natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, the national court must also order the recovery of illegality interest in circumstances in which, exceptionally, there is no obligation to order full recovery.
Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin määrättävä koron perimisestä sääntöjenvastaisuuden ajalta myös olosuhteissa, joissa tuomioistuimella ei poikkeuksellisesti ole velvollisuutta määrätä koko tukimäärän takaisinperintää.
The national court’s obligation to order recovery of illegality interest therefore remains in place even after a positive Authority decision [57].
Kansallisella tuomioistuimella on velvollisuus määrätä koron perimisestä sääntöjenvastaisuuden ajalta myös silloin, kun valvontaviranomainen on tehnyt tuesta myönteisen päätöksen [57].
This can be of central importance to potential claimants, since it offers a successful remedy also in cases where the Authority has already declared the aid compatible with the functioning of the EEA Agreement.
Tämä voi olla olennaisen tärkeää mahdollisten kantajien kannalta, sillä niiden käytettävissä on tämän ansiosta tehokas oikeussuojakeino myös silloin, kun valvontaviranomainen on jo todennut tuen soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan.
In order to comply with their recovery obligation as regards illegality interest, national courts need to determine the interest amount to be recovered.
Jotta kansalliset tuomioistuimet voivat noudattaa takaisinperintää koskevaa velvollisuuttaan, niiden on määritettävä sääntöjenvastaisuuden ajalta perittävän koron määrä.
The following principles apply in this respect:
Määrityksessä noudatetaan seuraavia periaatteita:
When determining the applicable interest rate and calculation method, national courts should take account of the fact that recovery of illegality interest by a national court serves the same purpose as the Authority’s interest recovery under Article 14 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Määrittäessään sovellettavaa korkotasoa ja koron laskentamenetelmää kansallisten tuomioistuinten olisi otettava huomioon se, että koron, jonka ne määräävät perittäväksi sääntöjenvastaisuuden ajalta, ja koron, jonka valvontaviranomainen määrää perittäväksi valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 14 artiklan nojalla, tarkoitus on sama.
In addition, claims for the recovery of illegality interest are EEA law claims based on Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [59].
Sääntöjenvastaisuuden ajalta perittävän koron maksamista koskevat vaateet ovat lisäksi Euroopan talousalueen oikeuden mukaisia vaateita, jotka perustuvat valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohtaan [59].
The principles of equivalence and effectiveness described under section 1.4.1 of this Chapter therefore apply to these claims.
Niihin sovelletaan sen vuoksi tämän luvun 1.4.1 jaksossa kuvailtuja vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita.
In order to ensure consistency with Article 14 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and to comply with the effectiveness requirement, the Authority considers that the method of interest calculation used by the national court may not be less strict than that foreseen in the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14 July 2004 [60].
Jotta voidaan olla varmoja siitä, että menetelmä, jota kansallinen tuomioistuin käyttää koron laskennassa, on valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 14 artiklan mukainen ja noudattaa tehokkuusvaatimusta, valvontaviranomainen katsoo, että sen on oltava yhtä tiukka kuin 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehdyssä valvontaviranomaisen päätöksessä N:o 195/04/KOL säädetty menetelmä [60].
Consequently, illegality interest must be calculated on a compound basis and the applicable interest rate may not be lower than the reference rate [61].
Korko sääntöjenvastaisuuden ajalta on sen vuoksi laskettava koronkorkona eikä sovellettava korkokanta saa alittaa viitekorkoa [61].
Moreover, in the Authority’s view, it follows from the principle of equivalence that, where the interest rate calculation under national law is stricter than that laid down in the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14 July 2004, the national court will have to apply the stricter national rules also to claims based on Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Jos kansallisen lainsäädännön mukaisessa korkojen laskennassa noudatetaan tiukempia sääntöjä kuin 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehdyn valvontaviranomaisen päätöksen N:o 195/04/KOL mukaisessa laskennassa, vastaavuusperiaatteen soveltaminen aiheuttaa valvontaviranomaisen näkemyksen mukaan lisäksi sen, että kansallisen tuomioistuimen on sovellettava tiukempia kansallisia sääntöjä myös valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohtaan perustuviin vaateisiin.
The start date for the interest calculation will always be the day on which the unlawful aid was put at the disposal of the beneficiary.
Koron laskenta alkaa aina päivästä, jona sääntöjenvastainen tuki asetettiin tuensaajan käyttöön.
The end date depends on the situation at the time of the national judgment.
