natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With a transitional period of three years, the ensuing increase in the social security tax rates would correspond to an isolated annual increase in the firms’ labour costs of 2,1 and 1,8 % in zones 4 and 3 (as soon as the allowed de minimis threshold is reached), reflecting an increase in total tax burden in zones 4 and 3 of NOK 296 million and NOK 34 million.
Jos siirtymäaika olisi kolme vuotta, sosiaaliturvaveron korotus kasvattaisi yritysten vuosittaisia työvoimakustannuksia 2,1 prosenttia alueella 4 ja 1,8 prosenttia alueella 3 (de minimis -raja-arvon ylityttyä) sekä vuosittaista kokonaisverotaakkaa 296 miljoonaa Norjan kruunua alueella 4 ja 34 miljoonaa Norjan kruunua alueella 3.
Provided there is no carry-over effect in wages in response to the tax increases, the annual increase in labour costs of the firms in question (when de minimis aid is not taken into consideration) would be about 152 % and 145 % of the normal annual increase in labour costs in zones 4 and zone 3, respectively.
Jos veronkorotukset eivät suoraan vaikuta palkkoihin, yritysten työvoimakustannukset ilman de minimis -tuen vaikutusta kasvavat vuodessa noin 152 prosenttia alueella 4 ja 145 prosenttia alueella 3 työvoimakustannusten tavanomaiseen vuosikasvuun nähden.
It was furthermore outlined that in the short run, adjustment to increased tax rates may take the form of changes in product prices, wages or production volume.
Valtiovarainministeriö ennusti, että mukautuminen verokantojen korotuksiin voi lyhyellä aikavälillä merkitä muutoksia hyödykkeiden hintoihin, palkkoihin tai tuotantomääriin.
The Ministry of Finance also maintained that a substantial number of enterprises are exposed to international competition and, the fact that the profitability margins of the industry in the concerned regions are low on average, may indicate that in most cases, there are limited possibilities for increasing product prices.
Valtiovarainministeriö katsoi myös, että hyödykkeiden hintoja saattaa olla monessa tapauksessa vaikea nostaa, koska huomattavan moniin yrityksiin vaikuttaa kansainvälinen kilpailu ja koska kyseisten alueiden teollisuuden kannattavuusmarginaalit ovat keskimäärin pieniä.
Furthermore, it is mentioned that figures referred in Table 3, show that even with a transitional period of three years, the annual increase in labour costs would be much higher that what could be expected to be reflected in corresponding wage adjustments the same year.
Ministeriö mainitsi taulukossa 3 esitettyjen lukujen osoittavan, että vaikka siirtymäaika olisi kolme vuotta, työvoimakustannusten vuosikasvu olisi paljon suurempi kuin samana vuonna palkkoihin todennäköisesti tehtävät mukautukset.
It was also referred that no empirical studies provided precise answers as to how the wage formation process was influenced by a change in the level of social security contributions.
Samalla ministeriö huomautti, että yksikään empiirinen tutkimus ei anna tarkkoja vastauksia siihen, miten sosiaaliturvamaksujen muutos vaikuttaa palkanmuodostukseen.
Analytical results concerning partial regional changes are even more varied as regards the long-term incidence effects.
Osittaisia alueellisia vaikutuksia koskevat analyyttiset tulokset ovat vieläkin epätarkempia pitkän aikavälin sivuvaikutusten osalta.
No studies seem to have focused specifically on the time path of incidence effects.
Yhdessäkään tutkimuksessa ei nähtävästi ole keskitytty nimenomaan sivuvaikutusten pitkän aikavälin kuvaamiseen.
It is maintained that, due to nominal downward rigidity, one might expect that the time path of an increase in rates and decrease in rates would be asymmetric.
Ministeriön mukaan on todennäköistä, että nimellisen alaspäin suuntautuvan jouston takia verokantojen korotusten ja alennusten kehitys olisi epäsymmetristä.
In the case of a significant increase in taxes, one might expect that it would take several years for the firms' costs to adjust to the tax increase.
