natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Promoting environmental protection is thus an important objective of common interest.
Ympäristönsuojelun edistäminen on sen vuoksi tärkeä yhteisen edun mukainen tavoite.
In addition, Article 73(2) of the EEA Agreement mentions the need to integrate protection of the environment into the EFTA States’ other policies and it states that environment policy is to be based on the principles of prevention, rectifying pollution [10] at source and that the “polluter should pay”.
ETA-sopimuksen 73 artiklan 2 kohdassa mainitaan lisäksi tarve sisällyttää ympäristönsuojelu osaksi EFTA-valtioiden politiikkaa ja todetaan, että ympäristönsuojelun on perustuttava periaatteisiin, joiden mukaan on ryhdyttävä ennalta ehkäiseviin toimenpiteisiin, ympäristövahingot [10] on torjuttava niiden lähteellä ja pilaantumisen aiheuttajan on maksettava kustannukset.
These Guidelines lay down the conditions for authorising the granting of State aid to address those market failures which lead to a sub-optimal level of environmental protection.
Näissä suuntaviivoissa määritetään edellytykset, joiden täyttyessä valtiontuen myöntäminen optimaalisen ympäristönsuojelun tason saavuttamisen estävien markkinahäiriöiden poistamiseen voidaan hyväksyä.
The most common market failure in the field of environmental protection is related to negative externalities.
Kielteiset ulkoisvaikutukset ovat yleisin ympäristönsuojelun alalla ilmenevä markkinahäiriö.
Undertakings acting in their own interest have no incentive to take the negative externalities arising from production into account either when they decide on a particular production technology or when they decide on the production level.
Omia etujaan ajavilla yrityksillä ei ole kannustinta ottaa tuotannosta aiheutuvia kielteisiä ulkoisvaikutuksia huomioon päättäessään tietystä tuotantoteknologiasta tai tuotantotasosta.
In other words, the production costs that are borne by the undertaking are lower than the costs borne by society.
Tämä tarkoittaa sitä, että yritykset mieltävät tuotantokustannukset pienemmiksi kuin kustannukset, jotka yhteiskunta kattaa.
Therefore undertakings have no incentive to reduce their level of pollution or to take individual measures to protect the environment.
Sen vuoksi yrityksillä ei ole kannustinta pienentää aiheuttamaansa pilaantumista tai toteuttaa yksittäisiä toimenpiteitä ympäristön suojelemiseksi.
Governments confronted with this market failure tend to use regulation in order to ensure that the negative externalities arising from production are accounted for.
Tämänkaltaisesta markkinahäiriöstä kärsivät maat käyttävät usein sääntelyä varmistaakseen, että tuotannosta aiheutuvat kielteiset ulkoisvaikutukset otetaan huomioon päätöksenteossa.
Through the introduction of standards, taxation, economic instruments and other regulation, the undertakings producing pollution have to pay for the cost to society of pollution in accordance with the PPP.
Normien, verojen, taloudellisten ohjauskeinojen ja muun sääntelyn käyttöönotolla varmistetaan, että pilaantumista aiheuttavat yritykset joutuvat kattamaan pilaantumisesta yhteiskunnalle aiheutuvat kustannukset aiheuttamisperiaatteen mukaisesti.
Internalising these negative externalities will consequently raise the private costs borne by those undertakings, thereby negatively affecting their revenue.
Näiden kielteisten ulkoisvaikutusten huomioon ottaminen nostaa yritysten yksityisiä kustannuksia ja vaikuttaa siten kielteisesti yritysten tuloihin.
Moreover, since the generation of pollution is unevenly spread among industries and undertakings, the costs of any environmentally friendly regulation tend to be differentiated, not only between undertakings, but also between EEA States.
Koska ympäristöä pilaava toiminta jakautuu lisäksi epätasaisesti eri tuotantoalojen ja yritysten kesken, ympäristön huomioon ottavan sääntelyn kustannukset jakautuvat usein eri tavoin paitsi yritysten myös eri ETA-valtioiden välillä.
EEA States may furthermore have a different appreciation of the need to introduce high environmental targets.
