natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the case of licence agreements between competitors a restriction that imposes on the licensee to produce under the licence only for incorporation into his own products prevents him from being a supplier of components to third party producers.
Kilpailijoiden välisten lisenssisopimusten tapauksessa rajoitus, jonka mukaan lisenssinsaaja saa käyttää lisenssiä vain omien tuotteidensa valmistukseen, estää lisenssinsaajaa toimittamasta komponentteja kolmansille tuottajille.
If prior to the conclusion of the agreement, the licensee was not an actual or likely potential supplier of components to other producers, the captive use restriction does not change anything compared to the pre-existing situation.
Jos lisenssinsaaja ei ennen sopimuksentekoa ollut todellinen tai todennäköisesti mahdollinen komponenttien toimittaja muille tuottajille, sisäistä käyttöä koskeva rajoitus ei muuta aiemmin vallinnutta tilannetta mitenkään.
In those circumstances the restriction is assessed in the same way as in the case of agreements between non-competitors.
Siinä tapauksessa rajoitusta arvioidaan samalla tavoin kuin keskenään kilpailemattomien sopimuspuolten välisten sopimusten yhteydessä.
If, on the other hand, the licensee is an actual or likely component supplier, it is necessary to examine what is the impact of the agreement on this activity.
Jos lisenssinsaaja sen sijaan on todellinen tai todennäköinen komponenttien toimittaja, on tarpeen tutkia, miten sopimus vaikuttaa kyseiseen toimintaan.
If by tooling up to use the licensor’s technology the licensee ceases to use his own technology on a stand-alone basis and thus to be a component supplier, the agreement restricts competition that existed prior to the agreement.
Jos lisenssinsaaja, joka asentaa lisenssinantajan teknologian käyttöönsä, lakkaa samalla käyttämästä omaa teknologiaansa itsenäisenä teknologiana ja näin olemasta varaosien toimittaja, sopimus rajoittaa ennen sen tekoa esiintynyttä kilpailua.
It may result in serious negative market effects when the licensor has a significant degree of market power on the component market.
Sillä saattaa olla vakavia kielteisiä vaikutuksia markkinoihin, jos lisenssinantajalla on huomattava markkinavoima komponenttimarkkinoilla.
In the case of licence agreements between non-competitors there are two main competitive risks stemming from captive use restrictions: (a) a restriction of intra-technology competition on the market for the supply of inputs and (b) an exclusion of arbitrage between licensees enhancing the possibility for the licensor to impose discriminatory royalties on licensees.
Keskenään kilpailemattomien sopimuspuolten välisten lisenssisopimusten tapauksessa sisäistä käyttöä koskevat rajoitukset voivat aiheuttaa kaksi merkittävää kilpailuun liittyvää riskiä: a) teknologian sisäisen kilpailun rajoittaminen tuotannontekijöiden toimitusmarkkinoilla ja b) lisenssinsaajien välisen arbitraasin poissulkeminen, jolloin lisenssinantajalla on paremmat mahdollisuudet periä lisenssinsaajilta rojalteja syrjivin perustein.
Captive use restrictions, however, may also promote pro-competitive licensing.
Sisäistä käyttöä koskevat rajoitukset voivat kuitenkin myös edistää kilpailulle myönteistä lisensointia.
If the licensor is a supplier of components, the restraint may be necessary in order for the dissemination of technology between non-competitors to occur.
Jos lisenssinantaja on komponenttien toimittaja, rajoitus voi olla välttämätön keskenään kilpailemattomien sopimuspuolten väliselle teknologian levitykselle.
In the absence of the restraint the licensor may not grant the licence or may do so only against higher royalties, because otherwise he would create direct competition to himself on the component market.
Lisenssinantaja ei ilman kyseistä rajoitusta välttämättä myöntäisi lisenssiä, tai se myöntäisi lisenssin vain tavanomaista suurempia rojalteja vastaan, koska muutoin tuloksena olisi siihen kohdistuvan suoran kilpailun lisääntyminen komponenttimarkkinoilla.
In such cases a captive use restriction is normally either not restrictive of competition or covered by Article 53(3) of the EEA Agreement.
