natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Likewise, where a network has not yet been built, it would need to be dimensioned so as to satisfy at least the demand of baseload consumers.
Täysi vapautus otettiin käyttöön 26 päivänä heinäkuuta 2011 annetun lain 7 artiklan nojalla (ks. tämän päätöksen johdanto-osan 21 kappale), ja se on pantu täytäntöön vapautushakemukset vahvistavilla hallinnollisilla säädöksillä (ks. tämän päätöksen johdanto-osan 24 kappale).
This has also been recognized by German regional courts and the Federal Court of Justice.
Näin ollen toimenpide johtuu valtiosta.
They have explicitly concluded that the full exemption was contrary to Paragraph 24 of the EnWG 2011 (see recitals 52 and 52 of this Decision).
Myös 19 §:n mukainen lisämaksu, jolla vapautus rahoitettiin, johtuu valtiosta.
It must further be observed that the other category of atypical network users referred to in the first sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV continued to be subject to individual network charges calculated on the basis of their individual load profile during the years 2011 to 2013 (see recital 21 of this Decision).
Ensinnäkin 19 §:n mukainen lisämaksu otettiin käyttöön 26 päivänä heinäkuuta 2011 annetun lain 7 artiklalla (ks. tämän päätöksen johdanto-osan 21 kappale), ja sen täytäntöönpanosta vastasi sääntelyviranomainen, joka on valtion virasto (ks. tämän päätöksen kohta 2.4.2 ja alaviite 22).
The full exemption for baseload consumers therefore introduced a discrimination against both other groups of atypical network users that were still subject to individual network charges and all other end users given that the full exemption deviates from the principle of cost causality and proportionality of network charges.
Se, että maksun laskevat yksityiset tahot, joilla on lain nojalla valtuudet tehdä niin, ei vaikuta tähän päätelmään, koska näillä yksityisillä tahoilla eli siirtoverkonhaltijoilla ei ole harkintavaltaa tehtävän suorittamisessa, vaan valtio on valtuuttanut ne tähän tehtävään osana niille siirtoverkonhaltijoina StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin nojalla annettua toimeksiantoa.
It is noted that before the full exemption introduced from 2011 baseload consumers were subject to individual network charges that had to be determined so as to take into account the reduction of network costs or the mitigation of increases in network costs that were due to baseload consumers.
Lisäksi sääntelyviranomaisella on valtuudet valvoa siirtoverkonhaltijoita ja se voi antaa siirtoverkonhaltijoita sitovia päätöksiä, jos ne eivät täytä velvoitteitaan (EnWG 2011 -lain 29 ja 54 §).
Those individual network charges might however not be lower than 20 % of the published network charges.
Vuoden 2012 osalta sääntelyviranomainen määräsi suoraan sen kokonaissumman, joka oli korvattava 19 §:n mukaisella lisämaksulla (ks. tämän päätöksen johdanto-osan 37 kappale).
In order to calculate those costs, the BNetzA had defined the physical path methodology (see recital 19).
VALTION VAROJEN KÄYTTÖ
The Commission considers that this methodology is a reliable methodology to approximate the costs caused by baseload consumers in the period 2011 to 2013 given the characteristics of the electricity system at that time.
Jotta valikoivaa etua voitaisiin pitää SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna tukena, se on myönnettävä suoraan tai epäsuorasti valtion varoista.
Indeed, this methodology determines the network charges based on the costs that can be attributed to the baseload consumer, that is to say the capital costs and fixed operating costs related to the part of the network that connects the baseload consumer to the nearest baseload power plant that can de facto cover its entire demand.
Ilmaus ”valtion varoilla toteutettu toimenpide” käsittää paitsi suoraan valtion myöntämät edut myös ”valtion nimeämien tai perustamien julkisten tai yksityisten elinten välityksellä myöntämät edut”.
While it is true that this method leads – as one interested party has criticized — to differentiated network charges depending to the location of the baseload consumer on the network, this is precisely the point of individual network charges, namely to verify the costs caused to the network by each baseload consumer individually.
