natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to substantiate this argument, the Norwegian authorities make reference to the CFI judgment in the Linde case [29].The Authority fails to see a link between the facts of the Linde case [30] and the behaviour of the State in the case under assessment in the current decision.The Linde case concerned a group of agreements on the privatisation of an industrial undertaking.
Väitteensä tueksi Norjan viranomaiset viittaavat Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioon asiassa Linde [29].Valvontaviranomainen ei näe yhteyttä Lindeä koskevien tosiseikkojen [30] ja valtion toiminnan välillä tässä päätöksessä arvioitavana olevassa tapauksessa.Lindeä koskevassa asiassa oli kyse teollisuusyrityksen yksityistämistä koskevasta sopimuskokonaisuudesta.
The Court found that the payment to Linde AG to fulfil engagements the German authorities had entered into in a contract with a third party represented a normal commercial transaction where the German authorities acted as rational market operators in a market economy and that the transaction was justified on commercial grounds [31].
Tuomioistuin katsoi, että Linde AG:lle suoritettu maksu siitä, että se täyttää Saksan viranomaisten kolmannen osapuolen kanssa tehdyssä sopimuksessa antamat sitoumukset, oli tavanomainen kaupallinen liiketoimi, jossa Saksan viranomaiset toimivat järkevän markkinataloustoimijan tavoin, ja että liiketoimi oli perusteltu kaupallisilla syillä [31]. Asiassa ei ole millään tavoin kyse julkisesta palvelusta maksettavasta korvauksesta, josta on puolestaan kyse tässä päätöksessä arvioitavina olevissa kolmessa toimenpiteessä.
The case does not in any way concern public service compensation, which is what the three measures under assessment in this decision represent.
Ostaessaan julkisen palvelun valtio ei toimi tavaroiden ja palvelujen ostajana markkinoilla. Päinvastoin valtion on puututtava asiaan ostamalla julkinen palvelu siitä syystä, että markkinat eivät joko pysty toimittamaan sitä, mitä valtio haluaa, tai eivät toimita sitä valtion asettamien ehtojen mukaisesti.
When buying a public service, the state is not acting in its capacity of a buyer of goods and services on a market.
Kun on kyse julkisista palveluista, korvaus on annettava palveluntuottajan kustannusten perusteella eikä sen perusteella, mikä palvelun arvo on valtiolle.
To the contrary, the reason why the state has to intervene by buying the public service is that the market can either not deliver what the state wants or does not deliver it under the conditions required by the state.
Julkisesta palvelusta maksettava korvaus – yksityistä markkinatoimijaa koskeva periaate ja Altmark Unionin tuomioistuin on nimenomaisesti selventänyt, mikä voidaan ja mitä ei voida katsoa valtiontueksi julkisesta palvelusta maksettavien korvausten tapauksessa.
According to the Altmark jurisprudence, state compensation for the provision of a public service that cumulatively fulfils the four criteria laid down in that case [32] (‘the Altmark criteria’) does not constitute state aid within the meaning of Article 61 of the EEA Agreement [33].
Sitä vastoin valtion toimenpiteet, jotka eivät täytä edellytyksistä yhtä tai useampaa, on katsottava ETA-sopimuksen 61 artiklassa tarkoitetuksi valtiontueksi [34].Valvontaviranomainen arvioi seuraavassa jaksossa, täyttävätkö arvioitavina olevat kolme toimenpidettä Altmark-kriteerit. Valvontaviranomainen toteaa lisäksi, että Norjan viranomaiset eivät ole selittäneet yksityiskohtaisesti, miten kyseessä olevien kolmen toimenpiteen täytäntöönpanoa voidaan verrata yksityisen markkinatoimijan toimintaan, eivätkä toimittaneet näyttöä siitä, että yksityinen sijoittaja olisi toiminut tällä tavoin.
Conversely, state measures which do not comply with one or more of the conditions must be regarded as state aid within the meaning of Article 61 of the EEA Agreement [34].The Authority will in the following section assess whether the Altmark criteria are fulfilled regarding the three measures under assessment.
