natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Once assets have been properly evaluated and losses are correctly identified [13], and if this would lead to a situation of technical insolvency without state intervention, the bank should be put either into administration or be wound up, according to EEA and national law.
Jos omaisuuserien asianmukaisen arvostuksen ja tappioiden määrittämisen [13] jälkeen todetaan, että pankki olisi ilman valtion väliintuloa teknisesti maksukyvytön, on pankki joko asetettava selvittäjän valvontaan tai likvidaatiomenettelyyn ETA:n ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
In such a situation, with a view to preserving financial stability and confidence, protection or guarantees to bondholders [14] may be appropriate.
Tällaisessa tilanteessa saattaa olla asianmukaista tarjota joukkovelkakirjojen haltijoille suojaa tai takeet [14], jotta voidaan turvata rahoitusalan vakaus ja luottamus.
Where putting a bank into administration or its orderly winding up appears unadvisable for reasons of financial stability [15], aid in the form of guarantee or asset purchase, limited to the strict minimum, could be awarded to banks so that they may continue to operate for the period necessary to allow them to devise a plan for either restructuring or orderly winding-up.
Jos pankin asettaminen selvittäjän valvontaan tai likvidaatiomenettelyyn ei vaikuta hyvältä ratkaisulta rahoitusalan vakautta ajatellen [15], sille voitaisiin myöntää tukea välttämätön vähimmäismäärä joko takauksen muodossa tai ostamalla omaisuuseriä, jotta se voi jatkaa toimintaansa niin kauan, että ehditään laatia suunnitelma joko pankin rakenneuudistusta tai likvidaatiota varten.
In such cases, shareholders should also be expected to bear losses at least until the regulatory limits of capital adequacy are reached.
Tällaisessa tapauksessa osakkeenomistajien olisi vastattava tappioista ainakin siihen saakka, kun pankin omien varojen riittävyys on jälleen lakisääteisellä tasolla.
Nationalisation options may also be considered.
Myös kansallistamisvaihtoehtoa voidaan harkita.
Where it is not possible to achieve full burden-sharing ex ante, the bank should be requested to contribute to the loss or risk coverage at a later stage, for example in the form of claw-back clauses or, in the case of an insurance scheme, by a clause of ‘first loss’, to be borne by the bank (typically with a minimum of 10 %) and a clause of ‘residual loss sharing’, through which the bank participates with a percentage (typically with a minimum of 10 %) of any additional losses [16].
Jos täyttä vastuunjakoa ei voida varmistaa etukäteen, olisi pankkia pyydettävä kirjaamaan tappioita tai kattamaan riskit myöhemmin esimerkiksi soveltamalla takaisinperintälauseketta tai, jos on kyse vakuutusjärjestelystä, nk. first loss -lauseketta, joka koskee pankin vastattavaksi jäävää osuutta (yleensä vähintään 10 prosenttia), sekä muiden tappioiden jakamista koskevaa lauseketta, jonka mukaan pankki vastaa tietystä prosenttiosuudesta (yleensä vähintään 10 prosenttia) mahdollisista muista tappioista. [16]
As a general rule, the lower the contribution upfront, the higher the need for a shareholder contribution at a later stage, either in the form of a conversion of state losses into bank shares and/or in the form of additional compensatory measures to limit the distortion of competition when assessing necessary restructuring.
Yleisesti ottaen mitä vähemmän pankki osallistuu kustannuksiin etukäteen, sitä suurempi on osakkeenomistajien korvausosuus myöhemmin. Korvaus on suoritettava joko muuttamalla valtion tappiot pankin osakkeiksi ja/tai toteuttamalla muita korvaavia toimenpiteitä, joilla rajoitetaan kilpailun vääristymistä tarvittavien rakenneuudistustoimien arvioinnin yhteydessä.
Aligning incentives for banks to participate in asset relief with public policy objectives
Varmistetaan, että pankeille tarjottavat kannustimet osallistua ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskeviin ohjelmiin ovat yhdenmukaisia julkisten poliittisten tavoitteiden kanssa
As a general feature, impaired asset relief programmes should have an enrolment window limited to 6 months from the launch of the scheme by the government.