Tässä mielessä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohta koskee siis kaikkia rahavaroja, joita viranomaiset voivat tosiasiallisesti käyttää tukeakseen yrityksiä, ilman että sillä seikalla olisi merkitystä, kuuluvatko nämä varat pysyvästi valtion omaisuuteen.
If a baseload consumer is further away from a baseload power plant, it also means that he will be using a much large portion of the network to have the electricity transported from the power plant that is able to de facto cover its demand.
Pelkästään se seikka, ettei etua ole rahoitettu suoraan valtion talousarviosta, ei riitä sulkemaan pois sitä mahdollisuutta, että kyse olisi valtion varojen käytöstä.
Also the fact that the physical path is calculated by reference to a power plant covering the entire demand of the baseload consumer is justified.
Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan valtion varojen siirtoa ei tarvitse osoittaa kaikissa tapauksissa, jotta yhdelle tai useammalle yritykselle myönnetty etu voitaisiin katsoa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi.
If the power plant were to cover only part of the demand of the baseload consumer, it would imply that he is using again several parts of the network in order to cover his demand and is thus also responsible for higher network costs.
Varat voidaan katsoa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi valtion varoiksi myös siinä tapauksessa, että ne ovat yksityisiä.
As to the fact that the physical path methodology would not accept hydropower plants as baseload power plants, it is noted that the 2010 guidance paper of of the BNetzA referred to under recital 19 above accepts hydro power plants as baseload power plants.
Tästä muistutettiin myös asiassa Ranska v. komissio annetussa tuomiossa, jossa unionin yleinen tuomioistuin päätti, että merkityksellinen peruste arvioitaessa julkisten varojen – siitä riippumatta, mistä ne ovat alun perin peräisin – olemassaoloa on se, missä laajuudessa viranomainen osallistuu kyseisten toimenpiteiden ja niiden rahoitustapojen määrittämiseen.
In addition, the physical path methodology also takes into account network losses and any network services that the baseload consumer has been using, if any.
Näin ollen se, että määrätyn sektorin tiettyjen talouden toimijoiden hyväksi olemassa oleva tukijärjestelmä rahoitetaan kokonaan tai osittain viranomaisen joillekin yrityksille määräämillä ja niiltä kantamilla maksuilla, ei ole itsessään riittävä peruste katsoa, että kyseessä ei SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtion myöntämä tuki.
The adequacy of the physical path methodology to determine the network costs caused by baseload consumers has notably been confirmed by the Federal Court of Justice in 2016.
Yhtä lailla myöskään sillä, etteivät varat ole missään vaiheessa valtion omaisuutta, ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että varat voivat kuitenkin olla valtion varoja, jos ne ovat valtion määräysvallassa.
The Commission considers thus that a different treatment of atypical users (i.e. non-peak consumers and baseload consumers) compared to the other network users is an integral part of the reference system and expressed in its structure, as long as it is based on the concept of individual network costs attributable to a given network user.
Valtion varoista myönnetyn tuen käsitteeseen voidaan katsoa sisältyvän SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan nojalla valtion suoraan myöntämän tuen lisäksi myös valtion nimeämien tai perustamien julkisten tai yksityisten tahojen myöntämät tuet.
The full exemption in force between 2011 and 2013 however deviates from the determination of individual network charges applicable to atypical users given that the full exemption does not rest on an individual determination of the costs caused by the caseload consumer.
Näitä perusteluja sovellettiin myös asiassa Essent.
Although both non-peak consumers and baseload consumers are in light of the objective of the network charge system, in a comparable factual and legal situation (they are atypical users for which the published network charges would between 2011-2013 not have led to cost-reflective network charges) they were treated differently.
Tässä asiassa tuomioistuimen oli arvioitava lakia, jossa säädettiin, että Alankomaan sähköverkon haltijoiden oli perittävä lisämaksu yksityisten sähköasiakkaiden kuluttamasta sähköstä ja tilitettävä tästä lisämaksusta saadut tuotot SEP:lle, neljän sähköntuotantoyrityksen yhteisyritykselle, ns. hukkakustannusten korvaamiseksi niille.
