natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘Undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest or having the character of a revenue-producing monopoly shall be subject to the rules contained in this Agreement, in particular to the rules on competition, in so far as the application of such rules does not obstruct the performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them. The development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Contracting Parties.’
”Yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sekä fiskaalisiin monopoleihin sovelletaan tämän sopimuksen määräyksiä ja varsinkin kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Kaupan kehitykseen ei saa vaikuttaa tavalla, joka olisi ristiriidassa sopimuspuolten etujen kanssa.”
The Authority notes that although they are not applicable to the transport sector [68], the Authority’s Guidelines for state aid in the form of public service compensation (‘the Guidelines on public service compensation’) to a large extent summarise generally applicable principles of public service compensation.
Valvontaviranomainen toteaa, että valvontaviranomaisen suuntaviivoja julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävästä valtiontuesta, jäljempänä ’julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevat suuntaviivat’, ei sovelleta liikennealaan [68], mutta niissä kuitenkin esitetään pitkälti yhteenveto julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaan korvaukseen yleisesti sovellettavista periaatteista.
In the following, the Guidelines on public service compensation are referred to only insofar as they express such generally applicable principles.
Seuraavassa julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskeviin suuntaviivoihin viitataan vain silloin kun niissä esitetään tällaisia yleisesti sovellettavia periaatteita.
For state aid to constitute public service compensation compatible with the functioning of the EEA Agreement on the basis of Article 59(2), firstly the service in question must constitute a service of general economic interest.
Jotta valtiontuki voitaisiin katsoa ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaksi korvaukseksi 59 artiklan 2 kohdan perusteella, kyseessä olevan palvelun on ensinnäkin oltava yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu.
Secondly, the undertaking in question must be entrusted by the EFTA State with the provision of that service.
Toiseksi EFTAn jäsenvaltion on täytynyt antaa kyseessä olevan palvelun tuottaminen kyseisen yrityksen tehtäväksi.
Thirdly, the amount of compensation must be granted in a transparent manner [69], and be proportionate [70] in the sense that it shall not exceed what is necessary [71] to cover the costs incurred in discharging the public service obligations including a reasonable profit [72].
Kolmanneksi korvaus on myönnettävä avoimesti [69] ja sen määrän on oltava oikeasuhteinen [70] siinä mielessä, että se ei ylitä sitä, mikä on tarpeen [71] julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuneiden kustannusten kattamiseksi kohtuullinen voitto [72] mukaan luettuna.
In the Decision to open the formal investigation procedure, the Authority did not question whether the two first criteria were fulfilled [73].
Päätöksessä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta valvontaviranomainen ei asettanut kyseenalaiseksi kahden ensimmäisen edellytyksen täyttymistä [73].
In the Authority’s view, however, on the basis of the information provided by the Norwegian authorities, it cannot be concluded that the third criterion is complied with.
Valvontaviranomaisen mielestä Norjan viranomaisten toimittamien tietojen perusteella ei kuitenkaan voida päätellä, että kolmas edellytys täyttyy.
At the outset the Authority reiterates that the Hurtigruten Agreement was concluded on the basis of a public tender.
Valvontaviranomainen toistaa aluksi, että Hurtigruten-sopimus tehtiin tarjouskilpailun pohjalta.
On a general level, the Authority notes that a proper tender procedure will usually ensure that no aid is involved in the ensuing contract.
Yleisesti ottaen valvontaviranomainen toteaa, että asianmukainen tarjouskilpailu varmistaa yleensä, että sen tuloksena tehtävään sopimukseen ei sisälly tukea.
In certain circumstances, public authorities must be able to cancel public service contracts entered into on the basis of a tender procedure and instead conclude a new public service contract involving state aid.
Tietyissä olosuhteissa viranomaisten on voitava peruuttaa tarjouskilpailun perusteella tehdyt julkisen palvelun sopimukset ja sen sijaan tehdä uusi julkisen palvelun sopimus, johon sisältyy valtiontukea.
However, this was not the approach favoured by the Norwegian authorities in the case at hand.
Tämä ei kuitenkaan ollut Norjan viranomaiset valitsema toimintatapa tässä tapauksessa.
As mentioned above, the amount of compensation paid in the form of the three measures was not granted in a transparent manner in the context of the tender but was the result of bilateral renegotiation carried out years after the conclusion of the contract.
Kuten edellä mainittiin, kyseessä olevien kolmen toimenpiteen muodossa maksettua korvausta ei myönnetty avoimesti tarjouskilpailun yhteydessä vaan se oli seurausta kahdenvälisistä neuvotteluista, jotka käytiin vuosia sopimuksen tekemisen jälkeen.