Päättymispäivä riippuu tilanteesta kansallisen tuomioistuimen antaman tuomion aikaan.
If the Authority has already approved the aid, the end date is the date of the Authority’s decision.
Jos valvontaviranomainen on jo hyväksynyt tuen, päättymispäivä on päivä, jona valvontaviranomainen tekee päätöksensä.
Otherwise, illegality interest accumulates for the whole period of unlawfulness until the date of actual repayment of the aid by the beneficiary.
Muussa tapauksessa korko sääntöjenvastaisuuden ajalta kertyy koko sääntöjenvastaisuuden ajalta siihen saakka, kunnes tuensaaja todella on maksanut tuen takaisin.
In line with the case law of the European Court of Justice, illegality interest also needs to be applied for the period between the adoption of a positive Authority decision and the subsequent annulment of this decision by the EFTA Court [62].
Kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä on vahvistettu, korkoa sääntöjenvastaisuuden ajalta on myös tarpeen soveltaa jaksoon, joka on kulunut valvontaviranomaisen tekemän myönteisen päätöksen ja sen ajankohdan välillä, jolloin EFTAn tuomioistuin kumoaa kyseisen päätöksen [62].
In case of doubt, the national court may ask the Authority for support under section 2 of this Chapter.
Ongelmatilanteissa kansallinen tuomioistuin voi pyytää valvontaviranomaiselta apua tämän luvun 2 jakson mukaisesti.
Damages claims
Vahingonkorvauskanteet
National courts may be required to uphold claims for compensation for damage caused to competitors of the beneficiary and to other third parties by the unlawful state aid [63].
Kansalliset tuomioistuimet saattavat joutua käsittelemään vahingonkorvauskanteita, joita tuensaajan kilpailijat ja muut kolmannet esittävät sääntöjenvastaisesta valtiontuesta aiheutuneen vahingon perusteella [63].
Such damages actions are usually directed at the state aid granting authority.
Tällaisten vahingonkorvauskanteiden kohteena on yleensä valtiontuen myöntämisestä vastaava viranomainen.
They can be particularly important for the claimant, since, contrary to actions aimed at mere recovery, a successful damages action provides the claimant with direct financial compensation for suffered loss.
Vahingonkorvauskanteilla voi olla erityisen suuri merkitys kantajalle, sillä toisin kuin pelkkään takaisinperintään tähtäävät kanteet, hyväksytyt vahingonkorvauskanteet turvaavat kantajalle suoran rahallisen korvauksen kärsitystä vahingosta.
Such challenges are obviously dependent on national legal rules.
Tällaisten vaatimusten esittäminen riippuu luonnollisesti kansallisista oikeussäännöistä.
In this respect, the Authority emphasises that national courts should use all appropriate devices and remedies and apply all relevant provisions of national law to give effect to the national law implementing the last sentence of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and protect rights which that law confers on individuals and economic operators.
Tältä osin valvontaviranomainen painottaa sitä, että kansallisten tuomioistuinten olisi näin ollen käytettävä kaikkia asianmukaisia menetelmiä ja sovellettava kaikkia asiaankuuluvia kansallisen oikeuden säännöksiä pannakseen täytäntöön valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen ja suojellakseen yksilöille ja talouden toimijoille lainsäädännössä annettuja oikeuksia.
Irrespective of the possibility to claim damages under national law, breaches of the standstill obligation can in principle give rise to damages claims based on the case law of the EFTA Court [64].
Vaikka vahingosta voidaan hakea korvausta kansallisen lainsäädännön mukaan, toimenpiteistä pidättäytymistä koskevan velvollisuuden rikkomisista voidaan periaatteessa nostaa vahingonkorvauskanteita EFTAn tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella [64].
EFTA States are required to compensate for loss and damage caused to individuals as a result of breaches of obligations under both secondary acts of the EEA legislation and the main part of the EEA Agreement [65].
EFTA-valtioiden edellytetään korvaavan yksityisille Euroopan talousalueen lainsäädännön alemmanasteisten säädösten ja ETA-sopimuksen pääosan mukaisten velvoitteiden rikkomisesta aiheutuneet menetykset ja vahingot [65].
Such liability exists where: (i) the rule of law infringed is intended to confer rights on individuals; (ii) the breach is sufficiently serious; and (iii) there is a direct causal link between the breach of the Member State’s obligation and the damage suffered by the injured parties [66].
