natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities (OJ L 298, 17.10.1989, p. 23).
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2017/541, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2017, terrorismin torjumisesta sekä neuvoston puitepäätöksen 2002/475/YOS korvaamisesta sekä neuvoston päätöksen 2005/671/YOS muuttamisesta (EUVL L 88, 31.3.2017, s. 6).
Directive 2010/13/EU of the European Parliament and of the Council of 10 March 2010 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the provision of audiovisual media services (Audiovisual Media Services Directive) (OJ L 95, 15.4.2010, p. 1).
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 1).
Directive 2007/65/EC of the European Parliament and of the Council of 11 December 2007 amending Council Directive 89/552/EEC on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities (OJ L 332, 18.12.2007, p. 27).
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/2120, annettu 25 päivänä marraskuuta 2015, avointa internetyhteyttä koskevista toimenpiteistä ja yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 2002/22/EY sekä verkkovierailuista yleisissä matkaviestinverkoissa unionin alueella annetun asetuksen (EU) N:o 531/2012 muuttamisesta (EUVL L 310, 26.11.2015, s. 1).
Council Framework Decision 2008/913/JHA of 28 November 2008 on combating certain forms and expressions of racism and xenophobia by means of criminal law (OJ L 328, 6.12.2008, p. 55).
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2000, tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista (EYVL L 178, 17.7.2000, s. 1).
Directive (EU) 2017/541 of the European Parliament and of the Council of 15 March 2017 on combating terrorism and replacing Council Framework Decision 2002/475/JHA and amending Council Decision 2005/671/JHA (OJ L 88, 31.3.2017, p. 6).
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/29/EY, annettu 11 päivänä toukokuuta 2005, sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) (EUVL L 149, 11.6.2005, s. 22).
Regulation (EU) 2016/679 of the European Parliament and the Council of 27 April 2016 on the protection of natural persons with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data, and repealing Directive 95/46/EC (General Data Protection Regulation) (OJ L 119, 4.5.2016, p. 1).
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/33/EY, annettu 26 päivänä toukokuuta 2003, tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (EUVL L 152, 20.6.2003, s. 16).
Regulation (EU) 2015/2120 of the European Parliament and of the Council of 25 November 2015 laying down measures concerning open internet access and amending Directive 2002/22/EC on universal service and users' rights relating to electronic communications networks and services and Regulation (EU) No 531/2012 on roaming on public mobile communications networks within the Union (OJ L 310, 26.11.2015, p. 1).
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/40/EU, annettu 3 päivänä huhtikuuta 2014, tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä sekä direktiivin 2001/37/EY kumoamisesta (EUVL L 127, 29.4.2014, s. 1).
Directive 2000/31/EC of the European Parliament and of the Council of 8 June 2000 on certain legal aspects of information society services, in particular electronic commerce, in the Internal Market (OJ L 178, 17.7.2000, p. 1).
Komission päätös C(2014) 462, annettu 3 päivänä helmikuuta 2014, audiovisuaalisten mediapalvelujen eurooppalaisten sääntelyviranomaisten ryhmän perustamisesta.
Directive 2005/29/EC of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 concerning unfair business-to-consumer commercial practices in the internal market and amending Council Directive 84/450/EEC, Directives 97/7/EC, 98/27/EC and 2002/65/EC of the European Parliament and of the Council and Regulation (EC) No 2006/2004 of the European Parliament and of the Council (‘Unfair Commercial Practices Directive’) ( OJ L 149, 11.6.2005, p. 22).
EUVL C 369, 17.12.2011, s. 14.
Directive 2003/33/EC of the European Parliament and of the Council of 26 May 2003 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to the advertising and sponsorship of tobacco products (OJ L 152, 20.6.2003, p. 16).
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/93/EU, annettu 13 päivänä joulukuuta 2011, lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja seksuaalisen riiston sekä lapsipornografian torjumisesta ja neuvoston puitepäätöksen 2004/68/YOS korvaamisesta (EUVL L 335, 17.12.2011, s. 1).”
Directive 2014/40/EU of the European Parliament and of the Council of 3 April 2014 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning the manufacture, presentation and sale of tobacco and related products and repealing Directive 2001/37/EC (OJ L 127, 29.4.2014, p. 1).