When granting aid in the form of public service compensation, the Norwegian authorities must ensure that that aid is compatible with the rules applicable to such aid.
Myöntäessään tukea julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena Norjan viranomaisten on varmistettava, että tuki noudattaa tällaiseen tukeen sovellettavia sääntöjä.
According to the explanations provided by the Norwegian authorities, the three measures were intended to compensate Hurtigruten for: (i) new costs related to the introduction of the NOx tax related to the provision of the public service, and (ii) the general increase of the costs of input factors connected to the provision of the public service.
Norjan viranomaisten toimittamien selitysten mukaan kyseessä olevien kolmen toimenpiteen tarkoituksena oli korvata Hurtigrutenille i) uusia kustannuksia, jotka aiheutuvat NOx-veron käyttöönotosta julkisen palvelun tuottamisen yhteydessä, ja ii) julkisen palvelun tuottamiseen liittyvien tuotantopanostekijöihin kustannusten yleinen nousu.
The Authority is of the view that the approach of the Norwegian authorities to cost allocation does not demonstrate that the three measures do not lead to over-compensation of the public service.
Valvontaviranomainen katsoo, että Norjan viranomaisten tapa kohdentaa kustannukset ei osoita, että kyseessä olevat kolme toimenpidettä eivät johda liiallisen korvauksen maksamiseen julkisesta palvelusta.
Inconsistent approach to fixed common costs
Epäjohdonmukainen lähestymistapa yhteisiin kiinteisiin kustannuksiin
In cases where public service providers carry out commercial activities next to the public service, the commercial activities must, as a general principle, carry a proportionate share of fixed common costs [75].
Tapauksissa, joissa julkisen palvelun tuottajat harjoittavat julkisen palvelun ohella kaupallista toimintaa, yleisenä periaatteena on, että kaupallisten toimintojen on katettava suhteellinen osuus yhteisistä kiinteistä kustannuksista [75].
According to the Guidelines on public service compensation:‘The costs to be taken into consideration include all the costs incurred in the operation of the service of general economic interest. Where the activities of the undertaking in question are confined to the service of general economic interest, all its costs may be taken into consideration. Where the undertaking also carries out activities falling outside the scope of the service of general economic interest, only the costs associated with the service of general economic interest may be taken into consideration. The costs allocated to the service of general economic interest may cover all the variable costs incurred in providing the service of general economic interest, an appropriate contribution to fixed costs common to both the service of general economic interest and other activities and an adequate return on the own capital assigned to the service of general economic interest’ [76].
Julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevissa suuntaviivoissa todetaan seuraavaa:”Kustannuksina otetaan huomioon kaikki yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta aiheutuvat kustannukset. Jos kyseinen yritys harjoittaa toimintaa ainoastaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen alalla, yrityksen kaikki kustannukset voidaan ottaa huomioon. Jos yritys harjoittaa myös toimintaa, joka ei koske yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, huomioon voidaan ottaa ainoastaan kyseisiin palveluihin liittyvät kustannukset. Näiksi voidaan katsoa kaikki kyseisen palvelun tuottamiseen liittyvät muuttuvat kustannukset, riittävä osuus sellaisista kiinteistä kustannuksista, jotka ovat yhteisiä sekä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyville palveluille että muille toiminnoille, sekä kohtuullinen tuotto kyseiseen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun sidotulle omalle pääomalle.” [76]
Only exceptional circumstances can justify deviations from this principle; the Authority’s Guidelines on the application of state aid rules to public service broadcasting states that allocation of common costs between the public service activity and other activities is not mandatory when separation of costs is not ‘possible in a meaningful way’ [77].
Ainoastaan poikkeukselliset olosuhteet voivat oikeuttaa tästä periaatteesta poikkeamisen. Valvontaviranomaisen suuntaviivoissa valtiontukisääntöjen soveltamisesta julkiseen yleisradiotoimintaan todetaan, että yhteisten kustannusten jakaminen julkisen palvelun toiminnan ja muun toiminnan kesken ei ole pakollista, jos kustannusten erottaminen ei ole ”mahdollista mielekkäällä tavalla”.
In those cases however, the net benefits stemming from the activities outside the public service remit that share costs with the public service obligation, must be allocated to the public service side [78].
Näissä tapauksissa julkisen palvelun tehtävän ulkopuolisista toiminnoista, joilla on yhteisiä kustannuksia julkisen palvelun velvoitteen alaisen toiminnan kanssa, saatavat nettohyödyt on kuitenkin kohdennettava julkisen palvelun puolelle.
The Authority cannot see that Hurtigruten is in such an exceptional position.
