natgillin/translations-raw huggingface dataset:
HAVING REGARD to the consolidated version of the Authority’s Decision No 195/04/COL of 14 July 2004 on the implementing provisions referred to under Article 27 of Part II of Protocol 3 (‘the Implementing Provisions Decision’) [1],
OTTAA HUOMIOON pöytäkirjassa 3 olevan II osan 27 artiklassa tarkoitetuista täytäntöönpanosäännöksistä 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehdyn valvontaviranomaisen päätöksen N:o 195/04/KOL konsolidoidun version, jäljempänä ’täytäntöönpanosäännöksiä koskeva päätös’, [1]
HAVING called on interested parties to submit their comments pursuant to those provisions and having regard to their comments,
ON mainittujen määräysten ja säännösten mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
By letter dated 14 March 2007, the Authority sent a request for information to the Liechtenstein authorities, inquiring about various tax derogations for certain types of company apparently available under the Liechtenstein Tax Act.
Valvontaviranomainen pyysi 14 päivänä maaliskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä Liechtensteinin viranomaisilta tietoja useista Liechtensteinin verolain mukaisista verohelpotuksista, joita ilmeisesti myönnetään tietyn muotoisille yhtiöille.
After various exchanges of correspondence, by letter dated 18 March 2009 the Authority informed the Liechtenstein authorities that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 1(2) of Part I of Protocol 3 in respect of the taxation of investment undertakings.
Käytyään Liechtensteinin viranomaisten kanssa kirjeenvaihtoa valvontaviranomainen ilmoitti 18 päivänä maaliskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä Liechtensteinin viranomaisille, että se oli päättänyt aloittaa sijoitusyritysten verotuksen osalta pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn.
The Authority’s Decision No 149/09/COL to initiate the formal investigation procedure was published in the Official Journal of the European Union and the EEA Supplement to it, calling upon interested parties to submit comments [2].
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehty valvontaviranomaisen päätös N:o 149/09/KOL julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja sen ETA-täydennysosassa [2], ja valvontaviranomainen kehotti asianomaisia lähettämään huomautuksensa.
The Authority received comments from interested parties.
Valvontaviranomainen on saanut huomautuksia asianomaisilta.
By letter dated 26 January 2010 the Authority forwarded these to the Liechtenstein authorities, which were given the opportunity to respond.
Valvontaviranomainen välitti nämä huomautukset 26 päivänä tammikuuta 2010 päivätyllä kirjeellä Liechtensteinin viranomaisille, joille annettiin mahdollisuus esittää vastineensa.
This was done by letter dated 17 March 2010.
Ne esittivät huomionsa 17 päivänä maaliskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä.
DESCRIPTION OF THE MEASURE INVESTIGATED
KUVAUS TUTKITUSTA TOIMENPITEESTÄ
The investigation concerned the treatment of investment undertakings under the Liechtenstein Tax Act (Gesetz über die Landes-und Gemeindesteuern) [3], (‘the Tax Act’) between 1996 and 2006.
Tutkinta koski sijoitusyritysten kohtelua vuosina 1996–2006 Liechtensteinin verolain nojalla (”Gesetz über die Landes- und Gemeindesteuern”) [3], jäljempänä ’verolaki’.
Definition of investment undertakings
Sijoitusyritysten määritelmä
The 1996 Liechtenstein Act on Investment Undertakings (Gesetz über Investmentunternehmen) (the ‘Investment Undertakings Act’) defined investment undertakings as:
Liechtensteinin sijoitusyrityksiä koskevassa vuoden 1996 laissa (”Gesetz über Investmentunternehmen”), jäljempänä ’sijoitusyrityslaki’, sijoitusyrityksellä tarkoitetaan
‘assets raised from the public following public advertising for the purpose of a collective capital investment which are invested and managed for the collective account of the individual investors usually according to the principle of risk-spreading’ [4].
”yleisöltä mainoskampanjan avulla yhteistä sijoitustoimintaa varten kerättyjä varoja, jotka sijoitetaan ja joita hallinnoidaan yksittäisten sijoittajien yhteiseen lukuun, yleensä riskin hajauttamisen periaatetta noudattaen” [4].
