natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The limited liability company was established on 1 July 2001.
Osakeyhtiö perustettiin 1 päivänä heinäkuuta 2001.
Before this date, the activities carried out were a part of the National Rail Administration (‘Jernbaneverket’).
Ennen kyseistä päivää toiminta kuului kansallisen rautatiehallinnon (”Jernbaneverket”) yhteyteen.
BaneTele is a limited liability company 100 % owned by the Norwegian State, represented by the Ministry of Trade and Industry.
BaneTele on Norjan valtion kokonaan omistama osakeyhtiö, jossa valtiota edustaa kauppa- ja teollisuusministeriö.
The National Rail Administration is responsible for the management of the national railway network, on behalf of the Ministry of Transport and Communication.
Kansallinen rautatiehallinto vastaa Norjan rautatieverkosta liikenne- ja viestintäministeriön lukuun.
The proposal to establish the limited liability company BaneTele was presented to the Parliament in St.prp. nr. 80 (2000-2001) Omdanning av BaneTele til aksjeselskap [29] and Ot.prp. nr. 93 (2000-2001) Om lov om omdanning av Jernbaneverkets kommersielle televirksomhet til aksjeselskap [30].
BaneTele-osakeyhtiön perustamista esitettiin Norjan parlamentille ehdotuksissa nro 80 (St.prp. nr. 80 (2000–2001), Omdanning av BaneTele til aksjeselskap) [29] ja nro 93 (Ot.prp. nr. 93 (2000–2001), Om lov om omdanning av Jernbaneverkets kommersielle televirksomhet til aksjeselskap) [30].
Ot.prp. nr. 93 (2000-2001) and the subsequent law (Law of 15 June 2001) do not contain any provision similar to paragraph 3 in the contested Act.
Ehdotus nro 93 (Ot.prp. nr. 93 (2000–2001)) ja sen perusteella 15 päivänä kesäkuuta 2001 annettu laki ei sisältänyt kiistanalaisen lain 3 ykälää vastaavia säännöksiä.
Secora AS is a specialised contractor in the development of safe and efficient harbours and coastal waterways.
Secora AS on turvallisten ja tehokkaiden satamien ja rannikkoliikenteen kehittämiseen erikoistunut alihankkija. Osakeyhtiö perustettiin 1 päivänä tammikuuta 2005.
The limited liability company was established on 1 January 2005.
Tehtävistä vastasi aikaisemmin Norjan rannikkoviranomaisen (”Kystverket”) yksikkö.
The activities were previously carried out by the production unit of the Norwegian Coastal Administration (‘Kystverket’).
Secora AS on kokonaisuudessaan Norjan valtion omistama ja valtiota edustaa yhtiössä kalastus- ja rannikkoministeriö.
Secora AS is 100 % owned by the Norwegian State represented by the Ministry of Fisheries and Coastal Affairs.
Kystverket on rannikkohallinnosta, meriturvallisuudesta ja viestinnästä vastaava Norjan kansallinen viranomainen.
The Norwegian Coastal Administration is the Norwegian national agency for coastal management, marine safety and communication.
Secora AS:n perustamista esitettiin parlamentille ehdotuksissa nro 1 (St.prp. nr. 1 (2004–2005) Om omdanning av Kystverkets produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap m.m.)
The proposal to establish Secora AS was presented in St.prp. nr. 1 (2004-2005) Om omdanning av Kystverkets produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap m.m [31]. and in Ot.prp. nr. 20 (2004-2005) Om lov om omdanning av Kystverkets produksjonsvirksomhet til statsaksjeselskap [32].
ja nro 20 (Ot.prp. nr. 20 (2004–2005) Om lov om omdanning av Kystverkets produksjonsvirksomhet til statsaksjeselskap) [32].
Ot.prp. nr. 20 (2004-2005) and the subsequent law (Law of 17 December 2004) do not contain any provision similar to paragraph 3 in the contested Act.