Tällainen vastuuvelvollisuus on olemassa, kun i) rikotulla oikeusnormilla on tarkoitus antaa oikeuksia yksityisille, ii) rikkomus on riittävän vakava ja iii) jäsenvaltiolle asetetun velvollisuuden rikkomisen ja vahinkoa kärsineelle osapuolelle aiheutuneen vahingon välillä on suora syy-yhteys [66].
The first requirement (EEA law obligation aimed at protecting individual rights) is, in the view of the Authority, met in relation to violations of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Ensimmäinen vaatimus (Euroopan talousalueen oikeuden mukainen velvollisuus, jonka tarkoituksena on suojata yksityisten oikeuksia) täyttyy, kun on kyse valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan rikkomisesta.
The EFTA Court has held that a rule of law infringed is considered to confer rights on individuals when the relevant provision is unconditional and sufficiently precise [67].
EFTAn tuomioistuimen mukaan rikotun oikeusnormin katsotaan antavan oikeuksia yksityisille, kun asianomainen määräys on ehdoton ja riittävän täsmällinen [67].
As stated in paragraph 22 above, the Authority considers this criteria to be fulfilled in Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Kuten edellä 22 kohdassa todetaan, valvontaviranomainen katsoo näiden arviointiperusteiden täyttyvän valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdassa.
The requirement of a sufficiently serious breach of EEA law will also generally be met as regards Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Riittävän ilmeistä Euroopan talousalueen oikeuden rikkomista koskeva vaatimus täyttyy yleensä myös silloin, kun on kyse valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan rikkomisesta.
The EFTA Court has held that this depends on whether, in the exercise of its legislative powers, a Contracting Party to the EEA Agreement has manifestly and gravely disregarded the limits on its discretion.
EFTAn tuomioistuin on katsonut, että tämä riippuu siitä, onko ETA-sopimuksen sopimuspuoli lainsäädäntövaltaansa käyttäessään ylittänyt selvällä ja vakavalla tavalla sen toimivallan käytölle asetetut rajat.
In order to determine whether this condition is met, all factors that characterise the situation must be taken into account.
Tämän edellytyksen täyttymistä arvioitaessa on otettava huomioon kaikki tilannetta koskevat seikat.
However, with regard to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, EFTA State authorities have no discretion not to notify state aid measures.
EFTA-valtioiden viranomaisilla ei kuitenkaan ole harkintavaltaa olla ilmoittamatta valtiontukitoimenpiteistä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
They are, in principle, under an absolute obligation to notify all such measures prior to their implementation.
Niillä on lähtökohtaisesti ehdoton velvollisuus ilmoittaa kaikista toimenpiteistä ennen niiden täytäntöönpanoa.
Although the EFTA Court may take the excusability of the relevant breach of EEA law into account [69], in the presence of state aid, EFTA State authorities should be fully aware of this obligation and cannot normally argue that they were not aware of the standstill obligation.
Vaikka EFTAn tuomioistuin voi ottaa huomioon Euroopan talousalueen oikeuden rikkomisen anteeksiannettavuuden [69], valtiontuen tapauksessa EFTA-valtioiden viranomaisten pitäisi olla täysin tietoisia tästä velvoitteesta eivätkä ne yleensä voi väittää, etteivät ne olleet tietoisia velvollisuudesta pidättäytyä toimenpiteistä.
In case of doubt, EFTA States can always notify the measure to the Authority for reasons of legal certainty [70].
Epävarmoissa tilanteissa EFTA-valtiot voivat aina ilmoittaa toimenpiteestä valvontaviranomaiselle oikeusvarmuuteen liittyvistä syistä [70].
The third requirement that the breach of EEA law must have caused an actual and certain financial damage to the claimant can be met in various ways.
Kolmannen vaatimuksen, jonka mukaan Euroopan talousalueen oikeuden rikkomisen on pitänyt aiheuttaa todellista ja varmaa taloudellista vahinkoa kantajalle, voidaan katsoa täyttyvän monella eri tavalla.
The claimant will often argue that the aid was directly responsible for a loss of profit.
Kantajat väittävät usein, että tuki oli tulonmenetyksen välitön aiheuttaja.
When confronted with such a claim, the national court should take account of the following considerations:
Tutkiessaan tällaisia väitteitä kansallisten tuomioistuinten olisi otettava huomioon seuraavat näkökohdat:
By virtue of the EEA law requirements of equivalence and effectiveness [71], national rules may not exclude an EFTA State’s liability for loss of profit [72].
