natgillin/translations-raw huggingface dataset:
See Joined Cases E-5/04, E-6/04 and E-7/04 Fesil and Finnfjord, PIL and others and Norway v EFTA Surveillance Authority [2005] EFTA Ct. Rep. 121 at paragraph 178 and C-310/99 Italy v Commission [2002] ECR I-2289 at paragraph 98.
Ks. yhdistetyt asiat E-5/04, E-6/04 ja E-7/04, Fesil ja Finnfjord, PIL ym. ja Norja v. EFTAn valvontaviranomainen, EFTAn oikeustapauskokoelma 2005. s. 121, 178 kohta, ja asia C-310/99, Italia v. komissio, Kok. 2002, s. I-2289, 98 kohta.
The Norwegian authorities have explained that they do not consider the reimbursements as selective since ‘the same reimbursement is applied to all maritime passenger transport services carrying out public service obligations (…) all other transport services performed under similar conditions are treated in the same manner. These other transport services include scheduled national and regional car ferries as well as scheduled high speed passenger ferries [57].’
Norjan viranomaiset ovat selittäneet, etteivät palautukset niiden mielestä ole valikoivia, sillä ”samaa käytäntöä sovelletaan kaikkiin julkisen palvelun velvoitteiden alaisiin meriliikenteen matkustajapalveluihin (…) kaikkia muita samoin edellytyksin suoritettuja kuljetuspalveluja kohdellaan samalla tavoin. Näihin muihin kuljetuspalveluihin kuuluvat reittiliikenteen kansalliset ja alueelliset autolautat sekä reittiliikenteen nopeat matkustajalautat [57].”
After the introduction of the NOx tax, the administrative practice of the Norwegian authorities has been to fully reimburse the NOx tax/NOx Fund contributions to transport undertakings with public service obligations to the extent that the contributions were related to such obligations [58].
NOx-veron käyttöönoton jälkeen Norjan viranomaisten hallinnollisena käytäntönä on ollut palauttaa NOx-vero/NOx-rahastoon suoritetut maksut kokonaisuudessaan kuljetusyrityksille, joilla on julkisen palvelun velvoitteita, siltä osin kuin kyseiset maksut liittyivät näihin velvoitteisiin.
The contract of that sale was supplemented by a number of ancillary contracts which included an agreement in which the THA and LWG undertook to supply specific quantities of carbon monoxide (CO) to UCB at market price for a period of 10 years renewable for an indefinite period.
Myyntisopimusta täydennettiin useilla liitännäissopimuksilla, joihin sisältyi sopimus, jossa THA ja LWG sitoutuivat toimittamaan UCB:lle tietyn määrän hiilimonoksidia (CO) markkinahintaan kymmenen vuoden ajan (sopimus uusittavissa määräämättömäksi ajaksi).
The LWG was only entitled to terminate the agreement if UCB concluded another supply agreement with a third party on ‘terms not less favourable’ than those contained in that agreement or if UCB built its own CO production facility.
LWG:llä oli oikeus irtisanoa sopimus ainoastaan silloin, jos UCB tekee kolmannen osapuolen kanssa toisen toimitussopimuksen ”rinnastettavissa olevin ehdoin” tai jos UCB rakentaa oman CO-tuotantolaitoksen.
In the latter case, the THA would pay UCB an ‘investment subsidy’ of DEM 5 million.
Jälkimmäisessä tapauksessa THA maksaisi UCB:lle 5 miljoonan Saksan markan suuruisen ”investointiavustuksen”.
The THA and LWG incurred substantial losses under the agreement.
THA:lle ja LWG:lle aiheutui sopimuksesta huomattavia tappioita.
Financial restructuring. Its main elements were:
rahoitusrakenteen uudistus, jonka pääkohdat olivat seuraavat:
Case C-280/00 Altmark Trans [2003] ECR p. I-7747 at paragraph 92. ‘Third, the compensation cannot exceed what is necessary to cover all or part of the costs incurred in the discharge of public service obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging those obligations. Compliance with such a condition is essential to ensure that the recipient undertaking is not given any advantage which distorts or threatens to distort competition by strengthening that undertaking's competitive position.’