In addition, the full exemption also deviates from the reference system in that it does not require the baseload consumer to pay at least 20 % of the published network charges as required for other atypical users, namely the non-peak consumers.
Verkonhaltijoiden oli tilitettävä tämä lisämaksu SEP:lle, joka sai kerätä tuotot ja käyttää niistä tietty laissa määritetty osuus hukkakustannusten kattamiseen.
This difference in treatment corresponds to a discrimination given that there is no reason why baseload consumers should be exempted from that requirement.
Tältä osin tuomioistuin katsoi, että SEP oli nimitetty lain nojalla hallinnoimaan valtion varoja.
In particular, there is no reason why individual network charges for non-peak consumers should be subject to a safety net while baseload consumers would not, knowing that also baseload consumers – like non-peak consumers benefit from being connected to the network.
Tuomioistuin katsoi, että Alankomaiden järjestelmässä oli kyse valtion varojen käytöstä.
Also, the individual network charges calculated by using the physical path methodology will imply a certain approximation.
Tämän oikeuskäytännön perusteella voidaan todeta, että tuissa, jotka rahoitetaan veronluonteisilla tai valtion määräämillä maksuilla ja joita hallinnoidaan ja jaetaan asiaan liittyvien säädösten nojalla, on kyse valtion varojen siirrosta, vaikka näitä varoja eivät hallinnoi viranomaiset vaan valtion nimeämät yksityiset tahot, jotka ovat valtiosta riippumattomia.
No justification in the nature and logic of the network charge system
Unionin tuomioistuin on vahvistanut tämän asiassa Vent de Colère, jota koskevassa tuomiossaan tuomioistuin erityisesti totesi, että se seikka, että osaa kerätyistä varoista ei ohjattu Caisse des Dépôts et Consignations -talletuslaitokselle vaan että yritykset, joilla oli velvoite ostaa uusiutuvista lähteistä tuotettua sähköä syöttötariffihintaan, ei ollut riittävä peruste sen poissulkemiseksi, että kyse oli valtion varoilla toteutetusta toimenpiteestä.
The concept of aid does not encompass measures creating different treatment of undertakings in relation to charges where that difference is attributable to the nature and general scheme of the system of charges in question.
Unionin tuomioistuin on sulkenut valtion varojen siirron pois vain hyvin erityisissä olosuhteissa: Tuomioistuin esimerkiksi katsoi, että kansallisen viranomaisen päätös, jolla sellainen sopimus laajennetaan koskemaan tietyn alan kaikkia ammatinharjoittajia, jolla otetaan kansallisen viranomaisen hyväksymässä toimialajärjestössä käyttöön maksu, ja jolla täten tehdään maksusta pakollinen, jotta voidaan toteuttaa tiettyjä myynninedistämiseen ja suhdetoimintaan liittyviä toimia, ei merkitse valtiontukea.
The burden of proof for that latter part of the test is on the Member State.
Tältä osin tuomioistuin totesi, ettei toimea ollut rahoitettu valtion varoista, koska päätöksen siitä, miten maksusta kertyviä varoja käytetään, teki toimialajärjestö eikä valtio.
It is observed that Germany has not put forward any element showing that the full exemption would be justified by the nature and general scheme of the network charge system in Germany.
Nämä varat oli kohdennettu kokonaisuudessaan kyseisen järjestöjen määrittämien tavoitteiden toteuttamiseen.
It has put forward that the full exemption could help ensuring security of supply by securing the existence of conventional power plants needed to ensure security of supply and could also help facilitating the promotion of renewable electricity.
Kyseiset varat eivät myöskään olleet jatkuvasti julkisessa valvonnassa eivätkä valtion viranomaisten käytettävissä.
Those objectives, however, are external to network charges and must therefore be examined under the compatibility assessment in line with the case law of the Court (see section 3.3.1).