Valvontaviranomainen ei katso Hurtigrutenin olevan tällaisessa poikkeustilanteessa.
Even if it may be argued that separating the fixed common costs of Hurtigruten’s activities inside and outside the public service remit may not always be a straightforward task, separation based on i.a. the revenue stemming from the turnover of the two forms of activities is indeed possible [79].On this basis, the Authority concludes that the generally applicable principle of cost sharing applies in the present case.
Vaikka voidaan väittää, että Hurtigrutenin julkisen palvelun piiriin kuuluvien ja sen ulkopuolisten toimintojen yhteisten kiinteiden kustannusten erottaminen ei ehkä ole helppo tehtävä, erottaminen on mahdollista muun muassa kyseisten toimintojen liikevaihdosta saatavien tulojen perusteella. [79]Tämän perusteella valvontaviranomainen päättelee, että yleisesti sovellettavaa kustannusten jakamista koskevaa periaatetta on sovellettava tässä tapauksessa.
Therefore the Authority cannot accept the approach taken under the third method of the PWC Report, where no distinction is made between the public service and the commercial activities of Hurtigruten.
Sen vuoksi valvontaviranomainen ei voi hyväksyä PWC:n raportin kolmannen menetelmän mukaista lähestymistapaa, jossa ei tehdä eroa Hurtigrutenin julkisen palvelun toiminnan ja kaupallisen toiminnan välillä.
Although Hurtigruten carries out activities outside the public service remit, the three reports do not consistently take into consideration the fact that the commercial activities must carry a proportionate share of fixed costs common to the public service and the commercial activities as required by the case-law mentioned above.
Vaikka Hurtigruten harjoittaa toimintaa julkisen palvelun tehtävän ulkopuolella, esitetyissä kolmessa raportissa ei johdonmukaisesti oteta huomioon sitä, että kaupallisten toimintojen on kannettava suhteellinen osuus kiinteistä kustannuksista, jotka ovat yhteisiä julkiselle palvelulle ja kaupallisille toiminnoille, kuten edellä mainitussa oikeuskäytännössä vaaditaan.
In the reports, several categories of such costs are fully allocated to the public service side (i.a. harbour charges, maintenance, fuel (less the Geirangerfjorden consumption)) whilst other categories of fixed common costs, while not fully covered by the public service side, do not appear to be allocated according to the proportions of the public service obligation on the one hand and the commercial activities on the other (the public service side carries 90 % of the NOx cost related to the fuel consumption) [80].Due to the insufficient allocation of fixed common costs, the Authority cannot conclude that the two first methods of the PWC Report or the two BDO Reports demonstrate that the three measures do not involve over-compensation for the public service.
Raporteissa useat tällaiset kustannuserät kohdennetaan täysimääräisesti julkisen palvelun puolelle (muun muassa satamamaksut, huoltotyöt, polttoaine (ilman Geirangerinvuonon kulutusta), kun taas muita yhteisiä kiinteitä kustannuksia ei ole kohdennettu kokonaan julkisen palvelun puolelle, mutta näyttää siltä, ettei niitä ole kohdennettu julkisen palvelun ja kaupallisen toiminnan osuuksien mukaisesti (julkisen palvelun toiminta kattaa 90 prosenttia NOx-kustannuksista, jotka liittyvät polttoaineen kulutukseen) [80].Koska yhteisiä kiinteitä kustannuksia ei ole kohdennettu asianmukaisesti, valvontaviranomainen ei voi päätellä PWC:n raportin kahden ensimmäisen menetelmän tai BDO:n kahden raportin osoittavan, että kyseessä olevat kolme toimenpidettä eivät sisällä liiallista korvausta julkisesta palvelusta.
In sum, based on the inconsistent approach to fixed common costs as described above, the Authority concludes that in none of the three methods of the PWC Report or the methods of the two BDO Reports have the common costs been properly allocated to public service and commercial activities so that only costs associated with the service of general economic interest are taken into consideration.
Edellä kuvaillun yhteisiin kiinteisiin kustannuksiin sovelletun epäjohdonmukaisen lähestymistavan perusteella valvontaviranomainen katsoo, että yhdessäkään PWC:n raportin kolmesta menetelmästä tai BDO:n kahden raportin menetelmissä ei yhteisiä kustannuksia ole kohdennettu oikein julkiselle palvelulle ja kaupalliselle toiminnalle siten, että vain yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät kustannukset otetaan huomioon.
Therefore, it cannot be demonstrated that the three measures do not involve over-compensation for the public service.
Sen vuoksi ei voida osoittaa, että kyseessä oleviin kolmeen toimenpiteeseen ei liity julkisesta palvelusta maksettuja liiallisia korvauksia.
