natgillin/translations-raw huggingface dataset:
differentiated treatment, which, favouring certain undertakings, departs from the internal logic of the ordinary rules (aid) [45].This distinction is also described in Chapter 17B.3.4(1) of the Authority’s State Aid Guidelines on direct business taxation concerning the justification of a derogation by ‘the nature or general scheme of the system’: ‘The differential nature of some measures does not necessarily mean that they must be considered to be State aid.
kohtelun eroavuudet, jotka joitakin yrityksiä suosiessaan poikkeavat yhteisten (tukea koskevien) normien sisäisestä rakenteesta [45].Ero on kuvattu myös EFTAn valvontaviranomaisen valtiontukisuuntaviivojen yritysten välitöntä verotusta koskevassa 17B.3.2(1) kohdassa, jossa poikkeusta perustellaan järjestelmän luonteella ja rakenteella: ”Joidenkin toimenpiteiden eriytyneisyys ei välttämättä aiheuta niiden katsomista valtiontuiksi. Tämä koskee sellaisia toimenpiteitä, jotka ovat taloudellisen seuraustensa vuoksi tarpeellisia tai tarkoituksenmukaisia verojärjestelmän tehokkuuden kannalta.
This is the case with measures whose economic rationale makes them necessary to the smooth functioning and effectiveness of the tax system. However, it is up to the EFTA State to provide such justification.’
Jäsenvaltioiden on kuitenkin pystyttävä perustelemaan tällaiset toimenpiteet.””Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut tämän viimeksi mainitun perusteluvaatimuksen.”
This latter rule of proof has been confirmed by the ECJ [46].The Norwegian authorities have argued that ‘even if the Authority deems the practice (with name changes as a procedure for transferring property title without releasing the obligation to pay the excise duty) to constitute an exemption from the main rule, it is justified by the nature or general scheme of the tax system’.
Norjan viranomaiset ovat väittäneet, että ”vaikka EFTAn valvontaviranomainen katsoisi, että käytäntö (nimen muuttamista koskeva käytäntö kiinteistön omistusoikeuden siirtämiseksi ilman verovelvollisuutta) muodostaa poikkeuksen yleissäännöstä, se on perusteltu verojärjestelmän luonteella ja rakenteella”.
In support of this position, the Norwegian authorities claimed that the continuity principle and the considerations for applying this principle with effect, inter alia, for excise duty purposes in the case at issue entailed that the exemption from the excise duty fell within the logic and nature of the relevant Norwegian legislation.
Tukeakseen kantaansa Norjan viranomaiset väittivät, että jatkuvuusperiaate ja perustelut sen soveltamiseksi muun muassa tässä käsiteltävänä olevaa asiaa koskeviin asiakirja- ja rekisteröintimaksuihin merkitsevät, että vapautus niistä oli asiaa koskevan Norjan lainsäädännön rakenteen ja luonteen mukaista.
In their view, the contested Act reflected the continuity principle and was in line with the general rules governing restructurings.
Norjan viranomaiset katsoivat kiistanalaisen lain noudattavan jatkuvuusperiaatetta ja olevan uudelleenjärjestelyjä koskevien yleissääntöjen mukainen.
To this argument the Authority notes that, in the case at hand, the question is the scope of the continuity principle in relation to the obligation to pay document duties and not the scope of the continuity principle as such, hereunder its application in company law.
EFTAn valvontaviranomainen vastaa tähän väitteeseen, että tässä käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä on jatkuvuusperiaatteen soveltamisala suhteessa velvollisuuteen suorittaa asiakirjamaksu eikä jatkuvuusperiaatteen soveltamisala sinänsä ja periaatteen soveltaminen yhtiöoikeuteen.
Based on the analysis of the rules pertaining to excise duties given above under point I.4, the Authority takes the view that while the continuity principle might have had a fundamental place in Norwegian law at the time of the establishment of Entra, it was not, at that time, an inherent and general part of the rules and practice on excise duties in connection with other types of reorganisations of companies.
