natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Disagreeing with the arguments put forward by the Authority in the opening decision, Company F contended that the reason for establishing a captive was not that it is economically advantageous but because it means that the risks of the group are pooled for more efficient risk management and increased transparency.
Yhtiö F oli eri mieltä tutkinnan aloittamista koskevassa päätöksessä esitetyistä valvontaviranomaisen perusteluista ja väitti, ettei kytkösyhtiötä perusteta taloudellisen hyödyn vuoksi vaan siksi, että sen avulla yritysryhmän riskit kootaan, jolloin riskienhallinta tehostuu ja riskien läpinäkyvyys lisääntyy.
This specific function cannot be assumed by an ‘external’ company and in consequence there is no market for this specific type of activities.
Tällaista tehtävää ei voi hoitaa yritysryhmän ”ulkopuolinen” yhtiö, joten tämäntyyppiselle toiminnalle ei ole markkinoita.
Company F also contended that there is no open market alternative to the service it provides.
Lisäksi yhtiö F väitti, ettei sen tarjoamalle palvelulle löydy vaihtoehtoa avoimilta markkinoilta.
Company F also argued that the reference to the Åland Decision of the European Commission is questionable since the Authority is not bound by the decisions of the Commission, but must assess the measures independently and solely based on the provisions of the EEA Agreement.
Yhtiö F väitti vielä, että viittaus Euroopan komission Ahvenanmaata koskevaan päätökseen on kyseenalainen, sillä komission päätökset eivät velvoita valvontaviranomaista, vaan valvontaviranomaisen on arvioitava toimenpiteitä riippumattomasti ja yksin ETA-sopimuksen määräysten perusteella.
Company F also argued that the tax measures are not linked to a given undertaking but to a particular function and are, therefore, not selective.
Lisäksi yhtiö F väitti, etteivät verotoimenpiteet liity tiettyyn yritykseen vaan tiettyyn tehtävään, joten ne eivät ole valikoivia.
Company F considered that selectivity does not relate to the economic strength of the undertaking and the question of whether it could establish a captive insurance company was wrongly argued both by the Authority and by the Commission in the Åland case.
Yhtiön F mielestä valikoivuus ei liity yrityksen taloudelliseen vahvuuteen, ja Ahvenanmaata koskevassa asiassa sekä valvontaviranomainen että komissio olivat pohtineet väärin perustein sitä, voisiko asianomainen toimija perustaa vakuutusalan kytkösyhtiön.
Company F argued that in the latter case the Commission had not fully assessed selectivity as it did not assess whether the measures fell within the nature and logic of the tax system.
Yhtiö F väitti, että viimeksi mainitussa asiassa komissio ei ollut arvioinut valikoivuutta täysimääräisesti, sillä se ei ollut arvioinut, kuuluivatko toimenpiteet verojärjestelmän luonteeseen ja logiikkaan.
As secondary arguments, Company F considered that the tax measure existed prior to the entry into force of the EEA Agreement in Liechtenstein, and that the company has been subject to the same tax rules since its establishment in 1990.
Yhtiö F viittasi EFTAn tuomioistuimen oikeuskäytäntöön ja esitti, että minkä tahansa perustelluksi katsotun suoran tai välillisen syrjinnän on perustuttava yleiselle järjestelmälle ominaiseen logiikkaan ja siihen sisältyviin puolueettomiin edellytyksiin.Toissijaisina perusteina yhtiö F katsoi, että verotoimenpiteet olivat voimassa ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa Liechtensteinissa ja että yhtiöön on sovellettu samoja verosääntöjä sen perustamisesta vuonna 1990 lähtien.
These rules were explicitly applicable to captive insurances companies from January 1998 and have not been substantially modified since.
Näitä sääntöjä on sovellettu nimenomaan vakuutusalan kytkösyhtiöihin tammikuusta 1998, eikä niitä ole muutettu merkittävästi sen jälkeen.
Company F contended that it is only the evolution of EEA rules that has led to the tax measures applicable to captives in Liechtenstein being considered to be State aid.
