natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The act referred to at point 66xe of Annex XIII to the EEA Agreement (Commission Implementing Decision 2014/132/EU of 11 March 2014 setting the Union-wide performance targets for the air traffic management network and alert thresholds for the second reference period 2015-19).
ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 66xe kohdassa mainittu säädös (komission täytäntöönpanopäätös 2014/132/EU, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014, ilmaliikenteen hallintaverkkoa koskevien unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden ja varoituskynnysten vahvistamisesta toiselle viitejaksolle 2015–2019).
No 186/16/COL
N:o 186/16/KOL,
on the compliance of Norway's unit rate for 2016 under Article 17 of the Act referred to at point 66wm of Annex XIII to the EEA Agreement (Commission Implementing Regulation (EU) No 391/2013 of 3 May 2013 laying down a common charging scheme for air navigation services) [2016/2052]
ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 66wm kohdassa tarkoitetun säädöksen (lennonvarmistuspalvelujen yhteisestä maksujärjestelmästä 3 päivänä toukokuuta 2013 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 391/2013) 17 artiklan noudattamisesta Norjan vuodeksi 2016 vahvistamassa yksikköhinnassa [2016/2052]
Having regard to the Act referred to at points 66u of Annex XIII to the EEA Agreement (Regulation (EC) No 550/2004 of the European Parliament and of the Council of 10 March 2004 on the provision of air navigation services in the single European sky [1]), and in particular Article 16(1) thereof, and the Act referred to at point 66wm of Annex XIII to the EEA Agreement (Commission Implementing Regulation (EU) No 391/2013 of 3 May 2013 laying down a common charging scheme for air navigation services [2]) (‘Implementing Regulation (EU) No 391/2013’), and in particular Article 17(1)(d) thereof, both as adapted to the EEA Agreement by Protocol 1 thereto,
ottaa huomioon ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 66u kohdassa tarkoitetun säädöksen (lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa 10 päivänä maaliskuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 550/2004 [1]) ja erityisesti sen 16 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 66wm kohdassa tarkoitetun säädöksen (lennonvarmistuspalvelujen yhteisestä maksujärjestelmästä 3 päivänä toukokuuta 2013 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 391/2013 [2]), jäljempänä ’täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 391/2013’, ja erityisesti sen 17 artiklan 1 kohdan d alakohdan, molemmat säädökset sellaisina kuin ne on mukautettu ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1,
The common charging scheme is an integral element in reaching the objectives of the performance scheme as established under Article 11 of the Act referred to at point 66t of Annex XIII to the EEA Agreement (Regulation (EC) No 549/2004 of the European Parliament and of the Council of 10 March 2004 laying down the framework for the creation of the single European sky (the framework Regulation) [3]) and the act mentioned at point 66xf of Annex XIII to the EEA Agreement (Commission Implementing Regulation (EU) No 390/2013 of 3 May 2013 laying down a performance scheme for air navigation services and network functions [4]) (‘Implementing Regulation (EU) No 390/2013’).
Yhteinen maksujärjestelmä on keskeinen tekijä pyrittäessä saavuttamaan ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 66 t kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 549/2004, annettu 10 päivänä maaliskuuta 2004, yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamisen puitteista, jäljempänä ’puiteasetus’ [3]) 11 artiklan ja ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 66xf kohdassa tarkoitetun säädöksen (komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 390/2013 [4], annettu 3 päivänä toukokuuta 2013, lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kehittämisjärjestelmästä), jäljempänä ’asetus (EU) N:o 390/2013’, mukaisen suorituskyvyn kehittämisjärjestelmän tavoitteet.
The Act referred to at point 66xe of Annex XIII to the EEA Agreement (Commission Implementing Decision 2014/132/EU of 11 March 2014 setting the Union-wide performance targets for the air traffic management network and alert thresholds for the second reference period 2015-19 [5]) sets the Union-wide performance targets, including a cost-efficiency target for en route air navigation services expressed in determined unit costs for the provision of those services, for the second reference period, which covers the years 2015 to 2019 inclusive.
ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 66xe kohdassa tarkoitetussa säädöksessä (komission täytäntöönpanopäätös 2014/132/EU [5], annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014, ilmaliikenteen hallintaverkkoa koskevien unionin laajuisten suorituskykytavoitteiden ja varoituskynnysten vahvistamisesta toiselle viitejaksolle 2015–2019) vahvistetaan unionin laajuiset suorituskykytavoitteet, mukaan lukien määritettyinä yksikkökustannuksina ilmaistut reitinaikaisten lennonvarmistuspalvelujen kustannustehokkuustavoitteet, toiselle viiteajanjaksolle, joka käsittää vuodet 2015–2019.
Pursuant to Article 17(1)(b) and (c) of Implementing Regulation (EU) No 391/2013, the EFTA Surveillance Authority is to assess the unit rates for charging zones for 2016 submitted by Norway to the Authority by 1 June 2015 following the requirements of Article 9(1) and 9(2) of that Regulation.
Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 391/2013 17 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti EFTAn valvontaviranomaisen on arvioitava Norjan sille toimittamat vuotta 2016 koskevat maksuvyöhykkeiden yksikköhinnat 1 päivään kesäkuuta 2015 mennessä mainitun asetuksen 9 artiklan 1 ja 2 kohdan vaatimuksia noudattaen.
That assessment concerns the compliance of those unit rates with Implementing Regulations (EU) No 390/2013 and (EU) No 391/2013.
Arvioinnissa tarkistetaan, että kyseiset yksikköhinnat ovat täytäntöönpanoasetusten (EU) N:o 390/2013 ja (EU) N:o 391/2013 mukaiset.
The EFTA Surveillance Authority has carried out its assessment of the unit rates with the support of Eurocontrol's Performance Review Unit and Central Route Charges Office, using the data and additional information provided by Norway as well as the report of the national supervisory authority on the assessment of costs exempt from the cost-sharing mechanism.
EFTAn valvontaviranomainen on suorittanut yksikköhintojen arvioinnin käyttäen Norjan toimittamaa dataa ja muita tietoja sekä kansallisen valvontaviranomaisen raporttia kustannustenjakomekanismista vapautettujen kustannuserien arvioinnista.
On the basis of that assessment, the Authority has found, in accordance with Article 17(1)(d) of Implementing Regulation (EU) No 391/2013, that the unit rate for charging zones for 2016 submitted by Norway is in compliance with Implementing Regulations (EU) No 390/2013 and (EU) No 391/2013.
Apunaan sillä oli Eurocontrolin suorituskyvyn tarkastusyksikkö ja lentoreittimaksujen keskustoimisto.
Pursuant to Article 17(1)(d) of Implementing Regulation (EU) No 391/2013, Norway should be notified of that finding,
Kyseisen arvioinnin perusteella valvontaviranomainen on täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 391/2013 17 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti todennut, että Norjan toimittamat vuotta 2016 koskevat maksuvyöhykkeiden yksikköhinnat ovat täytäntöönpanoasetusten (EU) N:o 390/2013 ja (EU) N:o 391/2013 mukaisia.
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 391/2013 17 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti Norjalle olisi ilmoitettava kyseisen asian toteamisesta,
Norway's submitted en route unit rate for 2016 of 381,42 NOK is in compliance with the Act referred to at point 66xf of Annex XIII to the EEA Agreement (Commission Implementing Regulation (EU) No 390/2013 of 3 May 2013 laying down a performance scheme for air navigation services and network functions) and the Act referred to at point 66wm of Annex XIII to the EEA Agreement (Commission Implementing Regulation (EU) No 391/2013 of 3 May 2013 laying down a common charging scheme for air navigation services).
1 artikla
Article 2
Norjan toimittama 381,42 Norjan kruunun suuruinen reitinaikainen yksikköhinta vuodelle 2016 on ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 66xf kohdassa tarkoitetun säädöksen (komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 390/2013, annettu 3 päivänä toukokuuta 2013, lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kehittämisjärjestelmästä) ja ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 66wm kohdassa tarkoitetun säädöksen (lennonvarmistuspalvelujen yhteisestä maksujärjestelmästä 3 päivänä toukokuuta 2013 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 391/2013) mukainen.
This Decision is addressed to Norway.
2 artikla
Done at Brussels, 12 October 2016.
Tämä päätös on osoitettu Norjalle.
For the EFTA Surveillance Authority
Tehty Brysselissä 12 päivänä lokakuuta 2016.
OJ L 96, 31.3.2004, p. 10.
Kollegion jäsen
OJ L 128, 9.5.2013, p. 31.