Sisäistä käyttöä koskeva rajoitus ei tällaisissa tapauksissa yleensä rajoita kilpailua, tai se kuuluu ETA-sopimuksen 53 artiklan 3 kohdan soveltamisalaan.
It is a condition, however, that the licensee is not restricted in selling the licensed product as replacement parts for his own products.
Ehtona kuitenkin on, että lisenssinsaajan vapautta myydä lisensoitua tuotetta omien tuotteidensa varaosina ei rajoiteta.
The licensee must be able to serve the after market for his own products, including independent service organisations that service and repair the products produced by him.
Lisenssinsaajan on voitava toimittaa osia omien tuotteidensa jälkimarkkinoille, myös sen tuottamia tuotteita huoltaville ja korjaaville riippumattomille palveluorganisaatioille.
Where the licensor is not a component supplier on the relevant market, the above reason for imposing captive use restrictions does not apply.
Jos lisenssinantaja ei ole komponenttien toimittaja merkityksellisillä markkinoilla, edellä esitetty sisäistä käyttöä koskevien rajoitusten asettamisen peruste ei päde.
In such cases a captive use restriction may in principle promote the dissemination of technology by ensuring that licensees do not sell to producers that compete with the licensor on other markets.
Tällaisissa tapauksissa sisäistä käyttöä koskeva rajoitus voi periaatteessa edistää teknologian levitystä varmistamalla, että lisenssinsaajat eivät myy lisenssinantajan kanssa muilla markkinoilla kilpaileville valmistajille.
However, a restriction on the licensee not to sell into certain customer groups reserved for the licensor normally constitutes a less restrictive alternative.
Lisenssinsaajalle asetettava velvollisuus olla myymättä tietyille lisenssinantajalle varatuille asiakasryhmille on kuitenkin yleensä vähemmän rajoittava vaihtoehto.
Consequently, in such cases a captive use restriction is normally not necessary for the dissemination of technology to take place.
Näin ollen sisäistä käyttöä koskeva rajoitus ei näissä tapauksissa ole yleensä välttämätön teknologian levityksen mahdollistamisen kannalta.
Tying and bundling
Sitominen ja niputtaminen
In the context of technology licensing tying occurs when the licensor makes the licensing of one technology (the tying product) conditional upon the licensee taking a licence for another technology or purchasing a product from the licensor or someone designated by him (the tied product).
Sitomisella tarkoitetaan teknologian lisensoinnin yhteydessä sitä, että lisenssinantaja asettaa tiettyä teknologiaa (sitovaa tuotetta) koskevan lisenssin saamisen ehdoksi sen, että lisenssinsaaja hankkii myös toista teknologiaa koskevan lisenssin tai ostaa lisenssinantajalta tai tämän nimeämältä taholta jonkin tuotteen (sidottu tuote).
Bundling occurs where two technologies or a technology and a product are only sold together as a bundle.
Niputtaminen on kyseessä silloin, kun kaksi teknologiaa tai teknologia ja tuote myydään niputettuna.
In both cases, however, it is a condition that the products and technologies involved are distinct in the sense that there is distinct demand for each of the products and technologies forming part of the tie or the bundle.
Molemmissa tapauksissa edellytyksenä kuitenkin on, että kohteena olevat tuotteet ja teknologiat ovat erillisiä, mikä tarkoittaa, että kullakin sidottuun tai niputettuun kokonaisuuteen kuuluvalla tuotteella ja teknologialla on oma kysyntä.
This is normally not the case where the technologies or products are by necessity linked in such a way that the licensed technology cannot be exploited without the tied product or both parts of the bundle cannot be exploited without the other.
Näin ei yleensä ole silloin, kun teknologiat tai tuotteet ovat toistensa kannalta välttämättömiä siten, että lisensoitua teknologiaa ei voida hyödyntää ilman siihen sidottua tuotetta tai että niputetun kokonaisuuden yhtä osaa ei voida hyödyntää ilman toista.
In the following the term “tying” refers to both tying and bundling.
Jatkossa ”sitomisella” tarkoitetaan tässä sekä sitomista että niputtamista.
