natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pursuant to paragraph 11 of resolution 2146, this designation was renewed by the Committee on 31 October 2017 and is valid until 29 January 2018, unless terminated earlier by the Committee pursuant to paragraph 12 of resolution 2146.
Lisätietoja:
Flag State: Saint Vincent and the Grenadines.
Luetteloon merkitsemisen päivämäärä 2.8.2017.
Listed on 2 August 2017.
seuraavasti:
IMO: 8706349.
Komitea uusi merkinnän 26.1.2018 (edellinen uusiminen oli voimassa 29.1.2018 asti) päätöslauselman 2146 11 kohdan nojalla, ja se on voimassa 28.4.2018 asti, ellei komitea lopeta sitä aikaisemmin päätöslauselman 2146 12 kohdan nojalla.
Commission Delegated Regulation (EU) 2018/171
Komission delegoitu asetus (EU) 2018/171,
on supplementing Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council with regard to regulatory technical standards for the materiality threshold for credit obligations past due
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 täydentämisestä erääntyneen luottovelvoitteen merkittävyyden arvioimiseksi asetettavaa kynnysarvoa koskevilla teknisillä sääntelystandardeilla
Having regard to Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on prudential requirements for credit institutions and investment firms and amending Regulation (EU) No 648/2012, and in particular the third subparagraph of Article 178(6) thereof,
ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja erityisesti sen 178 artiklan 6 kohdan kolmannen alakohdan,
Since the market and economic conditions within the same jurisdiction are similar, the competent authorities should set one single threshold for the assessment of materiality of a credit obligation as referred to in Article 178(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 for all institutions in their respective jurisdictions.
Koska markkinaolosuhteet ja taloudellinen toimintaympäristö ovat saman lainkäyttöalueen sisällä samankaltaiset, toimivaltaisten viranomaisten olisi asetettava kaikille lainkäyttöalueensa laitoksille yhteinen kynnysarvo asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua erääntyneen luottovelvoitteen merkittävyyden arviointia varten.
Such a materiality threshold, that should remain consistent over time, brings the added benefit of increased comparability of capital requirements among institutions in the same jurisdiction.
Tällaisen kynnysarvon, jonka olisi pysyttävä johdonmukaisena ajan kuluessa, lisäetuna on, että saman lainkäyttöalueen laitosten pääomavaatimukset ovat helpommin vertailtavissa.
On the one hand, the amount that can be considered material depends on the level of the overall credit obligation.
Toisaalta määrä, joka voidaan katsoa merkittäväksi, riippuu koko luottovelvoitteen tasosta.
On the other hand, institutions tend to consider all amounts below a certain level as immaterial, regardless of their relation to the overall credit obligation.
Toisaalta taas laitoksilla on tapana katsoa kaikki tietyn tason alittavat määrät vähäisiksi riippumatta niiden suhteesta koko luottovelvoitteeseen.
Therefore, the materiality threshold should consist of two components; an absolute component (an absolute amount) and a relative component (the percentage of the overall credit obligation that the amount past due represents).
Tämän vuoksi kynnysarvon olisi koostuttava kahdesta osasta, jotka ovat absoluuttinen osa (absoluuttinen määrä) ja suhteellinen osa (erääntyneen määrän prosenttiosuus koko luottovelvoitteesta).
The past due credit obligation should, as a consequence, be considered material when both the limit expressed as an absolute amount and the limit expressed as a percentage are exceeded.
Tämän seurauksena erääntynyt luottovelvoite olisi katsottava merkittäväksi, kun molemmat – absoluuttisena määränä ja prosenttiosuutena ilmaistut – rajat ylittyvät.
Between various obligors, there are significant differences in average income and average amounts of credit obligations.
Eri velallisten tulojen ja luottovelvoitteiden määrien keskimäärät eroavat huomattavasti toisistaan.
Therefore, the materiality thresholds should be differentiated accordingly, with separate absolute components of the threshold for retail exposures and for other exposures.
Tämän vuoksi kynnysarvot olisi eroteltava toisistaan vastaavasti siten, että vähittäisvastuiden ja muiden saamisten kynnysarvojen absoluuttiset osat ovat erilliset.
The materiality threshold should be adapted to the local particularities of each jurisdiction.
Kynnysarvot olisi mukautettava kunkin lainkäyttöalueen paikallisiin ominaispiirteisiin.
The differences in economic conditions, including the different price levels in jurisdictions, justify that the absolute component of the materiality threshold can vary from jurisdiction to jurisdiction.