ETA-valtioiden välillä voi olla eroja myös siinä, kuinka tarpeellisena ne pitävät kunnianhimoisten ympäristötavoitteiden asettamista.
In the absence of Community standards and market-based instruments fully reflecting the PPP level (regulatory failure), EFTA States may thus decide unilaterally to pursue a higher level of environmental protection.
Aiheuttamisperiaatteen mukaisten yhteisön normien ja markkinaehtoisten välineiden puuttuessa (sääntelyyn liittyvä puute) EFTA-valtiot saattavat päättää yksipuolisesti ympäristönsuojelun tason nostamisesta.
This may in turn create additional costs for the undertakings active in their territory.
Tämä puolestaan voi aiheuttaa lisäkustannuksia kyseisten EFTA-valtioiden alueella toimiville yrityksille.
For that reason, in addition to regulation, EFTA States may use State aid as a positive incentive to achieve higher levels of environmental protection.
Tästä syystä EFTA-valtiot voivat käyttää sääntelyn ohella myös valtiontukea kannustimena korkeamman ympäristönsuojelun tason saavuttamiseksi.
They can do this in two ways:
Tämä voidaan toteuttaa kahdella tavalla:
positive individual incentives to reduce pollution and other negative impacts on the environment: First, EFTA States can create positive incentives on an individual level (at the level of the undertaking) to go beyond Community standards [11].
Yksittäiset kannustimet pilaantumisen ja muiden ympäristöön kohdistuvien kielteisten vaikutusten vähentämiseksi: EFTA-valtiot voivat ensiksikin ottaa käyttöön yksittäisellä tasolla (yritystasolla) sovellettavia kannustimia yhteisön normien ylittämiseksi [11].
In this case, the aid beneficiary reduces pollution because it receives aid to change its behaviour, and not because it has to pay for the costs of this pollution.
Tässä tapauksessa tuensaaja vähentää pilaantumista sen vuoksi, että se saa tukea vastineena siitä, että se suostuu muuttamaan käyttäytymistään, eikä niinkään sen vuoksi, että sen on maksettava pilaantumisesta aiheutuvat kustannukset.
The objective of State aid here is to address directly the market failure linked with the negative effects of pollution;
Valtiontuen tarkoituksena on tässä tapauksessa pureutua suoraan pilaantumisen kielteisistä vaikutuksista aiheutuvaan markkinahäiriöön.
positive incentives to introduce national environmental regulation going beyond Community standards: Second, EFTA States can impose national regulation going beyond the Community standards.
Kannustimet yhteisön normit ylittävän kansallisen ympäristölainsäädännön antamiseksi: Toiseksi EFTA-valtiot voivat säätää yhteisön vaatimuksia tiukempaa kansallista lainsäädäntöä.
However, this may lead to additional costs for certain undertakings, and thus affect their competitive conditions.
Tästä voi kuitenkin aiheutua tietyille yrityksille lisäkustannuksia, mikä vaikuttaa kyseisten yritysten kilpailuedellytyksiin.
Moreover, such costs may not represent the same burden for all undertakings given their size, market position, technology and other specificities.
Nämä kustannukset eivät myöskään välttämättä kuormita samalla tavoin kaikkia yrityksiä, vaan kuormitusaste riippuu yritysten koosta, markkina-asemasta, teknologiasta ja muista erityispiirteistä.
In this case, State aid may be necessary, to lessen the burden on the most affected undertakings and thereby enable EFTA States to adopt national environmental regulation that is stricter than Community standards.
Tässä tapauksessa valtiontuki voi olla tarpeen suurimman kustannustaakan kantavien yritysten kuormituksen keventämiseksi, jotta EFTA-valtiot voivat antaa yhteisön normit ylittävää kansallista ympäristölainsäädäntöä.
There is a role for government intervention to ensure more adequate environmental protection.
Riittävän ympäristönsuojelutason saavuttaminen edellyttää valtion väliintuloa.
Regulation and market-based instruments are the most important tools to achieve environmental objectives.