Komissio on perustanut ERGAn 3 päivänä helmikuuta 2014 annetulla komission päätöksellä unionin audiovisuaalialan sääntelykehyksen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa.
Commission Decision C(2014) 462 final of 3 February 2014 on establishing the European Regulators Group for Audiovisual Media Services.
ERGAn tehtävänä on antaa komissiolle teknistä asiantuntemusta sen työssä direktiivin 2010/13/EU johdonmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa ja helpottaa yhteistyötä kansallisten sääntelyviranomaisten tai -elinten kesken sekä kansallisten sääntelyviranomaisten tai -elinten ja komission välillä.
OJ C 369, 17.12.2011, p. 14.
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 19 päivänä syyskuuta 2020.
Directive 2011/93/EU of the European Parliament and of the Council of 13 December 2011 on combating the sexual abuse and sexual exploitation of children and child pornography, and replacing Council Framework Decision 2004/68/JHA (OJ L 335, 17.12.2011, p. 1).’;
Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
With a view to ensuring the consistent application of the Union audiovisual regulatory framework across all Member States, the Commission established ERGA by Commission Decision of 3 February 2014.
Komissio voi pyytää audiovisuaalisten mediapalvelujen eurooppalaisten sääntelyviranomaisten ryhmää (ERGA) antamaan 30 b artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisesti lausuntonsa asiasta 15 työpäivän kuluessa komission pyynnön esittämisestä.
ERGA's role is to provide technical expertise to the Commission in its work to ensure a consistent implementation of Directive 2010/13/EU in all Member States and to facilitate cooperation among the national regulatory authorities or bodies, and between the national regulatory authorities or bodies and the Commission.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että mediapalvelun tarjoajat ilmoittavat toimivaltaisille kansallisille sääntelyviranomaisille tai -elimille muutoksista, jotka voivat vaikuttaa lainkäyttövallan määrittämiseen 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti.
Commission Directive (EU) 2018/1846
Komission direktiivi (EU) 2018/1846,
amending the Annexes to Directive 2008/68/EC of the European Parliament and of the Council on the inland transport of dangerous goods to take into account scientific and technical progress
vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/68/EY liitteiden muuttamisesta tieteen ja tekniikan kehityksen huomioon ottamiseksi
Having regard to Directive 2008/68/EC of the European Parliament and of the Council of 24 September 2008 on inland transport of dangerous goods, and in particular Article 8(1) thereof,
ottaa huomioon vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista 24 päivänä syyskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/68/EY ja erityisesti sen 8 artiklan 1 kohdan,
The provisions of those international agreements are updated every two years.
Kyseisten kansainvälisten sopimusten määräyksiä ajantasaistetaan kahden vuoden välein.
Consequently, the last amended versions of those agreements shall apply as from 1 January 2019, with a transitional period up to 30 June 2019.
Näin ollen sopimusten viimeisimpiä muutettuja versioita sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2019, ja niihin liittyvä siirtymäkausi kestää 30 päivään kesäkuuta 2019.
Amendments to Directive 2008/68/EC
Muutokset direktiiviin 2008/68/EY
Annexes A and B to the ADR, as applicable with effect from 1 January 2019, it being understood that ‘contracting party’ is replaced by ‘Member State’ as appropriate.’;
ADR-sopimuksen liitteet A ja B, sellaisina kuin niitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2019, siten, että ilmaisun ”sopimuspuoli” ymmärretään tarkoittavan ilmaisua ”jäsenvaltio”.”
Annex to the RID, appearing in Appendix C to the COTIF, as applicable with effect from 1 January 2019, it being understood that ‘RID Contracting State’ is replaced by ‘Member State’ as appropriate.’;
Liite COTIF-yleissopimuksen liitteenä C olevaan RID-ohjesääntöön, sellaisena kuin sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2019, siten, että ilmaisun ”RID-sopimusvaltio” ymmärretään tarkoittavan ilmaisua ”jäsenvaltio”.”
