natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under Article 5(2)(b) of the Surveillance and Court Agreement, the Authority shall issue notices or guidelines on matters dealt with in the EEA Agreement if that Agreement or the Surveillance and Court Agreement expressly so provides or if the Authority considers it necessary,
Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti valvontaviranomainen antaa ilmoituksia ja suuntaviivoja ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, jos ETA-sopimuksessa tai valvonta- ja tuomioistuinsopimuksessa nimenomaisesti niin määrätään tai jos valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena.
On 6 December 2012, the European Commission adopted a new Communication on the application of Article 107 and 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union to short-term export-credit insurance [4].That Communication is also of relevance for the European Economic Area,
Euroopan komissio hyväksyi 6 päivänä joulukuuta 2012 uuden tiedonannon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta lyhytaikaisiin vientiluottovakuutuksiin [4].Kyseinen tiedonanto on merkityksellinen myös Euroopan talousalueen kannalta.
According to point II under the heading “GENERAL” at the end of Annex XV to the EEA Agreement, the Authority, after consultation with the Commission, is to adopt acts corresponding to those adopted by the European Commission,
ETA-sopimuksen liitteen XV lopussa olevaan lukuun ”Yleistä” sisältyvän II kohdan mukaan valvontaviranomaisen on komissiota kuultuaan annettava säädökset, jotka vastaavat Euroopan komission antamia säädöksiä.
The State Aid Guidelines shall be amended by introducing a new chapter on short-term export-credit insurance.
Muutetaan valtiontuen suuntaviivoja ottamalla käyttöön uusi lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskeva luku.
The “EEA Agreement”.
Jäljempänä ’ETA-sopimus’.
The “Surveillance and Court Agreement”.
Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.
Communication from the European Commission to the Member States on the application of Article 107 and 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union to short-term export-credit insurance, (OJ C 392, 19.12.2012, p. 1).
Komission tiedonanto jäsenvaltioille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta lyhytaikaisiin vientiluottovakuutuksiin (EUVL C 392, 19.12.2012, s. 1).
GUIDELINES ON SHORT-TERM EXPORT-CREDIT INSURANCE [1]1 Introduction
LYHYTAIKAISIA VIENTILUOTTOVAKUUTUKSIA KOSKEVAT SUUNTAVIIVAT [1]1 Johdanto
Export subsidies can adversely affect competition in the marketplace among potential rival suppliers of goods and services.
Vientituki saattaa vaikuttaa haitallisesti markkinoilla tavaroiden ja palvelujen mahdollisten tarjoajien väliseen kilpailuun.
In 1998, the Authority laid down the principles for state intervention in its Guidelines on short-term export-credit insurance [2].
Valvontaviranomainen vahvisti valtiontuen periaatteet lyhytaikaisista vientiluottovakuutuksista vuonna 1998 antamissaan suuntaviivoissa [2].
Experience gained in applying the 1998 Guidelines, in particular during the financial crisis between 2009 and 2011, suggests that the Authority’s policy in this area should be reviewed.
Vuoden 1998 suuntaviivojen soveltamisesta erityisesti finanssikriisin aikana vuosina 2009–2011 saatujen kokemusten pohjalta näyttää tarpeelliselta tarkistaa valvontaviranomaisen tällä osa-alueella noudattamaa toimintalinjaa.
The rules set out in these Guidelines will help to ensure that state aid does not distort competition among private and public or publicly supported export-credit insurers and to create a level-playing field among exporters.
Näissä suuntaviivoissa esitetyt säännöt auttavat asianomaista valtiota varmistamaan, että valtiontuki ei vääristä yksityisten ja julkisten tai julkisesti tuettujen vientiluottovakuutuksenantajien välistä kilpailua, sekä luomaan kaikille viejille tasapuoliset toimintaedellytykset.