Sääntely ja markkinaehtoiset välineet ovat tärkeimpiä välineitä ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi.
Soft instruments, such as voluntary eco-labels, and the diffusion of environmentally friendly technologies may also play an important role.
Myös vapaaehtoisten ympäristömerkkien kaltaisten ohjaustoimenpiteiden ja ympäristöystävällisten teknologioiden levittämisen vaikutus voi olla merkittävä.
However, even if finding the optimal mix of policy instruments can be complicated, the existence of market failures or political objectives does not automatically justify the use of State aid.
Vaikka optimaalisen ympäristöpolitiikan välineistön löytäminen voi olla vaikeaa, markkinahäiriöiden tai poliittisten tavoitteiden olemassaolo ei silti merkitse automaattisesti sitä, että valtiontuen käyttö on perusteltua.
According to the PPP, the polluter should pay all the costs of its pollution, including the indirect costs borne by society.
Aiheuttamisperiaatteen mukaan pilaantumisen aiheuttajan olisi maksettava kaikki aiheuttamaansa pilaantumiseen liittyvät kustannukset, myös yhteiskunnan kattamat välilliset kustannukset.
For this purpose, environmental regulation can be a useful instrument to increase the burden on the polluter.
Tämän vuoksi ympäristölainsäädäntö voi olla hyödyllinen väline pilaantumisen aiheuttajan kustannustaakan kasvattamiseksi.
Respect for the PPP ensures, in theory, that the market failure linked to negative externalities will be rectified.
Aiheuttamisperiaatteella varmistetaan teoriassa se, että kielteisiin ulkoisvaikutuksiin liittyvä markkinahäiriö poistetaan.
Consequently, if the PPP were fully implemented, further government intervention would not be necessary to ensure a market-efficient outcome.
Jos kyseinen periaate pantaisiin kaikilta osin täytäntöön, markkinoiden tehokkaan toiminnan varmistaminen ei edellyttäisi julkisia lisätoimenpiteitä.
The PPP remains the main rule and State aid is in fact a second-best option.
Aiheuttamisperiaate on edelleen tärkein väline, ja valtiontuki on käytännössä vasta toiseksi paras vaihtoehto.
Using State aid in the context of the PPP would relieve the polluter of the burden of paying the cost of its pollution.
Valtiontuen käyttö aiheuttamisperiaatetta sovellettaessa vapauttaisi pilaantumisen aiheuttajan velvollisuudesta kattaa kyseiset kustannukset.
Therefore, State aid may not be an appropriate instrument in such cases.
Valtiontuki ei sen vuoksi välttämättä aina ole tarkoituksenmukaisin väline.
However, on account, in particular, of incomplete implementation of the PPP, the existing level of environmental protection is often considered to be unsatisfactory for the following reasons:
Varsinkin koska aiheuttamisperiaatetta ei ole sovellettu riittävästi, ympäristönsuojelun nykytasoon ei usein olla tyytyväisiä seuraavista syistä:
first, the exact cost of pollution is not easy to establish.
Pilaantumisesta aiheutuvien kustannusten täsmällisen määrän selvittäminen ei ole helppoa.
It is technically complicated to calculate the extra costs for society for all types of production, and it may sometimes be inefficient to take account of the fact that different producers have different levels of pollution if the associated administrative costs are very high.
Kaikista tuotantotyypeistä yhteiskunnalle aiheutuvien lisäkustannusten laskeminen on teknisesti vaikeaa. Ei ole aina tarkoituksenmukaista ottaa huomioon sitä seikkaa, että eri tuottajien aiheuttaman pilaantumisen tasossa on eroja, jos siitä aiheutuvat hallintokustannukset ovat hyvin korkeat.
Different sensitivities towards changes in consumer prices (price elasticity) also play a role.
Tärkeä merkitys on myös sillä, kuinka herkästi eri tahot reagoivat kuluttajahintojen muutoksiin (hintajousto).
Furthermore, the valuation of the cost of pollution can differ among individuals and societies, depending on societal choices as regards, for instance, the effect of current policies on future generations.