Koska taloudellisissa toimintaympäristöissä on eroja, esimerkiksi lainkäyttöalueiden hintatasot ovat erilaiset, kynnysarvon absoluuttinen osa voi vaihdella eri lainkäyttöalueilla.
Such differentiation, however, is rarely justified with regard to the relative component.
Tällaiset erot ovat harvoin perusteltuja suhteellisessa osuudessa.
As a result, the relative component should in principle be the same in all jurisdictions, while some flexibility should be allowed for the absolute component.
Tämän vuoksi suhteellisen osan pitäisi periaatteessa olla sama kaikilla lainkäyttöalueilla, kun taas absoluuttisessa osassa voidaan sallia jonkin verran joustoa.
This will enable the competent authorities to set the materiality threshold at an appropriate level, up to a specified maximum, taking into account the specific conditions in their respective jurisdictions.
Tämän ansiosta toimivaltaiset viranomaiset voivat asettaa kynnysarvon asianmukaiselle tasolle määritettyyn enimmäismäärään saakka, kun otetaan huomioon lainkäyttöalueiden erityisolosuhteet.
Even though the conditions for setting the materiality threshold across the different jurisdictions in the Union should be harmonised, some differences in the levels of the thresholds applicable in the different jurisdictions should be allowed to remain, reflecting different levels of risk that are perceived as reasonable by relevant competent authorities under national market specificities.
Vaikka kynnysarvon määrittämisen edellytykset unionin eri lainkäyttöalueilla olisi yhdenmukaistettava, eri lainkäyttöalueilla sovellettavien kynnysarvojen tasoissa olisi edelleen sallittava tietyt erot, jotka vastaavat asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten kansallisten markkinoiden erityispiirteiden mukaan kohtuullisiksi katsomia erilaisia riskin tasoja.
The appropriate level of the materiality threshold might therefore have to be discussed in the framework of the different colleges of supervisors.
Kynnysarvojen asianmukaisesta tasosta saattaa tämän vuoksi olla syytä keskustella eri valvontakollegioissa.
The materiality threshold can have a significant impact on the calculation of capital requirements and expected losses for all institutions in the relevant jurisdiction, irrespective of the method used for such calculation.
Kynnysarvolla voi olla huomattava vaikutus lainkäyttöalueen kaikkien laitosten pääomavaatimusten ja odotettujen tappioiden laskentaan riippumatta tässä laskennassa käytetystä menetelmästä.
For those reasons, when defining the materiality threshold, the competent authorities should take into account a variety of factors, including the specific risk characteristics of retail exposures.
Tästä syystä toimivaltaisten viranomaisten olisi kynnysarvoa määrittäessään otettava huomioon useita tekijöitä, myös vähittäisvastuiden erityiset riskiominaisuudet.
The specific risk characteristics for retail exposures and exposures other than retail exposures should be considered separately
Vähittäisvastuiden ja muiden saamisten erityisiä riskiominaisuuksia olisi tarkasteltava erikseen.
The materiality threshold set by a competent authority of a particular jurisdiction might also have to be applied by institutions operating on a cross-border basis.
Myös yli rajojen toimivien laitosten on mahdollisesti sovellettava tietyn lainkäyttöalueen toimivaltaisen viranomaisen määrittämää kynnysarvoa.
The level of a threshold set by the competent authority of another jurisdiction might therefore be an important factor when a competent authority is assessing whether the level of risk reflected by a certain threshold is reasonable.
Toisen lainkäyttöalueen toimivaltaisen viranomaisen asettama kynnysarvon taso voi tämän vuoksi olla tärkeä tekijä, kun toimivaltainen viranomainen arvioi, onko tietyn kynnysarvon osoittama riskin taso kohtuullinen.
Therefore, materiality thresholds defined by the competent authorities should be transparent and should be notified to the European Banking Authority (EBA) so that they can be made public.
Tämän vuoksi toimivaltaisten viranomaisten määrittämien kynnysarvojen olisi oltava läpinäkyviä ja ne olisi ilmoitettava Euroopan pankkiviranomaiselle (EPV) julkistamista varten.
The competent authorities should set the materiality threshold at a level that corresponds to the level of risk they consider reasonable.
Toimivaltaisten viranomaisten olisi asetettava kynnysarvo tasolle, joka vastaa niiden kohtuulliseksi katsomaa riskin tasoa.
As that level of risk depends on the way the materiality threshold is applied in the default identification process, it is necessary for competent authorities when setting the threshold to make certain assumptions about how the amounts and ratios which will be compared with the absolute and relative component of the materiality threshold will be calculated and at which stage of the default identification process the materiality threshold applies.