Jos veroja korotetaan merkittävästi, yritysten kustannusten mukauttaminen veronkorotukseen kestää todennäköisesti useita vuosia.
It was pointed out that this implied that the transitional period would not only postpone the rise in costs to firms, but also reduce the maximum level of costs the firms would have to bear the first year the full tax rate of 14,1 percent is applied.
Ministeriö huomautti tämän merkitsevän sitä, että siirtymäaika sekä lykkäisi yritysten kustannusten kasvua että laskisi niiden kustannusten enimmäistasoa, joista yritysten olisi selvittävä täysimääräisen 14,1 prosentin verokannan voimaantulon ensimmäisenä vuonna.
Therefore, the Ministry stressed that the length of the transitional period was of greater importance when the adjustment process of nominal wages was taken into consideration.
Näin muodoin ministeriö tähdensi, että siirtymäkauden pituudella oli tätä enemmän merkitystä silloin, kun nimellispalkkojen mukauttaminen otettiin huomioon.
The Norwegian authorities concluded that a three-year transitional period compared to a two year period, would reduce the number of closures or necessary downscaling of production resulting from the increase of the contribution rate and, hence, reduce the risk of a substantially worsened employment situation, increased depopulation and rise in unemployment.
Norjan viranomaiset totesivat, että kahden vuoden siirtymäaikaan verrattuna kolmen vuoden siirtymäaika vähentäisi sosiaaliturvamaksujen korotuksesta johtuvia tuotannon lopetuksia tai välttämättömiä vähennyksiä ja siten vähentäisi työllisyyden huomattavan heikentymisen, väestökadon kiihtymisen ja työttömyyden lisääntymisen riskiä.
Why do enterprises in zone 3 need the same transitional period as enterprises in zone 4?
Miksi alueen 3 yritykset tarvitsevat saman siirtymäajan kuin alueen 4 yritykset?
The Norwegian authorities pointed out that the relative differences between the two zones are very small compared to the size of the transitional problems and the time needed for adjustments in both zones.
Norjan viranomaiset huomauttivat, että alueiden 3 ja 4 suhteelliset erot ovat hyvin pieniä siirtymäajan ongelmien suuruuteen ja molemmilla alueilla mukautuksiin tarvittavaan aikaan nähden.
They also referred to the recent very high increase in the number of bankruptcies in zone 3.
Norjan viranomaiset myös viittasivat alueella 3 viime aikoina merkittävästi lisääntyneisiin konkursseihin.
Furthermore, the Norwegian authorities pointed out that a one-year shorter transitional period in zone 3 than in zone 4 would not imply more equality between the zones, but rather that the increase in costs would be higher in zone 3 than in zone 4 (see table 3 above).
Samalla ne huomauttivat, että jos alueella 3 olisi vuoden lyhyempi siirtymäaika kuin alueella 4, se ei lisäisi alueiden välistä tasavertaisuutta vaan johtaisi siihen, että kustannukset lisääntyisivät enemmän alueella 3 kuin alueella 4 (ks. edellä oleva taulukko 3).
Ten organisations and undertakings from Norway submitted comments to the decision to open an investigation.
Kaikkiaan kymmenen norjalaista organisaatiota ja yritystä esitti huomautuksensa päätöksestä aloittaa tutkintamenettely.
All comments support the Norwegian government’s proposal for a three-year transition period.
Kaikki huomautukset tukevat kolmen vuoden siirtymäaikaa koskevaa Norjan hallituksen ehdotusta.
Several of the comments pointed out that the system of regionally differentiated social security contributions is the single most important regional policy instrument in Norway, and that it would have dramatic effects on business and industry in the regions concerned if the increase in the social security contributions were to occur all at once, on 1 January 2004.
Monissa huomautuksissa tähdennetään, että alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä on Norjan aluepolitiikan tärkein yksittäinen väline ja että kaikkien sosiaaliturvamaksujen korotusten voimaantulo heti 1 päivänä tammikuuta 2004 vaikuttaisi vakavasti kyseisten alueiden liiketoimintaan ja teollisuuteen.