Edellä I.4 kohdassa mainittujen verotussääntöjen arvioinnin perusteella EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että vaikka jatkuvuusperiaatteella saattoikin olla keskeinen asema Norjan lainsäädännössä Entran perustamisen aikaan, se ei ollut tuolloin olennainen ja yleinen osa muunlaisiin yritysten uudelleenjärjestelyihin liittyviä verotussääntöjä ja käytäntöjä.
As already stated, until July 2005, it was only where ownership was transferred, in the context of mergers between limited liability companies, that continuity considerations implied that a registration with the new title holder could be done as a change of name and not a change of title, triggering excise duty.
Kuten edellä todettiin, heinäkuuhun 2005 asti ainoastaan tapauksissa, joissa omistus siirrettiin osakeyhtiöiden sulautumisten yhteydessä, jatkuvuusperiaate merkitsi, että uuden omistajan rekisteröinti voitiin tehdä nimen muutoksena eikä omistusoikeuden muutoksena, joka velvoittaa veronmaksuun.
In contrast, excise duty was triggered as a result of the registration or the transfer or ownership of title in the Real Estate Registry for demergers, conversions from one corporate form to another, transfers of ownership from joint ownership to a form of partnership, and transfer of ownership from a municipality to a separate legal entity wholly owned by the municipality [47].
Kun taas sulautumien purkamisiin, yrityksen oikeudellisen muodon muuttamisiin, omistuksen siirtoihin yhteisomistuksesta avoimeen yhtiöön sekä omistuksen siirtoihin kunnalta sen kokonaan omistamalle erilliselle oikeussubjektille liittyvä kiinteistörekisteriin merkitty rekisteröinti tai omistuksen siirto velvoitti veronmaksuun [47].
The Norwegian authorities have explained that the logic behind the exemptions to the general rule on excise duty can be found in the continuity principle.
Norjan viranomaiset ovat selittäneet, että verovapautukset eli poikkeukset yleissääntöön perustuvat jatkuvuusperiaatteen logiikkaan.
However, the authorities have not explained the logic behind the different treatment of the above listed types of transfers.
Viranomaiset eivät kuitenkaan selittäneet, mihin logiikkaan perustuu se, että edellä lueteltuja siirtoja on kohdeltu eri tavoin.
On the contrary, the Norwegian Government has merely stated that it would in fact be more logical to treat mergers and certain other reorganisations alike.
Norjan hallitus on päinvastoin todennut, että olisi itse asiassa loogisempaa kohdella yrityske ja eräitä muita uudelleenjärjestelyjä samalla tavalla.
Yet, only with effect from July 2005, approximately five years after the establishment of Entra, has the interpretation of the Act on Document Duty been changed so that the treatment of certain different situations has been aligned.
Kuitenkin vasta noin viisi vuotta Entran perustamisen jälkeen eli heinäkuusta 2005 alkaen asiakirjamaksuja koskevan lain tulkintaa on muutettu niin, että eräiden tilanteiden kohtelua on yhtenäistetty.
On this basis, the Authority finds it difficult to establish any other logic behind the interpretation of the Act on Document Duty that prevailed at the time of the establishment of Entra than what follows from the quoted Circulars, namely that only mergers between limited liability companies would escape excise duties otherwise payable.
Tästä syystä valvontaviranomaisen on vaikea ymmärtää, että asiakirjamaksuja koskevan lain tulkinta perustuisi johonkin muuhun kuin Entran perustamisen aikaan vallinneeseen, mainittuihin soveltamisohjeisiin pohjautuvaan logiikkaan, jonka mukaan ainoastaan osakeyhtiöiden sulautumisista ei tarvitse maksaa muutoin suoritettavaa asiakirjamaksua.
The application of the continuity principle in relation to the Act on Document Duty was limited to such cases and not to other cases as mentioned above.