Yhtiö F väitti, että Liechtensteinissa kytkösyhtiöihin sovellettavat verotoimenpiteet on alettu katsoa valtiontueksi vain ETA-määräysten muuttumisen vuoksi.
The decision-making practice of the Commission from 1960 to 1990, during which time the Liechtenstein scheme was introduced, did not consider tax measures to constitute State aid.
Komission päätöksentekokäytännössä verotoimenpiteitä ei ole katsottu valtiontueksi vuosina 1960–1990, jolloin Liechtensteinin järjestelmä otettiin käyttöön.
Finally, referring to previous Commission decisions, some of which had considered similar tax arrangements not to constitute State aid, Company F considered that no recovery should be requested in this case because of legal certainty and the protection of legitimate expectations.
Yhtiö F viittasi vielä aiempiin komission päätöksiin, joissa vastaavia verojärjestelyitä ei ollut aina katsottu valtiontueksi, ja totesi, että sen mielestä takaisinperintää ei pitäisi vaatia tässä tapauksessa oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan perusteella.
Comments from Company G
Yhtiön G huomautukset
In letters dated 1 December 2008 and 25 May 2009, Company G expressed its surprise at the investigation given that it had trusted the legality of the Liechtenstein tax system for more than 10 years, and that to date there had been no indications that the rules applicable to captive insurance companies could be State aid.
Yhtiö G ilmoitti 1 päivänä joulukuuta 2008 ja 25 päivänä toukokuuta 2009 päivätyissä kirjeissään olevansa yllättynyt aloitetusta tutkinnasta, sillä se oli luottanut Liechtensteinin verojärjestelmän lainmukaisuuteen yli 10 vuotta eikä toistaiseksi ollut ollut merkkejä siitä, että vakuutusalan kytkösyhtiöihin sovellettavat säännöt voisivat olla valtiontukea.
In its opinion, an undertaking cannot be expected to verify whether legislation in place for more than 10 years had been notified to the Authority.
Sen mielestä yrityksen ei voida olettaa tarkistavan, onko yli 10 vuotta voimassa olleesta lainsäädännöstä ilmoitettu valvontaviranomaiselle.
Moreover, the retroactive payment of taxes, it said, is questionable from a legal perspective and counterproductive from an economic point of view, in particular in the context of the current financial crisis.
Lisäksi sen mukaan verojen taannehtiva maksu on kyseenalaista oikeudelliselta kannalta katsottuna ja haitallista taloudelliselta kannalta katsottuna erityisesti nykyisessä talouskriisissä.
Company G referred also to the principles of legitimate expectations and legal certainty.
Yhtiö G viittasi myös luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteisiin.
Comments from Company H
Yhtiön H huomautukset
In letters dated 17 October 2008 and 27 May 2009, Company H expressed its concern that the tax legislation in favour of captive insurance companies in Liechtenstein could be considered incompatible State aid.
Yhtiö H ilmoitti 17 päivänä lokakuuta 2008 ja 27 päivänä toukokuuta 2009 päivätyissä kirjeissään olevansa huolissaan siitä, että vakuutusalan kytkösyhtiöiden hyväksi Liechtensteinissa annettu lainsäädäntö voitaisiin katsoa ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattomaksi valtiontueksi.
The company stated that it had trusted the legality of the legislation in place for more than 10 years, and it would not be realistic to require it to ensure that it is compliant with the State aid rules of the EEA Agreement.
Yhtiö ilmoitti luottaneensa yli 10 vuotta voimassa olleen lainsäädännön laillisuuteen, eikä yhtiötä ollut sen mielestä realistista vaatia varmistamaan, että lainsäädäntö on ETA-sopimuksen valtiontukea koskevien sääntöjen mukainen.
Recovery of taxes would violate the principles of legitimate expectations and legal certainty, and would contravene the principle of equal treatment within the EEA at time in which the European Commission has allowed millions of euro of State aid to alleviate the financial crisis.
Verojen takaisinperintä rikkoisi luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita ja olisi vastoin Euroopan talousalueella sovellettavaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, sillä Euroopan komissio on antanut näinä aikoina luvan miljoonien eurojen valtiontuelle talouskriisin lieventämiseksi.