In addition, performance or other fees may be levied [8] which would also form part of a management company’s own assets.
Lisäksi voidaan periä tuottosidonnaisia tai muita palkkioita [8], jotka myös muodostavat osan hallinnointiyhtiön omia varoja.
TAX PROVISIONS APPLICABLE TO INVESTMENT UNDERTAKINGS IN LIECHTENSTEIN
SIJOITUSYRITYKSIIN LIECHTENSTEINISSA SOVELLETTAVAT VEROSÄÄNNÖKSET
Liechtenstein corporate taxation
Liechtensteinin yritysverotus
A capital tax (Kapitalsteuer), which according to Section 76 of the Tax Act is levied against paid-up capital stock, joint stock, share capital, and initial capital as well as the reserves of a company constituting company equity.
Pääomavero (”Kapitalsteuer”), joka verolain 76 §:n mukaan kannetaan maksetusta peruspääomasta, yhtiöpääomasta, osakepääomasta tai alkupääomasta sekä rahastoista, joista yhtiön oma pääoma muodostuu.
Taxes are assessed at the end of the company’s financial year (generally on 31 December).
Verot määritetään yhtiön tilikauden lopussa (yleensä 31 päivänä joulukuuta).
The rate is 2 ‰ (0,2 %).
Veroprosentti on 2 promillea (0,2 prosenttia).
According to Section 73 of the Tax Act, legal persons operating commercial businesses in Liechtenstein pay both income and capital tax.
Verolain 73 §:n mukaisesti liiketoimintaa Liechtensteinissa harjoittavat oikeushenkilöt maksavat sekä tulo- että pääomaveroa.
The same applies to foreign companies operating a branch in Liechtenstein.
Sama pätee ulkomaisiin yrityksiin, joilla on Liechtensteinissa sivuliike.
Coupon tax
Kuponkivero
Part 5 of the Tax Act provides for a coupon tax.
Verolain 5. osassa säädetään kuponkiverosta.
According to Section 88(a)(1) of the Tax Act, Liechtenstein levies a tax on the coupons of securities (or documents equal to securities) issued by ‘a national’.
Verolain 88 a §:n 1 momentin mukaan Liechtenstein perii veroa ”kotimaisen toimijan” liikkeeseenlaskemien arvopapereiden (tai arvopapereita vastaavien asiakirjojen) perusteella.
This notion includes any person who has a place of residence, domicile or statutory seat in Liechtenstein.
”Kotimaisella toimijalla” tarkoitetaan kaikkia henkilöitä, joiden asuinpaikka, kotipaikka tai sääntömääräinen kotipaikka on Liechtensteinissa.
It also covers undertakings that are registered on the public register of Liechtenstein.
Se kattaa myös yritykset, jotka on rekisteröity Liechtensteinin julkiseen rekisteriin.
The coupon tax applies to companies the capital of which is divided into shares, for example, companies limited by shares and companies with limited liability [11].
Kuponkiveroa peritään yrityksiltä, joiden pääoma on jaettu osakkeisiin, esimerkiksi osakeyhtiöt ja rajavastuuyhtiöt (”companies limited by shares” ja ”companies with limited liability”) [11].
It is levied at the rate of 4 % on any distribution of dividends or profit shares (including distributions in the form of shares).
Veroa peritään 4 prosenttia osingonjaosta tai voitto-osuuksista (myös osakkeina maksetusta voitonjaosta).
The taxation of investment undertakings between 1996 and 2006
Sijoitusyritysten verotus vuosina 1996–2006
The taxation of the assets managed on behalf of investors
Sijoittajien puolesta hallinnoitavien varojen verotus
From 1996, with the introduction of Section 84(5) of the Tax Act, the assets managed by investment undertakings were taxed in the same way as domiciliary companies (Sitzgesellschaften) [12].
Verolain 84 §:n 5 momentti tuli voimaan vuonna 1996, ja siitä alkaen sijoitusyritysten hallinnoimia varoja verotettiin samalla tavalla kuin kotipaikkaansa Liechtensteinissa pitäviä mutta toimintaansa muualla harjoittavia yhtiöitä (”Sitzgesellschaften”, domiciliary-yhtiö) [12].