Arvoltaan alentuneiden omaisuuserien hoitoa koskeville ohjelmille olisi yleensä asetettava enintään kuuden kuukauden määräaika, jonka kuluessa ohjelmaan on ilmoittauduttava.
This will limit incentives for banks to delay necessary disclosures in the hope of higher levels of relief at a later date, and facilitate a rapid resolution of the banking problems before the economic downturn further aggravates the situation.
Määräaika alkaa siitä, kun valtio on käynnistänyt ohjelman. Näin estetään pankkeja viivyttämästä välttämätöntä tietojen luovuttamista siinä toivossa, että myöhemmin tarjottaisiin vielä suurempia tukia. Samalla edistetään pankkien ongelmien nopeaa ratkaisemista, ennen kuin talouden taantuma pahentaa tilannetta edelleen. Kuusi kuukautta olisi pankeille riittävä aika esittää ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattuja toimenpiteitä varten tukikelpoiset omaisuuserät.
During the 6-month window, the banks would be able to present eligible assets baskets to be covered by the asset-relief measures, with the possibility of rollover [17].
Määräaikaa voidaan jatkaa myöhemmin [17].
Appropriate mechanisms may need to be devised so as to ensure that the banks most in need of asset relief participate in the government measure.
Saattaa olla tarpeen kehittää asianmukaisia keinoja, joilla varmistetaan, että valtion toimenpiteistä hyötyvät juuri ne pankit, jotka eniten tarvitsevat ongelmallisten omaisuuserien hoitoa.
Such mechanisms could include mandatory participation in the programme, and should include at least mandatory disclosure to the supervisory authorities.
Näihin keinoihin voisi kuulua pakollinen osallistuminen ohjelmaan, minkä lisäksi olisi määrättävä ainakin velvollisuudesta antaa tietoja rahoitusvalvontaviranomaisille.
The obligation for all banks to reveal the magnitude of their asset-related problems will contribute to the clear identification of the need and necessary scope for an asset-relief scheme at the EFTA State level.
Kaikille pankeille asetettava velvollisuus ilmoittaa omaisuuseriin liittyvien ongelmien laajuus auttaa määrittämään ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskevan ohjelman tarpeellisuuden ja tarvittavan laajuuden EFTA-valtioiden tasolla.
Where participation is not mandatory, the scheme may include appropriate incentives (such as the provision of warrants or rights to existing shareholders so that they may participate in future private capital-raising at preferential terms) to facilitate take-up by the banks without derogating from the principles of transparency and disclosure, fair valuation and burden sharing.
Jos osallistuminen ei ole pakollista, ohjelmaan voidaan sisällyttää sopivia kannustimia pankeille (kuten merkintäoptioiden tai muiden oikeuksien antaminen nykyisille osakkeenomistajille, jotta nämä voivat tulevaisuudessa osallistua yksityisen pääoman hankkimiseen edullisin ehdoin), poikkeamatta kuitenkaan läpinäkyvyyden ja täydellisten tietojen ilmoittamisen, asianmukaisen arvostamisen ja vastuun jakamisen periaatteista.
Participation after the expiration of the 6 month enrolment window will be possible only in exceptional and unforeseeable circumstances for which the bank is not responsible [18], and subject to stricter conditions, such as higher remuneration to the State and/or higher compensatory measures.
Kuuden kuukauden määräajan päätyttyä ohjelmaan voi osallistua vain poikkeuksellisissa ja odottamattomissa tilanteissa, joista pankki ei itse ole vastuussa. [18] Tällöin sovelletaan ankarampia ehtoja, kuten valtiolle maksettavaa suurempaa korvausta ja/tai laajempia korvaavia toimenpiteitä.
Access to asset relief should always be conditional on a number of appropriate behavioural constraints.
Ongelmallisten omaisuuserien hoidon ehdoksi olisi aina asetettava toimintalinjoja koskevien rajoitteiden käyttöönotto.
In particular, beneficiary banks should be subject to safeguards which ensure that the capital effects of relief are used for providing credit to appropriately meet demand according to commercial criteria and without discrimination and not for financing a growth strategy (in particular acquisitions of sound banks) to the detriment of competitors.