Comments from Company I
Yhtiön I huomautukset
Company I communicated its concern that the taxation of captive insurance companies in Liechtenstein may constitute incompatible State aid, and stressed its trust in the legislation applicable in Liechtenstein for 10 years.
Yhtiö I ilmoitti olevansa huolissaan siitä, että vakuutusalan kytkösyhtiöiden verotus Liechtensteinissa saattoi olla ETA-sopimuksen toimintaan soveltumatonta valtiontukea, ja painotti luottavansa 10 vuotta Liechtensteinissa sovellettuun lainsäädäntöön.
This, in its opinion, justified the application of legitimate expectations and legal certainty in the context of recovery.
Tästä syystä takaisinperintään olisi sen mielestä sovellettava luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita.
Comments from Company J
Yhtiön J huomautukset
Company J presented its concerns regarding the possible incompatibility of the Liechtenstein taxation for captive insurance companies with the State aid rules in letters dated 13 November 2008 and 20 April 2009.
Yhtiö J esitti 13 päivänä marraskuuta 2008 ja 20 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyissä kirjeissään huolensa siitä, että vakuutusalan kytkösyhtiöihin Liechtensteinissa sovellettava verotus ei mahdollisesti sovellu ETA-sopimuksen toimintaan.
Company J argued that special provisions for captive insurance companies in new Solvency II legislation are an indication that captives are not active on the same market, and are not subject to the same regulatory mechanisms, as other insurance companies.
Yhtiö J väitti, että vakuutusalan kytkösyhtiöitä koskevat erityissäännökset uudessa solvenssi II -direktiivissä osoittavat, etteivät kytkösyhtiöt toimi samoilla markkinoilla muiden vakuutusyhtiöiden kanssa eikä niihin sovelleta samaa sääntelyä.
Company J also argued that any undertaking can establish a captive insurance company and in consequence the measure is not selective.
Yhtiö J väitti myös, että mikä tahansa yritys voi perustaa vakuutusalan kytkösyhtiön, joten toimenpide ei ole valikoiva.
The company was of the view that taxing captive insurance companies ‘across the board’ on their net earnings would lead to unequal treatment of undertakings.
Yhtiön mielestä vakuutusalan kytkösyhtiöiden nettotulojen verottaminen yleisesti johtaisi yritysten epätasa-arvoiseen kohteluun.
Captives, the company argued, are an instrument of self insurance and should only be taxed on their income from insurance branches liable for a legal insurance obligation in the country of the insurer.
Sen mukaan kytkösyhtiöt ovat itsevakuuttamisen väline ja niiden tuloja olisi verotettava vain sellaisesta vakuutustoiminnasta, jossa on kyse lain mukaisesta vakuuttamisvelvollisuudesta yhtiön kotimaassa.
Otherwise, it was said, undertakings that create a captive will be worse off from a tax point of view than those that do not have a captive insurance company, and choose not to insure risks which do not have to be insured by law.
Muutoin kytkösyhtiön perustavat yritykset olisivat sen mielestä verotuksen kannalta epäedullisemmassa asemassa kuin ne yritykset, joilla ei ole vakuutusalan kytkösyhtiötä ja jotka eivät vakuuta sellaisia riskejä, joita ei ole lain mukaan välttämätöntä vakuuttaa.
Captives take insurance policies for risks for which there is no market and income from these activities should, therefore, not be taxed.
Kytkösyhtiöt antavat vakuutuksia sellaisten riskien varalle, joille ei ole markkinoita, joten tällaisesta toiminnasta saatavia tuloja ei pitäisi verottaa.
The company argued that it would contradict the principle of legal certainty to expect an undertaking to question legislation that had applied for more than 10 years.
Yhtiön mielestä oli oikeusvarmuuden periaatteen vastaista olettaa, että yritys kyseenalaistaisi yli 10 vuotta voimassa olleen lainsäädännön.
It stated that it had legitimately trusted the legality of the tax measures and contended that should the Authority come to the conclusion that State aid is involved, the measures qualify as existing aid, or (alternatively) recovery would contravene fundamental principles of law.