Lisäksi pilaantumisesta aiheutuvien kustannusten merkityksen arvostamisessa voi olla eroja eri yksilöiden ja yhteiskuntien välillä riippuen siitä, millaisia valintoja yhteiskunta tekee esimerkiksi suhteessa nykyisen politiikan vaikutuksiin tuleviin sukupolviin.
In addition, some costs are difficult to express without some uncertainty in monetary terms, such as shorter life expectancy or environmental damage.
Joitakin kustannuksia, kuten eliniän lyhenemisestä ja ympäristövahingoista aiheutuvia kustannuksia, on lisäksi vaikea ilmaista raha-arvona ilman tietynasteista epävarmuutta.
There will therefore always be a degree of uncertainty involved in calculating the costs of pollution;
Pilaantumisesta aiheutuvien kustannusten laskemiseen liittyy sen vuoksi aina joitakin epävarmuustekijöitä.
second, raising the price of a series of (industrial) products too abruptly in order to internalise the cost of pollution may act as an external shock and create disturbances in the economy.
Lisäksi joidenkin (teollisuus)tuotteiden hinnan korottaminen liian äkillisesti pilaantumisesta aiheutuvien kustannusten ottamiseksi huomioon voi aiheuttaa ulkoisia häiriöitä ja taloudellisia haittoja.
Governments may therefore consider it more desirable to progress with moderation towards integrating the full price of pollution into certain production processes.
Jäsenvaltiot saattavat sen vuoksi todeta, että niiden on parempi edetä maltillisesti kohti pilaantumisen kokonaiskustannusten sisällyttämistä tiettyihin tuotantoprosesseihin.
In the context of an unsatisfactory level of environmental protection, State aid, although it does not resolve all the above-mentioned problems, may provide positive incentives for undertakings to carry out activities or make investments which are not mandatory and would otherwise not be undertaken by profit-seeking companies.
Vaikka valtiontuella ei kyetä poistamaan kaikkia edellä mainittuja ongelmia, sitä saatetaan käyttää, kun ympäristönsuojelun tasoa pidetään riittämättömänä, yritysten kannustamiseksi toteuttamaan toimintoja tai investointeja, jotka eivät ole pakollisia ja joita voittoa tavoittelevat yritykset eivät muutoin toteuttaisi.
In addition, State aid may be an appropriate instrument to enable EFTA States to adopt national environmental regulation going beyond Community standards, by lowering the burden on the undertakings most affected by that regulation, and thus making the regulation possible.
Lisäksi valtiontuki voi olla tarkoituksenmukainen väline, jotta EFTA-valtiot voivat antaa yhteisön normit ylittävää kansallista ympäristölainsäädäntöä, sillä se pienentää niiden yritysten taakkaa, joihin sääntely kohdistuu voimakkaimmin, ja siten tekee sääntelystä mahdollista.
Incentive effect and necessity of aid
Tuen kannustava vaikutus ja välttämättömyys
State aid for environmental protection must result in the recipient of the aid changing its behaviour so that the level of environmental protection will be higher than if the aid had not been granted.
Ympäristönsuojeluun myönnettävän valtiontuen on saatava tuensaaja muuttamaan käyttäytymistään siten, että ympäristönsuojelun taso on sen ansiosta korkeampi kuin ilman tukea.
However, investments which increase the level of environmental protection may at the same time increase revenues [12] and/or decrease costs [13] and thus be economically attractive in their own right.
Ympäristönsuojelun tasoa nostavat investoinnit voivat kuitenkin samalla lisätä tuloja [12] ja/tai pienentää kustannuksia [13] ja olla sen vuoksi jo itsessään taloudellisesti houkuttelevia.
Therefore, it needs to be verified that the investment concerned would not have been undertaken without any State aid.
Sen vuoksi on varmistettava, että kyseessä olevaa investointia ei olisi toteutettu ilman valtiontukea.
The objective is to be sure that undertakings would not, without the aid, engage in the same activity because of its intrinsic benefits.
Tavoitteena on varmistaa, että yritykset eivät harjoittaisi ilman tukea samaa toimintaa toiminnasta saamansa hyödyn vuoksi.