Asia C-280/00, Altmark Trans, Kok. 2003, s. I-7747, 92 kohta: ”Kolmanneksi korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto. Tällaisen edellytyksen noudattaminen on välttämätöntä sen takaamiseksi, ettei edunsaajayritykselle myönnetä sellaista etua, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua vahvistamalla kyseisen yrityksen kilpailuasemaa.”
When it comes to public services, the compensation shall be given on the basis of the costs of the provider and not on the basis of the value of the service for the state.1.3.2. Public service compensation – the private market operator principle and Altmark The ECJ has explicitly clarified what can and cannot be considered as state aid within the realm of public service compensation.
Altmark-oikeuskäytännön mukaan valtion julkisen palvelun tuottamisesta maksama korvaus, joka täyttää kumulatiivisesti asiassa [32] vahvistetut neljä arviointiperustetta, jäljempänä ’Altmark-kriteerit’, ei ole ETA-sopimuksen 61 artiklassa tarkoitettua valtiontukea [33].
In that regard, the Authority notes that the Norwegian authorities have only made general remarks on how they had to implement the measures due to Hurtigruten’s weak financial position [35] in order to ensure that it would continue to provide the public service, as it would be difficult, for the Norwegian authorities, to find another undertaking to provide the service (at least in the short to medium term). The Norwegian authorities have not made any attempt at comparing their actions to that of a private market operator in any detail, but have only made a general reference to the fact that the three measures represented the least costly alternative and that the negotiations were carried out on the basis of the findings in the underlying material of the PWC Report. Furthermore, they have submitted ex post explanations (the two BDO Reports) as to how the three measures do not involve any over-compensation, without comparing their actions to that of a private market operator in any detail. 1.3.3. Public service compensation – assessment of the Altmark criteria
Lisäksi ne ovat toimittaneet jälkikäteen selityksiä (kaksi BDO:n raporttia) siitä, miten kyseessä oleviin kolmeen toimenpiteeseen ei sisälly liiallisia korvauksia, vertaamatta toimiaan yksityiskohtaisesti yksityisen markkinatoimijan toimiin.1.3.3 Julkisesta palvelusta maksettava korvaus – Altmark-kriteerien arviointi
PROCEDURAL REQUIREMENTS Pursuant to Article 1(3) of Part I of Protocol 3, ‘the EFTA Surveillance Authority shall be informed, in sufficient time to enable it to submit its comments, of any plans to grant or alter aid (…). The State concerned shall not put its proposed measures into effect until the procedure has resulted in a final decision’. The Norwegian authorities did not notify the three measures to the Authority.
MENETTELYÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET
Firstly, the grant of the aid must be conditional on implementation of a restructuring plan [87], which should be notified and endorsed by the Authority [88]. The Norwegian authorities did not notify a restructuring plan to the Authority, although negotiations were carried out with Hurtigruten in application of Article 8 of the Agreement.
Ensinnäkin tuen myöntämisen edellytyksenä on rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpano [87].
No 206/11/COL
N:o 206/11/KOL,
of 29 June 2011
tehty 29 päivänä kesäkuuta 2011,
on the Mortgage Loan Scheme (Iceland)
kiinnelainajärjestelystä (Islanti)
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Articles 61 and Protocol 26 thereof,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan sekä pöytäkirjan 26,
Having regard to the Agreement between the EFTA States on the Establishment of a Surveillance Authority and a Court of Justice, and in particular Article 24 thereof,
ottaa huomioon valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 24 artiklan,
Having regard to Article 1 of Part I and Article 7(5) of Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement (‘Protocol 3’),
ottaa huomioon valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3, jäljempänä ’pöytäkirja 3’, olevan I osan 1 artiklan ja II osan 7 artiklan 5 kohdan,
Having regard to the Authority’s Decision of 14 July 2004 on the implementing provisions referred to under Article 27 of Part II of Protocol 3 [1],
ottaa huomioon pöytäkirjassa 3 olevan II osan 27 artiklassa tarkoitetuista täytäntöönpanosäännöksistä 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehdyn valvontaviranomaisen päätöksen [1],
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to Article 6(1) of Part II of Protocol 3 [2] and having regard to their comments,
on kehottanut pöytäkirjassa 3 olevan II osan 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa [2] ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
From October to December 2008, the EFTA Surveillance Authority (the ‘Authority’) and the Icelandic authorities had pre-notification discussions in relation to the introduction of a scheme for the purchase of mortgage loans (the ‘Mortgage Loan Scheme’).
EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, ja Islannin viranomaiset neuvottelivat lokakuusta joulukuuhun 2008 kiinnelainojen ostoa koskevan järjestelmän, jäljempänä ’kiinnelainajärjestely’, käyttöönotosta; kyse oli ilmoitusta edeltäneen vaiheen neuvotteluista.
In this context, the Icelandic authorities submitted three letters to the Authority, dated 14 October 2008 (Event No 494902), 3 November 2008 (Event No 496979) and 3 December 2008 (Event No 500670).
Islannin viranomaiset jättivät valvontaviranomaiselle tässä yhteydessä kolme kirjettä, jotka oli päivätty 14 päivänä lokakuuta 2008 (tapahtuma nro 494902), 3 päivänä marraskuuta 2008 (tapahtuma nro 496979) ja 3 päivänä joulukuuta 2008 (tapahtuma nro 500670).
On 27 May 2009, the Icelandic authorities notified the Mortgage Loan Scheme to the Authority (Event No 519720).
Islannin viranomaiset ilmoittivat valvontaviranomaiselle kiinnelainajärjestelystä 27 päivänä toukokuuta 2009 (tapahtuma nro 519720).
By letter dated 25 June 2009 (Event No 520515) and e-mail dated 29 June 2009 (Event No 523605), the Authority requested the Icelandic authorities to provide additional information.
Valvontaviranomainen pyysi 25 päivänä kesäkuuta 2009 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 520515) ja 29 päivänä kesäkuuta 2009 päivätyllä sähköpostilla (tapahtuma nro 523605) Islannin viranomaisia esittämään lisätietoja.
The Icelandic authorities replied by letter on 27 July 2009 (Event No 525671) and on 28 August 2009 (Event No 528493).
Islannin viranomaiset vastasivat 27 päivänä heinäkuuta 2009 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 525671) ja 28 päivänä elokuuta 2009 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 528493).
The case was also discussed during a conference call between the Authority and the Icelandic authorities on 1 July 2009, and again on 4 November 2009 in the context of the State Aid Package Meeting in Iceland.
Tapauksesta keskusteltiin myös valvontaviranomaisen ja Islannin viranomaisten välisessä neuvottelupuhelussa 1 päivänä heinäkuuta 2009 ja jälleen 4 päivänä marraskuuta 2009 valtiontukikokouksessa Islannissa.
By letter dated 16 November 2009 (Event No 536644), the Authority requested information to follow up on the discussions.
Valvontaviranomainen pyysi 16 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 536644) tietoja keskustelujen jatkotoimenpiteenä.
The Icelandic authorities replied on 25 November 2009 (Event No 538088).
Islannin viranomaiset vastasivat pyyntöön 25 päivänä marraskuuta 2009 (tapahtuma nro 538088).
By letter dated 10 March 2010 (Event No 548915), the Authority informed the Icelandic authorities that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 1(2) of Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement in respect of the Mortgage Loan Scheme.
Valvontaviranomainen ilmoitti Islannin viranomaisille 10 päivänä maaliskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 548915), että se oli päättänyt aloittaa kiinnelainajärjestelyn osalta valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn.
By letter received on 3 May 2010, the Icelandic authorities submitted comments in respect of the Authority’s Decision No 76/10/COL to open the formal investigation procedure (Event Nos 555824 and 555999).
Islannin viranomaiset esittivät 3 päivänä toukokuuta 2010 vastaanotetulla kirjeellä huomautuksia muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdystä valvontaviranomaisen päätöksestä N:o 76/10/KOL (tapahtumat nro 555824 ja 555999).
The Icelandic authorities submitted further information, including an expert opinion, on 25 May 2010 (Event Nos 558177 and 558531).
Islannin viranomaiset toimittivat lisätietoja, muun muassa asiantuntijalausunnon, 25 päivänä toukokuuta 2010 (tapahtumat nro 558177 ja 558531).
