natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The updated version of the State Aid Guidelines is published on the Authority’s website: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/
Valtiontuen suuntaviivojen ajantasaistettu versio on saatavilla valvontaviranomaisen verkkosivuilla: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/
Published in OJ C 82, 1.4.2008, p. 1.
Julkaistu EUVL:ssä C 82, 1.4.2008, s. 1.
The following chapter is added to the State Aid Guidelines:
Lisätään seuraava luku suuntaviivoihin valtiontuesta ympäristönsuojelulle:
‘STATE AID FOR ENVIRONMENTAL PROTECTION [1]1.
”VALTIONTUKI YMPÄRISTÖNSUOJELULLE [1]1.
In 1994 the EFTA Surveillance Authority (the Authority) adopted guidelines on State aid for environmental protection.
EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, hyväksyi vuonna 1994 suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle.
In 2001 the Authority adopted new guidelines (OJ L 21, 24.1.2002, p. 32, EEA Supplement No 6) which remained in force initially until the end of 2007 but which were prolonged until new guidelines were adopted.
Vuonna 2001 valvontaviranomainen hyväksyi uudet suuntaviivat (EYVL L 21, 24.1.2002, s. 32, ETA-täydennysosa N:o 6), jotka olivat alkujaan voimassa vuoden 2007 loppuun, mutta joiden voimassaoloa pidennettiin siihen asti, kunnes uudet suuntaviivat hyväksyttiin.
Environmental policy objectives should be taken into account when assessing the compatibility of State aid in the environmental sector, in particular with a view to promoting sustainable development, cf. Articles 73-75 and the ninth recital of the Preamble of the EEA Agreement.
Ympäristöpolitiikan tavoitteet olisi otettava huomioon arvioitaessa valtiontuen soveltuvuutta ympäristöalalle, erityisesti kestävän kehityksen edistämiseksi, ks. ETA-sopimuksen 73–75 artikla ja johdanto-osan yhdeksäs kappale.
Accordingly, competition policy and environmental policy are not mutually antagonistic, but the requirements of environmental protection need to be integrated into the definition and implementation of competition policy, in particular so as to promote sustainable development.
Kilpailupolitiikka ja ympäristöpolitiikka eivät siten ole vastakkaisia toimintalinjoja, vaan ympäristönsuojeluvaatimukset on sisällytettävä kilpailupolitiikan määritelmiin ja toteuttamiseen kestävän kehityksen edistämiseksi.
State aid policy and Energy Policy for Europe
Euroopan valtiontuki- ja energiapolitiikka
The European Commission has adopted new European Community guidelines on State aid for environmental protection.
Euroopan komissio on hyväksynyt uudet Euroopan yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle.
The Community guidelines constitute instruments to implement the (i) spring 2007 European Council conclusions which called for the pursuit of actions to develop a sustainable integrated Energy Policy for Europe; and (ii) the “Energy Action Plan” which forms part of the Energy Policy for Europe.
Yhteisön suuntaviivoilla pannaan täytäntöön i) kevään 2007 Eurooppa-neuvoston päätelmät, joissa kehotettiin ryhtymään toimiin kestävän ja yhtenäisen energiapolitiikan kehittämiseksi Euroopalle, ja ii) ’energia-alan toimintasuunnitelma’, joka muodostaa osan Euroopan energiapolitiikasta.
The European Council stated among other things: “Given that energy production and use are the main sources for greenhouse gas emissions, an integrated approach to climate and energy policy is needed to realise this objective.
Eurooppa-neuvosto totesi muun muassa, että ’koska energiantuotanto ja -käyttö ovat kasvihuonekaasupäästöjen suurimmat lähteet, tämän tavoitteen toteuttamiseksi tarvitaan yhdennetty lähestymistapa ilmasto- ja energiapolitiikkaan.
Integration should be achieved in a mutually supportive way.
Tämä olisi saatava aikaan siten, että nämä molemmat politiikat täydentävät toisiaan.
