natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Liechtenstein Tax Act, legal entities that operate in Liechtenstein must pay income tax on their revenues and a capital tax on the capital held as the company’s own equity.
Liechtensteinin verolain mukaan Liechtensteinissa toimivien oikeushenkilöiden on maksettava tuloveroa tuloistaan ja pääomaveroa yrityksen omasta pääomasta.
Companies divided into shares must also pay a coupon tax on dividends.
Yritysten, joiden pääoma on jaettu osakkeisiin, on myös maksettava kuponkiveroja osingoista.
Investment companies are legal entities incorporated under Liechtenstein law in the form of companies limited by shares.
Sijoitusyhtiöt ovat Liechtensteinin lain mukaan perustettuja oikeushenkilöitä, jotka ovat osakeyhtiöitä (companies limited by shares).
As such, they are subject to the generally applicable tax provisions of the Liechtenstein Tax Act concerning income, capital and coupon tax.
Sellaisenaan niihin sovelletaan Liechtensteinin verolain yleisesti sovellettavia verosäännöksiä, jotka koskevat tulo-, pääoma- ja kuponkiveroa.
The Authority considers that the tax relief for the management company’s own assets falls neither within the logic of the general tax system in Liechtenstein, nor within any specific logic of the taxation of investment undertakings.
Valvontaviranomainen katsoo, että hallinnointiyhtiön omia varoja koskevaa verohelpotusta ei voida perustella Liechtensteinin yleisen verojärjestelmän logiikalla eikä millään sijoitusyritysten verotuksen erityisellä logiikalla.
In the view of the Authority, there is nothing in the organisational form of investment companies which would justify a special tax derogation in favour of the management activities of an investment company in comparison with the management activities of an investment fund [23].
Valvontaviranomaisen mielestä sijoitusyhtiöiden organisaatiomuodossa ei ole mitään sellaista, jolla voitaisiin perustella sijoitusyhtiön hallinnointitoimintojen hyväksi myönnettyä erityistä verohelpotusta verrattuna sijoitusrahaston hallinnointitoimintoihin [23].
The reduction and exemptions applicable to domiciliary companies [24] and investment companies were designed to encourage these activities in Liechtenstein.
Domiciliary-yhtiöihin [24] ja sijoitusyhtiöihin sovellettavien veronalennusten ja verohelpotusten tarkoituksena oli edistää näitä toimintoja Liechtensteinissa.
In the Authority’s view, therefore, the tax relief on the management company’s own assets cannot be justified by the nature and overall scheme of the Liechtenstein taxation system.
Valvontaviranomainen on näin ollen sitä mieltä, että hallinnointiyhtiön omiin varoihin sovellettava verohelpotus ei ole perusteltavissa Liechtensteinin verojärjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.
In 2006, the legislation was changed and investment companies were subject thereafter to ordinary business taxation in the same way as the fund direction of investment funds and any other legal entity operating a business in Liechtenstein.
Lainsäädäntöä muutettiin vuonna 2006 ja sijoitusyhtiöihin on sen jälkeen sovellettu tavallista yritysverotusta samaan tapaan kuin sijoitusrahastojen rahaston johtoon ja muihin Liechtensteinissa liiketoimintaa harjoittaviin oikeushenkilöihin.
In view of the Liechtenstein authorities this eliminated the ‘inconsistency’ [25] of not levying any taxes on the own assets before.
Liechtensteinin viranomaisten mielestä tämä poisti aikaisemman ”epäjohdonmukaisuuden” [25] olla kantamatta veroja omista varoista.
For these reasons, the Authority considers that the measures constituted a selective advantage to investment companies, which was remedied by the legislation effective from 2006 onwards.
Näistä syistä valvontaviranomainen katsoo, että toimenpiteet antoivat sijoitusyhtiöille valikoivan edun, joka korjattiin vuonna 2006 voimaan tulleella lainsäädännöllä.
Thirdly, the aid measure must favour undertakings engaged in economic activities.
Kolmanneksi tukitoimenpiteen on suosittava taloudellista toimintaa harjoittavia yrityksiä.