Article 3 of the TTBER, which limits the application of the block exemption by market share thresholds, ensures that tying and bundling are not block exempted above the market share thresholds of 20 % in the case of agreements between competitors and 30 % in the case of agreements between non-competitors.
TSRPA:n 3 artiklalla, jonka mukaan ryhmäpoikkeuksen soveltaminen edellyttää tiettyjen markkinaosuusrajojen noudattamista, varmistetaan, ettei sitomiselle eikä niputtamiselle myönnetä ryhmäpoikkeusta markkinaosuusrajan ylittyessä. Tämä markkinaosuusraja on kilpailijoiden välisissä sopimuksissa 20 prosenttia ja keskenään kilpailemattomien sopimuspuolten välisissä sopimuksissa 30 prosenttia.
The market share thresholds apply to any relevant technology or product market affected by the licence agreement, including the market for the tied product.
Markkinaosuusrajoja sovelletaan kaikkiin lisenssisopimuksen soveltamisalaan kuuluviin merkityksellisiin teknologia- ja tuotemarkkinoihin, sidotun tuotteen markkinat mukaan luettuina.
Above the market share thresholds it is necessary to balance the anti-competitive and pro-competitive effects of tying.
Jos markkinaosuusrajat ylittyvät, sitomisesta aiheutuvia kilpailunvastaisia ja kilpailua edistäviä vaikutuksia on verrattava toisiinsa.
The main restrictive effect of tying is foreclosure of competing suppliers of the tied product.
Sitomisesta aiheutuva merkittävin rajoittava vaikutus on sidotun tuotteen kilpailevien toimittajien sulkeminen markkinoilta.
Tying may also allow the licensor to maintain market power in the market for the tying product by raising barriers to entry since it may force new entrants to enter several markets at the same time.
Sitominen voi myös vaikeuttaa markkinoille pääsyä ja auttaa näin lisenssinantajaa säilyttämään markkinavoimansa sitovan tuotteen markkinoilla, koska markkinoille tulevat uudet tuottajat saattavat sitomisen vuoksi joutua pyrkimään samanaikaisesti useille markkinoille.
Moreover, tying may allow the licensor to increase royalties, in particular when the tying product and the tied product are partly substitutable and the two products are not used in fixed proportion.
Lisäksi lisenssinantaja voi sitomalla nostaa rojaltimaksuja, erityisesti kun sitova tuote ja sidottu tuote ovat osittain korvattavissa eikä kyseisiä kahta tuotetta käytetä kiinteässä suhteessa. Sitominen estää lisenssinsaajaa ottamasta käyttöön korvaavia tuotannontekijöitä sitovan tuotteen suurempien rojaltien vuoksi.
Tying prevents the licensee from switching to substitute inputs in the face of increased royalties for the tying product.
Nämä kilpailuongelmat eivät riipu siitä, ovatko sopimuspuolet kilpailijoita vai eivät.
These competition concerns are independent of whether the parties to the agreement are competitors or not.
Jotta sitominen aiheuttaisi kilpailunvastaisia vaikutuksia, lisenssinantajalla on oltava merkittävä markkinavoima sitovan tuotteen markkinoilla, jolloin se voi rajoittaa kilpailua sidotun tuotteen markkinoilla.
For tying to produce likely anti-competitive effects the licensor must have a significant degree of market power in the tying product so as to restrict competition in the tied product.
Jos lisenssinantajalla ei ole markkinavoimaa sitovan tuotteen osalta, se ei voi käyttää teknologiaansa sidotun tuotteen toimittajien sulkemiseksi markkinoilta kilpailunvastaisesti.
In the absence of market power in the tying product the licensor cannot use his technology for the anti-competitive purpose of foreclosing suppliers of the tied product.
Lisäksi sitomisen on katettava tietty osuus sidotun tuotteen markkinoista samaan tapaan kuin kilpailukieltovelvoitteiden, jotta se aiheuttaisi tuntuvia markkinoilta sulkevia vaikutuksia.
Furthermore, as in the case of non-compete obligations, the tie must cover a certain proportion of the market for the tied product for appreciable foreclosure effects to occur.