The Authority’s approval of the proposed transitional period is therefore considered to be of the greatest importance.
Näin ollen pidetään ensiarvoisen tärkeänä, että valvontaviranomainen hyväksyy ehdotetun siirtymäajan.
By letter dated 23 October 2003 from the Mission of Norway to the European Union, forwarding a letter dated 21 October 2003 from the Ministry of Trade and Industry and a letter dated 21 October 2003 from the Ministry of Finance, all received and registered by the Authority on 24 October (Document No 03-7360 A), the Norwegian authorities briefly commented upon the comments from third parties.
Norjan viranomaiset esittivät lyhyesti arvionsa kolmansien osapuolten huomautuksista 23 päivänä lokakuuta 2003 päivätyllä Norjan Euroopan unionin -edustuston kirjeellä, joka sisälsi 21 päivänä lokakuuta 2003 päivätyn kauppa- ja teollisuusministeriön kirjeen ja 21 päivänä lokakuuta 2003 päivätyn valtiovarainministeriön kirjeen; valvontaviranomainen kirjasi kaikki kirjeet saapuneiksi 24 päivänä lokakuuta 2003 (asiakirjan nro: 03-7360 A).
The Norwegian authorities noted that the comments from third parties substantiated the arguments that previously had been presented to the Authority, and that no objections had been raised by third parties to the proposed transitional period.
Norjan viranomaiset totesivat, että kolmansien osapuolten huomautukset vahvistivat valvontaviranomaiselle aiemmin esitetyt näkemykset ja että kolmannet osapuolet eivät olleet esittäneet vastalauseita ehdotetusta siirtymäajasta.
APPRECIATION
II ARVIOINTI
The existence of aid
Onko kyse tuesta?
Article 61(1) of the EEA Agreement reads as follows:
ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohta kuuluu seuraavasti:
‘Save as otherwise provided in this Agreement, any aid granted by EC Member States, EFTA States or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Contracting Parties, be incompatible with the functioning of this Agreement.’
”EY:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu tämän sopimuksen toimintaan, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan”.
The EFTA Court stated in Case E-6/98 [14], paragraph 43, that: ‘the Norwegian social security contribution scheme constitutes State aid within the meaning of Article 61 EEA.
EFTAn tuomioistuin totesi asiassa E-6/98 [14] antamassaan tuomiossa (43 kohta), että ”Norjan sosiaaliturvamaksujärjestelmä on Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 61 artiklassa tarkoitettua valtiontukea”.
’For the purpose of assessing whether the notification of a transitional arrangement in zones 3 and 4 involves State aid, it is noted that the main principles of the scheme have not changed compared to the scheme which was subject to the EFTA Court's judgment in Case E-6/98.
Arvioitaessa, sisältyykö ilmoitettuun tukialueiden 3 ja 4 siirtymäjärjestelyyn valtiontukea, on huomattava, että järjestelmän pääperiaatteet ovat samat kuin järjestelmässä, josta EFTAn tuomioistuin antoi tuomion asiassa E-6/98.
As the present scheme satisfies all the conditions for the application of Article 61(1) of the EEA Agreement, the Authority takes the view that the notified transitional arrangement in zones 3 and 4 constitutes State aid.
Koska nykyinen järjestelmä täyttää kaikki ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisen edellytykset, valvontaviranomainen katsoo tukialueiden 3 ja 4 ilmoitetun siirtymäjärjestelyn olevan valtiontukea.
On 22 September 1999 [15] the Authority decided not to raise objections to a notification from the Norwegian authorities concerning the measures that the Norwegian Government intended to take in order to comply with the EFTA Surveillance Authority’s decision of 2 July 1998.
Valvontaviranomainen päätti 22 päivänä syyskuuta 1999 [15] olla esittämättä vastalauseita Norjan viranomaisten ilmoituksesta, joka koski Norjan hallituksen suunnittelemia toimia EFTAn valvontaviranomaisen 2 päivänä heinäkuuta 1998 tekemän päätöksen noudattamiseksi.