Se ilmoitti luottaneensa perustellusti verotoimenpiteiden laillisuuteen ja väitti, että jos valvontaviranomainen tulisi siihen tulokseen, että asiaan liittyy valtiontukea, toimenpide olisi katsottava voimassa olevaksi tueksi tai (vaihtoehtoisesti) takaisinperintä olisi vastoin oikeuden perusperiaatteita.
Finally, Company J referred to the financial crisis and how it has had an impact on the assessment of State aid.
Lopuksi yhtiö J viittasi vielä talouskriisiin sekä siihen, miten kriisi oli vaikuttanut valtiontuen arviointiin.
In its view, many of the measures adopted by several Member States of the European Union will not have a temporary character but will become permanent.
Sen mielestä monet Euroopan unionin jäsenvaltioiden toteuttamista toimenpiteistä eivät ole luonteeltaan tilapäisiä vaan muuttuvat pysyviksi.
Against this background, Company J expected that the Authority will not request the amendment of the Liechtenstein tax legislation applicable to captives.
Näin ollen yhtiö J odotti, ettei valvontaviranomainen vaadi kytkösyhtiöihin sovellettavan Liechtensteinin verolainsäädännön muuttamista.
Comments from Company K
Yhtiön K huomautukset
It argued that any order to repay aid would contravene the principle of legal certainty (pointing out that Liechtenstein law has a limitation period of five years for challenging tax liabilities).
Sen mukaan takaisinperinnän määrääminen olisi vastoin oikeusvarmuuden periaatetta (ja se totesi, että Liechtensteinin lain mukaan verovelkoja on vaadittava 5 vuoden kuluessa).
Should the Authority conclude that incompatible State aid was granted, the Company K considers that a recovery would violate the principles of legal certainty, homogeneity and legitimate expectations.
Jos valvontaviranomainen toteaisi, että ETA-sopimuksen toimintaan soveltumatonta valtiontukea oli myönnetty, yhtiön K mielestä takaisinperintä olisi vastoin oikeusvarmuuden, yhtenäisyyden ja luottamuksensuojan periaatteita.
COMMENTS BY THE LIECHTENSTEIN AUTHORITIES
LIECHTENSTEININ VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
Comments on the opening decision
Aloituspäätöstä koskevat huomautukset
In a letter dated 25 November 2008, the Liechtenstein authorities referred to the evolution of the assessment of State aid in the context of business taxation from the beginning of the 1980s to the issue of a notice on the application of the State aid rules to direct business taxation in 1998, and to the European Commission’s decisions in the early 2000s (for example on the Belgian coordination centres [15]).The Liechtenstein authorities argued that captive insurance companies are not active on an open market as their activities are limited to managing intra-group risks, i.e. the risks of its own corporate group.
Liechtensteinin viranomaiset viittasivat 25 päivänä marraskuuta 2008 päivätyssä kirjeessään valtiontuen arvioinnin kehittymiseen yritysverotuksen alalla 1980-luvun alusta vuoteen 1998, jolloin annettiin tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen, sekä 2000-luvun alkuun, jolloin Euroopan komissio teki useita asiaan liittyvä päätöksiä (esimerkiksi Belgian koordinointikeskuksista tehty päätös [15].Liechtensteinin viranomaisten mukaan vakuutusalan kytkösyhtiöt eivät toimi avoimilla markkinoilla, koska niiden toiminta rajoittuu yritysryhmän sisäisten – oman konserninsa – riskien hallintaan.
Any income generated by the captive insurance through transactions within the group is not ordinary income that should be subject to income taxation, as the administration of own assets does not constitute a commercial activity subject to taxation.
Tulot, joita vakuutusalan kytkösyhtiö saa konsernin sisäisistä liiketoimista, eivät ole tavanomaista tuloveronalaista tuloa, sillä omien varojen hallinnointi ei ole veronalaista kaupallista toimintaa.
In their view, an entity that does not exercise its activity on a market in competition with other market players cannot be considered as engaging in economic activity as an undertaking [16].