With this in mind the Energy Policy for Europe (EPE) will pursue the following three objectives, fully respecting the Member States’ choice of energy mix and sovereignty over primary energy sources and underpinned by a spirit of solidarity amongst Member States:
Jäsenvaltioiden keskinäiseen solidaarisuuteen perustuvassa Euroopan energiapolitiikassa ei puututa millään tavoin jäsenvaltioiden energialähteiden valintaan eikä niiden määräysvaltaan primaarienergialähteiden käytössä, ja sen kolme tavoitetta ovat:
increasing security of supply,
toimitusvarmuuden lisääminen;
ensuring the competitiveness of European economies and the availability of affordable energy,
Euroopan talouksien kilpailukyvyn ja energian kohtuuhintaisuuden varmistaminen;
promoting environmental sustainability and combating climate change.”
ympäristön kestävyyden edistäminen ja ilmastonmuutoksen torjuminen’.
The European Council also supported a comprehensive Energy Action Plan for the period 2007-2009 and invited the Commission to submit amongst others a proposal for a review of the Community guidelines on State aid for environmental protection.
Eurooppa-neuvosto tuki myös kattavaa energia-alan toimintasuunnitelmaa vuosiksi 2007–2009 ja pyysi komissiota toimittamaan muun muassa ehdotuksen, jolla tarkistetaan yhteisön suuntaviivoja valtiontuesta ympäristönsuojelulle.
The EFTA States have introduced many measures to enhance environmental protection.
EFTA-valtiot ovat ottaneet käyttöön monia toimenpiteitä, joilla parannetaan ympäristönsuojelua.
State aid policy and environmental protection
Valtiontukipolitiikka ja ympäristönsuojelu
State aid measures can sometimes be effective tools for achieving objectives of common interest, thereby correcting market failures, which improve the functioning of markets and enhance competitiveness.
Valtiontukitoimenpiteet voivat toisinaan auttaa tehokkaasti saavuttamaan yhteisen edun mukaisia tavoitteita ja korjaamaan markkinoiden toiminnan puutteita, mikä parantaa markkinoiden toimivuutta ja lisää kilpailukykyä.
The “State aid Action Plan — Less and better targeted state aid: a roadmap for state aid reform 2005-2009” [2] explains that State aid may be conducive to the objective of the environmental protection which can provide opportunities for innovation, create new markets and increase competitiveness through resource efficiency and new investment opportunities.
Asiakirjassa ’Valtiontuen toimintasuunnitelma – Valtiontukien vähentäminen ja tarkempi kohdentaminen: suunnitelma valtiontuen uudistamiseksi vuosina 2005–2009’ [2] todetaan, että valtiontuki voi edistää ympäristönsuojelua, mikä voi tarjota innovointimahdollisuuksia, luoda uusia markkinoita ja parantaa kilpailukykyä tehostamalla resurssien käyttöä ja lisäämällä investointeja.
Since the Community guidelines on aid for environmental protection is based on the “State aid Action Plan” such considerations will also be taken into account when the Authority assesses compatibility of State aid with the functioning of the EEA Agreement.
Koska yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle perustuvat ’valtiontuen toimintasuunnitelmaan’, tällaiset seikat otetaan myös huomioon, kun valvontaviranomainen arvioi valtiontuen soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan.
The policy background for the current guidelines also includes Decision No 1600/2002/EC of the European Parliament and of the Council of 22 July 2002 laying down the Sixth Community Environment Action Programme [3] (hereafter referred to as the “Sixth Environment Action Programme”), incorporated in the EEA Agreement through Article 3, point 7(d) of Protocol 31, identifies priority areas for actions to protect the environment [4].
Nykyisten suuntaviivojen poliittisena taustana on myös kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta 22 päivänä heinäkuuta 2002 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1600/2002/EY [3], jäljempänä ’kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma’, joka on sisällytetty ETA-sopimukseen pöytäkirjassa 31 olevan 3 artiklan 7 kohdan d alakohdalla. Päätöksessä määritellään ensisijaiset alat [4], joilla tarvitaan ympäristönsuojelutoimia.