In the BBL [26] case, the European Court of Justice considered the activities of investment companies (‘SICAVs’ under Belgian law) which undertook collective investment with the aim of producing income on a continuing basis in transferable securities from capital raised from the public.
Asiassa BBL [26] Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tarkasteli sijoitusyhtiöiden (Belgian lainsäädännön mukaiset SICAV:t) toimintaa, joka koostuu yleisöltä hankittujen varojen yhteisestä sijoittamisesta siirtokelpoisiin arvopapereihin tarkoituksena jatkuvaluontoisten tulojen saaminen.
The Court held that this constitutes an economic activity within the meaning of Article 4(2) of the Sixth VAT Directive.
Tuomioistuin katsoi, että kyseessä on kuudennen arvonlisäverodirektiivin 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu taloudellinen toiminta.
Investment companies are active in assembling and managing the assets of various investors with the intention of making profits via various fees for the services provided.
Sijoitusyhtiöt kokoavat yhteen ja hallinnoivat eri sijoittajien varoja tarkoituksena saada voittoa tarjotuista palveluista veloitetuilla palkkioilla.
The aid measure must distort competition and affect trade between the Contracting Parties to the EEA Agreement.
Toimenpiteen on vääristettävä kilpailua ja vaikutettava ETA-sopimuksen sopimuspuolten väliseen kauppaan.
According to established case-law, the prohibition under Article 61(1) of the EEA Agreement applies to any aid which distorts or threatens to distort competition, irrespective of the amount, in so far as it affects trade between the Contracting Parties [28].
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaista kieltoa sovelletaan kaikkeen tukeen, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua, tuen määrästä riippumatta, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan [28].
The Commission has also concluded that investment vehicles operate in international markets and pursue commercial and other economic activities in markets where competition is intense [29].
Komissio on myös katsonut, että sijoitusvälineet toimivat kansainvälisillä markkinoilla ja harjoittavat kaupankäyntiä ja muuta taloudellista toimintaa markkinoilla, joilla käydään kovaa kilpailua [29].
The Authority takes the view, therefore, that the tax concessions on the own assets of investment companies from 1996 to 2006 strengthened the competitive position of those investment companies within the EEA, as these tax concessions reduced the ordinary operational costs of these companies compared to others [30].
Tästä syystä valvontaviranomainen katsoo, että sijoitusyhtiöiden omiin varoihin vuosina 1996–2006 sovelletut verohelpotukset vahvistivat niiden kilpailuasemaa ETA-alueella, koska verohelpotusten ansiosta niiden tavanomaiset toimintakulut vähenivät verrattuna muihin yrityksiin [30].
Investment companies compete with other financial undertakings and operate in an open market characterised by substantial intra-EEA trade.
Sijoitusyhtiöt kilpailevat muiden rahoitusalan yritysten kanssa ja toimivat avoimilla markkinoilla, joille on ominaista huomattava ETA-maiden välinen kaupankäynti.
Trade between the Contracting Parties is also affected [31].
Verohelpotukset vaikuttavat myös sopimuspuolten väliseen kauppaan [31].
The Authority is therefore of the view that the tax concessions distort or threaten to distort competition and affect trade between the Contracting Parties.
Valvontaviranomainen katsoo tämän vuoksi, että verohelpotukset vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua ja vaikuttavat sopimuspuolten väliseen kauppaan.
The Authority therefore concludes that the reduced taxation of management companies’ own assets under the Liechtenstein Tax Act between 1996 and 2006 was State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Valvontaviranomainen katsoo tämän perusteella, että Liechtensteinin verolain mukainen hallinnointiyhtiöiden omien varojen alennettu verotus vuosina 1996–2006 oli ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
The Liechtenstein authorities have argued that the aid is existing aid as the measures only became aid due to an evolution of the EEA and/or as a result of Articles 1(b)(iv) and 15 of Part II of Protocol 3 which provides that the powers of the Authority to recover aid shall be subject to a limitation period of 10 years.