EUVL L 96, 31.3.2004, s. 10.
OJ L 96, 31.3.2004, p. 1.
EUVL L 128, 9.5.2013, s. 31.
OJ L 128, 9.5.2013, p. 1.
EUVL L 96, 31.3.2004, s. 1.
OJ L 71, 12.3.2014, p. 20.
EUVL L 128, 9.5.2013, s. 1.
No 204/16/COL
N:o 204/16/KOL,
concerning alleged unlawful state aid granted to Íslandsbanki hf. and Arion Bank hf. through loan agreements on allegedly preferential terms (Iceland) [2017/1950]
sääntöjenvastaiseksi väitetystä valtiontuesta, jota on myönnetty Íslandsbanki hf:lle ja Arion Bank hf:lle lainasopimuksilla, joiden ehtojen väitetään asettaneen asianomaiset pankit etuoikeutettuun asemaan (Islanti) [2017/1950]
HAVING REGARD to the Agreement on the European Economic Area (‘the EEA Agreement’), in particular to Article 61 and Protocol 26 thereof,
OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, ja erityisesti sen 61 artiklan ja pöytäkirjan 26,
HAVING REGARD to the Agreement between the EFTA States on the Establishment of a Surveillance Authority and a Court of Justice (‘the Surveillance and Court Agreement’), in particular to Article 24,
OTTAA HUOMIOON EFTAn jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen, jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’, ja erityisesti sen 24 artiklan,
HAVING REGARD to Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement (‘Protocol 3’), in particular to Article 7(2) and Article 13 of Part II,
OTTAA HUOMIOON valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjan 3, jäljempänä ’pöytäkirja 3’, ja erityisesti sen II osan 7 artiklan 2 kohdan ja 13 artiklan,
On 23 September 2013, the Authority received a complaint alleging that Íslandsbanki hf.
Islannin viranomaiset esittivät huomautuksia valvontaviranomaisen päätöksestä 28 päivänä elokuuta 2015 päivätyllä kirjeellä [7].
By letter dated 23 October 2013, the Authority sent a request for information to the Icelandic authorities [2], to which the Icelandic authorities replied on 17 January 2014 [3].
IKP esitti huomautuksia menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä 5 päivänä lokakuuta 2015 päivätyllä kirjeellä [10].
The case was again discussed at a meeting between representatives of the Authority and of the Icelandic authorities, including a representative from the CBI, in Reykjavík in February 2015.
TOIMENPITEIDEN KUVAUS
These discussions were followed up with a letter dated 24 February 2015 [5], to which the Icelandic authorities replied on 1 April 2015 [6].
TAUSTA
By Decision No 208/15/COL of 20 May 2015, the Authority initiated the formal investigation procedure into alleged unlawful state aid granted to ISB and Arion through loan conversion agreements on allegedly preferential terms.
Kyseessä olevat toimenpiteet liittyvät IKP:n vakuudelliseen lainanantoon ja arvopapereiden lainaksi antamiseen.
By letter dated 28 August 2015 [7], the Icelandic authorities commented on the Authority's decision.
Osana keskuspankille ja viimesijaiselle lainanantajalle kuuluvia tehtäviä sekä muiden keskuspankkien noudattaman rahapolitiikan mukaisesti IKP tarjoaa lyhytaikaisia luottojärjestelyjä rahoitusalan yrityksille vakuudellisina lainoina pankin toimintaa säätelevien sääntöjen mukaisesti.
On the same date, the Authority also received comments from one of the two alleged beneficiaries, i.e. Arion [8].
Rahoituslaitokset voivat pyytää yliyön lainoja tai seitsemän vuorokauden lainoja IKP:n hyväksyttäviksi katsomia vakuuksia vastaan.
On 24 September 2015, the decision to initiate the formal investigation procedure was published in the Official Journal of the European Union and in the EEA Supplement to it [9].
Vuosina 2007 ja 2008 vakuudellinen lainananto lisääntyi tasaisesti, ja IKP:stä tuli tärkeä likviditeetin lähde rahoitusalan yrityksille.
By letter dated 5 October 2015, the CBI submitted comments to the opening decision [10].
Vakuudellisen lainanannon huippu saavutettiin 1 päivänä lokakuuta 2008 eli juuri ennen pankkien romahdusta – IKP oli tuolloin lainannut rahoituslaitoksille 520 miljardia Islannin kruunua.