As domiciliary companies did not pay income tax, the assets managed by investment undertakings were also not subject to income tax.
Koska tällaiset yhtiöt eivät maksaneet tuloveroa, sijoitusyritysten hallinnoimista varoista ei myöskään peritty tuloveroa.
According to Section 84(1) of the Tax Act, only a reduced capital tax of 1 ‰ (instead of 2 ‰) was applied [13].
Verolain 84 §:n 1 momentin mukaisesti niihin sovellettiin ainoastaan alennettua pääomaveroa, joka oli yksi promille (kahden promillen sijaan) [13].
This rate was further reduced to 0,4 ‰ for the capital of investment undertakings exceeding CHF 2 million in accordance with Section 85(2) of the Tax Act [14].
Veroprosentti alennettiin verolain 85 §:n 2 momentin mukaisesti edelleen 0,4 promilleen sijoitusyritysten 2 miljoonaa Sveitsin frangia ylittävästä pääomasta [14].
The taxation of the management side of investment funds
Sijoitusrahastojen hallinnointiyksikön verotus
Like any other company operating in Liechtenstein, the fund direction of an investment fund (the management side of the fund) was fully liable to pay income, capital as well as coupon tax on its own income and capital.
Kuten muut Liechtensteinissa toimivat yritykset, sijoitusrahaston (sen hallinnointiyksikön) johto oli velvollinen maksamaan tulo-, pääoma- ja kuponkiveroja omista tuloistaan ja pääomastaan.
The fund direction had also been fully taxed prior to 1996 in accordance with Section 84(2) of the Tax Act 1961.
Rahaston johtoa verotettiin täysimääräisesti myös ennen vuotta 1996 vuoden 1961 verolain 84 §:n 2 momentin mukaisesti.
The taxation of the management side of investment companies
Sijoitusyhtiöiden hallinnointitoiminnon verotus
In the case of investment companies, however, no distinction was made for tax purposes between the management company’s own assets and the managed assets.
Sijoitusyhtiöiden verotuksessa ei kuitenkaan tehty eroa hallinnointiyhtiön omien varojen ja hallinnoitavien varojen välillä.
The investment companies’ own assets were therefore also subject to the rules applying to domiciliary companies, in accordance with Section 84(2) of the Tax Act.
Tämän vuoksi sijoitusyhtiöiden omiin varoihin sovellettiin verolain 84 §:n 2 momentin mukaisesti samoja sääntöjä kuin domiciliary-yhtiöihin.
This meant that no income tax was levied on the management activities or on the managed assets; capital tax was payable at 1 ‰ instead of 2 ‰ (and reduced further for any capital exceeding CHF 2 million in accordance with Section 85(2) of the Tax Act); and no coupon tax was levied.
Näin ollen tuloveroa ei kannettu varojen hallinnointiin liittyvistä toiminnoista eikä hallinnoitavista varoista: pääomaveroa maksettiin yksi promille kahden promillen sijaan (ja tätä alennettiin edelleen 2 miljoonaa Sveitsin frangia ylittävän pääoman osalta verolain 85 §:n 2 momentin mukaisesti) eikä kuponkiveroa kannettu.
The tax situation from 1996 to 2006 for investment funds and investment companies can be illustrated as follows:
Sijoitusrahastojen ja sijoitusyhtiöiden verotusta vuosina 1996–2006 voidaan kuvailla seuraavasti:
Investment Fund
Sijoitusrahasto
Fund direction (own assets)
Rahaston johto (omat varat)
Income tax
Tulovero
Full capital tax
Täysimääräinen pääomavero
Fund capital, i.e. managed assets
Rahastopääoma, ts. hallinnoitavat varat
No income tax
Ei tuloveroa
Reduced capital tax
Alennettu pääomavero
No coupon tax
Ei kuponkiveroa
Investment Company
Sijoitusyhtiö
Own assets of the management company
Hallinnointiyhtiön omat varat
The situation from 2006 until today
Tilanne vuoden 2006 jälkeen tähän asti
Legislation introduced in 2005 required investment companies to record and hold their own assets and managed assets separately.