Liechtensteinin viranomaiset ovat väittäneet, että tuki on voimassa olevaa tukea, sillä toimenpiteistä tuli tukea vasta ETA:n kehityksen vuoksi ja/tai pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan b kohdan iv alakohdan ja 15 artiklan johdosta. Viime mainitussa artiklassa määrätään, että valvontaviranomaisen toimivaltaan periä tuki takaisin sovelletaan kymmenen vuoden vanhentumisaikaa.
The Authority is of the view, however, that the European Court of Justice made it clear as early as the 1970s that tax exemptions of the nature of those under assessment could be State aid.
Valvontaviranomainen katsoo kuitenkin, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin teki selväksi jo 1970-luvulla, että nyt arvioitavana olevien verovapautusten luonteiset toimenpiteet voivat olla valtiontukea.
The Court held in 1974 [32] that any measures intended to exempt firms in a particular sector from the charges arising from the normal application of a tax system (without there being any justification for this exemption on the basis of the nature or general scheme of this system) constituted State aid.
Tuomioistuin totesi vuonna 1974 [32], että toimenpiteet, joilla on tarkoitus vapauttaa tietyn alan yritykset verojärjestelmän tavanomaisen soveltamisen mukaisista maksuista, ovat valtiontukea (ellei poikkeusta voida perustella järjestelmän luonteen tai yleisen rakenteen nojalla).
In 1987 [33] the Court explicitly stated that a loss of tax revenue was equivalent to consumption of State resources in the form of fiscal expenditure.This approach is also reflected in decisions of the Authority prior to the implementation of the Liechtenstein Tax Act, where it concluded that exemptions from the tax payable by undertakings was (incompatible) State aid in Finland in 1994 [34] and in Norway in 1995 [35] and 1997 [36].
Vuonna 1987 [33] tuomioistuin totesi nimenomaisesti, että verotulojen menetys vastaa verotustukiin käytettyjen valtion varojen määrää. Tällainen näkemys on esitetty myös ennen Liechtensteinin verolain täytäntöönpanoa tehdyissä valvontaviranomaisen päätöksissä, joissa valvontaviranomainen totesi yritysten vapauttamisen verojen maksamisesta olevan (ETA-sopimuksen toimintaan soveltumatonta) valtiontukea Suomessa vuonna 1994 [34] ja Norjassa vuosina 1995 [35] ja 1997 [36].
On 1 December 1997, following a wide-ranging discussion on the need for coordinated action at Community level to tackle harmful tax competition, the European Council of Ministers adopted a series of conclusions and agreed a resolution on a code of conduct for business taxation [37].
Ecofin-neuvosto antoi 1 päivänä joulukuuta 1997 päätelmät ja päätöslauselman yritysverotukseen sovellettavista menettelysäännöistä käytyään laajaa keskustelua yhteisössä esiintyvää haitallista verokilpailua estävän toiminnan yhteensovittamisesta yhteisön tasolla [37].
As part of the agreement reached, the Commission undertook to contribute to the objective of tackling harmful tax competition by implementing a notice [38] on the application of the State aid rules to measures relating to direct business taxation and committed itself ‘to the strict application of the aid rules concerned.’ When published in December 1998, the notice stated that ‘According to well-established practice and case-law [39], a tax measure whose main effect is to promote one or more sectors of activity constitutes aid’ [40].
Osana aikaansaatua yhteisymmärrystä komissio lupasi edistää haitallisen verokilpailun estämistä koskevaa tavoitetta antamalla tiedonannon [38] valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen sekä valvoa, että ”tukisääntöjä sovelletaan tiukasti”.
The Commission, therefore, committed itself to the stricter application of rules which already existed [41].
Joulukuussa 1998 julkaistussa tiedonannossa todetaan, että: ”Vakiintuneen menettelytavan ja oikeuskäytännön [39] mukaan verotustoimenpide, jonka ensisijainen tavoite on yhden tai useamman alan suosiminen, katsotaan valtiontueksi.” [40] Näin ollen komissio sitoutui valvomaan voimassa olevien sääntöjen tiukempaa soveltamista [41].