Ehdotus nro 20 (Ot.prp. nr. 20 (2004–2005)) ja sen perusteella 17 päivänä joulukuuta 2004 annettu laki ei sisältänyt kiistanalaisen lain 3 ykälää vastaavia säännöksiä.
Statkraft AS is the biggest producer of electricity in Norway.
Statkraft AS on Norjan suurin sähköntuottaja.
The limited liability company was established on 1 October 2004.
Osakeyhtiö perustettiin 1 päivänä lokakuuta 2004.
The company was previously a state undertaking (‘Statsforetak (SF)’), and the state undertaking Statkraft SF still exists as the formal owner of Statkraft AS.
Yhtiö oli aikaisemmin valtionyhtiö (”Statsforetak (SF)”). Valtionyhtiö Statkraft SF on edelleen olemassa Statkraft AS:n muodollisena omistajana.
The first proposal to establish the limited liability company was presented to the Parliament in St.meld. nr. 22 (2001-2002) Et mindre og bedre statlig eierskap [33] and thereafter in St.prp. nr. 53 (2003-2004) Statens eierskap i Statkraft SF [34] and in Ot.prp. nr. 63 (2003-2004) Om lov om omorganisering av Statkraft SF [35].
Ensimmäinen ehdotus osakeyhtiön perustamisesta esitettiin parlamentille ehdotuksella nro 22 (St.meld. nr. 22 (2001–2002), Et mindre og bedre statlig eierskap) [33] ja seuraavat ehdotuksilla nro 53 (St.prp. nr. 53 (2003–2000), Statens eierskap i Statkraft SF) [34] ja nro 63 (Ot.prp. nr. 63 (2003–2004), Om lov om omorganisering av Statkraft SF) [35].
In St. prp. nr. 53 (2003-2004) the Government stated that the reorganisation would entail that Statkraft AS would have to pay excise duties (unofficial translation by the Authority) ‘in accordance with the normal rules of the act’ on excise duties and that the costs would reduce the surplus for the undertaking and thus also the basis for dividends.
Hallitus totesi ehdotuksessa nro 53 (St. prp. nr. 53 (2003–2004)), että uudelleenjärjestely merkitsisi sitä, että Statkraft AS:n olisi maksettava asiakirja- ja rekisteröintimaksuja ”lain tavanomaisten säännösten mukaisesti” (epävirallinen käännös). Hallituksen mukaan kustannukset supistaisivat yrityksen voittoja ja näin ollen myös osingonmaksuperustaa.
The existence of State aid
Onko kyse valtiontuesta?
‘Save as otherwise provided in this Agreement, any aid granted by EC Member States, EFTA States or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, insofar as it affects trade between Contracting Parties, be incompatible with the functioning of this Agreement.’
”Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, EY:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu tämän sopimuksen toimintaan, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan”.
To be considered as State aid under Article 61(1) of the EEA Agreement, a measure must fulfil all the following four criteria:
Jotta toimenpidettä voitaisiin pitää ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaisena tukena, sen on täytettävä kaikki seuraavat neljä ehtoa.
The aid must be granted by the State or through State resources;
Tuen on oltava valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty.
the aid must confer an advantage to the recipients that reduces the costs they normally bear in the course of the business;
Toimenpiteen on merkittävä tuensaajille etua, joka vähentää niille liiketoiminnasta tavallisesti aiheutuvia kustannuksia.
the advantage must be specific or selective in that it favours certain undertakings or the production of certain goods;
Toimenpiteen on oltava erityinen tai valikoiva siinä suhteessa, että se suosii jotakin yritystä tai tuotannonalaa.
the aid must distort or threaten to distort competition and affect trade between the Contracting Parties.
Tuen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua ja vaikutettava sopimuspuolten väliseen kauppaan.
Whereas the Authority, in its decision to open formal investigations, made the preliminary conclusion that all the said conditions were fulfilled, the Norwegian Government have argued that none of the conditions were fulfilled [37].