Their aim is to give the EFTA States more detailed guidance about the principles on which the Authority intends to base its interpretation of Articles 61 and 62 of the EEA Agreement and their application to short-term export-credit insurance.
Suuntaviivoissa annetaan EFTA-valtioille yksityiskohtaisempaa selvitystä periaatteista, joita valvontaviranomainen noudattaa tulkitessaan ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklaa ja niiden soveltamista lyhytaikaisiin vientiluottovakuutuksiin.
They should make the Authority’s policy in this area as transparent as possible and ensure predictability and equal treatment.
Tarkoituksena on tehdä valvontaviranomaisen tällä osa-alueella noudattamasta politiikasta mahdollisimman avointa sekä varmistaa ennakoitavuus ja yhdenvertainen kohtelu.
To that end, they lays down a set of conditions that must be fulfilled when state insurers wish to enter the short-term export- credit insurance market for marketable risks.
Sitä varten suuntaviivoissa määritellään edellytykset, jotka on täytettävä, jos julkiset vakuutuksenantajat haluavat tarjota markkinariskien kattamiseksi tarkoitettuja lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia.
Risks that are in principle non-marketable are outside the scope of these Guidelines.
Muut kuin markkinakelpoiset riskit eivät kuulu näiden suuntaviivojen soveltamisalaan.
Section 2 describes the scope of these Guidelines and the definitions used.
Näiden suuntaviivojen 2 jaksossa kuvataan niiden soveltamisalaa ja käytettyjä määritelmiä.
Section 3 deals with the applicability of Article 61(1) of the EEA Agreement and the general prohibition of state aid for the export-credit insurance of marketable risks.
Suuntaviivojen 3 jaksossa käsitellään ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltuvuutta ja yleistä kieltoa myöntää valtiontukea markkinariskien kattamiseen tarkoitettuihin vientiluottovakuutuksiin.
Finally, Section 4 provides for some exceptions from the definition of marketable risks and specifies the conditions for state intervention in the insurance of temporarily non-marketable risks.
Lopuksi 4 jaksossa esitetään eräitä poikkeuksia markkinariskien määritelmään ja täsmennetään edellytykset valtion tuelle väliaikaisesti muiden kuin markkinariskien kattamiseen tarkoitettuihin vakuutuksiin.
2 Scope of the Guidelines and definitions
2 Suuntaviivojen soveltamisala ja määritelmät
The Authority will apply the principles set out in these Guidelines only to export-credit insurance with a risk period of less than two years.
Valvontaviranomainen soveltaa näissä suuntaviivoissa esitettyjä periaatteita ainoastaan vientiluottovakuutuksiin, joiden riskiaika on lyhyempi kuin kaksi vuotta.
All other export finance instruments are excluded from the scope of these Guidelines.
Kaikki muut vientirahoitusvälineet on jätetty näiden suuntaviivojen soveltamisalan ulkopuolelle.