Further, in line with case-law, even if it could be established that there had been such a change of practice, the argument that the tax measures are existing aid still could not be accepted, for it fails to show that any change in the criteria for ascertaining selectivity applied by either the Commission or the Authority is attributable to the ‘evolution of the European Economic Area’ within the meaning of Article 1(b)(v) of Part II of Protocol 3 [42].The Authority does not accept, therefore, that the measures can be defined as existing aid implemented prior to an evolution of the EEA Agreement.
Lisäksi vaikka voitaisiin todeta, että tällainen muutos käytännöissä on tapahtunut, oikeuskäytännön perusteella ei voitaisi edelleenkään hyväksyä väitettä, jonka mukaan verotoimenpiteet ovat voimassa olevaa tukea, sillä komission tai valvontaviranomaisen soveltamien valikoivuutta koskevien kriteerien ei voida osoittaa muuttuneen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan b kohdan v alakohdassa tarkoitetun ”Euroopan talousalueen kehityksen” johdosta [42]. Näin ollen toimenpiteitä ei voida valvontaviranomaisen mielestä määritellä voimassa olevaksi tueksi, joka on toteutettu ennen ETA-sopimuksen muuttumista.
In so far as the 10 year limitation period is concerned, the Authority accepts that aid paid prior to 15 March 1997 cannot be recovered by virtue of Articles 1(b)(iv) and 15 of Part II of Protocol 3.
Kymmenen vuoden vanhentumisajan osalta valvontaviranomainen toteaa, että tukea, joka on maksettu ennen 15 päivää maaliskuuta 1997, ei voida periä takaisin pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan b kohdan iv alakohdan ja 15 artiklan nojalla.
However the Authority does not accept that the mere fact that the relevant statutory provisions were implemented before 15 March 1997 means that all aid paid thereafter is existing aid.
Valvontaviranomainen ei kuitenkaan hyväksy sitä, että pelkästään sen vuoksi, että asiaa koskevat säännökset pantiin täytäntöön ennen 15 päivää maaliskuuta 1997, kaikki sen jälkeen maksettu tuki olisi voimassa olevaa tukea.
In cases where aid is paid repeatedly (such as a scheme or tax provision such as the case in hand), the limitation period begins on the day each individual aid is granted (as opposed to when the tax measure or scheme was first put into effect).
Tapauksissa, joissa tukea maksetaan toistuvasti (kuten tukiohjelma tai tässä asiassa tarkasteltavan tapainen verosäännös), vanhentumisaika alkaa päivästä, jona kukin yksittäinen tuki on myönnetty (eikä päivästä, jona verotoimenpide tai ohjelma pantiin ensimmäisen kerran täytäntöön).
As stated by the Court of First Instance [43], ‘In the case of an aid scheme introduced more than 10 years before the first interruption of the limitation period, the unlawful aid incompatible with the common market granted under that scheme during the last 10 years is therefore subject to recovery’.
Kuten yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut [43]: ”Sellaisen tukijärjestelmän tapauksessa, joka on otettu käyttöön yli kymmenen vuotta ennen vanhentumisen ensimmäistä keskeytystä, lainvastaiset ja yhteismarkkinoille soveltumattomat tuet, jotka on myönnetty tämän järjestelmän perusteella kymmenen viimeisimmän vuoden aikana, on näin ollen perittävä takaisin.”
The Authority therefore concludes that the aid paid through special tax rules applicable to investment management companies is not compatible with the EEA Agreement.
Näin ollen valvontaviranomainen toteaa, että sijoitusalan hallinnointiyhtiöihin sovellettavien erityisten verosääntöjen nojalla maksettu tuki ei sovellu ETA-sopimuksen toimintaan.
The Liechtenstein authorities and third party recipients of aid have argued that recovery of aid would breach fundamental principles of EEA law, arguing that actions of the European Commission created an expectation on the part of beneficiaries that the aid had been lawfully granted.
Liechtensteinin viranomaiset ja tuensaajat ovat väittäneet, että tuen takaisinperintä rikkoisi ETA:n lainsäädännön perusperiaatteita ja että Euroopan komission toimien johdosta tuensaajat luottivat siihen, että tuki oli myönnetty laillisesti.