EFTAn valvontaviranomaisen päätöksessä aloittaa muodollinen tutkintamenettely tehtiin alustava päätelmä, että kaikki mainitut ehdot täyttyivät, kun taas Norjan hallitus katsoo, ettei yksikään ehto täyty [37].
The Authority must therefore examine the exemption of excise duty in light of relevant case law to see whether it constitutes State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.1.1. The aid must be granted by the state or through state resources
EFTAn valvontaviranomainen joutuu näin ollen tutkimaan asiakirja- ja rekisteröintimaksusta vapauttamista asiaa koskevan vakiintuneen oikeuskäytännön perusteella sen selvittämiseksi, onko kyseessä ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki.1.1 Tuen on oltava valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty
With regard to the first condition mentioned above, it is established case law [38] that this condition is fulfilled when a measure directly or indirectly entails some form of financial burden on public funds.In its decision to open the formal investigation procedure, the Authority made the preliminary conclusion that the provision in paragraph 3 in the contested Act entailed that an excise duty otherwise payable was not paid.
Vakiintuneen oikeuskäytännön [38] mukaan ensimmäinen edellä mainittu ehto täyttyy, kun toimenpide rasittaa valtion taloutta suoraan tai välillisesti jollain tavalla. EFTAn valvontaviranomaisen päätöksessä aloittaa muodollinen tutkintamenettely tehtiin alustava päätelmä, että kiistanalaisen lain 3 ykälässä todetaan, että muutoin suoritettavia asiakirja- ja rekisteröintimaksuja ei ollut maksettu.
This exemption from paying excise duty entailed a direct loss of tax revenue for the Norwegian State which was equivalent to the consumption of State resources.
Vapautus niistä merkitsi Norjan valtiolle välitöntä verotulojen menetystä, joka vastasi valtion varojen käyttöä.
Therefore, the Authority drew the preliminary conclusion that the first condition was fulfilled.
Tästä syystä EFTAn valvontaviranomainen päätteli alustavasti, että ensimmäinen ehto täyttyi.
In their comments to the opening decision, the Norwegian authorities, however, argued [37] Letter dated 16 September 2004 from the Ministry of Trade and Industry.
Norjan viranomaiset kuitenkin väittivät huomautuksissaan [37] Kauppa- ja teollisuusministeriön 16.9.2004 päivätty kirje.
that as the obligation on Entra to pay the document duty was never released (because ‘the transfer of title in the case at hand was done as a name change and not by transfer of title’), there had been no loss of tax revenue and hence, no consumption of State resources.
menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä, että Entraa ei koskaan vapautettu velvollisuudesta maksaa asiakirjamaksu (koska ”tässä tapauksessa omistusoikeuden siirto tehtiin nimenmuutoksena eikä omistusoikeuden siirtona”), joten verotulojen menetystä ei ole aiheutunut eikä valtion varoja näin ollen ole käytetty.
The Authority cannot agree with that argument.
EFTAn valvontaviranomainen ei voi hyväksyä tällaista perustelua.
A benefit in the form of a tax exemption covered by Article 61(1) is typically made by way of an express exemption.
ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukainen verovapautuksen muodossa saatu etu myönnetään tavallisesti erillisenä poikkeusmääräyksenä.
However, as Article 61(1) focuses on the effect of, and not the formality behind, the national legal system, it also covers situations where a tax relief is brought about indirectly by reference to a particular legal notion (in casu‘name change’) the result of which is that no tax should be paid.
ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa korostetaan kuitenkin vaikutusta kansalliseen oikeusjärjestelmään eikä niinkään sen muotoseikkoja, joten se kattaa myös tilanteet, joissa verohelpotus myönnetään välillisesti viittaamalla tiettyyn oikeudelliseen käsitteeseen (tässä tapauksessa ”nimenmuutos”), mistä seuraa, ettei veroja tarvitse maksaa.
In both situations, and with reference to the case at hand, the effect is that a registration in the real estate register could take place without triggering excise duties only because of the particular legislative provision.