Euroopan talousalueen oikeuden vastaavuus- ja tehokkuusvaatimusten [71] mukaisesti kansallisissa säännöissä ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että EFTA-valtio on vastuussa tulonmenetyksestä [72].
Damage under EEA law can exist regardless of whether the breach caused the claimant to lose an asset or whether it prevented the claimant from improving his asset position.
Euroopan talousalueen oikeuden mukainen vahinko on voinut aiheutua riippumatta siitä, menettikö kantaja varoja rikkomisen vuoksi tai estikö rikkominen kantajaa parantamasta varallisuusasemaansa.
Should national law contain such an exclusion, the national court would need to leave the provision unapplied as regards damages claims under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Jos tällainen mahdollisuus suljetaan pois kansallisessa lainsäädännössä, kansallisen tuomioistuimen olisi pidätyttävä kyseisen säännöksen soveltamisesta, kun on kyse valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohtaan perustuvista vahingonkorvausvaatimuksista.
Determining the actual amount of lost profit will be easier where the unlawful aid enabled the beneficiary to win over a contract or a specific business opportunity from the claimant.
Menetettyjen tulojen todellinen määrä on helpompi määrittää, jos sääntöjenvastainen tuki oli syynä siihen, että kantaja menetti sopimuksen tai tietyn liiketoimen tuensaajalle.
The national court can then calculate the revenue which the claimant was likely to generate under this contract.
Kansallinen tuomioistuin voi laskea tulot, jotka kantaja olisi todennäköisesti saanut kyseisen sopimuksen seurauksena.
In cases where the contract has already been fulfilled by the beneficiary, the national court would also take account of the actual profit generated.
Jos tuensaaja on jo hoitanut sopimuksen mukaan sille kuuluvat tehtävät, kansallinen tuomioistuin ottaa huomioon myös saadut todelliset tulot.
More complicated damage assessments are necessary where the aid merely leads to an overall loss of market share.
Jos tuki aiheuttaa pelkästään markkinaosuuden menetyksen, tarvitaan monimutkaisempia vahinkoarvioita.
One possible way for dealing with such cases could be to compare the claimant’s actual income situation (based on the profit and loss account) with the hypothetical income situation had the unlawful aid not been granted.
Yksi mahdollinen tapa käsitellä tällaisia tapauksia voisi olla kantajan todellisen tulotilanteen (joka ilmenee tuloslaskelmasta) vertaaminen siihen hypoteettiseen tulotilanteeseen, joka vallitsisi, jos sääntöjenvastaista tukea ei olisi myönnetty.
There may be circumstances where the damage suffered by the claimant exceeds the lost profit.
On mahdollista, että kantajan kärsimä vahinko ylittää tulonmenetyksen.
This could, for example, be the case where, as a consequence of the unlawful aid, the claimant is forced out of business (e.g. through insolvency).
Tilanne voi olla tämä esimerkiksi silloin, kun kantaja joutuu lopettamaan liiketoimintansa sääntöjenvastaisen tuen seurauksena (esim. maksukyvyttömyyden vuoksi).
The possibility to claim damages is, in principle, independent of any parallel investigation by the Authority concerning the same aid measure.
Mahdollisuus hakea vahingonkorvauksia ei lähtökohtaisesti riipu mahdollisista rinnakkaistutkimuksista, jotka valvontaviranomainen on aloittanut saman tukitoimenpiteen tutkimiseksi.
Such an ongoing investigation does not release the national court from its obligation to safeguard individual rights under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [73].
Tällainen meneillään oleva tutkinta ei vapauta kansallista tuomioistuinta valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesta velvollisuudesta suojella yksityisten oikeuksia [73].
Since the claimant may be able to demonstrate that he suffered loss due to the premature implementation of the aid, and, more specifically, as a result of the beneficiary’s illegal time advantage, successful damages claims are also not ruled out where the Authority has already approved the aid by the time the national court decides [74].
Koska kantaja saattaa kyetä osoittamaan, että sille aiheutui vahinkoa tuen ennenaikaisen täytäntöönpanon ja erityisesti tuensaajan sääntöjenvastaisesti saaman ajallisen edun vuoksi, ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että vahingonkorvausvaatimukset hyväksytään myös silloin, kun valvontaviranomainen on jo hyväksynyt tuen ennen kuin kansallinen tuomioistuin tekee päätöksensä [74].