It has also been argued that when Liechtenstein became a party to the EEA Agreement the taxation of investment companies did not involve State aid, nor was it foreseeable.
On myös väitetty, että kun Liechtenstein liittyi ETA-sopimukseen, sijoitusyhtiöiden verotukseen ei liittynyt valtiontukea eikä se myöskään ollut ennakoitavissa.
The Authority concludes that the Liechtenstein authorities have unlawfully implemented the aid in question in breach of Article 1(3) of Part I to Protocol 3.
Valvontaviranomainen päättelee, että Liechtensteinin viranomaiset ovat sääntöjenvastaisesti panneet kyseisen tuen täytäntöön pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan vastaisesti.
The aid is not compatible with the functioning of the EEA Agreement for the reasons set out above,
Tuki ei sovellu ETA-sopimuksen toimintaan edellä esitetyistä syistä,
The aid measures implemented by the Liechtenstein authorities in favour of investment companies, and which were repealed with effect from 30 June 2006, are not compatible with the functioning of the EEA Agreement within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Tukitoimenpiteet, jotka Liechtensteinin viranomaiset ovat toteuttaneet sijoitusyhtiöiden hyväksi ja jotka on kumottu 30 päivästä kesäkuuta 2006 alkaen, eivät sovellu ETA-sopimuksen toimintaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan tarkoittamalla tavalla.
In view of the failure by the Liechtenstein authorities to comply with the requirement to notify the Authority before implementing aid in accordance with Article 1(3) of Part I of Protocol 3, the measures involved unlawful State aid.
Koska Liechtensteinin viranomaiset eivät ole noudattaneet pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan vaatimusta ilmoittaa valvontaviranomaiselle tuesta ennen sen täytäntöönpanoa, toimenpiteisiin sisältyi sääntöjenvastaista valtiontukea.
The Liechtenstein authorities shall take all necessary measures to recover from the investment companies the aid referred to in Article 1 and unlawfully made available to the beneficiaries from 15 March 1997 until the date in which beneficiaries last benefitted from the tax exemptions following their repeal in 2006.
Liechtensteinin viranomaisten on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet periäkseen sijoitusyhtiöiltä 1 artiklassa mainitun tuen, joka on myönnetty sääntöjenvastaisesti tuensaajille 15 päivästä maaliskuuta 1997 alkaen siihen päivään saakka, jona tuensaajat viimeksi hyötyivät verohelpotuksista sen jälkeen kun ne kumottiin vuonna 2006.
Recovery shall be effected without delay, and in any event by 3 March 2011, and in accordance with the procedures of national law, provided that they allow the immediate and effective execution of the decision.
Tuki on perittävä takaisin viipymättä ja joka tapauksessa 3 päivään maaliskuuta 2011 mennessä kansallisen oikeuden mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön täytäntöönpano.
The aid to be recovered shall include interest and compound interest from the date on which it was at the disposal of the beneficiaries until the date of its recovery.
Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko ja koronkorko, jotka lasketaan siitä alkaen, kun tuki asetettiin tuensaajien käyttöön, siihen asti kun tuki on peritty takaisin.
Interest shall be calculated on the basis of Article 9 of the Implementing Provisions Decision.
Korko lasketaan täytäntöönpanosäännöksiä koskevan päätöksen 9 artiklan perusteella.
The Liechtenstein authorities shall inform the Authority, within two months of notification of this Decision, of the measures taken to comply with it.
Liechtensteinin viranomaisten on ilmoitettava valvontaviranomaiselle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
Only the English language version of this Decision is authentic.
Tämä päätös on todistusvoimainen ainoastaan englannin kielellä.
Available at: http://www.eftasurv.int/media/decisions/195-04-COL.pdf
Saatavilla osoitteessa: http://www.eftasurv.int/media/decisions/195-04-COL.pdf
OJ C 236, 1.10.2009 and EEA Supplement No 51, 1.10.2009.
EUVL C 236, 1.10.2009, ja ETA-täydennysosa N:o 51, 1.10.2009.