The incentive effect is identified through counterfactual analysis, comparing the levels of intended activity with aid and without aid.
Kannustavan vaikutuksen kartoittamiseksi laaditaan nk. kontrafaktuaalinen analyysi, jossa verrataan toiminnan toteutumista tuen kanssa ja ilman tukea.
Correct identification of the counterfactual scenario is key to determining whether or not State aid has an incentive effect.
Kontrafaktuaalisen analyysin osuva tulkinta on avainasemassa sen määrittämisessä, onko valtiontuella kannustava vaikutus.
It is also essential for the calculation of the extra investment or production costs incurred to achieve the higher level of environmental protection.
Se on keskeisessä asemassa myös korkeamman ympäristönsuojelutason saavuttamisesta aiheutuvien ylimääräisten investointi- tai tuotantokustannusten laskennassa.
Investment may be necessary in order to meet mandatory Community standards.
Investoinnit voivat olla välttämättömiä pakottavien yhteisön normien täyttämiseksi.
Since the company would have to comply with those standards in any event, State aid to meet mandatory Community standards that are already in force cannot be justified.
Koska yritys joutuisi joka tapauksessa täyttämään kyseiset normit, valtiontuen myöntämistä jo voimassa olevien pakottavien yhteisön normien täyttämistä varten ei voida pitää perusteltuna.
Aid is considered to be proportional only if the same result could not be achieved with less aid.
Tuen katsotaan olevan oikeasuhteista ainoastaan siinä tapauksessa, että samaan tulokseen ei voida päästä pienemmällä tukimäärällä.
In addition, proportionality may also depend on the degree of selectivity of a measure.
Oikeasuhteisuus voi myös riippua toimenpiteen valikoivuudesta.
In particular, the aid amount must be limited to the minimum needed to achieve the environmental protection sought.
Tuen määrä on rajattava halutun ympäristönsuojelun tason saavuttamiseen tarvittavaan vähimmäismäärään.
Therefore, eligible costs for investment aid are based on the notion of the extra (net) cost necessary to meet the environmental objectives.
Investointituen osalta tukikelpoiset kustannukset lasketaan sen vuoksi ympäristötavoitteiden saavuttamisen kannalta välttämättömien ylimääräisten (netto)kustannusten perusteella.
This concept implies that, in order to establish how much aid can be granted, all the economic benefits which the investment gives the company must in principle be subtracted from the additional investment costs.
Tämä merkitsee käytännössä sitä, että kaikki investoinnista yritykselle koituvat taloudelliset hyödyt on periaatteessa vähennettävä ylimääräisistä investointikustannuksista sen määrittämiseksi, kuinka paljon tukea voidaan myöntää.
However, it is difficult to fully take into account all economic benefits which a company will derive from an additional investment.
On kuitenkin vaikeaa ottaa kokonaisuudessaan huomioon kaikki taloudelliset hyödyt, joita yritykselle koituu lisäinvestoinnista.
For example, according to the methodology for calculating eligible costs set out in points 80 to 84, operating benefits are not taken into account beyond a certain initial period following the investment.
Esimerkiksi 80–84 kohdassa vahvistetun tukikelpoisten kustannusten laskentamenetelmän mukaan toiminnan tuottoja ei oteta huomioon investointia seuraavan alkuvaiheen jälkeen.
Likewise, certain kinds of benefits which are not always easy to measure — such as the “green image” enhanced by an environmental investment — are not taken into account in this context either.
Myöskään tiettyjä etuja, joita ei ole aina helppo mitata, kuten ympäristöinvestoinnin parantama ’ympäristöystävällinen imago’, ei oteta tässä yhteydessä huomioon.
Consequently, in order for the aid to be proportionate, the Authority considers that the aid amount must normally be less than the eligible investment costs, see Annex.
Tämän vuoksi valvontaviranomainen katsoo, että tukimäärän on yleensä oltava tukikelpoisia investointikustannuksia pienempi, jotta tuki olisi oikeasuhteista; katso liite.