No separation of accounts
Erillisen kirjanpidon puuttuminen
Although Hurtigruten carries out activities outside the public service remit, it has not implemented a separation of accounts between the public services and the other activities [81].
Vaikka Hurtigruten harjoittaa toimintaa, joka ei kuulu julkisen palvelun tehtävään, se ei ole pitänyt erillistä kirjanpitoa julkisista palveluista ja muista toiminnoista.
It can thus be established that an essential prerequisite for a transparent system of public service compensation is missing [82].3.2.3.
Näin ollen voidaan todeta, että julkisen palvelun velvoitteesta maksettavien korvausten avointa järjestelmää koskeva välttämätön ennakkoedellytys puuttuu.
Based on unrepresentative hypothetical costs and revenues where the real costs and revenues are known
Epäedustavien hypoteettisten kustannusten ja tulojen käyttäminen perustana, vaikka todelliset kustannukset ja tulot ovat tiedossa
Hurtigruten’s actual costs and revenues should be used as the basis for the calculation of compensation.
Hurtigrutenin todellisia kustannuksia ja tuloja olisi käytettävä perustana laskettaessa korvausta.
The Authority notes, firstly, that the PWC Report and the second BDO Report calculate the cost of the public service on the basis of the costs and revenues related to the operation of a hypothetical minimum fleet [83].
Valvontaviranomainen toteaa ensiksikin, että PWC:n raportissa ja toisessa BDO:n raportissa julkisen palvelun kustannukset lasketaan hypoteettisella vähimmäislaivastolla liikennöimiseen liittyvien kustannusten ja tulojen perusteella.
The Norwegian authorities appear to justify the lack of allocation of common cost to the activities outside the public service remit by emphasising that the calculations are not based on the actual costs and revenues of operating the entire Hurtigruten fleet, but rather on the costs and profits of MS Narvik or MS Vesterålen.
Norjan viranomaiset näyttävät perustelevan yhteisten kustannusten puutteellista kohdentamista julkisen palvelun ulkopuolisille toiminnoille korostamalla sitä, että laskelmat eivät perustu Hurtigrutenin koko laivaston käyttöön liittyviin todellisiin kustannuksiin ja tuloihin vaan ennemminkin MS Narvikin tai MS Vesterålenin kustannuksiin ja tuottoihin.
The argument appears to be that when the costs of the public service are calculated strictly on the basis of the costs related to operating a hypothetical ‘minimum fleet’, the cost of which is likely to be lower than the cost of operating the actual Hurtigruten fleet, the compensation will not exceed the actual costs incurred in the operation of the public service.
Ne väittävät, että kun julkisen palvelun kustannukset lasketaan pelkästään hypoteettisen ”vähimmäislaivaston” liikennöintiin liittyvien kustannusten perusteella (nämä kustannukset ovat todennäköisesti alhaisemmat kuin Hurtigrutenin todellisen laivaston liikennöinnistä aiheutuvat kustannukset), korvaus ei ylitä julkisen palvelun tuottamisesta aiheutuvia todellisia kustannuksia.
However, this method does not take into consideration the fact that the activities outside the public service remit must carry a proportionate share of the common costs.
Tässä menetelmässä ei kuitenkaan oteta huomioon sitä, että julkisen palvelun tehtävän ulkopuolisten toimintojen on katettava suhteellinen osuus yhteisistä kustannuksista.
The Authority assumes that the actual fleet and the hypothetical minimum fleet will not have an identical ratio of public service activity on the one hand, and activities outside the public service remit on the other.
Valvontaviranomainen olettaa, että todellinen laivasto ja hypoteettinen vähimmäislaivasto eivät harjoita julkisen palvelun piiriin kuuluvaa ja sen ulkopuolista toimintaa samassa suhteessa.
The ‘minimum fleet’ method, as the name implies, is based on a minimum capacity fleet.
”Vähimmäislaivastomenetelmä” perustuu nimensä mukaisesti vähimmäiskapasiteetin mukaiseen laivastoon.
It is most likely that the actual (higher capacity) fleet carries out a larger part of its activities outside the public service remit than the hypothetical minimum fleet.
On erittäin todennäköistä, että todellisen (suuremman kapasiteetin) laivaston toiminnasta suurempi osa on julkisen palvelun tehtävän ulkopuolista toimintaa hypoteettiseen vähimmäislaivastoon verrattuna.
If that is the case, the activities outside the public service remit should carry a larger share of the fixed common costs.
Jos näin on, julkisen palvelun tehtävän ulkopuolisen toiminnan olisi kannettava suurempi osuus yhteisistä kiinteistä kustannuksista.