Liechtensteinin viranomaisten mielestä sellaisen tahon, joka ei harjoita toimintaansa markkinoilla muiden markkinatoimijoiden kanssa kilpaillen, ei voida katsoa harjoittavan taloudellista toimintaa yrityksenä [16].
Even if they were to provide services on the ‘free’ market, the Liechtenstein system ensures that the regular tax rates apply to these free market activities.
Jos kytkösyhtiöt tarjoavat palveluja ”vapailla markkinoilla”, Liechtensteinin järjestelmässä varmistetaan, että vapailla markkinoilla harjoitetusta toiminnasta peritään veroa tavanomaisen verokannan mukaan.
In the opinion of the Liechtenstein authorities, it is only to the extent that the companies engage in those ‘free’ activities that they should qualify as undertakings.
Liechtensteinin viranomaisten mielestä kytkösyhtiöt olisi katsottava yrityksiksi ainoastaan niiltä osin, kuin ne harjoittavat tällaista ”vapaata” toimintaa.
The Liechtenstein authorities argued that captive insurance companies (like reinsurance companies) constitute a separate market from direct insurance due to the risk allocation within a group, the different regulatory framework, and the management function captives undertake within the group to which they belong.
Liechtensteinin viranomaiset väittivät, että vakuutusalan kytkösyhtiöt muodostavat (jälleenvakuutusyhtiöiden tavoin) ensivakuutuksista erilliset markkinat, koska riski jaetaan yritysryhmän sisällä, kytkösyhtiöihin sovellettava sääntely on erilaista ja ne hoitavat hallintotehtäviä omassa yritysryhmässään.
Captive insurance companies only insure their own group’s risks (where there is no market or where costs are too high) and not the risks of third parties.
Vakuutusalan kytkösyhtiöt vakuuttavat vain oman yritysryhmänsä riskejä (joille ei ole markkinoita tai joissa kustannukset ovat liian korkeat), eivät kolmansien osapuolten riskejä.
As far as selectivity is concerned, with reference to the Åland captive insurance system and the Irish Company Holding Regime, the Liechtenstein authorities submitted that the tax regime applicable to captive insurance companies is not materially selective.
Valikoivuuden osalta Liechtensteinin viranomaiset viittasivat captive-vakuutusyhtiöiden tukiohjelmaan Ahvenanmaalla ja Irlannin holdingyhtiöiden tukijärjestelmään ja totesivat, ettei vakuutusalan kytkösyhtiöihin sovellettava verojärjestelmä ole aineellisesti valikoiva.
This is because the conditions for these companies are horizontal in nature and could be achieved by any undertaking, i.e. no specific economic strength is required from undertakings to set up a captive insurance company and it, therefore, applies to all sorts of companies.
Tämä perustuu siihen, että kytkösyhtiöitä koskevat edellytykset ovat luonteeltaan yleispäteviä niin, että mikä tahansa yritys pystyy ne täyttämään – yritykseltä ei siis vaadita tiettyä taloudellista vahvuutta vakuutusalan kytkösyhtiön perustamiseen –, joten järjestelmää sovelletaan kaikenlaisiin yhtiöihin.
On that basis any legal person, irrespective of the sector of activity or size of operations, could qualify for the tax reduction through ownership of a captive insurance company.
Näin ollen millä tahansa oikeushenkilöllä voi toiminta-alaan tai toiminnan laajuuteen katsomatta olla oikeus verohuojennuksiin vakuutusalan kytkösyhtiön omistamisen kautta.
In line with the Gil Insurance [17] case-law, the Liechtenstein authorities argued in the alternative that the measures are justified by the nature and general scheme of the tax system, arguing that: ‘What matters is whether the apparent exception is actually in line with the internal logic of the measure. […] A tax measure is specific only if it unreasonably discriminates between situations being legally and factually comparable in the light of objectives set by the tax system.’ Under Liechtenstein law, captive insurances may be defined as a limited-purpose insurance entity established with the specific objective of financing risks emanating from their corporate group: ‘Hence, it is an in-house self-insurance vehicle. The captive insurance is made out of the own means of its corporate groups. Hence, the captive insurance follows the principle that the coverage of liabilities out of own means should be treated differently for tax purposes.’