Jatkuvuusperiaatteen soveltaminen asiakirjamaksuja koskevan lain yhteydessä rajoittui tällaisiin tapauksiin eikä muihin tapauksiin niin kuin edellä on mainittu.
As stated above under point 1.2.1, the Authority, in any event, finds the establishment of Entra much more similar to these situations where a registration in the Real Estate Register at the relevant time would have entailed excise duties than those in which it did not.
Kuten edellä 1.2.1 kohdassa todettiin, EFTAn valvontaviranomainen on joka tapauksessa sitä mieltä, että Entran perustaminen vastaa huomattavasti enemmän tilanteita, joissa rekisteröityminen kiinteistörekisteriin kyseisenä aikana olisi aiheuttanut verovelvollisuuden, kuin tilanteita, joissa rekisteröityminen ei velvoittanut veroihin.
On that basis, the Authority cannot see that the exemption in the contested Act can be justified by the nature and logic of the Norwegian rules pertaining to excise duty at the time the exemption was applied.
Tästä syystä valvontaviranomainen ei katso, että kiistanalaisen lain poikkeusta voitaisiin perustella poikkeuksen aikaan sovellettujen, Norjan verotussääntöjen luonteella ja rakenteella.
It does not change the assessment that similar reorganisations of public commercial activities also have been exempted from excise duty.
Arviointia ei muuta se, että julkisten kaupallisten toimintojen vastaavia uudelleenjärjestelyjä on myös vapautettu verosta.
The pursuance of the underlying objectives of the continuity principle cannot justify that an exemption to the general rule on excise duties should be applicable to specific reorganisations if the most comparable private reorganisations are not subject to similar exemptions.
Jatkuvuusperiaatteiden tavoitteisiin pyrkimisellä ei voida perustella sitä, että poikkeusta yleissäännöstä eli verovapautusta sovelletaan erityisiin uudelleenjärjestelyihin, jos muille lähinnä vertailukelpoisille yksityisille uudelleenjärjestelyille ei myönnetä vastaavia vapautuksia.
The ‘Italian case’
Italiaa koskeva asia
The Norwegian Authorities have referred to a decision from the European Commission and argued that the factual situation of this case is the same as in the Entra case.
Norjan viranomaiset ovat viitanneet erääseen Euroopan komission päätökseen ja väittäneet, että kyseisen tapauksen tilanne oli sama kuin Entran tapauksessa.
In the Commission Decision of 5 June 2002 [48], the Commission examined the Italian law which provided for a special tax regime for joint stock companies with a majority public shareholding set up under a specific law.
Komissio tarkasteli 5. kesäkuuta 2002 tekemässään päätöksessä [48] Italian lainsäädäntöä, jossa säädetään erityisestä verojärjestelmästä erityisen lain nojalla perustetuille osakeyhtiöille, joiden osake-enemmistö on julkisessa omistuksessa.
In this regard the Italian law specifically provided for an exemption from all transfer taxes related to the conversion of special and municipal undertakings into joint stock companies (‘the transfer tax exemption’).
Italian lainsäädännössä annettiin nimenomaan vapautus kaikista siirtoveroista, jotka liittyvät erityisten yritysten ja kunnallisten laitosten muuttamiseen osakeyhtiöiksi (”vapautus siirtoveroista”).
In the Italian legal system transfer taxes normally applied to the creation of a new economic entity or to the transfer of assets between different economic entities.
Italian oikeusjärjestelmän mukaan siirtoveroa sovelletaan tavallisesti uusien taloudellisten yksiköiden perustamiseen tai toiminnan siirtämiseen taloudellisesta yksiköstä toiseen.
However, the Italian authorities had explained that Italian law generally reflected the principle of tax neutrality (which means that no tax is applied) in the context of the conversion of the legal status of a company (i.e. ‘when the legal status of a firm changes but the firm remains the same from an economic viewpoint’) [49].