Asiassa PreussenElektra tuomioistuin katsoi, että sähkön toimittamisesta julkiseen verkkoon annetussa laissa (Stromeinspeisungsgesetz), sellaisena kuin sitä sovellettiin vuonna 1998, ei ollut kyse julkisesta tai yksityisestä elimestä, joka oli perustettu tai nimetty hallinnoimaan tukea.
Conclusion
Tämä päätelmä perustui näkemykseen, jonka mukaan Stromeinspeisungsgesetzillä otettiin käyttöön mekanismi, jolla sähköntuotantoyrityksille ja ylemmällä tuotantoportaalla toimiville sähköverkko-operaattoreille vain asetettiin suoraan velvoite ostaa uusiutuvista lähteistä peräisin olevaa sähköä kiinteään hintaan ilman, että mikään elin hallinnoisi maksuvirtaa.
The full exemption cannot be justified by the logic of the network charges in Germany to the extent that it goes beyond a reduction of the published network charges reflecting the contribution of baseload consumers to cost savings or the avoidance of costs.
Stromeinspeisungsgesetzin nojalla uusiutuvista lähteistä peräisin olevan sähkön tuotantolaitosten ja sähköntoimittajien välillä oli lukuisia kahdenvälisiä suhteita.
The full exemption notably constitutes an unjustified deviation from the reference system as it exempts the baseload consumers from the costs that the reference system would allocate to them, that is to say the individual network costs calculated on the basis of the physical path methodology and which cannot go below 20 % of the published network charges.
Valtio ei määrännyt lisämaksua, jonka avulla sähköntoimittajille olisi maksettu korvauksia sähköntoimittamisvelvoitteesta johtuvasta taloudellisesta taakasta.
The Commission therefore concludes that insofar as baseload consumers were exempted from paying network charges going beyond the network costs caused by their consumption or, where those costs amounted to less than the minimum contribution of 20 % of the published network charges, were exempted from that minimum contribution, the exemption is not within the logic of the reference system, and does confer a selective advantage.
Ketään ei siis ollut nimetty hallinnoimaan tällaista lisämaksua ja siitä johtuvia rahoitusvirtoja.
IMPUTABILITY
Sitä vastoin asiassa Vent de Colère tuomioistuin totesi, että ranskalainen tukijärjestelmä poikkesi asiassa PreussenElektra tutkitusta tilanteesta kahdesta syystä: Asiassa PreussenElektra asianomainen jäsenvaltio ei ollut valtuuttanut yksityisiä yrityksiä hoitamaan valtion varoja, vaan niitä sitoi velvollisuus tehdä ostot omilla varoillaan.
The full exemption has been provided by Article 7 of the Law of 26 July 2011 (see recital 21 of this Decision), and has been implemented by administrative acts confirming the exemption requests (see recitals 24 of this Decision).
Asiassa PreussenElektra ei myöskään ollut olemassa valtion käyttöön ottamaa ja sääntelemää järjestelyä ostovelvollisuudesta aiheutuneiden lisäkustannusten korvaamiseksi eli järjestelyä, jolla valtio olisi taannut yksityisille toimijoilleen mainittujen lisäkustannusten täysimääräisen korvauksen.
It is therefore imputable to the State.
Tuomioistuin on hiljattain vahvistanut tämän eriytetyn lähestymistavan valtion varojen käytön arvioinnissa.
Also the Paragraph 19-surcharge that financed the exemption is imputable to the State.
Asiassa ENEA SA tuomioistuin päätti, että kansallinen toimi, jossa sekä yksityiset että julkiset yritykset velvoitetaan ostamaan yhteistuotannolla tuotettua sähköä, ei ole valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide, jos tästä velvoitteesta aiheutuneita lisäkustannuksia ei voida siirtää kokonaisuudessaan loppukäyttäjälle eikä niitä rahoiteta valtion asettamalla pakollisella maksulla tai täysimääräistä korvaamista koskevalla mekanismilla.