For the purposes of these Guidelines the following definitions will apply:
Näissä suuntaviivoissa tarkoitetaan:
‘co-insurance’ means the percentage of each insured loss that is not indemnified by the insurer but is borne by another insurer;
”rinnakkaisvakuutuksella” sitä prosenttiosuutta kustakin vakuutetusta tappiosta, jota vakuutuksenantaja ei korvaa mutta joka on vakuutettu jollakin toisella vakuutuksenantajalla;
‘credit period’ means the period of time given to the buyer to pay for the delivered goods and services under an export-credit transaction;
”luottoajalla” ajanjaksoa, joka ostajalle annetaan vientiluottotoimen mukaisesti toimitettujen tavaroiden ja palvelujen maksamista varten;
‘commercial risks’ means risks including, in particular:
”kaupallisilla riskeillä” erityisesti seuraavia:
arbitrary repudiation of a contract by a buyer, that is to say any arbitrary decision made by a non-public buyer to interrupt or terminate the contract without a legitimate reason;
ostajan omavaltaista kieltäytymistä sopimuksen noudattamisesta eli mitä tahansa yksityisen ostajan omavaltaista päätöstä keskeyttää sopimuksen noudattaminen tai irtisanoa se ilman laillista syytä;
arbitrary refusal of a non-public buyer to accept the goods covered by the contract without a legitimate reason;
yksityisen ostajan mielivaltaista kieltäytymistä sopimuksen kohteena olevan tavaran hyväksymisestä ilman pätevää syytä;
insolvency of a non-public buyer and its guarantor;
yksityisen ostajan ja tämän takaajan maksukyvyttömyyttä;
protracted default, that is to say non-payment by a non-public buyer and by its guarantor of a debt resulting from the contract;
pitkittynyttä saamisen laiminlyöntiä eli sitä, että yksityinen ostaja ja tämän takaaja eivät maksa sopimuksen mukaista saamista;
‘export-credit insurance’ means an insurance product whereby the insurer provides insurance against a commercial and political risk related to payment obligations in an export transaction;
”vientiluottovakuutuksella” vakuutustuotetta, jossa vakuutuksenantaja ottaa vastatakseen kaupallisen ja poliittisen riskin, joka liittyy maksuvelvoitteisiin vientitapahtuman yhteydessä;
‘manufacturing period’ means the period between the date of an order and the delivery of the goods or services;
”valmistusajalla” ajanjaksoa tilauspäivän ja tavaroiden tai palvelujen toimituksen välillä;
‘political risks’ means risks including, in particular:
”poliittisilla riskeillä” erityisesti seuraavia:
the risk that a public buyer or country prevents the completion of a transaction or does not pay on time;
riskiä siitä, että julkinen ostaja tai jokin maa estää liiketoimen toteutumisen tai ei suorita maksua ajallaan;
a risk that is beyond the scope of an individual buyer or falls outside the individual buyer’s responsibility;
riskiä, joka on yksittäisen ostajan hallinnan tai vastuun ulkopuolella;
the risk that a country fails to transfer to the country of the insured the moneys paid by buyers domiciled in that country;
riskiä siitä, että jokin maa ei kykene siirtämään kyseisessä maassa sijaitsevan ostajan maksamia rahoja vakuutetun maahan;
the risk that a case of force majeure occurs outside the country of the insurer, which could include warlike events, in so far as its effects are not otherwise insured;
riskiä siitä, että vakuutuksenantajan maan ulkopuolella aiheutuu ylivoimainen este, esimerkiksi sodan kaltainen tapahtuma, siltä osin kuin sen vaikutuksia ei ole muuten vakuutettu;
‘private credit insurer’ means a company or organisation other than a state insurer that provides export-credit insurance;
”yksityisellä luottovakuutuksenantajalla” yritystä tai organisaatiota, joka ei ole julkinen vakuutuksenantaja ja joka tarjoaa vientiluottovakuutuksia;
‘quota-share’ means reinsurance that requires the insurer to transfer, and the reinsurer to accept, a given percentage of every risk within a defined category of business written by the insurer;
”quota share -jälleenvakuutuksella” jälleenvakuutusta, jossa vakuutuksenantajan on siirrettävä ja jälleenvakuuttajan on otettava vastattavakseen tietty prosenttiosuus kaikista riskeistä tietyissä vakuutuksenottajan tekemissä sopimuksissa;
‘reinsurance’ means insurance that is purchased by an insurer from another insurer to manage risk by lowering its own risk;
”jälleenvakuutuksella” vakuutusta, jonka vakuutuksenantaja hankkii toiselta vakuutuksenantajalta hallitakseen riskiä pienentämällä omaa riskiään;
‘risk period’ means the manufacturing period plus the credit period;
”riskiajalla” valmistusaikaa lisättynä luottoajalla;
‘single-risk cover’ means cover for all sales to one buyer or for a single contract with one buyer;
”yhden riskin vakuutussuojalla” vakuutussuojaa, joka kattaa kaiken myynnin yhdelle ostajalle tai yhden ostajan kanssa tehdyn yhden sopimuksen;
‘state insurer’ means a company or other organisation that provides export-credit insurance with the support of, or on behalf of, an EEA State, or an EEA State that provides export-credit insurance;
”julkisella vakuutuksenantajalla” yritystä tai muuta organisaatiota, joka tarjoaa vientiluottovakuutuksia ETA-valtion tuella tai sen puolesta, tai ETA-valtiota, joka tarjoaa vientiluottovakuutuksia;
‘top-up cover’ means additional cover over a credit limit established by another insurer;
”täydentävällä vakuutussuojalla” lisäsuojaa, joka ylittää toisen vakuutuksenantajan määrittämän luottorajan;
3 Applicability of Article 61(1) of the EEA Agreement
3 ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan sovellettavuus
Article 61(1) of the EEA Agreement states that ‘any aid granted by a EC Member States, EFTA States or through state resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Contracting Parties, be incompatible with the functioning of this Agreement’.
ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa määrätään, että ”EY:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu tämän sopimuksen toimintaan, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan”.
If export-credit insurance is provided by state insurers, it involves state resources.
Jos vientiluottovakuutuksia tarjoavat julkiset vakuutuksenantajat, on kyse valtion varojen käytöstä.
The involvement of the State may give the insurers and/or the exporters a selective advantage and could thereby distort or threaten to distort competition and affect trade between EEA States.
Valtion toiminnasta voi aiheutua vakuutuksenantajille ja/tai viejille valikoivaa etua, ja se voi siten vääristää tai uhata vääristää kilpailua ja vaikuttaa ETA-valtioiden väliseen kauppaan.
The following principles are designed to provide guidance on how such measures will be assessed under state aid rules.
Seuraavissa periaatteissa annetaan ohjausta siitä, miten tällaisia toimenpiteitä arvioidaan valtiontukisääntöjen mukaisesti.
Aid for insurers
Tuki vakuutuksenantajille
If state insurers have certain advantages compared to private credit insurers, state aid may be involved.
Jos julkiset vakuutuksenantajat saavat tiettyä etua verrattuna yksityisiin luottovakuutuksenantajiin, kyse voi olla valtiontuesta.
The advantages can take different forms and might include, for example:
Etua voi olla monenlaista, esimerkiksi:
state guarantees of borrowing and losses;
valtion takaukset lainoille ja tappioille;
exemption from the requirement to constitute adequate reserves and the other requirements stemming from the exclusion of export-credit insurance operations for the account of or guaranteed by the State from First Council Directive 73/239/EEC of 24 July 1973 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking-up and pursuit of the business of direct insurance other than life assurance [4];
poikkeus riittävien varausten vaatimuksesta ja muista vaatimuksista sen perusteella, että valtion laskuun tai valtion tuella tapahtuva vientiluottovakuutustoiminta on jätetty muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinäkuuta 1973 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 73/239/ETY [4] soveltamisalan ulkopuolelle;
relief or exemption from taxes normally payable (such as company taxes and taxes levied on insurance policies);
helpotukset tai vapautukset tavanomaisista veroista (esimerkiksi yhteisöverot ja vakuutuskirjoista perityt verot);
awards of aid or provisions of capital by the State or other forms of financing that are not in accordance with the market economy investor principle;
valtion myöntämät tuet tai pääoma tai muut rahoitusmuodot, joita markkinaehdoin toimiva yksityinen sijoittaja ei myöntäisi;
provision by the State of services in kind, such as access to and use of state infrastructure, facilities or privileged information, on terms that do not reflect their market value;
valtion markkina-arvoa halvempaan hintaan tarjoamat palvelut, kuten valtion infrastruktuurin, välineiden tai luottamuksellisten tietojen saanti ja käyttö;
direct reinsurance by the State or a direct state reinsurance guarantee on terms more favourable than those available on the private reinsurance market, leading to under-pricing of the reinsurance cover or to the artificial creation of capacity that would not be forthcoming from the private market.
valtion suora jälleenvakuutus tai valtion suoraan takaama jälleenvakuutus yksityisiin jälleenvakuutusmarkkinoihin verrattuna edullisemmin ehdoin, mikä johtaa joko jälleenvakuutusturvan alihinnoitteluun tai siihen, että luodaan keinotekoisesti kapasiteettia, jota yksityiset markkinat eivät saisi aikaan.