Koska tämä taso riippuu tavasta, jolla kynnysarvoa sovelletaan maksukyvyttömyyden toteamisprosessissa, toimivaltaisten viranomaisten on tarpeen tehdä kynnysarvoa asettaessaan tiettyjä olettamuksia siitä, miten lasketaan ne määrät ja osuudet, joita verrataan kynnysarvon absoluuttiseen ja suhteellisen osaan ja missä vaiheessa maksukyvyttömyyden toteamisprosessia kynnysarvoa sovelletaan.
In that context, the threshold should be set in such a way that institutions are able to identify obligors that pose significantly higher risks because of partial or irregular but systematically late payments, and to identify a material credit obligation past due in a timely manner.
Tässä tilanteessa kynnysarvo olisi asetettava siten, että laitokset voivat tunnistaa ne velalliset, jotka aiheuttavat huomattavan suuren riskin osittaisten tai epäsäännöllisten, mutta järjestelmällisesti myöhässä olevien maksujen vuoksi, ja todeta merkittävän erääntyneen luottovelvoitteen ajoissa.
The materiality of past due credit obligations forms part of the definition of default in Article 178(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013.
Erääntyneen luottovelvoitteen merkittävyys kuuluu asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan 1 kohdan b alakohdassa esitettyyn maksukyvyttömyyden määritelmään.
For institutions that use the Internal Ratings Based Approach (‘IRB Approach’), any change of that definition leads to material changes in the rating systems that are used for calculating own funds requirements for credit risk.
Kyseisen määritelmän muuttaminen johtaa sisäisten luottoluokitusten menetelmää (IRB-menetelmää) käyttäville laitoksille merkittäviin muutoksiin luottoluokitteluissa, joita käytetään omia varoja koskevien vaatimusten laskemisessa luottoriskiä varten.
Therefore, a competent authority should not change the materiality threshold unless it is inadequate due to changed market or economic conditions leading to significant distortions in the default identification processes
Tämän vuoksi toimivaltaisen viranomaisen ei pitäisi muuttaa kynnysarvoa, ellei se ole riittämätön markkinaolosuhteiden tai taloudellisen toimintaympäristön muutosten vuoksi ja johda huomattaviin maksukyvyttömyyden tunnistamisprosessin vääristymiin.
The competent authorities should be allowed to defer the application of the materiality thresholds for institutions that are required to perform material changes to their IRB models and for institutions for which the implementation of such thresholds is burdensome because their previous approach for determining the materiality of past due exposures is significantly different from those thresholds.
Toimivaltaisten viranomaisten olisi sallittava kynnysarvojen soveltamisen lykkääminen laitoksille, joiden edellytetään tekevän merkittäviä muutoksia IRB-malleihinsa, ja laitoksille, joille tällaisten kynnysarvojen täytäntöönpano on työlästä, koska niiden aikaisempi erääntyneen luottovelvoitteen merkittävyyden määrittelytapa poikkeaa huomattavasti kyseisistä kynnysarvoista.
Furthermore, for institutions using the IRB Approach but applying the Standardised Approach to part of their exposures on the basis of Article 148 or 150 of Regulation (EU) No 575/2013, the date of application of the new materiality thresholds should be aligned for all exposures of those institutions.
Lisäksi sellaisten laitosten, jotka käyttävät IRB-mallia, mutta soveltavat osaan saamisistaan standardimenetelmää asetuksen (EU) N:o 575/2013 148 tai 150 artiklan nojalla, kaikkien saamisten uusien kynnysarvojen ensimmäisen käyttöönottopäivän olisi oltava sama.
However, to prevent excessive delays in the application of thresholds across the Union, such longer periods should be limited.
Jotta kuitenkin voitaisiin estää liialliset viiveet kynnysarvojen soveltamisessa kaikkialla unionissa, tällaisia pidempiä ajanjaksoja olisi rajoitettava.
The competent authorities should be allowed sufficient time to perform the comprehensive analysis necessary for setting the materiality threshold at a reasonable level.
Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava riittävästi aikaa tehdä kattava analyysi, jota tarvitaan kynnysarvon asettamiseksi kohtuulliselle tasolle.
This Regulation is based on the draft regulatory technical standards submitted by the EBA to the Commission
Tämä asetus perustuu EPV:n komissiolle toimittamaan teknisten säätelystandardien luonnokseen.