Vuonna 2005 voimaan tulleessa lainsäädännössä edellytettiin, että sijoitusyhtiöt kirjaavat ja pitävät omat ja hallinnoitavat varat erillään.
The Tax Act was also revised and a new Section 73(f) was inserted, which required both the fund direction of an investment fund and investment companies to pay income, capital, and coupon taxes in relation to their own assets [16].
Myös verolakia tarkistettiin ja siihen lisättiin uusi pykälä (73 f §), jonka mukaan sekä sijoitusrahaston johdon että sijoitusyhtiöiden on maksettava tulo-, pääoma- ja kuponkiveroa suhteessa niiden omiin varoihin [16].
The tax situation for investment funds and investment companies from 2006 onwards can be illustrated as follows:
Sijoitusrahastojen ja sijoitusyhtiöiden verotusta vuoden 2006 jälkeen voidaan kuvailla seuraavasti:
Capital tax
Pääomavero
No taxation
Ei veroja
In its decision opening the formal investigation, the Authority raised doubts regarding the compatibility with the State aid rules of the exemption from taxation of the own assets of investment companies.
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään valvontaviranomainen epäili, ettei sijoitusyhtiöiden omien varojen verohelpotus ole valtiontukisääntöjen mukainen.
Contrary to the arguments brought forward by the Liechtenstein authorities, the Authority took the initial view that the tax legislation provided a selective advantage to investment companies which distorted competition and affected trade across the EEA.
Toisin kuin Liechtensteinin viranomaiset, valvontaviranomainen katsoi alustavasti, että verolainsäädännössä sijoitusyhtiöille annettiin valikoiva etu, joka vääristi kilpailua ja vaikutti kauppaan ETA-alueella.
On this basis, the Authority could not exclude that the tax rules applicable to the own assets of investment companies (full exemption from payment of income and coupon tax and a partial exemption from payment of capital tax) constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Tällä perusteella valvontaviranomaisen mielestä saattoi olla mahdollista, että sijoitusyhtiöiden omiin varoihin sovellettavat verosäännöt (täydellinen vapautus tulo- ja kuponkiverosta sekä osittainen vapautus pääomaverosta) olivat ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
The comments from third parties can be summarised as follows:
Kolmansilta osapuolilta saadut huomautukset voidaan esittää tiivistäen seuraavasti:
Referring to decisions of the European Commission on an Irish Company Holding Regime [17] and a tax reduction from revenue from certain intangible assets in Spain [18], the third parties argued that any natural or legal person could establish an investment undertaking and therefore benefit from the tax exemptions; on that basis the tax exemption does not constitute a selective measure.In 1996 when the legislation was enacted, it was not clear that the State aid rules would be applicable to tax measures.
Kolmannet osapuolet viittasivat Euroopan komission päätöksiin, jotka koskivat Irlannin holdingyhtiöiden tukijärjestelmää [17] ja tietyistä aineettomista hyödykkeistä saataviin tuloihin kohdistuvaa Espanjan verohuojennusjärjestelmää [18], ja väittivät, että kuka tahansa luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voisi perustaa sijoitusyrityksen ja siten hyötyä verohelpotuksesta; tällä perusteella verohelpotus ei ole valikoiva toimenpide.Vuonna 1996, jolloin laki säädettiin, ei ollut selvää, sovellettaisiinko valtiontukisääntöjä verotoimenpiteisiin.
If the Authority concludes that the exemptions were aid, they had been in place since 1996 and should constitute an existing aid measure.
Jos valvontaviranomainen katsoo, että verohelpotukset olivat tukea, ne ovat olleet voimassa vuodesta 1996 ja ne olisi katsottava voimassa olevaksi tukitoimenpiteeksi.
With reference to Article 15 of Protocol 3 (according to which recovery shall be subject to a limitation period of 10 years), the third parties argued that no recovery of aid can be required because the tax exemption was introduced in 1996.