National procedural rules will sometimes allow the national court to rely on reasonable estimates for the purpose of determining the actual amount of damages to be granted to the claimant.
Kansallisissa menettelysäännöissä annetaan joissakin tapauksissa kansallisille tuomioistuimille mahdollisuus kohtuullisten arvioiden käyttöön kantajalle korvattavan todellisen vahingon määrän määrityksessä.
Where that is the case, and provided the principle of effectiveness [75] is respected, the use of such estimates would also be possible in relation to damages claims arising from Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Kun näin on, kohtuullisten arvioiden käyttö on mahdollista myös valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisten vahingonkorvauskanteiden yhteydessä edellyttäen, että tehokkuusperiaatetta [75] noudatetaan.
This can be a useful tool for national courts which face difficulties in relation to the calculation of damages.
Tästä mahdollisuudesta voi olla hyötyä niille kansallisille tuomioistuimille, joilla on vaikeuksia vahingonkorvausten laskennassa.
The legal prerequisites for damages claims under EEA law and issues of damages calculation can also form the basis of requests for assistance from the Authority under section 2 of this Chapter.
Valvontaviranomaiselta voidaan pyytää apua tämän luvun 2 jakson mukaisesti myös kysymyksissä, jotka koskevat oikeudellisia edellytyksiä vahingonkorvauskanteiden nostamiselle Euroopan talousalueen oikeuden mukaisesti ja vahingonkorvausten laskentaa.
Damages claims against the beneficiary
Tuensaajille esitettävät vahingonkorvausvaatimukset
As described above, potential claimants are entitled to bring damages claims against the state aid granting authority.
Kuten edellä todettiin, mahdollisilla kantajilla on oikeus esittää vahingonkorvausvaatimuksia valtiontuen myöntäville viranomaisille.
However, there may be circumstances in which the claimant prefers to claim damages directly from the beneficiary.
Tietyissä olosuhteissa kantaja saattaa kuitenkin hakea mieluummin vahingonkorvausta suoraan tuensaajalta.
As Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement does not impose any direct obligation on the beneficiary of state aid, EEA law does not give any basis for such claims [76].
Koska valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdassa ei aseteta suoria velvollisuuksia valtiontuen saajalle, Euroopan talousalueen oikeudessa ei ole perustaa kyseisille kanteille [76].
However, this does not in any way prejudice the possibility of a successful damages action against the beneficiary on the basis of substantive national law.
Tämä ei kuitenkaan estä millään tavalla tuensaajaa vastaan nostetun vahingonkorvauskanteen menestymistä kansallisen aineellisen oikeuden perusteella.
In this context, potential claimants must rely on national rules governing non-contractual liability [77].
Tässä yhteydessä mahdollisten kantajien on vedottava sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevien kansallisten säännösten soveltamiseen [77].
The duty of national courts to draw the necessary legal consequences from violations of the standstill obligation is not limited to their final judgments.
Kansallisten tuomioistuinten velvollisuus määrätä asianmukaisia oikeudellisia seuraamuksia toimenpiteistä pidättäytymistä koskevan velvollisuuden rikkomisten vuoksi ei rajoitu pelkästään niiden antamiin lopullisiin tuomioihin.
As part of their role deriving from Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, national courts are also required to take interim measures where this is appropriate to safeguard the rights of individuals [78] and the effectiveness of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
Kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti myös välitoimien toteuttaminen silloin, kun se yksityisten oikeuksien suojaamisen [78] ja valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan tehokkaan soveltamisen kannalta on aiheellista.
The power of national courts to adopt interim measures can be of central importance to interested parties where fast relief is required.
Kansallisten tuomioistuinten toimivalta toteuttaa välitoimia voi olla asianomaisille ensisijaisen tärkeä seikka silloin, kun tilanteeseen on löydettävä pikainen ratkaisu.
Because of their ability to act swiftly against unlawful aid, their proximity and the variety of measures available to them, national courts are very well placed to take interim measures where unlawful aid has already been paid or is about to be paid.
Koska kansalliset tuomioistuimet kykenevät aloittamaan nopeasti sääntöjenvastaista tukea koskevat toimet, ne sijaitsevat lähellä asianomaisia ja niiden käytettävissä on laaja valikoima erilaisia toimenpiteitä, niillä on erittäin hyvät valmiudet toteuttaa välitoimia, jos sääntöjenvastainen tuki on jo maksettu tai se aiotaan maksaa lähiaikoina.