The EBA has conducted open public consultations on the draft regulatory technical standards on which this Regulation is based, analysed the potential related costs and benefits and requested the opinion of the Banking Stakeholder Group established in accordance with Article 37 of Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council,
EPV on järjestänyt avoimet julkiset kuulemiset teknisten sääntelystandardien luonnoksesta, johon tämä asetus perustuu, analysoinut teknisiin sääntelystandardeihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä,
Conditions for setting the materiality threshold for retail exposures
Vähittäisvastuiden kynnysarvon asettamisen edellytykset
A competent authority shall set for all institutions in its jurisdiction a single materiality threshold for retail exposures.
Toimivaltaisen viranomaisen on asetettava kaikkien lainkäyttöalueensa laitosten vähittäisvastuille yhteinen kynnysarvo.
However, for institutions applying the definition of default laid down in points (a) and (b) of the first subparagraph of Article 178(1) of Regulation (EU) 575/2013 at the level of an individual credit facility, the competent authority may set a separate single materiality threshold for retail exposures.
Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin asettaa erillisen kynnysarvon sellaisten laitosten vähittäisvastuita varten, jotka soveltavat asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdassa olevaa maksukyvyttömyyden määritelmää yksittäisen luottojärjestelyn tasolla.
The materiality threshold referred to in the first subparagraph of paragraph 1 shall consist of an absolute and a relative component.
Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu kynnysarvo koostuu absoluuttisesta ja suhteellisesta osasta.
The absolute component shall be expressed as a maximum amount for the sum of all amounts past due owed by an obligor to the institution, the parent undertaking of that institution or any of its subsidiaries (‘credit obligation past due’).
Absoluuttinen osa ilmaistaan kaikkien niiden erääntyneiden määrien summan, jotka velallinen on velkaa laitokselle, laitoksen emoyritykselle tai tytäryritykselle, jäljempänä ’erääntynyt luottovelvoite’, enimmäismääränä.
The maximum amount shall not exceed 100 EUR or the equivalent of that amount in the relevant national currency.
Enimmäismäärä saa olla enintään 100 euroa tai vastaava määrä asianomaisena kansallisena valuuttana.
The relative component shall be expressed as a percentage reflecting the amount of the credit obligation past due in relation to the total amount of all on-balance sheet exposures to that obligor of the institution, the parent undertaking of that institution or any of its subsidiaries, excluding equity exposures.
Suhteellinen osa ilmaistaan prosenttiosuutena, joka vastaa erääntyneen luottovelvoitteen määrää suhteessa kaikkien laitoksen, laitoksen emoyrityksen tai tytäryrityksen kyseisen velallisen taseeseen sisältyvien vastuiden kokonaismäärään oman pääoman ehtoisia sijoituksia lukuun ottamatta.
The percentage shall be between 0 % and 2,5 % and shall be set at 1 % whenever that percentage reflects a level of risk that the competent authority considers to be reasonable in accordance with Article 3
Prosenttiosuus on 0–2,5 prosenttia, ja se on vahvistettava 1 prosentiksi aina kun kyseinen prosenttiosuus vastaa riskin tasoa, jonka toimivaltainen viranomainen katsoo kohtuulliseksi 3 artiklan mukaisesti.
The materiality threshold referred to in the second subparagraph of paragraph 1 shall be set in accordance with the conditions laid down in paragraph 2, with the only difference that ‘credit obligation past due’ and ‘total amount of all on-balance sheet exposures of the institution to that obligor, excluding equity exposures’ shall refer to the amounts of the credit obligation of the obligor that result from a single credit facility granted by the institution, the parent undertaking or any of its subsidiaries.
Edellä 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu kynnysarvo asetetaan 2 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti niin, että ainoana erona on se, että ”erääntynyt luottovelvoite” ja ”kaikkien laitoksen kyseisen velallisen taseeseen sisältyvien vastuiden kokonaismäärä oman pääoman ehtoisia sijoituksia lukuun ottamatta” viittaavat niihin velallisen luottovelvoitteiden määriin, jotka johtuvat laitoksen, laitoksen emoyrityksen tai tytäryrityksen myöntämästä yksittäisestä luottojärjestelystä.
When setting the materiality threshold in accordance with this Article, the competent authority shall take into account the risk characteristics of retail exposures and the specification of retail exposures as set out in Article 147 of Regulation (EU) No 575/2013 for banks applying the Internal Ratings Based Approach and in Article 123 of that Regulation for institutions that apply the Standardised Approach.
Asettaessaan kynnysarvoa tämän artiklan mukaisesti toimivaltainen viranomainen ottaa huomioon vähittäisvastuiden riskiominaisuudet ja määritelmän, jotka vahvistetaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 147 artiklassa pankeille, jotka soveltavat sisäisten luottoluokitusten menetelmää, ja mainitun asetuksen 123 artiklassa laitoksille, jotka soveltavat standardimenetelmää.