Kummassakin tilanteessa ja käsiteltävänä olevassa tapauksessa rekisteröinti kiinteistörekisteriin pystyttiin tekemään ilman asiakirja- ja rekisteröintimaksujen suorittamista yksinomaan tietyn säännöksen vuoksi.
No such tax-free registration could have taken place had it not been for the special provision.
Ilman tuota erityissäännöstä rekisteröintiä ei olisi voitu suorittaa verotta.
In the proposal to the Parliament [39], the Norwegian Government stated that it was highly uncertain if the transfer of the properties from Statsbygg to Entra would trigger the excise duty.
Norjan hallitus totesi ehdotuksessaan parlamentille [39], että oli hyvin epävarmaa, johtaisiko kiinteistöjen siirto Statsbyggiltä Entralle verovelvollisuuden syntymiseen.
However, as demonstrated below under point 1.2, the Norwegian Government has not convincingly shown that the registration of the transfer of properties from the State to Entra could have been exempted from excise duty in the absence of the particular provision in paragraph 3 of the Act of 18 February 2000.
Norjan hallitus ei kuitenkaan ole osoittanut vakuuttavasti, että kiinteistöjen siirron rekisteröinti valtiolta Entralle olisi voitu vapauttaa verosta ilman 18 päivänä helmikuuta 2000 annetun lain 3 ykälän erityissäännöstä, niin kuin jäljempänä kohdassa 1.2 todetaan.
No other provision in Norwegian law explicitly prescribed that such a transaction was exempted from the general rule that registration of change of ownership triggers excise duty.
Missään muualla Norjan lainsäädännössä ei vastaavaa toimea selkeästi vapauteta yleissäännöstä, jonka mukaan omistuksen siirron rekisteröinti velvoittaa veronmaksuun.
Moreover, the Authority cannot see how the reorganisation of Statsbygg — in the absence of Paragraph 3 in the Act of 18 February 2000 — could have been exempted under the Registration Act as it was then interpreted.
EFTAn valvontaviranomainen ei sitä paitsi näe, kuinka Statsbyggin uudelleenjärjestely olisi voitu vapauttaa verosta kiinteistölain nojalla siten kuin kyseistä lakia tuolloin tulkittiin ilman 18 päivänä helmikuuta 2000 annetun lain 3 ykälää.
The Authority therefore maintains that the first condition is fulfilled.
Tästä syystä EFTAn valvontaviranomainen pitää kiinni kannastaan, että ensimmäinen ehto täyttyi.
The measure must be specific or selective in that it favours ‘certain undertakings or the production of certain goods’
Toimenpiteen on oltava valikoiva tai erityistoimenpide, joka suosii ”tiettyjä yrityksiä tai tiettyjä tuotannonaloja”
In its decision to open formal investigations, the Authority made the preliminary conclusion that the adoption of a special law exempting it from paying excise duty, (for one company only (Entra)), should be classified as a selective measure.
EFTAn valvontaviranomaisen päätöksessä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehtiin alustava päätelmä, että sellaisen erityislain antaminen, jonka mukaan ainoastaan yksi yritys (Entra) vapautetaan asiakirja- ja rekisteröintimaksuista, on luokiteltava valikoivaksi toimenpiteeksi.
The Authority makes reference to Chapter 17B.3.1 of the Authority’s State Aid Guidelines on direct business taxation concerning the specificity or selectivity of tax measures, which reads:
EFTAn valvontaviranomainen viittaa valvontaviranomaisen valtiontukisuuntaviivojen yritysten välitöntä verotusta koskevaan 17B.3.1 kohtaan verotoimenpiteen erityisyyden tai valikoivuuden osalta:
‘Tax measures, which are open to all economic agents operating within the EFTA State, are in principle general measures.
”Verotoimenpiteet, jotka ovat kaikkien EFTA-valtion alueella toimivien taloudellisten toimijoiden saatavilla, ovat periaatteessa luonteeltaan yleisiä toimenpiteitä.