On 1 June 2010, the case was discussed between the Authority and the Icelandic authorities in the context of the State Aid Package Meeting in Iceland.
Valvontaviranomainen ja Islannin viranomaiset keskustelivat tapauksesta 1 päivänä kesäkuuta 2010 valtiontukikokouksessa Islannissa.
As a result of turmoil in the global financial markets during 2008 and 2009, a number of Icelandic financial institutions faced a shortage of liquidity and a limited supply of credit.
Maailman rahoitusmarkkinoiden kuohunta vuosina 2008 ja 2009 johti useiden Islannin rahoituslaitosten heikkoon maksuvalmiuteen ja heikkoon luotonantoon.
In response to the crisis, the Icelandic authorities adopted a series of measures aimed at securing the functioning of financial markets in Iceland.
Kriisin johdosta Islannin viranomaiset toteuttivat joukon toimenpiteitä, joiden tavoitteena oli taata rahoitusmarkkinoiden toiminta Islannissa. Yksi näistä toimenpiteistä oli kiinnelainajärjestelyn käyttöönotto.
One such measure was to introduce the Mortgage Loan Scheme, which authorises the Icelandic housing agency, the Housing Financing Fund (Íbúðalánasjóður), to take over mortgage loans from certain financial institutions in Iceland in exchange for Housing Financing Fund (HFF) bonds, a form of permanent asset swap.
Sen ansiosta Islannin asuntoviraston asuntorahoitusrahasto (Íbúðalánasjóður) voi ottaa haltuunsa tiettyjen Islannin rahoituslaitosten kiinnelainoja. Vastineeksi rahoituslaitos saa asuntorahoitusrahaston, jäljempänä ’HFF’, joukkovelkakirjoja. Kyse on pysyvästä omaisuuserien vaihtamisesta.
A financial institution may then use the HFF bonds as collateral in order to take cash loans from the Central Bank of Iceland [4].
Rahoituslaitos voi tämän jälkeen käyttää HFF:n joukkovelkakirjoja Islannin keskuspankista otettujen käteislainojen vakuutena [4].
The overall objective of the Mortgage Loan Scheme is to provide liquid funds to eligible financial institutions and to ensure the availability of loans on the residential housing market (and thereby safeguard the interests of property owners) [5].The Icelandic authorities have explained that the Mortgage Loan Scheme is a follow up to an earlier scheme, approved by the Authority on 27 March 2009 (Decision No 168/09/COL), which authorised HFF to intervene on behalf of the Icelandic State in the context of the financial crisis by temporarily refinancing mortgage loans (the ‘Temporary Mortgage Loan Scheme’) [6].
Kiinnelainajärjestelyn yleistavoitteena on tarjota vaatimukset täyttäville rahoituslaitoksille rahoitusomaisuutta ja taata lainojen saatavuus asuntomarkkinoilla (sekä siten turvata kiinteistönomistajien edut) [5].Islannin viranomaisten mukaan kiinnelainajärjestely on jatkoa valvontaviranomaisen aiemmin, 27 päivänä maaliskuuta 2009 hyväksymälle järjestelylle (päätös N:o 168/09/KOL). Siinä sallittiin HFF:n puuttuminen Islannin valtiota koskeviin asioihin finanssikriisin yhteydessä kiinnelainojen väliaikaisen rahoituksen avulla, jäljempänä ’väliaikainen kiinnelainajärjestely’ [6].
Under the Temporary Mortgage Loan Scheme, mortgages could be swapped on a temporary basis.
Väliaikaisessa kiinnelainajärjestelyssä kiinnitykset voidaan vaihtaa väliaikaisesti.
The Mortgage Loan Scheme allows for a permanent asset swap.
Kiinnelainajärjestely mahdollistaa pysyvän omaisuuserien vaihdon.
Mortgages subject to the Temporary Mortgage Loan Scheme must be returned to the beneficiary prior to any swap agreement under the Mortgage Loan Scheme.The Mortgage Loan Scheme is directed principally at small savings banks which are dependent on access to liquidity from other domestic financial institutions also facing liquidity problems [7].