Italian viranomaiset kuitenkin selittivät, että Italian lainsäädäntö kuvastaa yleensä neutraalin verotuksen periaatetta (millä tarkoitetaan, että veroa ei kanneta) yrityksen oikeudellisen muodon muuttumisen yhteydessä (eli silloin kun ”yritys vaihtaa oikeudellista muotoaan mutta pysyy taloudelliselta kannalta katsottuna samana”) [49].
The Commission found that although it appeared as if the winding up of the municipal undertaking and the setting up of a ‘new’ joint stock company would be equivalent to creating a new economic entity, this was in appearance only due to legal technicalities.
Komissio totesi, että vaikka näytti siltä, että kunnallisen laitoksen lopettaminen ja ”uuden” osakeyhtiön perustaminen vastaisi uuden taloudellisen yksikön perustamista, se johtui ainoastaan oikeudellisista muodollisuuksista.
In reality the new joint stock company was the same economic entity as the municipal undertaking operating under a different legal status.
Todellisuudessa uusi osakeyhtiö oli edelleen sama taloudellinen yksikkö kuin silloin, kun se oli kunnallinen laitos, niillä on vain erilainen oikeudellinen muoto.
In the light of this the Commission accepted that the general principle of tax neutrality in Italian law was similarly applied with regard to the situations falling within the special tax regime.
Tästä syystä komissio hyväksyi, että Italian lainsäädännön mukaista neutraalin verotuksen yleisperiaatetta sovellettiin samalla tavalla erityisen verojärjestelmän piiriin kuuluvissa tilanteissa.
Hence, no transfer tax had to be paid [50].
Näin ollen siirtoveroa ei tarvinnut maksaa [50].
The Authority understands the reasoning of the Commission to be that where the national law pertaining to stamp duties in connection with conversions made by private undertakings builds upon a general principle of tax neutrality — so that the focus is on the continuation of the same economic entity rather than on whether the legal subject used thereto is the same — it will be within the logic of such a tax regime to extend that principle also to cover situations whereby the State or a municipality separates an economic entity that has hitherto been driven as a part of the State or municipality into a separate legal entity.
EFTAn valvontaviranomaisen ymmärryksen mukaan komissio päättelee, että silloin kun yksityisen yrityksen oikeudellisen muodon muuttamisen yhteydessä maksettavaa leimaveroa koskeva kansallinen lainsäädäntö perustuu neutraalin verotuksen yleisperiaatteeseen – jolloin korostetaan pikemminkin saman taloudellisen yksikön jatkuvuutta kuin sitä, säilyykö oikeussubjekti samana – on tällaisen verojärjestelmän rakenteen mukaista ulottaa kyseinen periaate koskemaan myös tilanteita, joissa valtio tai kunta irrottaa aikaisemmin osana valtiota tai kuntaa hoidetun taloudellisen yksikön erilliseksi oikeussubjektiksi.
The Authority fully agrees with such an approach.
Valvontaviranomainen hyväksyy täysin tämän näkemyksen.
However, the logic of each tax system must be assessed on its own merits.
Kunkin verojärjestelmän rakenne on arvioitava sen omien ansioiden perusteella.
The Commission Decision relied on the fact that the Italian legal system provided for a possibility of exempting transfer tax in the context of the conversion from one corporate form to another.
Komission päätös perustui siihen tosiseikkaan, että Italian oikeusjärjestelmässä säädettiin siirtoverosta vapauttamisen mahdollisuudesta yrityksen oikeudellisen muodon muuttamisen yhteydessä.
In contrast, Norwegian legislation, as interpreted and applied by the tax authorities, did not provide for such a possibility.
Norjan lainsäädännössä, sellaisena kuin veroviranomaiset sitä ovat tulkinneet ja soveltaneet, ei tällaisesta mahdollisuudesta sen sijaan säädetä.
In fact, as already stated, comparable cases to Entra concerning private reorganisations (regarding demergers or conversion from one corporate form to another) were not exempted from paying the excise duties.
Itse asiassa niin kuin on jo todettu, Entraan verrattavia yksityisyritysten uudelleenjärjestelyjä (sulautumien purkamista tai yrityksen oikeudellisen muodon muuttamista) ei ole vapautettu verosta.