Viitaten pöytäkirjassa 3 olevaan 15 artiklaan (jonka mukaan takaisinperinnän vanhentumisaika on kymmenen vuotta) kolmannet osapuolet väittivät, että tukea ei voida vaatia takaisinperittäväksi, koska verohelpotus otettiin käyttöön vuonna 1996.
Recovery, it was argued, would contravene the principles of legitimate expectations and legal certainty.
Ne väittivät, että takaisinperintä olisi vastoin perustellun luottamuksen ja oikeusvarmuuden periaatteita.
In some cases, no recovery could be required as the amount of the tax exemptions would fall within the de minimis rule.
Eräissä tapauksissa takaisinperintää ei voida edellyttää, sillä verohelpotusten määrä kuuluisi de minimis -säännön piiriin.
In letters dated 17 March 2010 and 16 July 2010, the Liechtenstein authorities commented as follows:
Liechtensteinin viranomaiset esittivät seuraavia huomautuksia 17 päivänä maaliskuuta 2010 ja 16 päivänä heinäkuuta 2010 päivätyillä kirjeillä:
The tax exemption does not involve State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement as it is not selective in nature.
Verohelpotukseen ei liittynyt ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea, koska se ei ole valikoiva.
In support of this argument reference was again made to two decisions of the European Commission, on the Irish Company Holding Regime and a tax reduction from revenue from certain intangible assets in Spain.
Tämän väitteen tueksi viitattiin jälleen kahteen Euroopan komission päätökseen, jotka koskivat Irlannin holdingyhtiöiden tukijärjestelmää ja tietyistä aineettomista hyödykkeistä saataviin tuloihin kohdistuvaa Espanjan verohuojennusjärjestelmää.
In the alternative it is argued that any aid is existing aid on the basis of the 10 year limitation period set out in Article 1(b)(iv) in conjunction with Article 15 of Part II of Protocol 3; and on the basis that the measure only became aid as a result of the evolution of the European Economic Area (Article 1(b)(v) of Part II of Protocol 3).
Vaihtoehtoisesti ne väittivät, että mahdollinen tuki on voimassa olevaa tukea 1 artiklan b kohdan iv alakohdassa ja pöytäkirjassa 3 olevan II osan 15 artiklassa määrätyn 10 vuoden vanhentumisajan perusteella sekä siksi, että toimenpiteestä tuli tukea vain Euroopan talousalueen kehityksen johdosta (pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan b kohdan v alakohta).
Finally the Liechtenstein authorities argue that if this is not accepted the Authority should not order recovery of aid on the basis that this would be contrary to general principles of EEA law, specifically the protection of legitimate expectations and legal certainty.
Lisäksi Liechtensteinin viranomaiset katsovat, että jos tätä väitettä ei hyväksytä, valvontaviranomaisen ei pitäisi määrätä tukea takaisinperittäväksi sillä perusteella, että se olisi vastoin ETA-lainsäädännön yleisiä periaatteita, erityisesti perustellun luottamuksen ja oikeusvarmuuden osalta.
The aid measure must be granted by the State or through State resources.
Tukitoimenpiteen on oltava valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty.
The Liechtenstein authorities forego revenue corresponding to the non-payment of income, capital and coupon taxes.
Liechtensteinin viranomaiset menettävät tulot, jotka vastaavat maksamattomia tulo-, pääoma- ja kuponkiveroja.
For these reasons, the Authority considers that the tax rules applicable to investment companies involve the use of State resources.
Näistä syistä valvontaviranomainen katsoo, että sijoitusyhtiöihin sovellettaviin verosääntöihin liittyy valtion varojen käyttöä.
Favouring certain undertakings or the production of certain goods
Joidenkin yritysten tai tuotannonalojen suosiminen
By not being obliged to pay any income or coupon tax and only a reduced capital tax on their own assets, investment companies receive an advantage in comparison to other undertakings that are subject to ordinary taxation on revenues from their business activities.
Koska sijoitusyhtiöt eivät ole velvollisia maksamaan lainkaan tulo- eikä kuponkiveroa ja koska ne maksavat vain alennettua pääomaveroa omista varoistaan, niille koituu etua muihin yrityksiin nähden, joiden liiketoiminnasta saamiin tuloihin sovelletaan tavallista verotusta.