By letter dated 14 June 2016, the Authority requested additional information from the CBI, ISB and Arion [11].
IKP:lle oli näin ollen kertynyt huomattavat – erityyppisillä vakuuksilla katetut – saatavat kolmelta kotimaiselta rahoitusalan yritykseltä (Landsbankinnilta, Glitniriltä ja Kaupthingilta) siihen mennessä, kun kyseiset kolme liikepankkia romahtivat.
The Icelandic authorities provided the requested information by letter dated 20 September 2016 [12].
Tuolloin lähes 42 prosenttia IKP:n lainajärjestelyiden vakuuksista oli muodoltaan valtion takaamia arvopapereita tai omaisuusvakuudellisia arvopapereita, ja vakuuksista noin 58 prosenttia koostui Glitnirin, Kaupthingin ja Landsbankinnin liikkeeseen laskemista joukkolainoista [13].
DESCRIPTION OF THE MEASURES
ISB:n KANSSA TEHTY LAINASOPIMUS
BACKGROUND
Glitnirin vuonna 2008 tapahtuneen romahtamisen jälkeen IKP:n saatavat erääntyivät maksettaviksi ja IKP:stä tuli näin ollen ongelmapankin velkoja.
The measures in question are linked to the CBI's collateral and securities lending.
Finanssivalvontaviranomaisen, jäljempänä ’FME’, lokakuussa 2008 antamalla päätöksellä periaatteessa kaikki Glitnirin kotimaiset varat ja velat (eräitä varoja ja velkoja lukuun ottamatta) siirrettiin ISB:lle, mukaan lukien Glitnirin IKP:lle maksamattomat velat, joiden arvo oli suunnilleen 55,6 miljardia Islannin kruunua, sekä välillisesti vakuuksien omistus (kiinnelainasalkku) [14].
As part of its role as a central bank and lender of last resort, and in line with the monetary policy of other central banks, the CBI provides short-term credit facilities to financial undertakings in the form of collateral loans, in accordance with the provisions of CBI rules pertaining thereto.
Koska IKP:ltä otettu velka muodostui lyhytaikaisista vakuudellisista lainoista, tämän velan välitön takaisinmaksu olisi heikentänyt merkittävästi ISB:n maksuvalmiutta ja saattanut vaarantaa pankin uudelleenjärjestelyn.
Financial institutions have the option of requesting overnight loans or seven-day loans against collateral considered to be eligible by the CBI.
IKP:n mukaan toinen vaihtoehto olisi ollut se, että IKP olisi perinyt velan, jolloin kiinnelainasalkku olisi siirtynyt IKP:n hoitoon.
In 2007 and 2008, collateral lending increased steadily, and the CBI became a major source of liquidity for financial undertakings.
Keskuspankille tällainen tilanne olisi ollut hankala.
Collateral loans peaked on 1 October 2008, just before the collapse of the banks, when the CBI had loaned ISK 520 billion to financial institutions.
Kiinnelainasalkun myyntiä ei myöskään pidetty tuolloin varteenotettavana vaihtoehtona, sillä talous oli finanssikriisin kourissa ja salkun potentiaaliset ostajat olivat markkinoilla hyvin harvassa.
Thus, at the time of the collapse of the three commercial banks (Landsbankinn, Glitnir and Kaupthing) in October 2008, the CBI had acquired considerable claims against these domestic financial undertakings, which were backed by collateral of various types.
Näin ollen ISB yritti neuvotella velasta IKP:n kanssa saadakseen sen muunnettua pitkän aikavälin velaksi, jolla olisi kohtuullinen kuoletusprofiili, ja välttääkseen tällä tavoin maksuvalmiutensa heikentymisen entisestään.
At that time, nearly 42 % of the collateral for CBI loan facilities took the form of Treasury guaranteed securities or asset-backed securities, while some 58 % of the underlying collateral consisted of bonds issued by Glitnir, Kaupthing, and Landsbankinn [13].
ISB:n ja IKP:n välillä käydyissä neuvotteluissa päästiin 11 päivänä syyskuuta 2009 sopimukseen, jolla ISB myönsi IKP:lle erillisen 55,6 miljardin Islannin kruunun suuruisen joukkolainan.