Ennen kiinnelainajärjestelyyn liittyvää swap-sopimusta väliaikaisen kiinnelainajärjestelyn mukaiset kiinnitykset on palautettava tuensaajalle.Kiinnelainajärjestely on suunnattu ensisijaisesti pienille säästöpankeille, jotka ovat riippuvaisia muiden kotimaisten rahoituslaitosten – joilla myös on likviditeettiongelmia – tarjoamasta likviditeetistä [7].
The savings banks mainly provide traditional banking services to local communities (individuals, corporate customers and local authorities), of which they form an integrated part.
Säästöpankit tarjoavat pääasiallisesti perinteisiä pankkipalveluja paikallisyhteisöille (yksilöille, yritysasiakkaille ja paikallisviranomaisille), joihin ne kuuluvat kiinteästi.
In many regional areas, the savings banks are the only financial institutions in operation [8].
Monilla alueilla säästöpankit ovat ainoita toiminnassa olevia rahoituslaitoksia [8].
The Mortgage Loan Scheme is based on Chapter V of Act No 125/2008 of 6 October 2008 on the Authority for Treasury Disbursements due to Unusual Financial Market Circumstances etc. (the ‘Emergency Act’) [9], which amended, inter alia, Act No 44/1998 on Housing Affairs (the ‘Housing Act’).
Kiinnelainajärjestelyn perustana on mm. rahoitusalan epätavallisista olosuhteista johtuvista valtionkassamaksuista vastaavasta viranomaisesta 6 päivänä lokakuuta 2008 annetun lain nro 125/2008, jäljempänä ’valmiuslaki’ [9], V luku. Kyseisellä lailla muutettiin muun muassa asuntopolitiikkaa koskevaa lakia nro 44/1998, jäljempänä ’asuntolaki’.
Further detail is set out in Regulation No 1081/2008 of 26 November 2008 on the authority of the Housing Financing Fund to purchase bonds secured by mortgages in residential housing and issued by financial undertakings (the ‘Regulation’).
Lisätietoja esitetään sellaisten joukkovelkakirjojen, joiden vakuutena ovat kiinnitykset asuntoihin ja joiden liikkeenlaskijana ovat rahoitusalan yritykset, ostamista koskevasta asuntorahoitusrahaston toimivallasta 26 päivänä marraskuuta 2008 annetussa asetuksessa N:o 1081/2008, jäljempänä ’asetus’.
The Regulation was adopted and entered into force on 27 November 2008.
Asetus annettiin ja se tuli voimaan 27 päivänä marraskuuta 2008.
In addition, the Board of HFF has issued Rules regarding the purchase of mortgage loans from financial undertakings (the ‘Supplementary Rules’) [10].
Lisäksi HFF:n hallitus on antanut kiinnelainojen ostoa rahoitusalan yrityksiltä koskevat säännöt, jäljempänä ’täydentävät säännöt’ [10].
Following approval by the Minister of Social Affairs and Social Security, the Supplementary Rules were published on 15 January 2009 and entered into force on the same day.
Sosiaali- ja sosiaaliturvaministerin antaman hyväksynnän jälkeen täydentävät säännöt julkaistiin 15. tammikuuna 2009, ja ne tulivat voimaan samana päivänä.
The Mortgage Loan Scheme also entered into operation on that day.
Myös kiinnelainajärjestely otettiin käyttöön kyseisenä päivänä.
Applications under the Mortgage Loan Scheme
Kiinnelainajärjestelyä koskevat hakemukset
Under the Mortgage Loan Scheme, eligible financial institutions may apply to swap assets (mortgage loans) with HFF.
Kiinnelainajärjestelyssä vaatimukset täyttävät rahoituslaitokset voivat hakea HFF:ltä omaisuuserien (kiinnelainojen) vaihtoa.
A swap results in HFF permanently taking over the mortgage loans (or ‘mortgage loan pool’) of the applicant financial institution in exchange for existing HFF bonds, which are transferred to the applicant financial institution.
Swap-sopimuksen mukaisesti HFF ostaa pysyvästi hakijana olevan rahoituslaitoksen kiinnelainat (toisin sanoen ”kiinnelainapoolin”). Vastineeksi hakijana oleva rahoituslaitos saa voimassa olevia HFF:n joukkovelkakirjoja.