Liechtensteinisches Landesgesetzblatt 1961, Nr. 7, with subsequent amendments.
Liechtensteinisches Landesgesetzblatt 1961, nro. 7, myöhemmin tehtyine muutoksineen.
Section 2(1) of the 1996 Investment Undertakings Act.
Vuoden 1996 sijoitusyrityslain 2 §:n 1 momentti.
See Section 3(2) of the 1996 Investment Undertakings Act.
Vuoden 1996 sijoitusyrityslain 3 §:n 2 momentti.
See Section 3(3) of the 1996 Investment Undertakings Act.
Vuoden 1996 sijoitusyrityslain 3 §:n 3 momentti.
See Section 39(2) of the 1996 Investment Undertakings Act.
Vuoden 1996 sijoitusyrityslain 39 §:n 2 momentti.
The Liechtenstein authorities have stated that it is impossible to list these fees exhaustively as a fund direction (or the management side of the investment company) is free to levy fees at its own discretion.
Liechtensteinin viranomaiset ovat todenneet, että on mahdotonta luetella näitä palkkioita tyhjentävästi, sillä rahaston johto (tai sijoitusyhtiön hallinnointitoiminto) voi vapaasti harkintansa mukaan periä palkkioita.
Private persons are subject to income tax (Erwerbssteuer) and property tax (Vermögenssteuer), which are not relevant for this investigation.
Yksityishenkilöt maksavat tuloveroa (”Erwerbssteuer”) ja varallisuusveroa ( ”Vermögenssteuer”), joilla ei ole merkitystä tämän tutkinnan kannalta.
The net profit is set in relation to the taxable capital.
Nettovoitto määritetään suhteessa verotettavaan pääomaan.
The tax rate is then set at half the percentage which the net profit constitutes of the taxable capital.
Veroprosentti on tämän johdosta puolet nettovoiton prosenttiosuudesta suhteessa verotettavaan pääomaan.
However, there is a minimum level of 7,5 % and a maximum ceiling of 15 %, see Section 79(2) of the Tax Act.
Veroprosentti on kuitenkin vähintään 7,5 prosenttia ja enintään 15 prosenttia; ks. verolain 79 §:n 2 momentti.
Section 88(d) of the Tax Act.
Ks. verolain 88 d §.
Domiciliary companies are legal entities registered in the public register which only have their seat or an office in Liechtenstein, but do not exercise any commercial or business activity in Liechtenstein.
Domiciliary-yritykset ovat julkiseen rekisteriin merkittyjä erillisiä oikeushenkilöitä, joilla on ainoastaan kotipaikka tai toimisto Liechtensteinissa, mutta ne eivät harjoita kaupallista tai liiketoimintaa kyseisessä maassa.
The tax derogation in favour of domiciliary companies pre-dates the entry of Liechtenstein to the EEA Agreement and is therefore not part of this Decision, which deals only with tax derogations introduced after 1.5.1995, the date of Liechtenstein’s entry to the EEA.
Domiciliary-yritysten hyväksi myönnetystä verohelpotuksesta säädettiin ennen Liechtensteinin liittymistä ETA-sopimukseen, eikä se sen vuoksi kuulu tämän päätöksen soveltamisalaan, joka koskee vain sellaisia verohelpotuksia, jotka ovat tulleet voimaan 1.5.1995 jälkeen eli sen jälkeen, kun Liechtenstein liittyi ETA:an.
Cf. Section 85(2) of the Tax Act in the form of the 1996 amendment, LGBL 1996 Nr. 88.
Ks. verolain 85 §:n 2 momentti, sellaisena kuin se on vuoden 1996 muutoksen jälkeen, LGBL 1996, nro 88.
Sections 88(f), 88(g), 88(h)(3), 88(i)(2) of the 1961 Tax Act, which dealt with the coupon taxation of investment funds were repealed.
Tällöin kumottiin vuoden 1961 verolain 88 f §, 88 g §, 88 h §:n 3 momentti ja 88 i §:n 2 momentti, jotka koskivat sijoitusrahastojen kuponkiverotusta.