Tapauksissa, joissa lisenssinantajalla on markkinavoimaa pikemminkin sidotun tuotteen markkinoilla kuin sitovan tuotteen markkinoilla, rajoitusta arvioidaan samoin perustein kuin kilpailukieltoja ja määrällisiä rajoituksia.
In cases where the licensor has market power on the market for the tied product rather than on the market for the tying product, the restraint is analysed as non-compete or quantity forcing, reflecting the fact that any competition problem has its origin on the market for the “tied” product and not on the market for the “tying” product [66].
Tämä osoittaa, että kilpailuongelmien alkuperä on aina ”sidotun” tuotteen markkinoilla eikä ”sitovan” tuotteen markkinoilla [66].
Tying can also give rise to efficiency gains.
Sitominen voi myös tarjota tehokkuusetuja.
This is for instance the case where the tied product is necessary for a technically satisfactory exploitation of the licensed technology or for ensuring that production under the licence conforms to quality standards respected by the licensor and other licensees.
Näin on erityisesti silloin, kun sidottua tuotetta tarvitaan varmistamaan, että lisensoidun teknologian hyödyntäminen on teknisesti tyydyttävää tai että lisenssiin perustuva tuotanto on lisenssinantajan ja muiden lisenssinsaajien noudattamien laatuvaatimusten mukaista.
In such cases tying is normally either not restrictive of competition or covered by Article 53(3) of the EEA Agreement.
Tällaisissa tapauksissa sitominen ei yleensä rajoita kilpailua tai se kuuluu ETA-sopimuksen 53 artiklan 3 kohdan soveltamisalaan.
Where the licensees use the licensor’s trademark or brand name or where it is otherwise obvious to consumers that there is a link between the product incorporating the licensed technology and the licensor, the licensor has a legitimate interest in ensuring that the quality of the products are such that it does not undermine the value of his technology or his reputation as an economic operator.
Jos lisenssinsaajat käyttävät lisenssinantajan tavaramerkkiä tai tuotenimeä tai jos kuluttajan kannalta on muuten ilmeistä, että lisensoitua teknologiaa sisältävän tuotteen ja lisenssinantajan välillä on yhteys, lisenssinantajan oikeutetun edun mukaista on varmistaa, että tuotteiden laatu ei heikennä sen teknologian arvoa tai sen mainetta taloudellisena toimijana.
Moreover, where it is known to consumers that the licensees (and the licensor) produce on the basis of the same technology it is unlikely that licensees would be willing to take a licence unless the technology is exploited by all in a technically satisfactory way.
Etenkin silloin, kun kuluttajat tietävät, että lisenssinsaajat (ja lisenssinantaja) hyödyntävät tuotannossaan samaa teknologiaa, lisenssinsaajat eivät todennäköisesti ole halukkaita tekemään lisenssisopimusta, elleivät kaikki sopimuspuolet hyödynnä teknologiaa teknisesti tyydyttävällä tavalla.
Tying is also likely to be pro-competitive where the tied product allows the licensee to exploit the licensed technology significantly more efficiently.
Sitominen edistää todennäköisesti kilpailua myös silloin, kun lisenssinsaaja voi sidotun tuotteen ansiosta hyödyntää lisensoitua teknologiaa selvästi aiempaa tehokkaammin.
For instance, where the licensor licenses a particular process technology the parties can also agree that the licensee buys a catalyst from the licensor which is developed for use with the licensed technology and which allows the technology to be exploited more efficiently than in the case of other catalysts.
Jos lisenssinantaja esimerkiksi myöntää lisenssin erityiseen prosessiteknologiaan, sopimuspuolet voivat sopia, että lisenssinsaaja ostaa lisenssinantajalta myös katalysaattorin, joka on kehitetty käytettäväksi lisensoidun teknologian kanssa ja jonka ansiosta teknologiaa voidaan hyödyntää tehokkaammin kuin muiden katalysaattoreiden avulla.
Where in such cases the restriction is caught by Article 53(1), the conditions of Article 53(3) are likely to be fulfilled even above the market share thresholds.