Annexed Regulations to the ADN, as applicable with effect from 1 January 2019, as well as Articles 3(f), 3(h), 8(1), 8(3) of the ADN, it being understood that ‘contracting party’ is replaced by ‘Member State’ as appropriate.’.
ADN-sopimuksen liitteenä olevat määräykset, sellaisina kuin niitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2019, sekä ADN-sopimuksen 3 artiklan f ja h alakohta ja 8 artiklan 1 ja 3 kohta siten, että ilmaisun ”sopimuspuoli” ymmärretään tarkoittavan ilmaisua ”jäsenvaltio”.”
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 30 June 2019 at the latest.
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2019.
ADR
RID-ohjesääntö
Council Directive (EU) 2018/1910
Neuvoston direktiivi (EU) 2018/1910,
amending Directive 2006/112/EC as regards the harmonisation and simplification of certain rules in the value added tax system for the taxation of trade between Member States
direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta siltä osin kuin on kyse arvonlisäverojärjestelmän tiettyjen sääntöjen yhdenmukaistamisesta ja yksinkertaistamisesta jäsenvaltioiden välisen kaupan verotusta varten
In 1967, when the Council adopted the common system of value added tax (VAT) by means of First Council Directive 67/227/EEC and Second Council Directive 67/228/EEC, the commitment was made to establish a definitive VAT system operating within the European Community in the same way as it would within a single Member State.
Vuonna 1967, jolloin neuvosto hyväksyi ensimmäisellä neuvoston direktiivillä 67/227/ETY ja toisella neuvoston direktiivillä 67/228/ETY yhteisen arvonlisäverojärjestelmän, sitouduttiin perustamaan lopullinen arvonlisäverojärjestelmä, joka toimisi Euroopan yhteisössä samalla tavalla kuin yksittäisissä jäsenvaltioissa.
Since the political and technical conditions were not ripe for such a system when the fiscal frontiers between Member States were abolished by the end of 1992, transitional VAT arrangements were adopted.
Poliittiset ja tekniset edellytykset eivät kuitenkaan olleet vielä otolliset tällaiselle järjestelmälle siinä vaiheessa, kun jäsenvaltioiden väliset verotukselliset rajat poistettiin vuoden 1992 lopussa, joten hyväksyttiin arvonlisäverotuksen siirtymäjärjestelmä.
Council Directive 2006/112/EC provides that those transitional arrangements have to be replaced by definitive arrangements.
Neuvoston direktiivissä 2006/112/EY säädetään, että tämä siirtymäjärjestelmä on korvattava lopullisella järjestelmällä.
In accordance with its communication of 7 April 2016 on an action plan on VAT, the Commission put forward a proposal setting out the elements for a definitive VAT system for cross-border business-to-business (B2B) trade between Member States that would be based on the principle of taxation of cross-border supplies of goods in the Member State of destination.
Komission 7 päivänä huhtikuuta 2016 antaman tiedonannon ”Arvonlisäveroa koskeva toimintasuunnitelma” mukaisesti komissio antoi ehdotuksen, jossa vahvistetaan sellaisen jäsenvaltioiden välistä rajat ylittävää yritystenvälistä kauppaa koskevan lopullisen arvonlisäverojärjestelmän osatekijät, joka perustuisi periaatteeseen siitä, että rajatylittävien tavaroiden luovutusten verottaminen tapahtuu määräjäsenvaltiossa.
The Council, in its conclusions of 8 November 2016, invited the Commission to make certain improvements to the Union VAT rules for cross-border transactions with regard to the role of the VAT identification number in the context of the exemption for intra-Community supplies, call-off stock arrangements, chain transactions and the proof of transport for the purposes of the exemption for intra-Community transactions.
Neuvosto pyysi 8 päivänä marraskuuta 2016 antamissaan päätelmissä komissiota tekemään rajatylittäviä liiketoimia koskeviin unionin arvonlisäverosääntöihin joitakin parannuksia, jotka koskevat arvonlisäverotunnisteen merkitystä yhteisöluovutusten verosta vapauttamiselle, call off -varastojärjestelyjä, ketjuliiketoimia ja yhteisöliiketoimien vapauttamiseksi tarvittavaa todistetta kuljetuksesta.