The primary objective of State aid control in the field of environmental protection is to ensure that State aid measures will result in a higher level of environmental protection than would occur without the aid and to ensure that the positive effects of the aid outweigh its negative effects in terms of distortions of competition, taking account of the polluter pays principle (hereafter “PPP”) established by Article 73 of the EEA Agreement.
Ympäristönsuojelun valtiontukien valvonnan päätavoitteena on varmistaa, että valtiontukitoimenpiteillä saavutetaan ympäristönsuojelun taso, joka on parempi kuin ilman tukea saavutettava taso, ja että tuesta saatu hyöty ylittää sen kilpailua vääristävät vaikutukset, kun otetaan huomioon saastuttaja maksaa -periaate, jäljempänä ’aiheuttamisperiaate’, josta määrätään ETA-sopimuksen 73 artiklassa.
Economic activities can harm the environment not least through pollution.
Taloudellisella toiminnalla saatetaan vahingoittaa ympäristöä erityisesti siitä aiheutuvan pilaantumisen vuoksi.
In certain cases, in the absence of government intervention, undertakings can avoid bearing the full cost of the environmental harm arising from their activities.
Tietyissä tapauksissa yritykset voivat ilman valtion väliintuloa välttyä maksamasta kaikkia toimintojensa aiheuttamista ympäristöhaitoista koituvia kustannuksia.
As a result, the market fails to allocate resources in an efficient manner, since the (negative) external effects of production are not taken into account by the producer, but are borne by society as a whole.
Tämän seurauksena markkinat eivät pysty jakamaan resursseja tehokkaasti, koska tuottaja ei ota huomioon tuotannon (kielteisiä) ulkoisvaikutuksia, vaan niistä vastaa koko yhteiskunta.
According to the PPP, these negative externalities can be tackled by ensuring that the polluter pays for its pollution, which implies full internalisation of environmental costs by the polluter.
Aiheuttamisperiaatteen mukaan näitä kielteisiä ulkoisvaikutuksia voidaan vähentää varmistamalla, että ympäristön pilaantumista aiheuttavan toiminnan harjoittaja maksaa aiheuttamaansa pilaantumiseen liittyvät kustannukset. Tämä merkitsee ympäristökustannusten sisällyttämistä kokonaisuudessaan pilaantumisen aiheuttajan kustannuksiin.
This is intended to ensure that the private costs (borne by the undertaking) reflect the true social costs of the economic activity.
Näin pyritään varmistamaan, että (yrityksen kattamat) yksityiset kustannukset perustuvat taloudellisesta toiminnasta yhteiskunnalle aiheutuviin todellisiin kustannuksiin.
Full implementation of the PPP would thus lead to correction of the market failure.
Aiheuttamisperiaatteen täysipainoinen noudattaminen mahdollistaisi sen vuoksi markkinahäiriöiden poistamisen.
The PPP can be implemented either by setting mandatory environmental standards or by market-based instruments [5].
Aiheuttamisperiaate voidaan panna täytäntöön joko antamalla velvoittavia ympäristönormeja tai markkinapohjaisin välinein [5].
Some of the market-based instruments may involve the granting of State aid to all or some of the undertakings which are subject to them.
Joihinkin markkinapohjaisiin välineisiin saattaa liittyä valtiontuen myöntämistä kaikille niiden piiriin kuuluville yrityksille tai osalle yrityksistä.
Although there are currently limits to the application of the PPP, this regulatory failure should not prevent EFTA States from imposing requirements for environmental protection that go beyond Community requirements [6] and from reducing negative externalities to the greatest possible extent.
Vaikka aiheuttamisperiaatteen soveltamiseen liittyy tällä hetkellä rajoituksia, sääntelyyn liittyvät puutteet eivät saisi estää EFTA-valtioita asettamasta yhteisön vaatimuksia [6] tiukempia ympäristönsuojeluvaatimuksia ja pyrkimästä supistamaan pilaantumisen kielteiset ulkoisvaikutukset minimiin.
In order to increase the level of environmental protection, EFTA States may want to use State aid to create incentives on an individual level (at the level of the undertaking) to achieve a higher level of environmental protection than required by Community standards or to increase the environmental protection in the absence of Community standards.
Saavuttaakseen korkeamman ympäristönsuojelun tason EFTA-valtiot voivat olla halukkaita käyttämään valtiontukia kannustaakseen yksittäisellä tasolla (yrityksen tasolla) pyrkimään yhteisön normeilla saavutettua ympäristönsuojelun tasoa korkeammalle tasolle tai, kun yhteisön normeja ei ole, parantamaan ympäristönsuojelua.
They may also set national standards or environmental taxation at a higher level than that required by Community legislation or they may use environmental taxation to implement PPP unilaterally in the absence of Community legislation.
Ne voivat myös ottaa käyttöön yhteisön lainsäädännön vaatimuksia tiukempia kansallisia normeja tai korkeampia ympäristöveroja tai käyttää ympäristöveroja aiheuttamisperiaatteen täytäntöönpanemiseksi yksipuolisesti silloin, kun vastaavaa yhteisön lainsäädäntöä ei ole.
According to the Community guidelines on aid for environmental protection aid to undertakings which go beyond Community standards may be declared compatible with the common market on certain conditions.
Valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen mukaan yrityksille myönnettävä tuki, joka ylittää yhteisön normit, voidaan katsoa tietyin edellytyksin yhteismarkkinoille soveltuvaksi.
Similarly, aid in the form of reductions or exemptions from harmonised Community taxes can on certain conditions be considered compatible with the common market.
Samoin yhteisön tasolla yhdenmukaistetuista veroista veronalennusten tai verovapautusten muodossa myönnettävä tuki voidaan tietyin edellytyksin katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi.
Certain legislation establishing such Community standards may not be incorporated into the EEA Agreement.
Tiettyjä säännöksiä, joissa vahvistetaan tällaisia yhteisön normeja, ei välttämättä sisällytetä ETA-sopimukseen.
Moreover, Community legislation on tax harmonisation falls as such outside the scope of the EEA Agreement.
Verotuksen yhtenäistämistä koskeva yhteisön lainsäädäntö ei myöskään sellaisenaan kuulu ETA-sopimuksen soveltamisalaan.
Nonetheless, with a view to ensure a uniform application of State aid provisions and equal conditions of competition throughout the European Economic Area (the EEA) the Authority will in general apply the same points of reference as that of the Community guidelines when assessing the compatibility of environmental aid with the functioning of the EEA Agreement, while taking into account the particular legislative situation of the EFTA States.
Jotta kuitenkin varmistettaisiin valtiontukisäännösten ja tasavertaisten kilpailuedellytysten yhtenäinen soveltaminen koko Euroopan talousalueella, valvontaviranomainen soveltaa yhteisön suuntaviivoja vastaavia vertailuarvoja arvioidessaan ympäristötuen soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan. Tällöin otetaan kuitenkin huomioon EFTA-valtioiden oma lainsäädäntö.
This implies that the present guidelines make reference to relevant Community standards and Community tax harmonisation measures where such have been adopted.
Tämä merkitsee, että nykyisissä suuntaviivoissa viitataan vastaaviin yhteisön normeihin ja yhteisön verotuksen yhdenmukaistamistoimiin, jos tällaisia on hyväksytty.
The Authority emphasises that such references to Community legislation do not imply that the EFTA States are obliged to comply with the Community legislation when such legislation has not been implemented in the EEA Agreement [7].
Valvontaviranomainen korostaa, etteivät viittaukset yhteisön lainsäädäntöön tarkoita, että EFTA-valtioiden olisi noudatettava yhteisön lainsäädäntöä, jos tällaista lainsäädäntöä ei ole pantu täytäntöön ETA-sopimuksella [7].
They serve only as a basis for assessing the compatibility of aid measures with the functioning of the EEA Agreement in terms of Article 61(3) of the Agreement.11.
Ne muodostavat ainoastaan perustan, jota vasten arvioidaan tukitoimenpiteiden soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan mukaisesti.11.
The Authority considers that it is necessary to revise the State aid Guidelines on environmental protection in order to meet similar objectives as those set out in the State Aid Action Plan, in particular to ensure better targeted aid, improved economic analysis and more effective procedures.