Prohibition of state aid for export credits
Kielto myöntää valtiontukea vientiluotoille
The advantages for state insurers listed in point 12 with regard to marketable risks affect intra-EEA trade in credit insurance services.
Edellä 12 kohdassa luetellut edut julkisille vakuutuksenantajille markkinariskien osalta vaikuttavat ETA:n sisäiseen luottovakuutuspalvelujen kauppaan.
They lead to variations in the insurance cover available for marketable risks in different EEA States.
Ne johtavat siihen, että markkinariskien kattamiseen saatavilla oleva vakuutusturva vaihtelee ETA-valtiosta toiseen.
This distorts competition among insurers in different EEA States and has secondary effects on intra-EEA trade regardless of whether intra-EEA exports or exports outside the EEA are concerned [5].
Tämä vääristää vakuutuksenantajien välistä kilpailua eri ETA-valtioissa, ja lisäksi sillä on toissijaisia vaikutuksia ETA:n sisäiseen kauppaan riippumatta siitä, onko kyse ETA:n sisäisestä viennistä tai viennistä ETA:n ulkopuolelle [5].
It is necessary to define the conditions under which state insurers can operate if they have such advantages compared to private credit insurers, in order to ensure they do not benefit from state aid.
Jos julkiset vakuutuksenantajat hyötyvät tällaisista eduista yksityisiin luottovakuutuksenantajiin verrattuna, on tarpeen määritellä edellytykset, joiden mukaisesti ne voivat toimia, jotta voidaan varmistaa, etteivät ne hyödy valtiontuesta.
This requires that they should not be able to insure marketable risks.
Tämä edellyttää, että niiden ei pitäisi voida tarjota vakuutuksia markkinariskien varalta.
Advantages for state insurers are also sometimes passed on to exporters, at least in part.
Julkisten vakuutuksenantajien edut siirretään myös toisinaan ainakin osittain viejille.
Such advantages may distort competition and trade and constitute state aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Tällaiset edut voivat vääristää kilpailua ja kauppaa ja muodostaa ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
However, if the conditions for the provision of export-credit insurance for temporarily non-marketable risks, as set out in section 4.3 of these Guidelines, are fulfilled, the Authority will consider that no undue advantage has been passed on to exporters.
Jos sen sijaan sellaisten riskien, jotka ovat väliaikaisesti muita kuin markkinariskejä, kattamiseen tarkoitettujen vientiluottovakuutusten tarjoamiselle näiden suuntaviivojen 4.3 jaksossa määrätyt edellytykset täyttyvät, valvontaviranomainen katsoo, ettei viejille ole siirtynyt aiheetonta etua.
4 Conditions for providing export-credit insurance for temporarily non-marketable risks
4 Edellytykset väliaikaisesti muiden kuin markkinariskien kattamiseen tarkoitettujen vientiluottovakuutusten tarjoamiselle
As stated in point 13, if state insurers have any advantages compared to private credit insurers, as described in point 12, they must not insure marketable risks.
Kuten 13 kohdassa todetaan, jos julkiset vakuutuksenantajat saavat etua yksityisiin luottovakuutuksenantajiin verrattuna, kuten 12 kohdassa todetaan, ne eivät saa tarjota vakuutuksia markkinariskien varalta.
If state insurers or their subsidiaries wish to insure marketable risks, it must be ensured that in so doing, they do not directly or indirectly benefit from state aid.