They must be effectively open to all firms on an equal access basis, and they may not de facto be reduced in scope through, for example, the discretional power of the State to grant them or through other factors that restrict their practical effect.’
Niiden on oltava yhtäläisin perustein kaikkien yritysten saatavilla eikä niiden soveltamisalaa saa rajoittaa tosiasiallisesti esimerkiksi antamalla valtiolle tukien myöntämistä koskeva harkintavalta tai rajoittamalla toimenpiteiden käytännön vaikutuksia muilla keinoilla.”
The contested Act applies only to a particular transaction between Statsbygg and Entra.
Kiistanalaista lakia sovelletaan ainoastaan tiettyyn Statsbyggin ja Entran väliseen liiketoimeen.
It is true that similar acts have been adopted when other state owned limited liability companies have been established (see Part I above).
On totta, että vastaavia lakeja on annettu muita valtion omistamia osakeyhtiöitä perustettaessa (ks. edellä oleva I osa).
However, the fact that similar rules have been introduced in relation to a range of other state privatisations does not entail that the lex specialis at hand becomes non-selective.
Vastaavien sääntöjen käyttäminen muiden valtionyritysten yksityistämisessä ei kuitenkaan merkitse, että tässä käsiteltävänä oleva erityissäädös (lex specialis) ei olisi valikoiva.
Firstly, it should not be overlooked, that in other state reorganisations, similar provisions to the contested Act were not adopted.
Ensinnäkin täytyy huomata, että muiden valtionyritysten uudelleenjärjestelyjen yhteydessä ei ole annettu kiistanalaista lakia vastaavia säädöksiä.
For example, when BaneTele AS [40] was established, the new limited liability company was not exempted from paying excise duties.
Esimerkiksi silloin, kun perustettiin BaneTele AS [40], uutta osakeyhtiötä ei vapautettu asiakirja- ja rekisteröintimaksuista.
The same applies when Secora AS [41] was established.
Sama pätee myös Secora AS:n [41] perustamiseen.
In the case of the reorganisation of Statkraft, the Norwegian Government stated that the company should pay excise duties in accordance with the normal rules [42].Secondly, it would in any event be the case that tax legislation that treats reorganisations of state undertakings more favourably than those concerning restructurings of private undertakings would be selective within the meaning of Article 61(1).
Norjan hallitus totesi Statkraftin uudelleenjärjestelyn yhteydessä, että yrityksen on maksettava asiakirja- ja rekisteröintimaksut tavanomaisten sääntöjen mukaisesti [42].Toiseksi näyttää joka tapauksessa siltä, että verolainsäädäntö on 61 artiklan 1 kohdan mukaan valikoiva silloin, kun verolainsäädännössä kohdellaan valtion yritysten uudelleenjärjestelyjä suotuisammin kuin yksityisyritysten uudelleenjärjestelyjä.
However, under the Act on Document Duty the starting point was that all transfer of titles between different entities release excise duty regardless of whether or not the new owner continues the same activity as the previous one.
Asiakirjamaksuja koskevan lain lähtökohtana kuitenkin oli se, että kaikissa eri laitosten välisissä omistusoikeuden siirroissa on maksettava asiakirjamaksut siitä riippumatta, jatkaako uusi omistaja samaa toimintaa kuin edellinen omistaja.
As shown above, until July 2005, both the 1990-circular from the Ministry of Justice and a range of consecutive circulars from the Customs and Excise Directorate only contained one relevant exception to this rule.
Kuten edellä todetaan, sekä oikeusministeriön vuonna 1990 antama soveltamisohje että Norjan tulli- ja verohallituksen vuosittaiset soveltamisohjeet sisältävät ainoastaan yhden merkittävän poikkeuksen tästä säännöstä ennen heinäkuuta 2005.
Both sets of circulars unequivocally stated that it was only where ownership was transferred in the context of mergers between limited liability companies that continuity considerations implied that a registration with the new title holder could be done by a name change and not a change of title triggering excise duty.
