for example, resources are transferred from the parent company to its subsidiary (even if they constitute a single undertaking from an economic point of view) [73].
Valtiontukia koskevan lainsäädännön kannalta myös julkisen konsernin sisällä tehdyt siirrot voivat olla valtiontukea, esimerkiksi jos varat siirretään emoyhtiöltä sen tytäryhtiölle (vaikka ne muodostavat yhden yrityksen taloudellisesta näkökulmasta tarkasteltuna) [73].
The question of whether the transfer of such resources is imputable to the State is addressed in section 3.1.
Kysymystä siitä, katsotaanko tällaisten varojen siirto valtion toimenpiteeksi, käsitellään 3.1 jaksossa.
The fact that a public undertaking is a beneficiary of an aid measure does not mean it may not grant aid to another beneficiary by way of a different aid measure [74].
Se seikka, että julkinen yritys on tukitoimenpiteen edunsaaja, ei tarkoita, etteikö se voi myöntää tukea toiselle edunsaajalle eri tukitoimenpiteellä [74].
The fact that a measure granting an advantage is not financed directly by the State, but by a public or private body established or appointed by the State to administer the aid, does not necessarily mean that the measure is not financed through State resources [75].
Se, että etua tuovaa toimenpidettä ei rahoita valtio suoraan vaan julkinen tai yksityinen elin, jonka valtio on perustanut tai nimennyt hallinnoimaan tukea, ei välttämättä tarkoita, että kyseistä toimenpidettä ei rahoiteta valtion varoista [75].
A measure adopted by a public authority and favouring certain undertakings or products does not lose the character of a gratuitous advantage by virtue of the fact that it is wholly or partially financed by contributions imposed by the public authority and levied on the undertakings concerned [76].
Tiettyjä yrityksiä tai tiettyjä tuotteita suosiva viranomaisen toimenpide katsotaan osoitukseksi vastikkeettoman edun myöntämisestä siinäkin tapauksessa, että se rahoitetaan osittain tai kokonaan viranomaisen näille yrityksille määräämillä ja niiltä kantamilla maksuilla [76].
The transfer of State resources may take many forms, such as direct grants, loans, guarantees, direct investment in the capital of companies and benefits in kind.
Valtion varojen siirto voi olla monenmuotoista, esimerkiksi kyse voi olla suorista avustuksista, lainoista, takauksista, suorista sijoituksista yritysten pääomaan ja luontoisetuuksista.
A firm and concrete commitment to make State resources available at a later point in time is also considered a transfer of State resources.
Sitova ja konkreettinen sitoumus valtion varojen asettamisesta käyttöön myöhemmässä vaiheessa katsotaan myös valtion varojen siirroksi.
A positive transfer of funds does not have to occur; foregoing State revenue is sufficient.
Nimenomainen varojen siirto ei ole tarpeen, sillä luopuminen valtion tuloista riittää.
Waiving revenue which would otherwise have been paid to the State constitutes a transfer of State resources [77].
Luopuminen tuloista, jotka olisi muutoin maksettu valtiolle, merkitsee valtion varojen siirtoa [77].
For example, a ‘shortfall’ in tax and social security revenue due to exemptions or reductions in taxes or social security contributions granted by the EEA State, or exemptions from the obligation to pay fines or other pecuniary penalties, fulfils the State resources requirement of Article 61(1) of the EEA Agreement [78].
Esimerkiksi vero- ja sosiaaliturvatulojen ”vajaus” siksi, että ETA-valtio on myöntänyt vapautuksia tai alennuksia veroista tai sosiaaliturvamaksuista tai vapautuksia velvollisuudesta maksaa sakkoja tai muita rahallisia seuraamuksia, täyttää ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa olevan valtion varoja koskevan vaatimuksen [78].
The creation of a concrete risk of imposing an additional burden on the State in the future, by a guarantee or by a contractual offer, is sufficient for the purposes of Article 61(1) [79].