The Authority found that the aid could be exempted as regional aid (indirect transport aid) on the basis of Article 61(3)(c) of the EEA Agreement.
Valvontaviranomainen katsoi, että tukeen voidaan soveltaa ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista poikkeusta, koska se on aluetukea (välillistä kuljetustukea).
Consequently, the current regionally differentiated social security contributions scheme is an existing aid scheme until the end of 2003.
Näin muodoin nykyinen alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä on olemassa oleva tukijärjestelmä vuoden 2003 loppuun asti.
The Authority considers that any State aid resulting from the system of regionally differentiated social security contributions after 1 January 2004, would be new aid.
Valvontaviranomainen katsoo, että alueellisesti eriytetyn sosiaaliturvamaksujärjestelmän mukaisesti myönnetty valtiontuki on uutta tukea 1 päivästä tammikuuta 2004.
However, certain aspects of the notified scheme do not involve aid which should be scrutinized by the Authority under Article 61 of the EEA Agreement.
Kaikki ilmoitetun järjestelmän piirteet eivät kuitenkaan sisällä tukea, jota valvontaviranomaisen olisi ETA-sopimuksen 61 artiklan mukaisesti arvioitava.
This concerns the following provisions:
Tähän liittyvät seuraavat määräykset:
enterprises paying the full rate, naturally, do not receive any aid under the scheme,
Täysimääräistä veroa maksavat yritykset eivät tietenkään saa järjestelmän mukaista tukea.
received de minimis aid as described in section I 3.3 above, is not aid in the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement [16],the reduced rate of 4 percentage points to all employees aged 62 years and above applies to all economic sectors and equally to all regions in Norway.
Jakson I 3.3 kohdan mukainen saatu de minimis -tuki ei ole ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea [16].Vähintään 62-vuotiaille työntekijöille myönnettävää neljän prosenttiyksikön veronalennusta sovelletaan kaikilla talouden aloilla ja yhtäläisesti kaikilla Norjan alueilla.
This is therefore considered to be a general measure falling outside the scope of Article 61(1).
Näin ollen veronalennus katsotaan yleiseksi toimeksi, joka jää 61 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle.
review of aid to agriculture and fishing falls outside the scope of the Authority’s competence [17].
Maatalouden ja kalastuksen tuen arviointi jää valvontaviranomaisen toimivallan soveltamisalan ulkopuolelle [17].
Against this background, the aid to be assessed in the case at hand, is the aid that stems from the notified transition period of three years for zones 3 and 4.
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa arvioidaan tällä perusteella tukea, joka perustuu alueita 3 ja 4 varten ilmoitettuun kolmen vuoden siirtymäaikaan.
The Authority’s decision to adopt appropriate measures (Decision No 172/02/COL) also stated that the Norwegian authorities should ‘communicate’ to the Authority, before 25 March 2003, measures adjusting the aid scheme (see point I 2 above).
Lisäksi aiheellisia toimia koskevan valvontaviranomaisen päätöksen (N:o 172/02/KOL) mukaan Norjan viranomaisten on ”ilmoitettava” valvontaviranomaiselle viimeistään 25 päivänä maaliskuuta 2003 tukijärjestelmän mukauttamistoimista (ks. edellä oleva I jakson 2 kohta).
By letters from the Mission of Norway to the European Union dated 26 March 2003 (Document No 03-1846 A) and 10 June 2003 (Document No 03-3707 A), the Norwegian authorities have complied with their obligation under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement and their obligation under the appropriate measures.
Norjan viranomaiset ovat täyttäneet valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen pöytäkirjan 3 osassa I olevan 1 artiklan 3 kohdan mukaisen velvoitteensa ja aiheellisiin toimiin liittyvän velvoitteensa 26 päivänä maaliskuuta 2003 (asiakirjan nro: 03-1846 A) ja 10 päivänä kesäkuuta 2003 (asiakirjan nro: 03-3707 A) päivätyillä Norjan Euroopan unionin -edustuston kirjeillä.