Asiassa Gil Insurance [17] annetun tuomion mukaisesti Liechtensteinin viranomaiset väittivät vaihtoehtoisesti, että kyseiset toimenpiteet ovat perusteltuja verojärjestelmän luonteen ja rakenteen vuoksi: ”Merkitystä on sillä, onko ilmeinen poikkeus todellisuudessa toimenpiteen sisäisen logiikan mukainen. […] Verotoimenpide on valikoiva vain, jos sillä syrjitään perusteettomasti eri tilanteita, jotka ovat oikeudellisesti ja tosiasiallisesti verrattavissa verojärjestelmän tavoitteiden perusteella.” Liechtensteinin lainsäädännön mukaisesti vakuutusalan kytkösyhtiöt voidaan määritellä rajoitetun tarkoituksen vakuutusyhtiöksi, jonka perustamisen erityisenä tavoitteena on oman yritysryhmän riskien rahoittaminen: se on siis talon sisäinen itsevakuuttamisen väline. Kytkösyhtiön myöntämä vakuutus muodostuu konsernin omista varoista. Kytkösyhtiön vakuutuksissa noudatetaan siis periaatetta, jonka mukaan vastuiden kattamista omista varoista olisi kohdeltava verotuksessa eri tavalla.
Furthermore, the Liechtenstein authorities highlighted the different treatment of captive insurance companies in comparison with conventional insurance companies by reference to Community/EEA law examples under the reinsurance directive and the Solvency II directive.
Lisäksi Liechtensteinin viranomaiset toivat esiin, miten vakuutusalan kytkösyhtiöiden kohtelu eroaa perinteisten vakuutusyhtiöiden kohtelusta, viittaamalla jälleenvakuutusdirektiivin ja solvenssi II -direktiivin mukaisiin yhteisön/ETA:n oikeuden esimerkkeihin.
These, it is said, take note of the specific nature of captive insurance and reinsurance undertakings.
Niiden mukaan näissä otetaan huomioon vakuutusalan kytkösyhtiöiden ja jälleenvakuutusyritysten erityinen luonne.
They argued that it is acknowledged that as those undertakings cover only risks associated with the industrial or commercial group to which they belong, account is taken of their specific (and different) position.
Niiden mukaan yleisesti tunnustetaan, että koska kyseiset yritykset kattavat ainoastaan riskejä, jotka liittyvät siihen teollisuus- tai liiketoimintaryhmään, johon ne kuuluvat, niiden erityinen (ja erilainen) asema otetaan huomioon.
Finally (in the alternative), the Liechtenstein authorities considered that the 1997 Tax Act constitutes existing aid because at the time it was put into effect it did not constitute an aid, but subsequently became aid due to the evolution of EEA law.
Liechtensteinin viranomaiset katsoivat vielä (vaihtoehtoisesti), että vuoden 1997 verolaki on voimassa olevaa tukea, koska voimaan tullessaan se ei ollut tukea, vaan siitä tuli tukea ETA-oikeuden muuttuessa.
If the Authority characterises the measures as new aid, they argued that there are sufficient grounds for not recovering the aid.
Jos valvontaviranomainen katsoo toimenpiteet uudeksi tueksi, Liechtensteinin viranomaisten mukaan perusteet ovat riittävät, niin että tuki voidaan jättää perimättä takaisin.
This is for two reasons.
Näin on kahdesta syystä.
The first is legitimate expectations based on a reliance on the approach taken by the Commission in its decisions relating to the tax incentives for intra-group financial treasury centres in France and the tax incentives for international financial activities in the Netherlands.
Ensinnäkin luottamuksensuojan vuoksi: komission omaksumaan lähestymistapaan päätöksissä, jotka koskevat yritysryhmän sisäisille finanssihallintokeskuksille Ranskassa myönnettyjä verokannustimia ja kansainväliselle rahoitustoiminnalle Alankomaissa myönnettyjä verokannustimia, on perusteltua luottaa.