In the view of the Authority, the factual situations of the two cases are therefore different.
Tästä syystä valvontaviranomainen katsoo, että nämä kaksi asiaa ovat erilaiset.
That the continuity principle might have existed in other areas of Norwegian law, including most notably company law and the legislation pertaining to direct taxation of the entity concerned, cannot be given weight in the assessment of the similarity between the Italian and the Norwegian situations.
Italian ja Norjan tilanteiden vastaavuuden arvioinnissa ei voida antaa painoa sille, että jatkuvuusperiaate on saattanut olla voimassa Norjan lainsäädännön muilla alueilla, kuten yhtiöoikeudessa ja asianomaisen yksikön suoraa verotusta koskevassa lainsäädännössä.
In conclusion, the measure must be considered to be selective in the sense of Article 61(1) of the EEA Agreement and cannot escape that classification by reference to the nature and logic of the Norwegian rules on excise duties.
Toimenpidettä on pidettävä ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valikoivana toimenpiteenä eikä sitä tästä syystä voida arvioida muutoin kuin viittaamalla Norjan verolainsäädännön luonteeseen ja rakenteeseen.
The measure must confer an advantage to the recipients that reduces the costs they normally bear in the course of the business
Toimenpiteen on merkittävä tuensaajille etua, joka vähentää niille liiketoiminnasta tavallisesti aiheutuvia kustannuksia
According to the case law of the European Court of Justice (ECJ) [51] and Chapter 17B.3.1(2) of the Authority’s State Aid Guidelines ‘the measure must confer on recipients an advantage, which relieves them of charges that are normally borne from their budgets.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön [51] sekä valvontaviranomaisen valtiontukisuuntaviivojen 17B.3.2(2) kohdan mukaan tuensaajien on ”saatava toimenpiteestä etua, joka keventää niiden taloutta yleensä rasittavia maksuja.
The advantage may be provided through a reduction in the firm’s tax burden in various ways, including:’ (…) ‘a total or partial reduction in the amount of tax (such as exemption or a tax credit)’.
Etu voi koostua yrityksen verotuksen keventämisestä esimerkiksi seuraavasti: …veron määrän täydellinen tai osittainen alentaminen (verovapautus, verohyvitys jne.).”
By the adoption of the statutory provision in paragraph 3 of the contested Act, Entra was relieved of the cost of excise duties for approximately NOK 81 million (close to EUR 10 million).
Entra vapautettiin kiistanalaisen lain 3 ykälän erityissäännöksellä noin 81 miljoonan Norjan kruunun (lähes 10 miljoonan euron) suuruisesta verosta.
As demonstrated above under point 1.1 and 1.2, these duties would otherwise have been payable from its budgets.
Kuten edellä 1.1 ja 1.2 kohdassa on osoitettu, kyseinen maksu olisi muutoin suoritettu sen budjetista.
On that basis, the Authority, in its decision to open formal investigation, drew the preliminary conclusion that Entra did receive an advantage in the sense of Article 61(1) of the EEA Agreement.
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä valvontaviranomaisen päätöksessä tehtiin tällä perusteella alustava päätelmä, että Entra sai ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua etua.
In contrast, the Norwegian Authorities have argued that the condition is not fulfilled for two reasons: firstly, that the exemption did not place Entra in a better competitive position compared to a private investor.
Norjan viranomaiset ovat puolestaan väittäneet, että ehdot eivät täyttyneet kahdesta syystä: Vapautus ei ensinnäkään parantanut Entran kilpailuasemaa verrattuna yksityiseen sijoittajaan.
Secondly, that the capital structure, the solidity and the total values in the company would have been unchanged if the excise duty had been paid.
Toiseksi yrityksen pääomarakenne, vakavaraisuus ja kokonaisarvo eivät olisi muuttuneet, vaikka vero olisi maksettu.