The compatibility of the aid
Tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille
Previous assessment by the Authority concerning the compatibility of the regionally differentiated social security contributions scheme
Valvontaviranomaisen aiempi arvio alueellisesti eriytetyn sosiaaliturvamaksujärjestelmän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille
In the decision to propose appropriate measures to Norway (Decision No 172/02/COL), the Authority considered that the present Norwegian regionally differentiated social security contributions scheme does not satisfy the conditions of Chapter 25.4.(27) and Annex XI of the State Aid Guidelines.
Päätöksessä (N:o 172/02/KOL) ehdottaa Norjalle aiheellisia toimia valvontaviranomainen katsoi, että Norjan nykyinen alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä ei täytä valtiontuen suuntaviivojen 25.4 jakson 27 kohdassa eikä liitteessä XI asetettuja edellytyksiä.
Aid granted to an eligible undertaking depends on the size of its wage bill, which depends in turn on the number of persons employed, and their salaries.
Tukikelpoiselle yritykselle myönnetty tuki riippuu yrityksen palkkakustannuksista, jotka puolestaan riippuvat työntekijöiden lukumäärästä ja palkoista.
As such, the amount of aid granted under the present scheme does not bear any relation to the additional transport costs actually incurred by a particular undertaking, and is not calculated in line with the above-mentioned provisions of the State Aid Guidelines.
Nykyisen järjestelmän mukaisesti myönnetyn tuen määrä ei siis riipu lainkaan yritykselle aiheutuneista lisäkuljetuskustannuksista, eikä sitä ole laskettu valtiontuesta annettujen suuntaviivojen XI liitteen määräysten mukaisesti.
The Authority therefore concluded that the present regionally differentiated social security contributions did not qualify for the derogation provided for under Article 61(3)(c) of the EEA Agreement.
Näin ollen valvontaviranomainen totesi, että nykyinen alueellisesti eriytetty sosiaaliturvamaksujärjestelmä ei täytä ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa säädetylle poikkeukselle asetettuja edellytyksiä.
While a continuation of the current Norwegian scheme would be incompatible with Article 61(3)(c) of the EEA Agreement and the State aid Guidelines, recourse to Article 61(3)(c) should not be fully excluded, where a transitional arrangement phasing out that aid, would have the effect of avoiding an otherwise serious adverse economic effect to one or several regions.
Vaikka Norjan nykyisen järjestelmän voimassaolon jatkaminen olisi ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja valtiontuen suuntaviivojen vastaista, 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamista ei pidä täysin sulkea pois, silloin kun tuen lopettamiseksi toteutettava siirtymäjärjestely estäisi muuten vakavat haittavaikutukset yhden tai usean alueen talouteen.
Under such circumstances, transitional arrangements might exceptionally be considered necessary and justified, in order to align the State aid measures with the requirements of the State aid rules, and to enable undertakings to adapt to the new economic environment [18].
Sellaisissa tilanteissa siirtymäjärjestelyt voitaisiin poikkeuksellisesti katsoa tarpeellisiksi ja perusteltaviksi, niin että valtiontukitoimet täyttäisivät valtiontukisääntöjen vaatimukset ja yritykset voisivat mukautua uuteen talousympäristöön [18].
The Norwegian authorities notably argued in the notification that no transitional period, or a very short one, would inter alia create uncertainty and crises in a large number of regional businesses and may severely hurt economic development in these regions.
Norjan viranomaiset väittivät ilmoituksessaan erityisesti, että jos siirtymäkautta ei ole tai jos se on hyvin lyhyt, lukuisissa yrityksissä koetaan epävarmuutta ja kriisejä, mikä voi vakavasti haitata talouselämän kehitystä näillä alueilla.
In the comments to the decision to open an investigation (see point I 5 above, in particular table 3), the Norwegian authorities inter alia submitted calculations regarding the effects of transitional periods of one and two years, respectively, for each of the zones and compared with the notified three-year period.