When setting the materiality threshold in accordance with this Article, the competent authority shall assume that the obligor is defaulted when both the limit expressed as the absolute component of the materiality threshold and the limit expressed as the relative component of that threshold are exceeded either for 90 consecutive days or for 180 consecutive days, where all of the exposures included in the calculation of the credit obligation past due are secured by residential or SME commercial real estate and the 90 days have been replaced by 180 days in accordance with Article 178(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 for those exposures.
Asettaessaan kynnysarvoa tämän artiklan mukaisesti toimivaltainen viranomainen olettaa, että velallinen on maksukyvytön, kun kynnysarvon sekä absoluuttisena että suhteellisena osana ilmoitettu raja ylittyvät joko 90 peräkkäistä päivää tai 180 peräkkäistä päivää silloin kun kaikki erääntyneen luottovelvoitteen laskemiseen sisältyvät saamiset ovat asuinkiinteistövakuudellisia saamisia tai pk-yrityksiä koskevia liikekiinteistövakuudellisia saamisia ja 90 päivää on kyseisten saamisten osalta korvattu 180 päivällä asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti.
Materiality threshold for exposures other than retail exposures
Muita saamisia kuin vähittäisvastuita koskeva kynnysarvo
A competent authority shall set for all institutions in its jurisdiction a single materiality threshold for exposures other than retail exposures.
Toimivaltaisen viranomaisen on asetettava kaikkien lainkäyttöalueensa laitosten muille saamisille kuin vähittäisvastuille yhteinen kynnysarvo.
The materiality threshold referred to in paragraph 1 shall be set in accordance with the conditions laid down in Article 1(2) with the only difference that the absolute component of that materiality threshold shall not exceed 500 EUR or the equivalent of that amount in the relevant national currency.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettu kynnysarvo asetetaan 1 artiklan 2 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti niin, että ainoana erona se, että kyseinen kynnysarvo voi olla enintään 500 euroa tai vastaava määrä asianomaisena kansallisena valuuttana.
When setting the materiality threshold in accordance with this Article, the competent authority shall take into account the risk characteristics of exposures other than retail exposures.
Toimivaltainen viranomainen ottaa kynnysarvoa tämän artiklan mukaisesti asettaessaan huomioon muiden saamisten kuin vähittäisvastuiden riskiominaisuudet.
When setting the materiality threshold in accordance with this Article, the competent authority shall assume that the obligor is defaulted when both the limit expressed as the absolute component of the materiality threshold and the limit expressed as the relative component of that threshold are exceeded either for 90 consecutive days or for 180 consecutive days, where the exposures included in the calculation of the credit obligation past due are exposures to a public sector entity and the 90 days have been replaced by 180 days in accordance with Article 178(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 for those exposures.
Asettaessaan kynnysarvoa tämän artiklan mukaisesti toimivaltainen viranomainen olettaa, että velallinen on maksukyvytön, kun kynnysarvon sekä absoluuttisena että suhteellisena osana ilmoitettu raja ylittyvät joko 90 peräkkäistä päivää tai 180 peräkkäistä päivää silloin kun kaikki erääntyneen luottovelvoitteen laskemiseen sisältyvät saamiset ovat saamisia julkisyhteisöiltä ja julkisoikeudellisilta laitoksilta ja 90 päivää on kyseisten saamisten osalta korvattu 180 päivällä asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti.
Level of risk
Riskin taso
A competent authority shall consider that a materiality threshold reflects a reasonable level of risk, pursuant to the requirements in Article 178(2)(d) of Regulation (EU) No 575/2013, where that threshold neither leads to the recognition of an excessive number of defaults that are due to other circumstances than financial difficulties of an obligor nor to significant delays in the recognition of defaults that are due to financial difficulties of an obligor.
Toimivaltaisen viranomaisen on harkittava, ilmaiseeko kynnysarvo kohtuullista riskin tasoa asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan 2 kohdan d alakohdan vaatimusten mukaisesti, jolloin kynnysarvo ei johda sellaisiin maksukyvyttömyyden liiallisiin määriin, jotka johtuvat muista olosuhteista kuin velallisen taloudellisista vaikeuksista, tai merkittäviin viiveisiin sellaisen maksukyvyttömyyden tunnistamisessa, joka johtuu velallisen taloudellisista vaikeuksista.
Notification of the materiality thresholds
Kynnysarvoista ilmoittaminen