All banks, saving banks and credit institutions which have been granted a licence to operate in Iceland pursuant to Act No 161/2002 on Financial Undertakings may apply for an asset swap under the Mortgage Loan Scheme.
Kaikki pankit, säästöpankit ja luottolaitokset, joille on myönnetty lupa toimia Islannissa rahoitusalan yrityksiä koskevan lain nro 161/2002 nojalla, voivat hakea kiinnelainajärjestelyn mukaista omaisuuserien vaihtoa.
This includes subsidiaries and branches of foreign banks established in Iceland.
Tämä koskee myös Islantiin sijoittautuneita ulkomaisten pankkien tytäryhtiöitä ja haarakonttoreita.
In order to apply, a financial institution must send a written application, which includes information on the estimated size of the mortgage loan pool it wishes to swap with HFF.
Hakemuksen tekeminen edellyttää, että rahoituslaitos lähettää kirjallisen hakemuksen, johon sisältyvät tiedot sen kiinnelainapoolin, jonka se haluaa sisällyttää HFF:n kanssa tehtävään swap-sopimukseen, arvioidusta koosta.
On this basis, HFF negotiates the terms of the transaction with the applicant financial institution.
Tämän perusteella HFF neuvottelee kyseisen liiketoimen ehdot hakijana olevan rahoituslaitoksen kanssa.
An important element in this process is the determination of the value of the mortgage loans (see section 2.4 below).
Tärkeä tekijä tässä prosessissa on kiinnelainojen arvon määrittäminen (ks. 2.4 kohta jäljempänä).
If the application is accepted, HFF takes over the mortgage loan pool from the applicant financial institution without needing to seek permission for the transfer from the debtor (borrower).
Jos hakemus hyväksytään, HFF ostaa hakijana olevan rahoituslaitoksen kiinnelainapoolin ilman, että siirto edellyttää luvan pyytämistä velalliselta (luotonottaja).
Following the asset swap, HFF assumes the role of lender vis-à-vis the borrower under the mortgage loan, subject to formal transfer of the mortgage deeds.
Omaisuuserien vaihdon jälkeen HFF toimii lainanantajana kiinnelainajärjestelyn mukaisen luoton ottajaan nähden, mikä edellyttää kiinnitysvelkakirjojen virallista siirtoa.
The Icelandic authorities have informed the Authority that between 22 October 2008 and 18 December 2008 seven financial institutions submitted applications for an asset swap under the Mortgage Loan Scheme: Keflavik Savings Bank, BYR Savings Bank, Bolungarvik Savings Bank, Ólafsfjarðar Saving Bank, Mýrasýsla Saving Bank, Höfðhverfinga Saving Bank and SPRON.
Islannin viranomaiset ovat ilmoittaneet valvontaviranomaiselle, että 22 päivän lokakuuta 2008 ja 18 päivän joulukuuta 2008 välisenä aikana seitsemän säästöpankkia – Keflavik, BYR, Bolungarvik, Ólafsfjarðar, Mýrasýsla, Höfðhverfinga ja SPRON – jätti kiinnelainajärjestelyn mukaista omaisuuserien vaihtoa koskevan hakemuksen.
Keflavik Savings Bank, BYR Savings Bank and Bolungarvik Savings Bank entered into swap agreements with HFF on 23 March 2009, 20 May 2009, and 3 July 2009 and 5 August 2009 [11] respectively.
Säästöpankit tekivät swap-sopimuksia HFF:n kanssa seuraavasti: Keflavik 23 päivänä maaliskuuta 2009, BYR 20 päivänä toukokuuta 2009 sekä Bolungarvik 3 päivänä heinäkuuta 2009 ja 5 päivänä elokuuta 2009 [11].
The first agreement made under the Mortgage Loan Scheme was a mortgage loan transfer agreement signed on 23 March 2009 between HFF and Keflavik Savings Bank for a total value of ISK 9959972471,00 [12].
Ensimmäinen kiinnelainajärjestelyn mukainen sopimus oli kiinnelainan siirtosopimus, jonka HFF ja Keflavik-säästöpankki allekirjoittivat 23 päivänä maaliskuuta 2009 ja jonka kokonaisarvo oli 9959972471,00 Islannin kruunua [12].