Norjan viranomaiset esittivät tutkintamenettelyn aloittamista koskevaan päätökseen liittyvissä huomautuksissa laskelmia, jotka koskivat yhden ja kahden vuoden siirtymäaikojen vaikutuksia kullakin alueella sekä suhteessa ilmoitettuun kolmen vuoden siirtymäaikaan.
The Authority notes that, according to the calculations presented by the Norwegian authorities, if the regional differentiation of the social security contributions were to be abolished, and based on an assumption of no incidence effects, it would lead to an employment reduction in the private sector of 15400 persons in zone 4 and 2900 persons in zone 3, as a direct effect of the increase in total wage costs.
Valvontaviranomainen huomauttaa, että jos sosiaaliturvamaksujen alueellinen eriyttäminen poistetaan ilman sivuvaikutuksia, välittömänä vaikutuksena on Norjan viranomaisten esittämien laskelmien mukaan se, että alueella 4 jää työttömäksi noin 15400 ja alueella 3 noin 2900 yksityissektorin työntekijää.
The Authority furthermore notes that the profitability for enterprises in zones 3 and 4 is low.
Valvontaviranomainen huomauttaa edelleen, että alueiden 3 ja 4 yritysten kannattavuus on heikko.
According to the Norwegian authorities, a (full) tax increase, taking the de minimis possibility into account, would, for the year 2001, correspond to about 24 % of total operating profit for companies in zone 3 and, correspondingly, almost 40 % in zone 4.
Täysimääräiset veronkorotukset (de minimis -mahdollisuus mukaan luettuna) vastaavat Norjan viranomaisten mukaan 24:ää prosenttia alueen 3 ja miltei 40:tä prosenttia alueen 4 yritysten kokonaisliikevoitosta vuonna 2001.
Without a transitional period, the increase in the social security tax corresponds to an immediate increase in the firms’ labour costs of 8,6 and 7,2 % in zones 3 and 4, respectively (as soon as the de minimis threshold is reached).
Ilman siirtymäaikaa sosiaaliturvaveron korotus kasvattaa yritysten työvoimakustannuksia heti 8,6 prosenttia alueella 3 ja 7,2 prosenttia alueella 4 (de minimis -raja-arvon ylityttyä).
Assuming general wage increases as forecast by the authorities, no transition period would imply an increase in labour costs for enterprises in zones 3 and 4 in 2004, almost three times higher than the normally expected increase in such costs (de minimis effect not taken into consideration).
Jos viranomaisten ennustamat yleiset palkankorotukset toteutuvat, siirtymäajan puuttuminen johtaisi alueiden 3 ja 4 yrityksissä tavanomaiseen verrattuna lähes kolminkertaiseen työvoimakustannusten kasvuun vuonna 2004 (ilman de minimis -vaikutusta).
The Authority also observes that a gradual phasing out of the differentiated tax rates over a period of three years means that the annual cost increases for the undertakings will be spread over this period.
Valvontaviranomainen huomauttaa, että kun eriytetyt verokannat poistetaan vaiheittain kolmessa vuodessa, yrityksille aiheutuvat vuosittaiset lisäkustannukset jakautuvat täksi ajaksi.
An immediate abolishment of the current system would, in reality, imply a cost shock to the enterprises concerned.
Toisin sanoen jos nykyinen järjestelmä kumottaisiin heti, siihen kuuluvien yritysten kustannukset lisääntyisivät äkillisesti.
An appropriate transition period will mitigate the shock effects and give the undertakings time to adjust to a new economic environment.
Asianmukainen siirtymäaika lievittää kustannusten äkillisen lisääntymisen vaikutuksia ja antaa yrityksille aikaa mukautua uuteen talousympäristöön.
In this context, the Authority takes note of the arguments brought forward by the Norwegian authorities that adjustments in the price and wage formation is a process that takes time.
Tässä yhteydessä valvontaviranomainen kiinnittää huomiota Norjan viranomaisten esittämiin väitteisiin, joiden mukaan hintojen ja palkkojen mukauttaminen kestää kauan.