First, the Paragraph 19-surcharge was provided for by Article 7 of the Law of 26 July 2011 (see recital 21 of this Decision) and was further implemented by the BNetzA, a government agency (see section 2.4.2 and footnote 22 of this Decision).
Tutkittaessa, onko StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 2 kohdan mukaisen täyden vapautuksen rahoittamisessa kyse valtion varojen käytöstä, on näiden periaatteiden mukaisesti tehtävä ero täyden vapautuksen rahoittamisesta vuonna 2011 ja sen rahoittamisesta vuosina 2012 ja 2013 eli siis 19 §:n mukaisen lisämaksun käyttöönoton jälkeen.
The fact that the calculation of the charge is carried out by private entities mandated by law to do so does not affect that conclusion, because those private entities – the TSO – have no margin of discretion when carrying out that task, and have been mandated by the State to carry out that task, as part of their entrustment pursuant to Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 as TSO.
Valtion varoista tapahtunut rahoitus sääntelyviranomaisen määräämän 19 §:n mukaisen lisämaksun käyttöönoton jälkeen (vuodet 2012 ja 2013)
Furthermore, the BNetzA has the normal supervisory powers over the TSO, and can address binding decisions to the TSO, if they fail to comply with their obligations (Paragraphs 29 and 54 of the EnWG 2011).
StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 6 ja 7 kohdassa säädetyn korvausjärjestelyn, joka on kuvattu tämän päätöksen 2.4 kohdassa, perusteella sääntelyviranomainen asetti 14 päivänä joulukuuta 2011 annetulla sääntelypäätöksellä jakeluverkonhaltijoille velvoitteen kerätä loppukäyttäjiltä 19 §:n mukaisen lisämaksun ja siirtää tästä lisämaksusta kertyneet tuotot siirtoverkonhaltijoille kuukausittain.
Finally, for the year 2012, the BNetzA directly determined which total amount had to be compensated from the Paragraph 19-surcharge (see recital 37 of this Decision).
Komissio on perustellut menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 49–84 kappaleessa, miksi se katsoo, että täysi vapautus on katsottava rahoitetuksi valtion varoista.
EXISTENCE OF STATE RESOURCES
Nämä perustelut ovat tiivistetysti seuraavat:
For selective advantages to amount to aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, they must be granted directly or indirectly through State resources.
Täysi vapautus vastaa valtion poliittista toimea.
The concept of ‘intervention through State resources’ covers not only advantages which are granted directly by the State but also ‘those granted through a public or private body appointed or established by that State to administer the aid’.
Verkonhaltijoille annetaan laissa takeet siitä, että täydestä vapautuksesta johtuvat taloudelliset tappiot korvataan täysimääräisesti verkonkäyttäjien sähkönkulutukseen liittyvällä lisämaksulla.
In this sense, Article 107(1) of the Treaty covers all the financial means by which the public authorities may actually support undertakings, irrespective of whether or not those means are permanent assets of the public sector.
Niiden ei siis tarvitse rahoittaa vapautusta omista varoistaan.
The mere fact that the advantage is not financed directly from the State budget is not sufficient to exclude that State resources are involved.
Siirtoverkonhaltijat on valtuutettu hallinnoimaan vapautuksesta ja 19 §:n mukaisesta lisämaksusta johtuvia rahoitusvirtoja.
It results from the case-law of the Court of Justice of the European Union that it is not necessary to establish in every case that there has been a transfer of money from the budget or from a public entity for the advantage granted to one or more undertakings to be capable of being regarded as a State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Siirtoverkonhaltijat eivät voi käyttää lisämaksusta kertyneitä tuottoja vapaasti oman harkintansa mukaan, koska 19 §:n mukainen lisämaksu on rajattava vapautuksesta johtuvien taloudellisten tappioiden kattamiseen.
The private nature of the resources does not prevent them from being regarded as State resources within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Kaikki lisämaksusta kertyvät ylimääräiset tuotot on vähennettävä seuraavina vuosina maksettavista lisämaksuista.