On this basis, the Authority rejects the argument that calculations related to the hypothetical minimum fleet demonstrate that Hurtigruten has not been over-compensated.
Tämän perusteella valvontaviranomainen hylkää väitteen, jonka mukaan hypoteettista vähimmäislaivastoa koskevat laskelmat osoittaisivat, ettei Hurtigruten ole saanut liiallisia korvauksia.
Secondly, in the context of an ex-post calculation of the compensation for the provision of a public service, the actual fuel costs must be used as a basis for the calculation of the cost of providing the public service.
Toiseksi laskettaessa jälkikäteen julkisen palvelun tuottamisesta maksetun korvauksen määrää on käytettävä todellisia polttoainekustannuksia perustana julkisen palvelun tuottamisesta aiheutuneiden kustannusten laskennassa.
The Norwegian authorities cannot simply disregard Hurtigruten’s hedging activities, as that could lead to over-compensation whenever the hedging activities prove successful (as a lower price is attained by hedging).
Norjan viranomaiset eivät voi yksinkertaisesti jättää huomioimatta Hurtigrutenin suojaustoimia, sillä se voisi johtaa liiallisiin korvauksiin aina, kun suojaus osoittautuu tulokselliseksi (koska suojaus johtaa alhaisempaan hintaan).
Thirdly, the Authority has no reason to believe that the Norwegian authorities do not have access to the actual costs and revenues of Hurtigruten; indeed the second method in the PWC Report and the first BDO Report appears to be based on the costs of the actual fleet.
Kolmanneksi valvontaviranomaisella ei ole syytä uskoa, että Norjan viranomaisilla ei ole mahdollisuutta saada käyttöönsä Hurtigrutenin todellisia kustannuksia ja tuloja. PWC:n raportin toinen menetelmä ja BDO:n ensimmäinen raportti näyttävät perustuvan todellisen laivaston kustannuksiin.
As indicated above, it is the actual and representative costs that are relevant in calculating the public service cost.
Kuten edellä todettiin, julkisen palvelun kustannuksia laskettaessa merkityksellisiä ovat todelliset ja edustavat kustannukset.
An assessment of unrepresentative hypothetical costs is not a substitute.
Niitä ei voida korvata arviolla hypoteettisista kustannuksista, jotka eivät ole edustavia.
The absence of separate accounts for public service activities and other commercial activities, the inconsistent approach to cost allocation and the reliance on unrepresentative hypothetical (and not actually incurred) costs, entails that the Authority cannot conclude that the three measures do not involve any over-compensation.
Koska julkisen palvelun toiminnasta ja muusta kaupallisesta toiminnasta ei ole erillistä kirjanpitoa, kustannukset on kohdennettu epäjohdonmukaisesti ja laskelmissa on käytetty epäedustavia hypoteettisia (ei tosiasiassa aiheutuneita) kustannuksia, valvontaviranomainen ei voi päätellä, että kyseessä oleviin kolmeen toimenpiteeseen ei liity liiallisia korvauksia.
On this basis, the Authority concludes that the three measures cannot constitute public service compensation compatible with the functioning of the EEA Agreement on the basis of its Article 59(2).
Tämän perusteella valvontaviranomainen katsoo, että kyseessä olevat kolme toimenpidettä eivät voi olla ETA-sopimuksen toimintaan sen 59 artiklan 2 kohdan perusteella soveltuvaa korvausta julkisen palvelun tuottamisesta.
Compatibility of the measures as an ‘emergency measure’ or restructuring aid
Toimenpiteiden soveltuvuus ETA-sopimuksen toimintaan kiireellisenä toimenpiteenä tai rakenneuudistustukena
The Authority recalls that direct aid aimed at covering operating losses is, in general, not compatible with the functioning of the EEA Agreement.
Valvontaviranomainen muistuttaa, että suora tuki liiketappioiden kattamiseen ei yleensä sovellu ETA-sopimuksen toimintaan.
Since the additional compensation under investigation in this decision cover costs related to the day-to-day operation of Hurtigruten, the measures are to be regarded as operating aid [84].Such operating aid may, exceptionally, be approved if the conditions set out in derogation provisions of the EEA Agreement are fulfilled.
Koska tässä päätöksessä tutkimuksen kohteena olevat lisäkorvaukset kattavat Hurtigrutenin päivittäiseen toimintaan liittyviä kustannuksia, toimenpiteitä on pidettävä toimintatukena [84].Toimintatuki voidaan hyväksyä poikkeuksellisesti, jos se täyttää ETA-sopimuksen poikkeusmääräysten mukaiset edellytykset.