Kummissakin soveltamisohjeissa todettiin yksiselitteisesti, että ainoastaan tapauksissa, joissa omistus siirrettiin osakeyhtiöiden sulautumisten yhteydessä, jatkuvuusperiaate merkitsi, että uuden omistajan rekisteröinti voitiin tehdä nimen muutoksena eikä omistusoikeuden muutoksena, joka velvoittaa asiakirja- ja rekisteröintimaksujen suorittamiseen.
In contrast, excise duty was triggered as a result of the registration or the transfer or ownership of title in the Real Estate Registry for demergers, conversions from one corporate form to another, transfers of ownership from joint ownership to a form of partnership and transfer of ownership from a municipality to a separate legal entity wholly owned by the municipality [43].
Kun taas sulautumien purkamisiin, yrityksen oikeudellisen muodon muuttamisiin, omistuksen siirtoihin yhteisomistuksesta avoimeen henkilöyhtiöön sekä omistuksen siirtoihin kunnalta sen kokonaan omistamalle erilliselle oikeussubjektille liittyvä kiinteistörekisteriin merkitty rekisteröinti tai omistuksen siirto aiheutti veronmaksuvelvollisuuden [43].
This was also made clear in the judgment from Frostating lagmannsrett, cited above, which held that excise duties should be paid where an unlimited liability type of company (‘kommandittselskap’) was converted to a limited liability company even if the same owners continued in the new company and the only real change was the form under which the company operated.
Tämä kävi selväksi myös edellä mainitusta Norjan muutoksenhakutuomioistuimen (Frostating lagmannsrett) antamasta tuomiosta, jossa katsottiin, että veroa oli maksettava silloin kuin kommandiittiyhtiö (”kommandittselskap”) muutettiin osakeyhtiöksi, vaikka uuden yhtiön omistajuus jatkui samoissa käsissä ja ainoa todellinen muutos oli yritysmuodon muutos.
The Authority finds that the establishment of Entra cannot be said to be analogous with a merger.
EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että Entran perustamista ei voida pitää sulautumana.
It is much more similar to either a demerger, a conversion of one legal entity to another, or to a municipality’s separation of a given activity into a separate legal subject.
Siinä on pikemminkin kyse joko sulautuman purkamisesta, siirrosta yhdeltä oikeussubjektilta toiselle tai kunnan toiminnon irrottamisesta erilliseksi oikeussubjektiksi.
Thus, exemptions from excise duties similar to the one found in paragraph 3 of the contested Act were not, at the time of the establishment of Entra, open to the most comparable transactions.
Näin ollen samantapaisia vapautuksia asiakirja- ja rekisteröintimaksuista kuin kiistanalaisen lain 3 ykälällä myönnetyt vapautukset ei Entran perustamisen aikaan myönnetty muille vastaaville liiketoimille.
Therefore, paragraph 3 in the contested Act cannot be said to be an expansion of an already general (non-selective) rule regarding non-payment in relation to certain types of transfer of title in the Real Estate Registry.
Tästä syystä ei voida katsoa, että kiistanalaisen lain 3 ykälä noudattaisi (ei-valikoivaa) yleissääntöä, jonka mukaan tietyntyyppisestä omistusoikeuden siirrosta kiinteistörekisteriin ei tarvitse suorittaa maksua.
Consequently, the measure was materially selective.
Toimenpide on siis aineellisesti valikoiva.
Is the exemption from paying excise duty justified by the nature or general scheme of the tax system?
Voidaanko verovapautusta perustella verojärjestelmän luonteella tai rakenteella?
According to the case law of the ECJ [44], it is possible to draw a distinction between:differentiated treatment that results from the application, to specific situations, of the same principles as those underlying the ordinary rules (no aid);
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön [44] mukaan on mahdollista erottaa toisistaan: kohtelun eroavuudet, jotka johtuvat siitä, että erityistilanteissa sovelletaan samoja periaatteita kuin ne, joihin tavanomaiset säännöt (joiden perusteella tukea ei myönnetä) perustuvat;