In the following, the Authority will discuss these arguments in turn.
Seuraavaksi valvontaviranomainen käsittelee näitä väitteitä vuoron perään.
The comparison with private firms
Vertailu yksityisyrityksiin
As referred to above under point I.3.1, in the proposal to the Parliament, the Norwegian Government stated that a private owner could choose not to transfer the title, but, for example, keep the title in a holding company, when a new company is established.
Kuten I.3.1 kohdassa mainittiin, Norjan hallitus totesi ehdotuksessaan parlamentille, että yksityinen omistaja voi päättää olla siirtämättä omistusoikeutta ja säilyttää sen esimerkiksi holdingyhtiössä silloin, kun perustetaan uusi yritys.
The State, according to the Norwegian authorities, must transfer the properties to a new legal entity.
Norjan viranomaisten mukaan valtion on kuitenkin siirrettävä kiinteistöt uudelle oikeussubjektille.
Thus, according to the Norwegian authorities, there is no distortion of competition when Entra is exempted from the document duty.
Tämän vuoksi Entran vapauttaminen asiakirjamaksusta ei Norjan viranomaisten mukaan vääristä kilpailua.
According to the European Court of First Instance, an advantage in the sense of Article 87(1) EC (corresponding to Article 61(1) EEA) does not necessarily exist in all situations where a measure is introduced in order to free a public company from a structural disadvantage that it has in relation to its private sector competitors [52].
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa (eli ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa) tarkoitettua etua ei välttämättä koidu kaikista tilanteista, joissa toteutetaan toimenpide julkisen yhtiön vapauttamiseksi rakenteellisesta haitasta suhteessa sen yksityisiin kilpailijoihin [52].
Article 61(1) of the EEA Agreement is aimed merely at prohibiting advantages for certain undertakings, and the concept of aid covers only benefits or release of burdens normally assumed in an undertaking’s budget and which are to be regarded as an economic advantage, which the recipient undertaking would not have obtained under normal market conditions.
ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan tarkoituksena on pelkästään estää tiettyjä yrityksiä saamasta etua. Tuen käsite kattaa ainoastaan etuudet tai sellaisista maksuista vapauttamisen, jotka katetaan tavallisesti yrityksen budjetista ja joita on pidettävä taloudellisena etuna, jota edunsaajana oleva yritys ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa.
However, the Authority does not agree with the Norwegian authorities that the arguments advanced by Norway can lead to the conclusion that a comparison with private operators shows that Entra did not receive an advantage by being exempt from excise duties.The methods that a private owner can use to avoid paying excise duty are equally open to undertakings established in connection with state privatisations.
Valvontaviranomainen ei kuitenkaan hyväksy Norjan viranomaisten näkemystä, jonka mukaan Norjan perustelujen pohjalta voidaan päätellä, että Entra ei saanut yksityisiin toimijoihin verrattuna etua siitä, että se vapautettiin asiakirja- ja rekisteröintimaksuista.Menetelmät, joita yksityinen omistaja voi käyttää asiakirja- ja rekisteröintimaksujen suorittamisen välttämiseksi, ovat yhtälailla myös valtionyritysten yksityistämisen yhteydessä perustettavien yritysten käytettävissä.
The structural disadvantage that the Norwegian authorities claim to have faced was not of a legal kind.
Rakenteellinen haitta, jonka Norjan viranomaiset väittävät joutuneensa kohtaamaan, ei ollut luonteeltaan oikeudellinen.
Norwegian law would not have precluded the establishment of and transfer of the properties to Entra without registering this in the Real Estate Register.
Norjan lainsäädäntö ei olisi estänyt Entran perustamista ja kiinteistöjen siirtoa sille, vaikka tätä ei olisi rekisteröity kiinteistörekisteriin.
Moreover, Entra and the Norwegian authorities could have taken the same precautions as a private operator.
Sitä paitsi Entra ja Norjan viranomaiset olisivat voineet noudattaa samoja varotoimia kuin yksityinen toimija.