Tuensaajapankkeihin olisi erityisesti sovellettava suojatoimia, joilla varmistetaan, että tuen pääomavaikutuksia hyödynnetään luotonannossa ja näin vastataan asianmukaisesti kysyntään kaupallisia perusteita noudattaen ja ilman syrjintää. Sen sijaan tuella ei saa rahoittaa kasvustrategiaa (varsinkaan terveiden pankkien hankintaa), josta olisi haittaa kilpailijoille.
Restrictions on dividend policy and caps on executive remuneration should also be considered.
Lisäksi olisi harkittava osingonjaon ja johdon palkkioiden rajoittamista.
The specific design of behavioural constraints should be determined on the basis of a proportionality assessment taking account of the various factors that may imply the necessity of restructuring (see section 6).
Pankkien toimintalinjoja koskevat rajoitteet olisi suunniteltava oikeasuhteisuuden arvioinnin perusteella, ja samalla olisi otettava huomioon kaikki rakenneuudistustarpeeseen vaikuttavat tekijät (ks. 6 jakso).
Eligibility of assets
Tukikelpoiset omaisuuserät
When determining the range of eligible assets for relief, a balance needs to be found between meeting the objective of immediate financial stability and the need to ensure the return to normal market functioning over the medium turn.
Määritettäessä tukikelpoisia ongelmallisia omaisuuseriä on löydettävä tasapaino seuraavien tavoitteiden välille: rahoitusalan vakauden välitön turvaaminen ja markkinoiden normaalin toiminnan palauttaminen keskipitkällä aikavälillä.
Assets commonly referred to as ‘toxic assets’ (e.g. US mortgage backed securities and associated hedges and derivatives), which have triggered the financial crisis and have largely become illiquid or subject to severe downward value adjustments, appear to account for the bulk of uncertainty and scepticism concerning the viability of banks.
Näyttää siltä, että koko finanssikriisin käynnistäneet ns. ”myrkylliset” omaisuuserät (esim. Yhdysvaltain kiinnitysluottovakuudelliset arvopaperit sekä niihin liittyvät suojausinstrumentit ja johdannaiset), jotka ovat suurelta osin muuttuneet epälikvideiksi tai joiden arvoa on jouduttu huomattavasti alentamaan, näyttävät olevan suurin syy pankkien elinkelpoisuuteen kohdistuviin epäilyksiin.
Restricting the range of eligible assets to such assets would limit the State’s exposure to possible losses and contribute to the prevention of competition distortions [19].
Rajaamalla tukikelpoiset omaisuuserät kyseisiin omaisuuseriin voidaan pienentää valtion mahdollisia tappioita ja ehkäistä kilpailun vääristymistä.
However, an overly narrow relief measure would risk falling short of restoring confidence in the banking sector, given the differences between the specific problems encountered in different EEA States and banks and the extent to which the problem of impairment has now spread to other assets.
Jos ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattu toimenpide kuitenkin rajataan hyvin tiukasti, on olemassa riski, ettei luottamusta pankkialaan kyetä palauttamaan. Eri ETA-valtioilla ja pankeilla on omat ongelmansa, ja lisäksi maiden ja pankkien välillä on eroja siinä, miten laajalti omaisuuserien arvonalennuksiin liittyvät ongelmat ovat vaikuttaneet muihinkin omaisuuseriin.
This would plead in favour of a pragmatic approach including elements of flexibility, which would ensure that other assets also benefit from relief measures to an appropriate extent and where duly justified.
Sen vuoksi tarvitaan käytännöllistä ja joustavaa lähestymistapaa sen varmistamiseksi, että muihinkin omaisuuseriin voidaan soveltaa ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattua toimenpidettä sopivassa määrin silloin, kun se on asianmukaisesti perusteltavissa.
A common and coordinated approach within the EEA to the identification of the assets eligible for relief measures is necessary to both prevent competitive distortions among EEA States and within the EEA banking sector, and limit incentives for cross-border banks to engage in arbitrage among different national relief measures.