LOAN AGREEMENT CONCLUDED WITH ISB
Joukkolainan vakuutena oli sama tai vastaava kiinnelainasalkku kuin Glitnirin aiemmin liikkeeseen laskemilla katetuilla joukkolainoilla.
With the collapse of Glitnir in 2008, the CBI's claims became due and payable, thus making the CBI a creditor of the failed bank.
Joukkolaina on ylikatettu, ja sen luototusaste on 70 prosenttia [15].
By decision of the Financial Supervisory Authority (‘FME’) in October 2008, in principle all domestic assets and liabilities (save for some excluded assets and liabilities) of Glitnir's were transferred to ISB, including Glitnir's outstanding liabilities to the CBI, which amounted to approximately ISK 55,6 billion, as well as indirectly the ownership of the underlying collateral (the mortgage loan portfolio) [14].
Joukkolainan maturiteetti on kymmenen vuotta, ja sen kuluttajahintaindeksiin (KHI) sidottu korko on 4,5 prosenttia.
As the debt with the CBI consisted of short-term collateralised lending, instant repayment would have had a serious impact on ISB's liquidity position and could have jeopardised the restructuring of the bank.
ARIONIN KANSSA TEHTY LAINASOPIMUS
According to the CBI, the alternative would have been for the CBI to collect the debt, which would have left the CBI with the mortgage loan portfolio.
Lokakuussa 2008 oli selvää, että Kaupthingia ei voitu enää pelastaa, ja FME otti hoidettavakseen pankin liiketoiminnan.
This would have been difficult for a central bank to manage.
Muun muassa rahoitusalan epätavallisista olosuhteista johtuvista valtionkassamaksuista vastaavasta viranomaisesta 6 päivänä lokakuuta 2008 annetun lain N:o 125/2008, jäljempänä ’valmiuslaki’, mukaisesti FME päätti jakaa Kaupthingin vanhaan ja uuteen pankkiin.
Selling the mortgage loan portfolio at the time was also not considered an option, taking into account the financial crisis and the very few potential purchasers on the market.
Uusi pankki, josta tuli myöhemmin Arion, otti periaatteessa hoidettavakseen valtaosan Kaupthingin kotimaisista varoista ja veloista.
Therefore, ISB sought to renegotiate the debt with the CBI, in order to convert it into a long-term debt with a reasonable amortisation profile, to avoid a further negative impact on ISB's liquidity position.
IKP:lle maksamatta olleita vakuudellisia velkoja ja niiden vakuutta, asuntolainasalkku mukaan lukien, ei kuitenkaan siirretty [16].
Following negotiations between ISB and the CBI, an agreement was reached on 11 September 2009, resulting in ISB issuing a stand-alone bond to the CBI in the amount of ISK 55,6 billion.
Vanha pankki asetettiin kriisinratkaisukomitean valvontaan, ja myöhemmin se joutui selvitysmenettelyyn, jonka päämääränä oli lopettaa pankin liiketoiminta kokonaan.
The bond was asset-backed with the same, or similar, mortgage loan portfolio as the covered bonds that were issued by Glitnir in the past.
Kaupthing, Islannin hallitus ja Arion pääsivät 3 päivänä syyskuuta 2009 sopimukseen Arionin pääomituksesta ja Kaupthingin ja Arionin välisestä velkojen ja varojen siirrosta maksettavan korvauksen perusteesta (jäljempänä ’Kaupthingin pääomitussopimus’).
The bond is over-collateralised with a loan-to-value (‘LTV’) ratio of 70 % [15].
Sopimuksen mukaan Kaupthingilla oli mahdollisuus hankkia määräysvalta Arionissa merkitsemällä osuuden uudesta osakepääomasta ja maksamalla uuden osakepääoman vanhan pankin omista varoista (eli varoista, joita ei ollut siirretty FME:n päätöksellä, kuten edellä on esitetty).
The bond's maturity is 10 years, with an interest rate of 4,5 %, CPI linked (i.e. consumer price-indexed).
Ennen kuin Kaupthing saattoi päättää, hankkisiko se Arionista enemmistöosuuden, sen oli päästävä IKP:n kanssa sopimukseen jäljellä olevien saatavien selvittämisestä, sillä osa uuden osakepääoman maksamiseen tarvittavista varoista oli asetettu vakuudeksi IKP:n Kaupthingille myöntämille lainoille, asuntolainasalkku mukaan lukien.