Valvontaviranomainen katsoo, että valtiontuen toimintasuunnitelman mukaisten tavoitteiden saavuttaminen, erityisesti tuen parempi kohdentaminen, taloudellisten perusteiden ottaminen laajemmin huomioon ja menettelyiden tehostaminen, edellyttävät valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen suuntaviivojen tarkistamista.
Furthermore, the Authority considers it necessary to take into account developments in environmental policy and environmental technologies and to adjust the rules in the light of experience.
Näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää valvontaviranomaisen mukaan lisäksi ympäristöpolitiikan ja ympäristöteknologioiden alalla tapahtuvan kehityksen ottamista huomioon ja sääntöjen mukauttamista aiempien kokemusten perusteella.
The Authority will apply these Guidelines in the assessment of environmental aid, thereby increasing legal certainty and the transparency of its decision-making.
Valvontaviranomainen soveltaa jatkossa näitä suuntaviivoja arvioidessaan ympäristönsuojeluun myönnettäviä valtiontukia. Tämä lisää valvontaviranomaisen päätöksentekomenettelyiden oikeusvarmuutta ja avoimuutta.
Aid for environmental protection will primarily be justified on the basis of Article 61(3)(c) of the EEA Agreement.
Ympäristönsuojelutuen myöntäminen perustuu pääasiassa ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohtaan.
These Guidelines replace the State aid Guidelines on aid for environmental protection that came into force in 2001 [8].
Näillä suuntaviivoilla [8] korvataan vuonna 2001 voimaan tulleet suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle.
Guidelines are given for two types of assessments: a standard assessment for measures involving aid under a certain threshold or aid granted to installations with a production capacity below a certain threshold (Chapter 3) and a detailed assessment for measures involving aid above that threshold or aid granted to installations with a production capacity above that threshold as well as for aid granted to new plants producing renewable energy where the aid amount is based on a calculation of the external costs avoided (Chapter 5).
Näissä suuntaviivoissa annetaan säännöt kahdentyyppisten arviointien laatimiseksi: perusarviointien laatimiseksi tietyn kynnysarvon alittavista tukea koskevista toimenpiteistä tai tuesta, joka on myönnetty laitoksille, joiden tuotantokapasiteetti on alle tietyn kynnysarvon (3 luku), ja yksityiskohtaisten arviointien laatimiseksi tukea koskevista toimenpiteistä, kun tuen määrä ylittää kyseisen kynnysarvon ja kun tukea myönnetään uusiutuvaa energiaa tuottaville uusille laitoksille, tai tuesta, joka on myönnetty laitoksille, joiden tuotantokapasiteetti ylittää kyseisen kynnysarvon ja kyseisen tuen määrä lasketaan vältettyjen ulkoisten kustannusten perusteella (5 luku).
These Guidelines will be applied to all measures notified to the Authority (either because the measure is not covered by a block exemption regulation (BER) or a BER imposes an obligation to notify aid individually, or because the EFTA State concerned decides to notify a measure which could in principle have been exempted under a BER), as well as in the assessment of all non-notified aid after the adoption of these Guidelines.
Näitä suuntaviivoja sovelletaan kaikkiin valvontaviranomaiselle ilmoitettuihin toimenpiteisiin, jotka ilmoitetaan joko sen vuoksi, että toimenpide ei kuulu ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisalaan, sen vuoksi, että ryhmäpoikkeusasetuksessa säädetään velvollisuudesta ilmoittaa tuesta erikseen, tai sen vuoksi, että kyseinen EFTA-valtio päättää ilmoittaa toimenpiteen, jolle voitaisiin periaatteessa myöntää poikkeus ryhmäpoikkeusasetuksen nojalla. Lisäksi näitä suuntaviivoja sovelletaan, kun on kyse ilmoittamatta jätetyn tuen arvioinnista näiden suuntaviivojen hyväksymisen jälkeen.