ETA:ssa on otettava käyttöön yhteinen ja koordinoitu lähestymistapa ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattuihin toimenpiteisiin tukikelpoisten omaisuuserien määrittämistä varten. Näin voidaan ehkäistä kilpailun vääristyminen ETA-valtioiden välillä ja ETA:n pankkialan sisällä sekä vähentää useammassa kuin yhdessä maassa toimivien pankkien houkutusta harjoittaa arbitraasia ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen kansallisten toimenpiteiden välillä.
To ensure consistency in the identification of eligible assets across EEA States, categories of assets (baskets) reflecting the extent of existing impairment should be developed.
Jotta kaikki ETA-valtiot määrittäisivät tukikelpoiset omaisuuserät yhdenmukaisella tavalla, olisi kehitettävä omaisuuserien luokat, jotka kuvastavat omaisuuserien arvonalennuksen suuruutta.
More detailed guidance on the definition of these categories is provided in Annex 3.
Tarkempia ohjeita näiden luokkien määrittelystä esitetään liitteessä 3.
The use of such categories of assets would facilitate the comparison of banks and their risk profiles across the EEA.
Omaisuuserien luokkien avulla on helpompi vertailla pankkeja ja niiden riskiprofiileja koko ETA:n tasolla.
EFTA States would then need to decide which category of assets could be covered and to what extent, subject to the Authority’s review of the degree of impairment of the assets chosen.
EFTA-valtioiden olisi päätettävä, mitkä omaisuuserien luokat hyväksytään ja missä laajuudessa, kunhan valvontaviranomainen on ensin tarkistanut valittujen omaisuuserien arvonalennusten suuruuden.
A proportionate approach would need to be developed to allow an EFTA State whose banking sector is additionally affected by other factors of such magnitude as to jeopardise financial stability (such as the burst of a bubble in their own real estate market) to extend eligibility to well-defined categories of assets corresponding to this systemic threat upon due justification without quantitative restrictions.
Tarvitaan oikeasuhteinen lähestymistapa, jotta EFTA-valtio, jonka pankkisektoriin kohdistuu lisäksi muita, koko rahoitusalan vakauden vaarantavia riskitekijöitä (kuten kiinteistömarkkinoiden kuplan puhkeaminen), voi ilman määrällisiä rajoituksia laajentaa tukikelpoisuuden käsitettä tiettyihin selkeästi määriteltyihin ja edellä tarkoitetun systeemisen uhan kannalta keskeisiin omaisuuserien luokkiin asianmukaiset perustelut esitettyään.
Additional flexibility could further be envisaged by allowing for the possibility for banks to be relieved of impaired assets outside the scope of eligibility set out above without the necessity of a specific justification for a maximum of 10-20 % of the overall assets of a given bank covered by a relief mechanism in view of the diversity of circumstances of different EFTA States and banks.
Kun otetaan huomioon EFTA-valtioiden ja pankkien vaihtelevat olosuhteet, voitaisiin harkita myös lisäjoustoa eli pankeille annettaisiin mahdollisuus hankkiutua eroon arvoltaan alentuneista omaisuuseristä myös edellä esitetyn tukikelpoisuuden käsitteen ulkopuolella ilman, että niiden olisi esitettävä erityisiä perusteluja. Tämä jousto kattaisi enintään 10–20 prosenttia ohjelmaan osallistuvan pankin kokonaisvaroista.
However, assets that cannot presently be considered impaired should not be covered by a relief programme.
Sen sijaan ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskevaan ohjelmaan ei pitäisi hyväksyä sellaisia omaisuuseriä, joiden arvo ei ole tällä hetkellä alentunut.
Asset relief should not provide an open-ended insurance against future consequences of recession.
Ongelmallisten omaisuuserien hoidon ei ole tarkoitus olla rajoittamaton vakuutus taantuman mahdollisten tulevien seurausten varalta.
As a general principle, the wider the eligibility criteria, and the greater proportion which the assets concerned represent in the portfolio of the bank, the more thorough the restructuring and the remedies to avoid undue distortions of competition will have to be.