Jos rajoitus tällaisessa tilanteessa kuuluu 53 artiklan 1 kohdan kiellon piiriin, 53 artiklan 3 kohdan edellytykset todennäköisesti täyttyvät jopa silloin, kun markkinaosuusraja ylittyy.
Non-compete obligations
Kilpailukieltovelvoitteet
Non-compete obligations in the context of technology licensing take the form of an obligation on the licensee not to use third party technologies which compete with the licensed technology.
Kilpailukieltovelvoitteilla tarkoitetaan teknologian lisensoinnin yhteydessä lisenssinsaajalle asetettua velvollisuutta olla käyttämättä kolmansien toimittamia lisensoidun teknologian kanssa kilpailevia teknologioita.
To the extent that a non-compete obligation covers a product or additional technology supplied by the licensor the obligation is dealt with in the preceding section on tying.
Kilpailukieltovelvoitetta käsitellään tämän jakson edellisessä sitomista käsittelevässä kohdassa lisenssinantajan toimittaman tuotteen tai lisäteknologian osalta.
The TTBER exempts non-compete obligations both in the case of agreements between competitors and in the case of agreements between non-competitors up to the market share thresholds of 20 % and 30 % respectively.
TSRPA:n mukaan kilpailukieltovelvoitteisiin sovelletaan poikkeusta kilpailijoiden välisissä sopimuksissa 20 prosentin markkinaosuusrajaan asti ja keskenään kilpailemattomien sopimuspuolten välisissä sopimuksissa 30 prosentin markkinaosuusrajaan asti.
The main competitive risk presented by non-compete obligations is foreclosure of third party technologies.
Suurin kilpailukieltovelvoitteiden aiheuttama kilpailuun liittyvä riski on kolmansien teknologioiden sulkeminen markkinoilta.
Non-compete obligations may also facilitate collusion between licensors in the case of cumulative use.
Kilpailukieltovelvoitteet saattavat myös helpottaa lisenssinantajien välistä kilpailunvastaista yhteistyötä, jos niitä käytetään kumulatiivisesti.
Foreclosure of competing technologies reduces competitive pressure on royalties charged by the licensor and reduces competition between the incumbent technologies by limiting the possibilities for licensees to substitute between competing technologies.
Kilpailevien teknologioiden sulkeminen markkinoilta vähentää lisenssinantajan perimiin rojalteihin kohdistuvaa kilpailupainetta ja vähentää markkinoilla ennestään olevien teknologioiden välistä kilpailua rajoittamalla lisenssinsaajien mahdollisuuksia korvata käyttämänsä teknologiat kilpailevilla teknologioilla.
As in both cases the main problem is foreclosure, the analysis can in general be the same in the case of agreements between competitors and agreements between non-competitors.
Molemmissa tapauksissa suurimpana ongelmana on kolmansien sulkeminen markkinoilta, joten sekä kilpailevien että keskenään kilpailemattomien yritysten välisiä sopimuksia voidaan yleensä ottaen analysoida samalla tavalla.
However, in the case of cross licensing between competitors where both agree not to use third party technologies the agreement may facilitate collusion between them on the product market, thereby justifying the lower market share threshold of 20 %.
Jos kilpailijat kuitenkin sopivat ristikkäisistä lisenssijärjestelyistä, joiden puitteissa ne eivät saa käyttää kolmannen tarjoamaa teknologiaa, sopimus voi helpottaa niiden välistä kilpailunvastaista yhteistyötä tuotemarkkinoilla, minkä vuoksi alempi 20 prosentin markkinaosuusraja onkin perusteltu.
Foreclosure may arise where a substantial part of potential licensees are already tied to one or, in the case of cumulative effects, more sources of technology and are prevented from exploiting competing technologies.
Kolmansien sulkemista markkinoilta voi aiheutua tilanteessa, jossa huomattava osa mahdollisista lisenssinsaajista on jo sidottu yhteen tai kumulatiivisten vaikutusten kohdalla useaan teknologian lähteeseen ja jossa niitä estetään hyödyntämästä kilpailevia teknologioita.