Jos julkiset vakuutuksenantajat tai niiden tytäryhtiöt haluavat vakuuttaa markkinariskejä, on varmistettava, että ne eivät saa tähän toimintaan valtiontukea joko suoraan tai välillisesti.
To this end, they must have a certain amount of own funds (a solvency margin, including a guarantee fund) and technical provisions (an equalisation reserve) and must have obtained the required authorisation in accordance with Directive 73/239/EEC.
Sitä varten niillä on oltava tietty määrä omia varoja (solvenssimarginaali sekä takuurahasto) ja teknisiä varauksia (erityisesti tasoitusvastuu) ja niiden on pitänyt saada direktiivin 73/239/ETY mukainen lupa.
They must also at least keep a separate administration account and separate accounts for their insurance of marketable risks and non-marketable risks for the account of or guaranteed by the State, to show that they do not receive state aid for their insurance of marketable risks.
Lisäksi niiden on vähintäänkin pidettävä valtion lukuun tai valtion takaamana tapahtuvan markkinariskejä ja muita kuin markkinariskejä koskevan vakuutustoiminnan hallinto ja kirjanpito erillisinä osoittaakseen, että ne eivät saa valtiontukea markkinariskien vakuuttamiseen.
The accounts for businesses insured on the insurer’s own account should comply with Council Directive 91/674/EC [6].
Vakuutuksenantajan omaan lukuun tapahtuvan vakuutustoiminnan kirjanpidon on oltava neuvoston direktiivin 91/674/ETY [6] mukainen.
EFTA States providing reinsurance cover to an export-credit insurer by way of participation or involvement in private sector reinsurance treaties covering marketable and non-marketable risks, must be able to demonstrate that the arrangements do not involve state aid as referred to in point 12(f).
Sellaisten EFTA-valtioiden, jotka myöntävät vientiluottovakuutuksenantajille jälleenvakuutusturvan osallistumalla tai myötävaikuttamalla yksityisen alan sekä markkinariskejä että muita kuin markkinariskejä koskeviin jälleenvakuutussopimuksiin, on kyettävä osoittamaan, että järjestelyissä ei ole kyse 12 kohdan f alakohdassa tarkoitetusta valtiontuesta.
State insurers may provide export-credit insurance for temporarily non-marketable risks, subject to the conditions set out in these Gudelines.
Julkiset vakuutuksenantajat voivat tarjota vientiluottovakuutuksia väliaikaisesti muita kuin markkinariskejä varten näissä suuntaviivoissa esitetyin edellytyksin.
Exceptions to the definition of marketable risks:
Poikkeukset markkinariskien määritelmään:
temporarily non-marketable risks
väliaikaisesti muut kuin markkinariskit
Notwithstanding the definition of marketable risks, certain commercial and political risks on buyers established in the countries listed in the Appendix, are considered temporarily non-marketable in the following cases:
Sen estämättä, mitä markkinariskien määritelmässä määrätään, eräät lisäyksessä lueteltuihin maihin sijoittautuneiden ostajien kaupalliset ja poliittiset riskit katsotaan väliaikaisesti muiksi kuin markkinariskeiksi seuraavissa tapauksissa:
if the Authority decides to temporarily remove one or more countries from the list of marketable risk countries in the Appendix, by means of the mechanism described in Section 5.2, because the capacity of the private insurance market is insufficient to cover all economically justifiable risks in the country or countries concerned;
jos valvontaviranomainen päättää poistaa väliaikaisesti yhden tai useampia maita lisäyksessä olevasta markkinariskimaiden luettelosta 5.2 jaksossa kuvattua mekanismia noudattaen, koska yksityisten vakuutusmarkkinoiden kapasiteetti yhdessä tai useammassa kyseisistä maista ei riitä kattamaan kaikkia taloudellisesti perusteltuja riskejä;