Yleisperiaatteena on oltava, että mitä väljemmin kelpoisuusvaatimukset määritellään ja mitä suurempi on tukikelpoisten omaisuuserien osuus pankin kokonaisvaroista, sitä perusteellisempia rakenneuudistus- ja muita toimia tarvitaan kilpailun tarpeettoman vääristymisen välttämiseksi. Joka tapauksessa valvontaviranomainen ei hyväksy ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattuja toimenpiteitä varten tukikelpoisiksi sellaisia omaisuuseriä, jotka on kirjattu tuensaajapankin taseeseen tietyn, ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskevan ohjelman julkistamista edeltävän ajankohdan jälkeen.
In any case, the Authority will not consider assets eligible for relief measures where they have entered the balance sheet of the beneficiary bank after a specified cut-off date prior to the announcement of the relief programme [20].
Muutoin riskinä olisi omaisuuserien arbitraasi ja arveluttava moraalikato, sillä pankit saattaisivat laiminlyödä luotonantoon ja muihin sijoituksiin liittyvien riskien asianmukaisen arvioinnin myös tulevaisuudessa. Tämä johtaisi niiden samojen virheiden toistumiseen, jotka ovat aiheuttaneet tämänhetkisen kriisin.
Valuation of assets eligible for relief and pricing
Tukikelpoisten ongelmallisten omaisuuserien arvostus ja hinnoittelu
A correct and consistent approach to the valuation of assets, including assets that are more complex and less liquid, is of key importance to prevent undue distortions of competition and to avoid subsidy races between EEA States.
Jotta voidaan ehkäistä kilpailun tarpeeton vääristyminen ja välttää ETA-valtioiden välinen tukikilpailu, on olennaista kehittää sopiva ja johdonmukainen menetelmä arvostaa omaisuuseriä, myös monimutkaisia ja vähemmän likvidejä omaisuuseriä.
Valuation should follow a general methodology established at the EEA level and should be closely coordinated ex ante by the Authority across the EFTA States in order to ensure maximum effectiveness of the asset-relief measure and reduce the risk of distortions and damaging arbitrage, notably for cross-border banks.
Arvostus olisi tehtävä noudattaen ETA:n tasolla vahvistettavia yleisiä menetelmiä, ja valvontaviranomaisen olisi koordinoitava toimintaa etukäteen EFTA-valtioiden kesken, jotta varmistetaan ongelmallisiin omaisuuseriin suunnattujen toimenpiteiden maksimaalinen teho sekä vähennetään kilpailun vääristymisen riskiä ja haitallista arbitraasia erityisesti useammassa kuin yhdessä maassa toimivien pankkien osalta.
Alternative methodologies may need to be employed to take account of specific circumstances relative to, e.g. timely availability of relevant data, provided they attain equivalent transparency.
Lisäksi saatetaan tarvita vaihtoehtoisia menetelmiä, jotta voidaan huomioida erityiset olosuhteet, jotka liittyvät esimerkiksi keskeisten tietojen ajantasaiseen ilmoittamiseen. Myös vaihtoehtoisten menetelmien on kuitenkin täytettävä läpinäkyvyyttä koskevat vaatimukset.
In any case, eligible banks should value their portfolios on a daily basis and make regular and frequent disclosures to the national authorities and to their supervisory authorities.
Tukikelpoisten pankkien olisi arvostettava omaisuuseränsä päivittäin ja annettava kansallisille viranomaisille ja rahoitusvalvontaviranomaisille tietoja säännöllisesti.
Where the valuation of assets appears particularly complex, alternative approaches may be considered such as the creation of a ‘good bank’ whereby the State would purchase the good rather than the impaired assets.
Jos omaisuuserien arvostus näyttää erityisen monimutkaiselta, voidaan harkita vaihtoehtoisia lähestymistapoja. Esimerkiksi valtio voi ostaa arvoltaan alentuneiden omaisuuserien sijasta pankin kannattavat toiminnot. Toinen vaihtoehto voisi olla pankin julkinen omistus (myös kansallistaminen). Tällöin tavoitteena on toteuttaa omaisuuserien arvostus ajan mittaan rakenneuudistuksen tai likvidaation yhteydessä. Näin vältetään epävarmuus ongelmallisten omaisuuserien asianmukaisesta arvosta.