This was also recalled in the ruling France v Commission ruling where the General Court concluded that the relevant criterion for assessing whether the resources are public, regardless their initial origin, is the degree of intervention of the public authority in the definition of the measures in question and their methods of financing.
19 §:n mukainen lisämaksu ei vastaa palvelusta tai tavarasta maksettavaa maksua.
Hence, the mere fact that a subsidy scheme benefiting certain economic operators in a given sector is wholly or partially financed by contributions imposed by the public authorities and levied on certain undertakings is not sufficient to take away from that scheme its status of aid granted by the State within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Komissio ei yhdy Saksan ja asianomaisten osapuolen esittämään näkemykseen, jonka mukaan täyttä vapautusta ei voida katsoa rahoitetun valtion varoista, koska varat, joilla vapautus rahoitetaan, eivät kulje valtion talousarvion kautta.
Equally, the fact that the resources would at no moment be the property of the State does not exclude that the resources might constitute State resources, if they are under the control of the State.
Kuten tämän päätöksen johdanto-osan 125–129 kappaleessa on todettu, tuomioistuin on toistuvasti päättänyt, että valtion varoista voi olla kyse myös silloin, jos tuki rahoitetaan yksityisistä varoista, jotka ovat valtion määräämiä ja joita hoidetaan ja jaetaan lainsäädännön säännösten mukaisesti.
In fact the concept of aid granted through State resources serves to bring within the scope of Article 107(1) of the Treaty not only aid granted directly by the State, but also aid granted by public or private bodies designated or established by the State.
Tuomioistuimen mukaan tällaisessa rahoitusjärjestelyssä on kyse valtion varojen siirrosta huolimatta siitä, etteivät näiden varojen hoidosta vastaa viranomaiset vaan valtion nimeämät yksityiset tahot, jotka ovat valtiosta riippumattomia.
This line of reasoning was also applied in Essent.
Komissio katsoo, että tulonmenetykset, jotka johtuivat täydestä vapautuksesta verkkomaksujen maksamisesta vuosina 2012 ja 2013, siirrettiin kokonaisuudessaan loppukäyttäjille täysimääräisen korvauksen järjestelyllä, joka rahoitettiin valtion loppukäyttäjille määräämillä pakollisilla maksuilla.
In that case, the Court of Justice had to assess a law which provided that the operators of the Dutch electricity network had to collect a price surcharge on electricity consumed by private electricity clients and pass on the proceeds of that surcharge to SEP, a joint subsidiary of the four electricity generators, in order to compensate the latter for so-called ‘stranded costs’.
Kuten tämän päätöksen johdanto-osan 35–39 kappaleessa on kuvattu, vuosina 2012 ja 2013 voimassa ollut säädöskehys mahdollisti sellaisen rahoitusjärjestelyn, jolla korvattiin sen verkonhaltijan tulonmenetykset, jonka verkkoon maksuista vapautetut peruskuormasähkön kuluttajat oli liitetty.
This surcharge had to be transmitted by network operators to SEP which had to collect the proceeds and use them up to a certain amount defined in the law for the purposes of covering stranded costs.
Siirtoverkonhaltijat velvoitettiin korvaamaan jakeluverkonhaltijoille näiden tulonmenetykset ja tasaamaan siten tätä ylimääräistä taloudellista taakkaa niiden kesken.
In this regard, the Court observed that SEP had been appointed by the law to manage a State resource.
EnWG-lain 29 §:n 1 momentin ja StromNEV 2011 -asetuksen 30 §:n 2 momentin 6 kohdan mukaisella sääntelypäätöksellä, jonka sääntelyviranomainen antoi 14 päivänä joulukuuta 2011, siirtoverkonhaltijoille maksettiin korvausta tästä taloudellisesta taakasta 19 §:n mukaisen lisämaksun avulla.
The Court found that the Dutch system involved State resources.
19 §:n mukainen lisämaksu oli loppukäyttäjiltä perittävä veronluonteinen maksu.