It is only in cases where investment aid is granted in a genuinely competitive bidding process on the basis of clear, transparent and non discriminatory criteria — effectively ensuring that the aid is limited to the minimum necessary for achieving the environmental gain — that the aid amount may reach 100 % of the eligible investment cost.
Tukimäärä voi kattaa 100 prosenttia tukikelpoisista investointikustannuksista ainoastaan silloin, kun investointituki myönnetään aidossa tarjouskilpailumenettelyssä selkeiden, avointen ja syrjimättömien kriteerien perusteella, jotka varmistavat tehokkaasti, että tuki on rajattu ympäristöetujen saavuttamiseksi välttämättömään vähimmäismäärään.
This is because under such circumstances it can be assumed that the respective bids reflect all possible benefits that might flow from the additional investment.
Tämä johtuu siitä, että ainoastaan tällaisissa olosuhteissa voidaan olettaa, että eri tarjouksissa otetaan huomioon kaikki mahdolliset edut, joita lisäinvestoinnista voi koitua.
Moreover, for some measures, it is not possible to calculate the amount of aid on the basis of the extra costs; this is the case for aid in the form of environmental tax exemptions or reductions and aid in the form of tradable permit schemes.
Lisäksi joidenkin toimenpiteiden tapauksessa on mahdotonta laskea tukimäärä ylimääräisten kustannusten perusteella. Tämä koskee ympäristöveroista myönnettyjen vapautusten tai niiden alentamisen muodossa myönnettävää tukea ja päästökauppajärjestelmien muodossa myönnettävää tukea.
In those cases, proportionality has to be ensured through conditions and criteria for granting the exemptions and reductions, which ensure that the beneficiary does not receive excessive advantages, and that the selectivity of the measure is limited to the strict minimum.
Näissä tapauksissa tuen oikeasuhteisuus on varmistettava asettamalla verovapautusten ja veronalennusten myöntämistä koskevia ehtoja ja kriteereitä, joilla varmistetaan se, että tuensaaja ei saa liian suuria etuja ja toimenpide on rajattu ehdottoman välttämättömään vähimmäismäärään.
The cost of achieving environmental protection is often higher for small and medium-sized enterprises in relative terms compared to the size of their activity.
Pienille ja keskisuurille yrityksille aiheutuvat ympäristönsuojelukustannukset ovat usein suhteessa suuremmat verrattuna niiden toiminnan laajuuteen.
In addition, the ability of small and medium-sized enterprises to bear such costs is often restricted by capital market imperfections.
Lisäksi epätäydellisesti toimivat pääomamarkkinat rajoittavat usein pienten ja keskisuurten yritysten kykyä selviytyä tällaisista kustannuksista.
For this reason, and in view of the reduced risk of serious distortions of competition when the beneficiary is a small or medium-sized enterprise, a bonus can be justified for such enterprises for some types of aid.
Koska riski vakavasta kilpailun vääristymisestä on vähäisempi, kun tuensaaja on pieni tai keskisuuri yritys, tällaisten yritysten tukikelpoisten kustannusten korottamista voidaan tiettyjen tukimuotojen tapauksessa pitää perusteltuna.
In addition, EFTA States are encouraged to ensure cost-effectiveness in achieving environmental benefits, for example by choosing measures for which the external costs avoided are significant in relation to the amount of aid.
EFTA-valtioita kannustetaan lisäksi varmistamaan myönteisten ympäristövaikutusten saavuttamisen kustannusvaikuttavuus esimerkiksi valitsemalla toimenpiteitä, joiden ansiosta vältettävien ulkoisten kustannusten määrä on huomattava suhteessa tuen määrään.
However, since there is no direct link between the external costs avoided and the cost incurred by the undertaking, only in exceptional cases may external costs avoided be used as a basis to determine State aid amounts.
Koska vältettyjen ulkoisten kustannusten ja yritykselle aiheutuneiden kustannusten välillä ei kuitenkaan ole suoraa yhteyttä, vältettyjä ulkoisia kustannuksia voidaan käyttää valtiontuen määrän laskentaperusteena ainoastaan poikkeustapauksissa.