Konkreettisen riskin luominen valtiolle tulevaisuudessa lankeavasta lisärasituksesta takauksella tai sopimukseen perustuvalla tarjouksella riittää 61 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi [79].
If public authorities or public undertakings provide goods or services at a price below market rates, or invest in an undertaking in a manner that is inconsistent with the market economy operator test, as described from paragraph 73 onwards, this implies foregoing State resources (as well as the granting of an advantage).
Jos viranomaiset tai julkiset yritykset tuottavat tavaroita tai palveluja alle markkinahintojen tai investoivat yritykseen tavalla, joka ei ole markkinataloustoimijatestin mukainen, kuten 73 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa on esitetty, tämä merkitsee luopumista valtion varoista (sekä edun myöntämistä).
Granting access to a public domain or natural resources, or granting special or exclusive rights [80] without adequate remuneration in line with market rates, can constitute foregoing State revenues (as well as the granting of an advantage) [81].
Julkisen omaisuuden tai luonnonvarojen käyttöoikeuden taikka erityis- tai yksinoikeuksien myöntäminen [80] ilman markkinahintojen mukaista riittävää korvausta voi merkitä valtion tuloista luopumista (sekä edun myöntämistä) [81].
In these cases it needs to be established whether the State, in addition to its role of manager of the public assets in question, acts as a regulator that pursues policy objectives by making the selection process of the undertakings concerned subject to qualitative criteria (established ex ante in a transparent and non-discriminatory manner) [82].
Näissä tapauksissa on arvioitava, toimiiko valtio kyseisten julkisten varojen hallinnoijan roolinsa lisäksi sääntelijänä, joka pyrkii poliittisiin tavoitteisiin sisällyttämällä asianomaisiin yrityksiin sovellettavaan valintamenettelyyn laatukriteereitä (jotka vahvistetaan etukäteen avoimella ja syrjimättömällä tavalla) [82].
When the State acts as a regulator, it can decide legitimately not to maximise the revenues which could otherwise have been achieved without falling under the scope of State aid rules, provided that all the operators concerned are treated in line with the principle of non-discrimination, and that there is an inherent link between achieving the regulatory purpose and the foregoing of revenue [83].
Kun valtio toimii sääntelijänä, se voi päättää laillisesti olla maksimoimatta tuloja, jotka muutoin olisi voitu saavuttaa, ilman, että valtiontukisääntöjä sovellettaisiin, jos kaikkia asianomaisia toimijoita kohdellaan syrjinnän kieltävän periaatteen mukaisesti ja jos sääntelytavoitteen saavuttamisen ja tulojen menetyksen välillä on olennainen yhteys [83].
In any event, a transfer of State resources is present if, in a given case, the public authorities do not charge the normal amount under their general system for access to the public domain or natural resources, or for granting certain special or exclusive rights.
Joka tapauksessa on kyse valtion varojen siirtämisestä, jos tietyssä tapauksessa viranomaiset eivät peri tavallista korvausta julkisen omaisuuden tai luonnonvarojen käytöstä tai eräiden erityis- tai yksinoikeuksien myöntämisestä.
A negative indirect effect on State revenues stemming from regulatory measures does not constitute a transfer of State resources where it is an inherent feature of the measure [84].
Sääntelytoimenpiteistä epäsuorasti seuraava negatiivinen vaikutus valtion tuloihin ei merkitse valtion varojen siirtoa, jos se on toimenpiteeseen olennaisesti kuuluva piirre [84].
For example, a derogation from employment law provisions altering the framework for contractual relations between undertakings and employees does not constitute a transfer of State resources, despite the fact that it may reduce social security contributions or taxes payable to the State [85].
Esimerkiksi sellaisessa poikkeuksessa työlainsäädännön säännöksistä, jolla muutetaan yritysten ja työntekijöiden välisiä sopimussuhteita, ei ole kyse valtion varojen siirrosta huolimatta siitä, että se voi vähentää sosiaaliturvamaksuja tai veroja, jotka maksetaan valtiolle [85].