LOAN AGREEMENT CONCLUDED WITH ARION
Näin ollen Islannin valtiovarainministeriö, IKP ja Kaupthingin kriisinratkaisukomitea tekivät 30 päivänä marraskuuta 2009 sopimuksen IKP:n Kaupthingilta olleiden saatavien selvittämisestä (jäljempänä ’sovintosopimus’).
In October 2008, it was clear that Kaupthing could no longer be saved and the FME therefore took over the operations of the bank.
Yliyön lainojen selvittämistä käsiteltiin sovintosopimuksen 3 kohdassa, jossa osapuolet sopivat, että Arion ottaisi vastatakseen Kaupthingin IKP:ltä ottamasta velasta laskemalla liikkeeseen noin […] [17] miljardin Islannin kruunun suuruisen joukkolainan, jonka tarkka muoto on esitetty sopimukseen kuuluvassa lisäyksessä II, ja IKP puolestaan siirtäisi asuntolainasalkun Arionille.
In line with the Act No 125/2008 on the Authority for Treasury disbursements due to Unusual Financial Market Circumstances etc. (the ‘Emergency Act’), which was passed on 6 October 2008, the FME decided to split Kaupthing into an old and a new bank.
Arion ja IKP tekivät 22 päivänä tammikuuta 2010 lainasopimuksen, jolla IKP:n ja Arionin mukaan sovintosopimuksen 3 kohta ja pääomitussopimus pantiin muodollisesti täytäntöön eli jonka myötä Kaupthingin velkojista tuli Arionin omistajia.
The new bank, which later became Arion, in principle took over most domestic assets and liabilities.
Lainasopimus korvasi edellä mainitun joukkolainan.
However, the secured liabilities towards the CBI and the respective collateral, including the housing loan portfolio, were not transferred [16].
Lainasopimus noudatti pääkohdiltaan joukkolainalle asetettuja ehtoja sitä lukuun ottamatta, että lainasopimuksen pääoman määrä ilmoitettiin euroina, Yhdysvaltain dollareina ja Sveitsin frangeina Islannin kruunujen sijaan.
The old bank was placed under the supervision of a resolution committee and later became subject to winding-up procedures, with the aim of eventually closing all operations.
Valuuttayksikön muutos oli sovintosopimuksen ehtojen mukainen, sillä sopimuksessa määrättiin, että pääoman valuuttayksiköstä huolimatta Arionin pitäisi maksaa korot ja lyhennykset ulkomaan valuutoissa sikäli kuin pankki siihen kykeni.
Kaupthing, the Government and Arion reached an agreement on 3 September 2009 regarding the capitalisation of Arion and the basis for compensation from Kaupthing to Arion (the ‘Kaupthing capitalisation agreement’).
Sovintosopimuksessa määrättiin niin ikään, että jos Arion ei pystyisi suorittamaan maksuja ulkomaan valuutoissa ja halusi sen sijaan käyttää Islannin kruunuja, sen tuli tehdä asiasta IKP:lle kirjallinen hakemus asianmukaisine perusteluineen.
According to this agreement, Kaupthing had the option of acquiring control of Arion by subscribing to new share capital and was to pay for the new share capital with the old bank's own assets (i.e. the assets that had not been transferred pursuant to the FME decision as described above).
Lainasopimuksessa sovittiin seitsemän vuoden lainasta, jota voitiin pidentää kahdella kolmen vuoden kaudella ja jonka suuruus oli […] miljoonaa euroa, […] miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja […] miljoonaa Sveitsin frangia.
Before Kaupthing could decide whether it would acquire a majority stake in Arion, an agreement needed to be reached with the CBI on the settlement of the outstanding claims as some of the assets it would need to pay for the new share capital had been placed as collateral against loans provided by the CBI to Kaupthing, including the housing loan portfolio.
Arionilla oli oikeus muuttaa lainan takaisinmaksussa käytettävien valuuttojen yhdistelmää.
Therefore, on 30 November 2009, the Ministry of Finance, the CBI and the Kaupthing Resolution Committee entered into an agreement on the settlement of the CBI's claims against Kaupthing (the ‘settlement agreement’).
Lainan korkoprosentti oli EURIBOR/LIBOR + 300 peruspistettä.