As a first stage, assets should be valued on the basis of their current market value, whenever possible.
Ensimmäisessä vaiheessa omaisuuserät olisi mahdollisuuksien mukaan arvostettava niiden tämänhetkisen markkina-arvon pohjalta.
In general, any transfer of assets covered by a scheme at a valuation in excess of the market price will constitute State aid.
Kaikki tapaukset, joissa ohjelmaan kuuluvien omaisuuserien siirrossa on käytetty markkinahintaa korkeampaa arvoa, katsotaan yleisesti ottaen valtiontueksi.
The current market value may, however, be quite distant from the book value of those assets in the current circumstances, or non-existent in the absence of a market (for some assets the value may effectively be as low as zero).
Tämänhetkinen markkina-arvo voi nykyoloissa kuitenkin poiketa huomattavasti omaisuuserien kirjanpitoarvosta, tai markkina-arvoa voi olla mahdotonta määritellä markkinoiden puuttuessa (eräiden omaisuuserien markkina-arvo voi käytännössä olla jopa nolla).
As a second stage, the value attributed to impaired assets in the context of an asset-relief program (the ‘transfer value’) will inevitably be above current market prices in order to achieve the relief effect.
Toisessa vaiheessa arvoltaan alentuneille omaisuuserille ongelmallisten omaisuuserien hoitoa koskevan ohjelman puitteissa määritetty arvo (siirtoarvo) on luonnollisesti senhetkistä markkinahintaa suurempi, jotta saadaan aikaan tukivaikutus.
To ensure consistency in the assessment of the compatibility of aid, the Authority would consider a transfer value reflecting the underlying long-term economic value (the ‘real economic value’) of the assets, on the basis of underlying cash flows and broader time horizons, an acceptable benchmark indicating the compatibility of the aid amount as the minimum necessary.
Varmistaakseen tuen soveltuvuuden johdonmukaisen arvioinnin valvontaviranomainen katsoo, että siirtoarvo, joka kuvastaa omaisuuserien pitkän aikavälin taloudellista arvoa (todellinen taloudellinen arvo) ja joka on määritetty kassavirtojen ja laajempien ajallisten tekijöiden pohjalta, on sopiva vertailuperuste sen osoittamiseksi, että tuen määrä on rajattu välttämättömään vähimmäismäärään.
Uniform hair cuts applicable to certain asset categories will have to be considered to approximate the real economic value of assets that are so complex that a reliable forecast of developments in the foreseeable future would appear impracticable.
Kun on kyse niin monimutkaisista omaisuuseristä, ettei niiden tulevasta kehityksestä ole mahdollista tehdä luotettavia ennusteita, on harkittava omaisuuserien luokkien yhtenäistä aliarvostusta, jotta omaisuuserille voidaan vahvistaa todellinen taloudellinen arvo.
Consequently, the transfer value for asset purchase or asset insurance [23] measures should be based on their real economic value.
Omaisuuserien ostoa tai vakuuttamista [23] koskevien toimenpiteiden yhteydessä niiden siirtoarvoksi olisi sen vuoksi määritettävä niiden todellinen taloudellinen arvo.
Moreover, adequate remuneration for the State shall be secured.
Lisäksi on huolehdittava siitä, että valtio saa riittävän korvauksen.
Where EFTA States deem it necessary — notably to avoid technical insolvency — to use a transfer value of the assets that exceeds their real economic value, the aid element contained in the measure is correspondingly larger.
Jos EFTA-valtioiden mielestä on tarpeen erityisesti teknisen maksukyvyttömyyden välttämiseksi määrittää omaisuuserille siirtoarvo, joka ylittää niiden todellisen taloudellisen arvon, on toimenpiteeseen sisältyvä tukiosuus vastaavasti suurempi.
The valuation process both with regard to the market value and the real economic value, as well as the remuneration of the State, should follow the same guiding principles and processes listed in Annex 4.
Omaisuuserien markkina-arvo ja todellinen taloudellinen arvo sekä valtiolle maksettava korvaus olisi määritettävä noudattaen liitteessä 4 lueteltuja periaatteita ja prosesseja.