The balancing test and its application to aid for environmental protection
Tasapainotesti ja sen soveltaminen ympäristönsuojeluun myönnettävään tukeen
Less and better targeted aid, balancing test for the assessment of aid
Tuen vähentäminen ja tarkempi kohdentaminen sekä tasapainotesti tuen arvioimiseksi
In the State aid Action Plan, referred to above, the Commission announced that it will “when relevant, strengthen its economic approach to State aid analysis.”
Edellä mainitussa valtiontuen toimintasuunnitelmassa ilmoitetaan, että ’komissio aikoo tarvittaessa tehostaa valtiontukien arviointiin soveltamaansa taloudellista lähestymistapaa’.
In assessing whether an aid measure can be deemed compatible with the functioning of the EEA Agreement, the Authority balances the positive impact of the aid measure in reaching an objective of common interest against its potentially negative side effects, such as distortion of trade and competition.
Arvioidessaan tukitoimenpiteen soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan valvontaviranomainen vertaa niitä myönteisiä vaikutuksia, joita tukitoimenpiteellä on yhteisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamisen kannalta, niihin kielteisiin kauppaa ja kilpailua vääristäviin sivuvaikutuksiin, joita tuella voi olla.
The State aid Action Plan, building on existing practice, has formalised this balancing exercise in what has been termed a “balancing test” [9].
Tämä nykykäytäntöön perustuva vertailu esitetään valtiontuen toimintasuunnitelmassa [9] nk. tasapainotestin muodossa. Tasapainotestissä on kolme vaihetta.
It operates in three steps; the first two steps address the positive effects of the State aid and the third addresses the negative effects and resulting balancing of the positive and negative effects.
Kahdessa ensimmäisessä vaiheessa käsitellään valtiontuen myönteisiä vaikutuksia ja kolmannessa kielteisiä vaikutuksia sekä myönteisten ja kielteisten vaikutusten välistä tasapainoa.
The balancing test is structured as follows:
Tasapainotestissä tarkastellaan seuraavia kysymyksiä:
Is the aid measure aimed at a well-defined objective of common interest? (for example: growth, employment, cohesion, environment, energy security).
Pyritäänkö tukitoimenpiteellä selkeästi määriteltyyn yhteisen edun mukaiseen tavoitteeseen (esimerkiksi kasvu, työllisyys, koheesio, ympäristönsuojelu, energiavarmuus)?
In the context of these Guidelines, the relevant common interest objective is the protection of the environment.
Nykyisten suuntaviivojen mukaan yhteisen edun mukainen tavoite on ympäristönsuojelu.
Is the aid well designed to deliver the objective of common interest that is to say, does the proposed aid address the market failure or other objective?
Onko tuki suunniteltu siten, että se mahdollistaa yhteisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamisen, toisin sanoen mahdollistaako ehdotettu tuki markkinahäiriön poistamisen tai muun tavoitteen saavuttamisen?
is State aid an appropriate policy instrument?
Onko valtiontuki sopivin toimintaväline?
is there an incentive effect, namely does the aid change the behaviour of undertakings?
Onko tuella kannustava vaikutus eli muuttaako tuki yritysten käyttäytymistä?
is the aid measure proportional, namely could the same change in behaviour be obtained with less aid?
Onko tuki oikeasuhteista eli voitaisiinko sama käyttäytymisen muutos saada aikaan vähemmällä tuella?
This balancing test is applicable to the design of State aid rules as well as to the assessment of cases.
Tasapainotestiä voidaan soveltaa valtiontukisääntöjen laatimiseen ja eri tapausten arviointiin.
The objective of common interest addressed by the Guidelines
Suuntaviivoissa mainittu yhteisen edun mukainen tavoite
The ninth recital of the Preamble to the EEA Agreement states the EFTA States’ determination to preserve, protect and improve the quality of the environment and stipulates that sustainable development is one of their objectives.
ETA-sopimuksen johdanto-osan yhdeksännessä kappaleessa todetaan, että EFTA-valtiot ovat sitoutuneita säilyttämään, suojelemaan ja parantamaan ympäristön laatua ja että kestävä kehitys on yksi niiden tavoitteista.