Foreclosure effects may result from agreements concluded by a single licensor with a significant degree of market power or by a cumulative effect of agreements concluded by several licensors, even where each individual agreement or network of agreements is covered by the TTBER.
Markkinoilta sulkevat vaikutukset voivat johtua yhden lisenssinantajan, jolla on huomattava markkina-asema, tekemistä sopimuksista tai useiden lisenssinantajien tekemien sopimusten kumulatiivisista vaikutuksista, vaikka kukin yksittäinen sopimus tai sopimusverkosto kuuluisikin TSRPA:n soveltamisalaan.
In the latter case, however, a serious cumulative effect is unlikely to arise as long as less than 50 % of the market is tied.
Viimeksi mainitussa tapauksessa vakavia kumulatiivisia vaikutuksia ei kuitenkaan todennäköisesti synny, ennen kuin yli 50 prosenttia markkinoista on sidottu.
Above this threshold significant foreclosure is likely to occur when there are relatively high barriers to entry for new licensees.
Tämän rajan ylittävissä tilanteissa merkittäviä markkinoilta sulkevia vaikutuksia todennäköisesti esiintyy, jos uusien lisenssinsaajien markkinoille pääsyn esteet ovat suhteellisen suuria.
If barriers to entry are low, new licensees are able to enter the market and exploit commercially attractive technologies held by third parties and thus represent a real alternative to incumbent licensees.
Jos markkinoille pääsyn esteet sen sijaan ovat vähäisiä, uudet lisenssinsaajat voivat tulla markkinoille ja hyödyntää kaupallisesti kolmansien hallussa olevia kiinnostavia teknologioita, jolloin ne ovat todellinen vaihtoehto markkinoilla ennestään oleville lisenssinsaajille.
In order to determine the real possibility for entry and expansion by third parties it is also necessary to take account of the extent to which distributors are tied to licensees by non-compete obligations.
Jotta voidaan arvioida kolmansien todelliset mahdollisuudet päästä markkinoille ja laajentaa toimintaansa, on otettava huomioon sekin, missä määrin jakelijat on sidottu lisenssinsaajiin kilpailukieltovelvoittein.
Third party technologies only have a real possibility of entry if they have access to the necessary production and distribution assets.
Kolmansien tarjoamilla teknologioilla on todellinen mahdollisuus päästä markkinoille vain, jos tuotantoon ja jakeluun tarvittavat resurssit ovat niiden ulottuvilla.
In other words, the ease of entry depends not only on the availability of licensees but also the extent to which they have access to distribution.
Markkinoille pääsyn helppous ei siis riipu vain mahdollisten lisenssinsaajien olemassaolosta, vaan myös siitä, missä määrin lisenssinsaajat voivat käyttää jakeluporrasta.
In assessing foreclosure effects at the distribution level the EFTA Surveillance Authority will apply the analytical framework set out in section IV.2.1 of the Guidelines on Vertical Restraints [67].
Arvioidessaan markkinoilta sulkevia vaikutuksia jakeluportaalla EFTAn valvontaviranomainen soveltaa vertikaalisista rajoituksista annettujen suuntaviivojen IV jakson 2 kohdassa olevassa ensimmäisessä kohdassa määriteltyä analyyttistä viitekehystä [67].
When the licensor has a significant degree of market power, obligations on licensees to obtain the technology only from the licensor can lead to significant foreclosure effects.
Jos lisenssinantajalla on huomattava markkinavoima, lisenssinsaajille asetetut velvollisuudet hankkia teknologiaa vain lisenssinantajalta voivat johtaa merkittäviin markkinoilta sulkeviin vaikutuksiin.
The stronger the market position of the licensor the higher the risk of foreclosing competing technologies.
Mitä vahvempi lisenssinantajan markkina-asema on, sitä suurempi on kilpailevien tekniikoiden markkinoilta sulkemisen riski.
For appreciable foreclosure effects to occur the non-compete obligations do not necessarily have to cover a substantial part of the market.
Tuntuvia markkinoilta sulkevia vaikutuksia voi esiintyä, vaikka kilpailukieltovelvoitteet eivät välttämättä kattaisikaan huomattavaa osaa markkinoista.