In light of the request made by the Council and that it will take several years for the definitive VAT system for intra-Community trade to be implemented, these specific measures, intended to harmonise and simplify certain arrangements for businesses, are appropriate.
Kun otetaan huomioon neuvoston esittämä pyyntö ja se, että lopullisen arvonlisäverojärjestelmän täytäntöönpano yhteisön sisäistä kauppaa varten vie useita vuosia, nämä erityistoimenpiteet, joiden tarkoituksena on yhdenmukaistaa ja yksinkertaistaa tiettyjä sääntöjä yrityksille, ovat asianmukaisia.
Call-off stock refers to the situation where, at the time of the transport of goods to another Member State, the supplier already knows the identity of the person acquiring the goods, to whom these goods will be supplied at a later stage and after they have arrived in the Member State of destination.
Call off -varasto viittaa tilanteeseen, jossa luovuttaja tietää jo tavaroita toiseen jäsenvaltioon kuljetettaessa sen tavaroiden hankkijan henkilöllisyyden, jolle nämä tavarat luovutetaan myöhemmässä vaiheessa sen jälkeen, kun tavarat ovat saapuneet määräjäsenvaltioon.
This currently gives rise to a deemed supply (in the Member State of departure of the goods) and a deemed intra-Community acquisition (in the Member State of arrival of the goods), followed by a ‘domestic’ supply in the Member State of arrival, and requires the supplier to be identified for VAT purposes in that Member State.
Tämä rinnastetaan nykyisin tavaroiden luovutukseen (tavaroiden lähtöjäsenvaltiossa) ja yhteisöhankintaan (tavaroiden saapumisjäsenvaltiossa), joita seuraa ’jäsenvaltion sisäinen’ luovutus saapumisjäsenvaltiossa, mikä edellyttää, että luovuttaja rekisteröityy arvonlisäverovelvolliseksi kyseisessä jäsenvaltiossa.
To avoid this, such transactions, where they take place between two taxable persons should be, under certain conditions, considered to give rise to one exempt supply in the Member State of departure and one intra-Community acquisition in the Member State of arrival.
Tällaisten tilanteiden välttämiseksi kyseisiä liiketoimia, mikäli ne toteutetaan kahden verovelvollisen välillä, olisi tietyin edellytyksin pidettävä yhtenä verosta vapautettuna luovutuksena lähtöjäsenvaltiossa ja yhtenä yhteisöhankintana saapumisjäsenvaltiossa.
Chain transactions refer to successive supplies of goods which are subject to a single intra-Community transport.
Ketjuliiketoimilla tarkoitetaan sellaisten tavaroiden peräkkäisiä luovutuksia, joita koskee vain yksi yhteisökuljetus.
The intra-Community movement of the goods should only be ascribed to one of the supplies, and only that supply should benefit from the VAT exemption provided for the intra-Community supplies.
Tavaroiden yhteisökuljetus olisi liitettävä ainoastaan yhteen luovutukseen, ja ainoastaan kyseiselle luovutukselle olisi myönnettävä yhteisöluovutuksille säädetty arvolisäverovapautus.
The other supplies in the chain should be taxed and could require the VAT identification of the supplier in the Member State of supply.
Muut ketjun luovutukset olisi verotettava, ja ne saattavat edellyttää luovuttajan rekisteröimistä luovutusjäsenvaltiossa.
In order to avoid different approaches amongst Member States, which may lead to double taxation or non-taxation, and in order to enhance legal certainty for operators, a common rule should be established that, provided certain conditions are met, the transport of the goods should be attributed to one supply within the chain of transactions.
Jotta vältetään toisistaan poikkeava soveltaminen jäsenvaltioissa, mikä saattaa johtaa kaksinkertaiseen verotukseen tai verottamatta jättämiseen, ja parannetaan toimijoiden oikeusvarmuutta, olisi vahvistettava yhteinen sääntö, jonka mukaisesti tavaroiden kuljetus olisi tiettyjen ehtojen täyttyessä liitettävä yhteen liiketoimiketjun luovutukseen.