The advantage is selective as it was granted only to investment undertakings organised in the form of investment companies.
Etu on valikoiva, koska se myönnettiin ainoastaan sijoitusyhtiöiden muodossa toimiville sijoitusyrityksille.
The Authority does not accept arguments put forward by the Liechtenstein authorities and third parties that each undertaking in Liechtenstein carrying out such economic activity is in principle free to choose the most advantageous legal form and consequently profit from the tax concessions.
Valvontaviranomainen ei hyväksy Liechtensteinin viranomaisten ja kolmansien osapuolten esittämiä väitteitä siitä, että kukin Liechtensteinissa kyseistä taloudellista toimintaa harjoittava yritys voi vapaasti valita edullisimman oikeudellisen muodon ja siten hyötyä verohelpotuksista.
A tax benefit which is limited to a specified group of undertakings cannot be characterised as a general measure on the basis that any interested undertaking could fulfil specified criteria and qualify if it organised itself in a particular form [20].By reference to the European Court of Justice’s conclusions in the GIL Insurance [21] case, ‘Article 87(1) EC requires it to be determined whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour “certain undertakings or the production of certain goods” in comparison with others which, in the light of the objective pursued by the system in question, are in a comparable legal and factual situation’.
Veroetua, joka rajoittuu tiettyyn yritysryhmään, ei voida pitää yleisenä toimenpiteenä sillä perusteella, että mikä tahansa yritys voisi täyttää verohelpotuksen saamiseksi vahvistetut tietyt edellytykset, jos se valitsisi tietyn oikeudellisen muodon [20].Valvontaviranomainen viittaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa GIL Insurance [21] antamaan ratkaisuun, jonka mukaan ”EY 87 artiklan 1 kohdan mukaan nimittäin on ratkaistava, onko tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä jokin kansallinen toimenpide omiaan suosimaan ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa” verrattuna muihin, jotka ovat kyseisellä järjestelmällä tavoitellun päämäärän kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa”.
The Authority concludes that the undertakings in the same legal and factual position in this case are all those who pay the (full) income, capital and coupon taxes in Liechtenstein — and in comparison to those, investment companies in Liechtenstein receive a selective advantage.
Valvontaviranomainen toteaa, että tässä tapauksessa samankaltaisessa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa asemassa olevat yritykset ovat ne kaikki, jotka maksavat (täyttä) tulo-, pääoma- ja kuponkiveroa Liechtensteinissa, ja niihin verrattuna Liechtensteinissa toimiville sijoitusyhtiöille aiheutuu valikoivaa etua.
More specifically, the investment companies benefit in comparison to the fund direction of undertakings organised as investment funds, which engage in the same activity but are subject to tax like all other undertakings in Liechtenstein.
Erityisesti on todettava, että sijoitusyhtiöt saavat hyötyä verrattuna sijoitusrahastojen rahaston johtoon, sillä vaikka sijoitusrahastot harjoittavat samaa toimintaa, ne ovat veronalaisia kuten kaikki muut Liechtensteinissa toimivat yritykset.
A specific tax measure can nevertheless be justified by the logic of the tax system.
Erityistä verotoimenpidettä voidaan kuitenkin perustella verojärjestelmän logiikalla.
The specific tax rules applicable to investment companies would not be selective in the sense of Article 61(1) of the EEA Agreement if the rule is justified by the nature and general scheme of the Liechtenstein tax system [22].
Sijoitusyhtiöihin sovellettavat erityiset verosäännöt eivät olisi valikoivia ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos säännöt olisivat perusteltuja Liechtensteinin verojärjestelmän luonteen ja yleisen rakenteen nojalla [22].
Unlike certain recent complex fiscal aid cases, the objectives of the tax system in question are straightforward.
Toisin kuin tietyissä vastikään käsitellyissä monitahoisissa verotukiasioissa, tässä kyseessä olevan verojärjestelmän tavoitteet ovat selkeät.
The objective, or logic, of the taxes is to generate revenue for the State.
Verojen tavoitteena tai logiikkana on tuottaa tuloja valtiolle.