Tältä osin valvontaviranomainen toteaa, että Norjan viranomaiset ovat ainoastaan esittäneet yleisiä huomioita siitä, miten niiden oli toteutettava toimenpiteet Hurtigrutenin heikon rahoitusaseman vuoksi [35] varmistaakseen, että se jatkaisi julkisen palvelun tuottamista, koska Norjan viranomaisten olisi (ainakin lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä) vaikeaa löytää toinen yritys tuottamaan palvelu.
As a subsidiary point, the Authority notes, in any event, that the Norwegian authorities have neither explained in any detail how the implementation of the three measures can be likened to the behaviour of a private market operator, nor provided any evidence that a private investor would have acted in this way.
Norjan viranomaiset eivät ole pyrkineet vertailemaan yksityiskohtaisesti toimiaan yksityisen markkinatoimijan toimiin, vaan ovat ainoastaan viitanneet yleisesti siihen, että kyseessä olevat kolme toimenpidettä olivat edullisin vaihtoehto ja että neuvottelut perustuivat PWC:n raporttiin liittyvän aineiston päätelmiin.
The Norwegian authorities have argued that the increase in compensation was made within the scope of the Hurtigruten Agreement (which had been the subject of a tender process in 2004), and that the Altmark criteria have been satisfied.
Norjan viranomaiset ovat väittäneet, että korvausta korotettiin Hurtigruten-sopimuksen puitteissa (sopimuksesta oli järjestetty tarjousmenettely vuonna 2004) ja että Altmark- kriteerit täyttyvät.
In light of this they hold that the three measures did not confer an advantage on Hurtigruten.
Tämän perusteella ne katsovat, että kyseessä olevat kolme toimenpidettä eivät antaneet etua Hurtigrutenille.
The Hurtigruten Agreement (which was concluded on 17 December 2004) was not notified to the Authority and accordingly has not been subject to a state aid assessment to verify whether it complied with the Altmark criteria.
Hurtigruten-sopimuksesta (joka tehtiin 17 päivänä joulukuuta 2004) ei ilmoitettu valvontaviranomaiselle ja siksi siitä ei ole tehty valtiontukea koskevaa arviointia sen tarkistamiseksi, täyttääkö sopimus Altmark-kriteerit.
In the following, the Authority will assess whether the three measures contained in the Supplementary Agreement comply with the Altmark criteria.
Seuraavassa valvontaviranomainen arvioi sitä, täyttävätkö lisäsopimukseen sisältyvät kolme toimenpidettä Altmark-kriteerit.
The fourth and second Altmark criteria
Neljäs ja toinen Altmark-kriteeri
According to the fourth Altmark criterion, the beneficiary must be chosen in a public tender.
Neljännen Altmark-kriteerin mukaan edunsaaja on valittava julkisella tarjouskilpailulla.
Alternatively, the compensation cannot exceed the costs of a well-run undertaking that is adequately equipped with the means to provide the public service [36].This criterion should be read in light of the second criterion which requires that the parameters for calculating the compensation payments must be established in advance in an objective and transparent manner [37].Hurtigruten was chosen as a public service provider following a public procurement procedure carried out in 2004, resulting in the conclusion of the Hurtigruten Agreement.
Vaihtoehtoisesti korvaus ei saa ylittää hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta riittävillä välineillä varustetulle yritykselle aiheutuvia kustannuksia [36].Tätä kriteeriä olisi tarkasteltava ottaen huomioon toinen kriteeri, joka edellyttää, että korvauksen laskentaparametrit on vahvistettava etukäteen objektiivisesti ja läpinäkyvästi [37].Hurtigruten valittiin julkisen palvelun tuottajaksi vuonna 2004 järjestetyn julkisen hankintamenettelyn perusteella, joka johti Hurtigruten-sopimuksen tekemiseen.
The adjustment of the compensation agreed upon on 27 October 2008 was made on the basis of Article 8 of the Hurtigruten Agreement.
Korvauksen mukauttaminen, josta sovittiin 27 päivänä lokakuuta 2008, perustui Hurtigruten-sopimuksen 8 artiklaan.
The Authority recalls that Article 8 is a revision clause which allows both parties to require the renegotiation of the contract regarding extraordinary adjustments to the state’s remuneration, and reads as follows (the Authority’s translation):
Valvontaviranomainen muistuttaa, että sopimuksen 8 artiklassa on tarkistuslauseke, joka antaa molemmille sopimuspuolille mahdollisuuden vaatia, että valtion maksaman korvauksen ylimääräisestä mukauttamisesta neuvotellaan uudelleen. Sen teksti kuuluu seuraavasti:
‘Official acts that entail considerable changes of cost as well as radical changes of prices of input factors that the parties could not reasonably foresee, are grounds for either of the contracting parties to demand a renegotiation about extraordinary adjustments of the state's remuneration, changes in the service delivered or other measures. In such negotiations, the other party shall be entitled to access all necessary documentation.’ [38]
”Viralliset määräykset, jotka johtavat kustannusten tuntuviin muutoksiin ja tuotantopanostekijöiden hintojen suuriin muutoksiin, joita sopimuspuolet eivät pystyneet kohtuudella ennakoimaan, ovat sopimuspuolille peruste pyytää uudelleenneuvotteluja, jotka koskevat valtion maksaman korvauksen ylimääräistä mukautusta, tuotetun palvelun muuttamista tai muita toimenpiteitä. Tällaisissa neuvotteluissa toisella sopimuspuolella on oikeus saada haltuunsa kaikki tarvittavat asiakirjat.” [38]
Although the revision clause was part of the public tender procedure, in the Authority’s view it needs to be assessed whether the exercise of this provision later in the contract period is covered by the original tender procedure within the meaning of the fourth Altmark criterion.
Vaikka tarkistuslauseke oli osa julkista tarjouskilpailumenettelyä, valvontaviranomaisen mielestä on arvioitava, kuuluuko tämän määräyksen soveltaminen myöhemmin sopimuskaudella alkuperäisen tarjouskilpailumenettelyn soveltamisalaan neljännen Altmark-kriteerin mukaisessa merkityksessä.
The Norwegian authorities have stated that Article 8 is a traditional and common renegotiation/revision provision and have argued that the three measures did not imply any substantial amendment to the Hurtigruten Agreement as the extra compensation is related to documented cost increases on the public service side.
Norjan viranomaiset ovat todenneet, että 8 artikla on perinteinen ja yleinen uudelleenneuvottelua/tarkistamista koskeva määräys. Lisäksi ne ovat väittäneet, että kyseessä olevat kolme toimenpidettä eivät merkinneet tuntuvaa muutosta Hurtigruten-sopimukseen, koska ylimääräiset korvaukset liittyvät todennettuun kustannusten nousemiseen julkisen palvelun puolella.
Therefore, according to the reasoning put forward by the Norwegian authorities, there is no over-compensation, but rather a restoration of the balance in the contract in a manner similar to what would be the result of the application of Article 36 of the Norwegian Contract Act and other similar provisions in Norwegian law.
Sen vuoksi Norjan viranomaiset päättelevät, että liiallisia korvauksia ei ole maksettu, vaan pikemminkin palautetaan sopimuksen tasapaino samalla tavalla kuin mitä seuraisi Norjan sopimuslain 36 §:n ja muiden samankaltaisten Norjan lainsäädännön säännösten soveltamisesta.
The Authority firstly notes that general procurement principles dictate that substantial adjustments to contracts normally require a new tender procedure [39].
Valvontaviranomainen toteaa ensiksi, että yleisten hankintoja koskevien periaatteiden mukaan sopimusten tuntuvat mukautukset edellyttävät tavallisesti uutta tarjouskilpailua [39].
Given that the application of Article 8 in this case – under which ‘considerable changes of costs’ and ‘radical changes of prices of input factors’ permit renegotiation – has had the effect that the State’s remuneration in favour of Hurtigruten has been substantially increased [40] by virtue of the three measures contained in the Supplementary Agreement, the Authority is of the view that such an increase in the compensation could in principle have triggered a call for a new tender procedure.The Authority is of the view that the increased state remuneration under the three measures contained in the Supplementary Agreement cannot be held to be covered by the original tender.
Tässä tapauksessa, jossa ”kustannusten tuntuvat muutokset” ja ”tuotantopanostekijöiden hintojen suuret muutokset” ovat peruste uudelleenneuvotteluille, 8 artiklan soveltaminen on johtanut siihen, että valtion Hurtigrutenille maksama korvaus on noussut tuntuvasti [40] lisäsopimuksen sisältämien kolmen toimenpiteen seurauksena. Valvontaviranomainen onkin sitä mieltä, että tällainen korvauksen suurentuminen olisi periaatteessa voinut olla peruste uudelle tarjouskilpailulle.Valvontaviranomainen katsoo, että alkuperäinen tarjouskilpailu ei kata lisäsopimukseen sisältyviin kolmeen toimenpiteeseen perustuvaa valtion korvauksen suurentumista.
The Authority does not necessarily hold that any extraordinary compensation granted under a renegotiation clause of a contract that has been put out to tender will fail to clear the fourth Altmark criterion and hence involve state aid.
Valvontaviranomainen ei välttämättä katso, että yksikään ylimääräinen korvaus, joka on myönnetty tarjouskilpailun kohteena olleen sopimuksen sisältämän uudelleenneuvottelulausekkeen nojalla, ei täytä neljättä Altmark-kriteeriä ja näin ollen sisältää valtiontukea.
However, Article 8 does not, as explained in the following, provide objective and transparent parameters on the basis of which the compensation in the form of the three measures was calculated in line with the requirement of the second Altmark criterion.
Kuten seuraavassa esitetään, 8 artikla ei kuitenkaan sisällä objektiivisia ja läpinäkyviä parametrejä, joiden perusteella kyseessä olevien kolmen toimenpiteen muodossa myönnetty korvaus laskettiin toisen Altmark-kriteerin vaatimuksen mukaisesti.
The Authority observes that Article 8 does not give Hurtigruten a right to an increased compensation on the basis of predetermined parameters.
Valvontaviranomainen toteaa, että 8 artikla ei anna Hurtigrutenille oikeutta suurempaan korvaukseen ennalta määritettyjen parametrien perusteella.
This clause merely gives the company a right to initiate renegotiations either (i) in case official acts entail considerable changes of cost that were not reasonably foreseeable, or (ii) when prices of input factors change radically.
Tämä lauseke ainoastaan antaa yritykselle oikeuden aloittaa uudelleen neuvottelut, jos i) viralliset määräykset johtavat kustannusten tuntuviin muutoksiin, jotka eivät olleet kohtuudella ennakoitavissa, tai ii) tuotantopanostekijöiden hinnat muuttuvat perinpohjaisesti.
Furthermore, Article 8 does not provide specific guidance on how the extra compensation should be calculated.
Lisäksi 8 artiklassa ei anneta erityisiä ohjeita siitä, miten ylimääräiset korvaukset olisi laskettava.
According to the text of the provision there are no parameters defining which input factors are covered by the renegotiation clause or how such costs should be compensated.
Määräyksen tekstin mukaan ei ole parametrejä, joilla määriteltäisiin, mitkä tuotantopanostekijät kuuluvat uudelleenneuvottelulausekkeen soveltamisalaan ja kuinka tällaiset kustannukset olisi korvattava.
Moreover, there are no limitations on how much extra compensation can be granted.
Ei myöskään ole rajoitettu, kuinka paljon ylimääräisiä korvauksia voidaan myöntää.
Judging solely by the text of the renegotiation clause, the concrete application of the provision appears to largely depend on the discretion of the Norwegian authorities as well as the negotiation skills of the concerned parties.
Jos tarkastellaan pelkästään uudelleenneuvottelulausekkeen tekstiä, määräyksen käytännön soveltaminen näyttää riippuvan suuressa määrin Norjan viranomaisten harkintavallasta ja asianosaisten neuvottelutaidoista.
On the other hand, the Norwegian authorities have argued that the text of Article 8 must be interpreted on the basis of its context, purpose and objective of striking a fair balance between the parties’ rights and obligations [41].
Toisaalta Norjan viranomaiset ovat väittäneet, että 8 artiklan tekstiä on tulkittava ottaen huomioon sen konteksti, tarkoitus ja tavoite luoda oikeudenmukainen tasapaino osapuolten oikeuksien ja velvoitteiden välille [41].
However, even when those factors are taken into account, the concrete application of the clause in the case at hand, as explained in the following, demonstrates that it does not meet the requirements of transparency and objectivity of the second Altmark criterion.
Vaikka nämä tekijät otettaisiinkin huomioon, lausekkeen käytännön soveltaminen tarkasteltavana olevassa asiassa, kuten jäljempänä selitetään, osoittaa, ettei se täytä toisen Altmark-kriteerin läpinäkyvyyttä ja objektiivisuutta koskevia vaatimuksia.
With regard to the NOx tax specifically, the Norwegian authorities have explained that the outcome of the negotiations with Hurtigruten set the level for reimbursements at 90 % [42] and that the Norwegian authorities did not wish to take away any incentive on Hurtigruten’s side to reduce NOx emissions by fully reimbursing all NOx tax-related expenses.
Erityisesti NOx-veron osalta Norjan viranomaiset ovat selittäneet, että Hurtigrutenin kanssa käytyjen neuvottelujen seurauksena korvaustaso vahvistettiin 90 prosenttiin [42] ja että Norjan viranomaiset eivät halua poistaa Hurtigrutenilla olevaa kannustinta pienentää NOx-päästöjään maksamalla takaisin täysimääräisesti kaikki NOx-verotukseen liittyvät kulut.
However, the Norwegian authorities have not provided the Authority with an explanation of the parameters for the calculation.
Norjan viranomaiset eivät kuitenkaan ole toimittaneet valvontaviranomaiselle selvitystä laskennassa sovelletuista parametreistä.
On the contrary, the Norwegian authorities have showed that the application of Article 8 is highly discretionary, as they explain that other public service contracts such as those pertaining to regional car ferry services include similar clauses [43], and that under these similar clauses, the regional car ferry operators have been reimbursed at 100 % for NOx taxes paid and contributions to the NOx Fund [44].Furthermore, the Norwegian authorities have not presented the Authority with the parameters for the calculation of (i) the general compensation (of NOK 66 million) and, (ii) the reduction of the requirement relating to the number of ships operated under the public service contract (evaluated at NOK 3,6 million for the period from 16 November 2008 to 31 December 2008 and NOK 7,7 million for the period from 1 January 2009 to 31 March 2009).
Päinvastoin Norjan viranomaiset ovat osoittaneet, että 8 artiklan soveltaminen on erittäin harkinnanvaraista. Niiden mukaan muihin julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin, kuten alueellisia autolauttaliikenteen palveluja koskeviin sopimuksiin, sisältyy samankaltaisia lausekkeita [43], ja näiden samankaltaisten lausekkeiden nojalla alueellisille autolauttaliikenteen harjoittajille on maksettu 100-prosenttisesti takaisin maksetut NOx-verot ja maksut NOx-rahastoon [44].Lisäksi Norjan viranomaiset eivät ole esittäneet valvontaviranomaiselle parametrejä, joita on käytetty laskettaessa i) yleistä korvausta (66 miljoonaa Norjan kruunua) ja ii) julkisen palvelun sopimuksen nojalla liikennöitävien alusten lukumäärää koskevan vaatimuksen lieventämisen arvo (arviolta 3,6 miljoonaa Norjan kruunua ajanjaksolla 16.11.2008–31.12.2008 ja 7,7 miljoonaa Norjan kruunua ajanjaksolla 1.1.2009–31.3.2009).
Instead, the Norwegian authorities initially made reference to the weak financial position of Hurtigruten [45] and the documents underlying the PWC Report which lay the basis for the extensive negotiations that led them to agree to make the additional payments to ensure the continuation of the public service based on allegedly commercial considerations and the extra cost of performing the public service.
Sen sijaan Norjan viranomaiset viittasivat alun perin Hurtigrutenin heikkoon rahoitusasemaan [45] ja PWC:n raporttiin liittyviin asiakirjoihin, jotka muodostivat perustan laajoille neuvotteluille, joiden tuloksena ne sopivat lisämaksuista julkisen palvelun jatkumisen varmistamiseksi oletettavasti kaupallisten näkökohtien ja julkisen palvelun tuottamisesta aiheutuvien ylimääräisten kustannusten perusteella.
Thereafter, the Norwegian authorities have simply provided the Authority with two commissioned reports prepared by BDO Noraudit in order to justify ex post that the three measures do not involve over-compensation.
Sen jälkeen Norjan viranomaiset ovat toimittaneet valvontaviranomaiselle ainoastaan kaksi BDO Norauditilta tilaamaansa raporttia, joiden avulla oli tarkoitus osoittaa jälkikäteen, ettei kyseessä oleviin kolmeen toimenpiteeseen sisältynyt liiallisia korvauksia.
However, contrary to the opinion of the Norwegian authorities, in the view of the Authority the three reports indicate that the three measures actually involve over-compensation - in the sense that the compensation is not limited to the increased cost of providing the public service – and do not provide clarification regarding the parameters used to determine these costs [46].
Toisin kuin Norjan viranomaiset valvontaviranomainen katsoo, että toimitetut kolme raporttia osoittavat, että kyseessä oleviin kolmeen toimenpiteeseen sisältyi itse asiassa liiallisia korvauksia, sillä korvausta ei ole rajoitettu julkisen palvelun tuottamisesta aiheutuviin lisäkustannuksiin eikä näiden kustannusten määrittämisessä käytettyjä parametrejä esitetä [46].
Additionally, the second BDO Noraudit Report appears to be based on the tenet that all increased costs of providing the public service can be covered by extra compensation granted under Article 8, regardless of whether they represent radical changes that could have been reasonably foreseen (or otherwise fulfil the criteria of Article 8).
Lisäksi toinen BDO Norauditin raportti näyttää perustuvan siihen, että kaikki julkisen palvelun tuottamisesta aiheutuvat lisäkustannukset voidaan kattaa 8 artiklan nojalla myönnettävällä ylimääräisellä korvauksella riippumatta siitä, liittyvätkö ne suuriin muutoksiin, jotka olisi voitu kohtuudella ennakoida (tai täyttävät muuten 8 artiklan edellytykset).
With regard to the increase of fuel costs, the Hurtigruten Agreement already had a price adjustment mechanism (Article 6-2).
Polttoainekustannusten osalta Hurtigruten-sopimukseen sisältyi jo hinnantarkistusjärjestelmä (6 artiklan 2 kohta).
The Authority holds that potential tender participants would reasonably expect this provision to deal with the issue of increased fuel costs.
Valvontaviranomainen katsoo, että mahdolliset tarjouskilpailuun osallistujat odottaisivat kohtuudella, että tämä määräys kattaa polttoainekustannusten nousemisen.
As the price of fuel is an important cost element for cruise/ferry operators, the Authority assumes that operators within the sector usually take steps to ensure that price fluctuations do not expose them to undue financial risk.
Koska polttoaineen hinta on merkittävä kustannustekijä risteilynjärjestäjille/lauttaliikenteen harjoittajille, valvontaviranomainen olettaa, että alan toimijat toteutettavat yleensä toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että hintojen vaihtelut eivät altista niitä kohtuuttomalle taloudelliselle riskille.
In practice, Hurtigruten did in fact hedge some of its fuel costs.
Käytännössä Hurtigruten itse asiassa suojasi osan polttoainekustannuksistaan.
Regardless of this, the Norwegian authorities opted to make additional payments in the framework of the revision clause of Article 8.
Tästä huolimatta Norjan viranomaiset päättivät suorittaa lisämaksuja 8 artiklan sisältämän tarkistuslausekkeen yhteydessä.