As regards the VAT identification number in relation to the exemption for the supply of goods in the intra-Community trade, it is proposed that the inclusion of the VAT identification number of the person acquiring the goods in the VAT Information Exchange System (VIES), assigned by a Member State other than that in which the transport of the goods begins, become, in addition to the condition of transport of the goods outside the Member State of supply, a substantive condition for the application of exemption rather than a formal requirement.
Siltä osin kun on kyse arvonlisäverotunnisteesta yhteisön sisäisessä kaupassa tehtävien tavaroiden luovutusten verosta vapauttamiseen liittyen, ehdotetaan, että verovapautuksen soveltamisen aineellisena edellytyksenä – eikä muotovaatimuksena – olisi käytettävä tavaroiden luovutusjäsenvaltion ulkopuolelle kuljettamista koskevan edellytyksen lisäksi sitä, että muun kuin tavaroiden kuljetuksen lähtöjäsenvaltion tavaroiden hankkijalle antama arvolisäverotunniste sisällytetään arvolisäverotietojen vaihtojärjestelmään (VIES).
Furthermore, the VIES listing is essential for informing the Member State of arrival of the presence of goods in its territory and is therefore a key element in the fight against fraud in the Union.
Lisäksi VIES-ilmoitus on tärkeä, sillä sen avulla saapumisjäsenvaltio saa tiedon alueelleen saapuvista tavaroista ja siten sillä on keskeinen merkitys unionin petostentorjunnassa.
For that reason, Member States should ensure that, where the supplier does not comply with his VIES listing obligations, the exemption should not apply except where the supplier is acting in good faith, that is to say, where he can duly justify before the competent tax authorities any of his shortcomings relating to the recapitulative statement, which could also include at that time the provision by the supplier of the correct information as required under Article 264 of Directive 2006/112/EC.
Tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että jos tavaroiden luovuttaja ei noudata VIES-ilmoitusvelvoitteitaan, vapautusta ei tulisi soveltaa, paitsi jos luovuttaja toimii vilpittömässä mielessä, eli hän voi asianmukaisesti perustella toimivaltaisille veroviranomaisille yhteenvetoilmoitukseen liittyvät laiminlyöntinsä, mihin voisi sisältyä myös se, että luovuttaja antaa samaan aikaan direktiivin 2006/112/EY 264 artiklassa edellytetyt oikeat tiedot.
Since the objective of this Directive, namely the improved operation of VAT arrangements in the context of cross-border B2B trade, cannot be sufficiently achieved by the Member States, but can rather, by reason of its scale and effect, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union.
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on arvonlisäverojärjestelmän toiminnan tehostaminen rajatylittävässä yritystenvälisessä kaupassa, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla.
In accordance with the Joint Political Declaration of 28 September 2011 of Member States and the Commission on explanatory documents, Member States have undertaken to accompany, in justified cases, the notification of their transposition measures with one or more documents explaining the relationship between the components of a directive and the corresponding parts of national transposition instruments.
Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
With regard to this Directive, the legislator considers the transmission of such documents to be justified.
Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde.
Directive 2006/112/EC should therefore be amended accordingly,
Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna.
HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE:
Direktiivi 2006/112/EY olisi näin ollen muutettava tämän mukaisesti,
the following Article is inserted:
Muutetaan direktiivi 2006/112/EY seuraavasti:
‘Article 17a
Lisätään artikla seuraavasti:
The transfer by a taxable person of goods forming part of his business assets to another Member State under call-off stock arrangements shall not be treated as a supply of goods for consideration.
”17 a artikla
For the purposes of this Article, call-off stock arrangements shall be deemed to exist where the following conditions are met:
Verovelvollisen omalle yritykselle kuuluvien tavaroiden siirtoa toiseen jäsenvaltioon call off -varastojärjestelyjen mukaisesti ei rinnasteta vastikkeelliseen tavaroiden luovutukseen.
goods are dispatched or transported by a taxable person, or by a third party on his behalf, to another Member State with a view to those goods being supplied there, at a later stage and after arrival, to another taxable person who is entitled to take ownership of those goods in accordance with an existing agreement between both taxable persons;
Tätä artiklaa sovellettaessa call off -varastojärjestelyjen katsotaan olevan olemassa, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: