natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This Directive clarifies that, given the direct link between financial obligations and Member States' different cultural policies, a Member State is also allowed to impose such financial obligations on media service providers established in another Member State that target its territory.
Tässä direktiivissä selvennetään, että taloudellisten velvoitteiden ja jäsenvaltioiden erilaisten kulttuuripolitiikkojen välisen suoran kytköksen vuoksi jäsenvaltio voi myös asettaa tällaisia taloudellisia velvoitteita alueelleen suunnattujen mediapalvelujen tarjoajille, jotka ovat sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon.
In that case, financial obligations should only be charged on the revenues generated through the audience in the targeted Member State.
Tällöin taloudelliset velvoitteet olisi veloitettava yksinomaan palvelujen kohdejäsenvaltiossa saaduista yleisötuloista.
Media service providers that are required to contribute to film funding schemes in a targeted Member State should be able to benefit in a non-discriminatory way, even in the absence of an establishment in that Member State, from the aid available under respective film funding schemes to media service providers.
Mediapalvelun tarjoajien, joiden edellytetään osallistuvan elokuvien rahoitusjärjestelmiin palvelujen kohdejäsenvaltiossa, olisi voitava hyötyä syrjimättömällä tavalla kyseisistä elokuvien rahoitusjärjestelmistä saatavasta mediapalvelun tarjoajille tarkoitetusta tuesta, vaikka ne eivät olisikaan sijoittautuneet kyseiseen jäsenvaltioon.
Broadcasters currently invest more in European audiovisual works than providers of on-demand audiovisual media services.
Lähetystoiminnan harjoittajat investoivat nykyisin enemmän eurooppalaisiin audiovisuaalisiin teoksiin kuin tilattavissa olevien audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoajat.
Therefore, if a targeted Member State chooses to impose a financial obligation on a broadcaster that is under the jurisdiction of another Member State, the direct contributions to the production and acquisition of rights in European works, in particular co-productions, made by that broadcaster, should be taken into account, with due consideration for the principle of proportionality.
Jos palvelujen kohdejäsenvaltio päättää määrätä taloudellisen velvoitteen toisen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvalle lähetystoiminnan harjoittajalle, kyseisen lähetystoiminnan harjoittajan eurooppalaisten teosten, erityisesti yhteistuotantojen, tuotantoon ja oikeuksien hankintaan suoraan maksamat osuudet olisi näin ollen otettava huomioon suhteellisuusperiaatteen mukaisesti.
This is without prejudice to the Member States' competence to establish, in accordance with their cultural policy and subject to compatibility with State aid rules, the level of financial contributions payable by media service providers under their jurisdiction.
Tämä ei vaikuta jäsenvaltioiden toimivaltaan vahvistaa kulttuuripolitiikkansa mukaisesti ja siltä osin, kuin valtiontukisäännöistä ei muuta johdu, lainkäyttövaltaansa kuuluvien mediapalvelun tarjoajien maksamien rahoitusosuuksien taso.
A Member State, when assessing, on a case-by-case basis, whether an on-demand audiovisual media service established in another Member State is targeting audiences in its territory, should refer to indicators such as advertisement or other promotions specifically aiming at customers in its territory, the main language of the service or the existence of content or commercial communications aiming specifically at the audience in the Member State of reception.
Kun jäsenvaltio arvioi tapauskohtaisesti, onko toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut tilattava audiovisuaalinen mediapalvelu suunnattu yleisölle sen alueella, sen olisi käytettävä sellaisia indikaattoreita kuin nimenomaisesti sen oman alueen asiakkaille suunnattu mainonta tai muu myynninedistäminen, palvelun pääkieli tai nimenomaisesti vastaanottavan jäsenvaltion yleisölle suunnatun sisällön tai kaupallisen viestinnän olemassaolo.
Where a Member State imposes financial contributions on media service providers, such contributions should strive for an adequate promotion of European works while avoiding the risk of double imposition for media service providers.
Kun jäsenvaltio määrää rahoitusosuuksia mediapalvelun tarjoajille, tällaisilla osuuksilla olisi pyrittävä edistämään eurooppalaisia teoksia asianmukaisesti välttäen riski osuuksien kaksinkertaisesta veloittamisesta mediapalvelun tarjoajilta.
In this way, if the Member State where the media service provider is established imposes such a financial contribution, it should take into account any financial contributions imposed by targeted Member States.
Tämä tarkoittaa sitä, että jos jäsenvaltio, johon mediapalvelun tarjoaja on sijoittautunut, määrää tällaisen rahoitusosuuden, sen olisi otettava huomioon mahdolliset kohdejäsenvaltioiden määräämät rahoitusosuudet.
In order to ensure that obligations relating to the promotion of European works do not undermine market development and in order to allow for the entry of new players in the market, providers with no significant presence on the market should not be subject to such requirements.
Jotta varmistettaisiin, etteivät eurooppalaisten teosten edistämistä koskevat velvoitteet heikennä markkinakehitystä, ja jotta uudet toimijat pääsisivät markkinoille, kyseisiä vaatimuksia ei saisi soveltaa palveluntarjoajiin, joiden läsnäolo markkinoilla ei ole merkittävä.
This is particularly the case for providers with a low turnover or low audience.
Tämä koskee erityisesti palveluntarjoajia, joilla on pieni liikevaihto tai pieni yleisö.
A low audience can be determined, for example, on the basis of a viewing time or sales, depending on the nature of the service, while the determination of low turnover should take into account the different sizes of audiovisual markets in Member States.
Pieni yleisö voidaan määritellä esimerkiksi katseluajan tai myynnin perusteella palvelun luonteesta riippuen, kun taas pienen liikevaihdon määrittelemisessä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden audiovisuaalialan markkinoiden kokoerot.
It might also be inappropriate to impose such requirements in cases where, given the nature or theme of the audiovisual media services, they would be impracticable or unjustified.
Tällaisten vaatimusten asettaminen voi olla epäasianmukaista myös tapauksissa, joissa ne olisivat audiovisuaalisten mediapalvelujen luonteen tai teeman vuoksi käytännössä mahdottomia tai perusteettomia.
It is important that broadcasters have more flexibility and are able to decide when to place advertising in order to maximise advertisers' demand and viewers' flow.
On tärkeää, että lähetystoiminnan harjoittajat saavat enemmän joustavuutta ja voivat päättää ajankohdista, joihin mainonta sijoitetaan, jotta voidaan maksimoida mainostajien kysyntä ja katsojien virta.
It is also necessary, however, to maintain a sufficient level of consumer protection in that regard because such flexibility could expose viewers to an excessive amount of advertising during prime time.
Tähän liittyen on kuitenkin myös tarpeen säilyttää riittävän tasoinen kuluttajansuoja, koska tällainen joustavuus voisi altistaa katsojat liialliselle määrälle mainontaa parhaaseen katseluaikaan.
Specific limits should therefore apply within the period from 6.00 to 18.00 and from 18.00 to 24.00.
Tiettyjä rajoituksia olisi näin ollen sovellettava klo 6.00:n ja 18.00:n sekä klo 18.00:n ja 24.00:n välisinä aikoina.
Neutral frames separate editorial content from television advertising or teleshopping spots, as well as separate individual spots.
Neutraalit ruudut erottavat toimituksellisen sisällön television mainospaloista tai teleostosesityksistä, ja ne erottavat yksittäiset mainospalat ja teleostosesitykset toisistaan.
They allow the viewer to clearly distinguish when one type of audiovisual content ends and the other begins.
Niiden ansiosta katsoja voi selvästi erottaa, milloin tietyntyyppinen audiovisuaalinen sisältö päättyy ja toisenlainen alkaa.
It is necessary to clarify that neutral frames are excluded from the quantitative limit set out for television advertising.
On tarpeen selventää, että neutraalit ruudut jätetään televisiomainonnalle asetetun määrällisen rajoituksen ulkopuolelle.
This is in order to ensure that the time used in neutral frames does not impact on the time used for advertising and that revenues generated from the advertising are not negatively affected.
Tämän tarkoituksena on varmistaa, että neutraaleihin ruutuihin käytetty aika ei vaikuta mainoksiin käytettävään aikaan ja että mainoksista saataviin tuloihin ei kohdistu negatiivisia vaikutuksia.
Transmission time allotted to announcements made by the broadcaster in connection with its own programmes and ancillary products directly derived from those programmes, or to public service announcements and charity appeals broadcast free of charge, with the exception of the costs incurred for the transmission of such appeals, should not be included in the maximum amounts of transmission time that may be allotted to television advertising and teleshopping.
Televisiomainonnalle ja teleostoslähetyksille osoitettavaan enimmäislähetysaikaan ei tulisi lukea mukaan lähetysaikaa, joka on osoitettu lähetystoiminnan harjoittajan omia ohjelmia ja näistä ohjelmista suoraan johdettuja oheistuotteita koskeville ilmoituksille, virallisille tiedotuksille ja korvauksetta lähetettäville hyväntekeväisyysvetoomuksille, lukuun ottamatta tällaisten vetoomusten lähettämisestä syntyviä kustannuksia.
In addition, many broadcasters are part of larger broadcasting groups and make announcements not only in connection with their own programmes and ancillary products directly derived from those programmes, but also in relation to programmes and audiovisual media services from other entities belonging to the same broadcasting group.
Monet lähetystoiminnan harjoittajat kuuluvat lisäksi laajempiin lähetystoiminnan harjoittajien ryhmiin ja niiden ilmoitukset liittyvät paitsi niiden omiin ohjelmiin ja niistä suoraan johdettuihin oheistuotteisiin myös muiden saman lähetystoiminnan harjoittajien ryhmän yhteisöjen ohjelmiin ja audiovisuaalisiin mediapalveluihin.
Transmission time allotted to such announcements should also not be included in the maximum amounts of transmission time that may be allotted to television advertising and teleshopping.
Tällaisille ilmoituksille osoitettua lähetysaikaa ei myöskään pitäisi lukea mukaan televisiomainonnalle ja teleostoslähetyksille osoitettavaan enimmäislähetysaikaan.
The video-sharing platform providers covered by Directive 2010/13/EU provide information society services within the meaning of Directive 2000/31/EC of the European Parliament and of the Council.
Direktiivin 2010/13/EU soveltamisalaan kuuluvat videonjakoalustan tarjoajat tarjoavat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY mukaisia tietoyhteiskunnan palveluja.
Those providers are consequently subject to the provisions on the internal market set out in that Directive, if they are established in a Member State.
Näihin palveluntarjoajiin sovelletaan näin ollen mainitussa direktiivissä säädettyjä sisämarkkinasäännöksiä, jos ne ovat sijoittautuneet jäsenvaltioon.
It is appropriate to ensure that the same rules also apply to video-sharing platform providers which are not established in a Member State with a view to safeguarding the effectiveness of the measures to protect minors and the general public set out in Directive 2010/13/EU and ensuring as much as possible a level playing field, in so far as those providers have either a parent undertaking or a subsidiary undertaking which is established in a Member State or where those providers are part of a group and another undertaking of that group is established in a Member State.
Jotta voidaan taata direktiivissä 2010/13/EU alaikäisten ja yleisön suojelemiseksi säädettyjen toimenpiteiden tehokkuus ja mahdollisimman tasapuoliset toimintaedellytykset, on aiheellista varmistaa, että samoja sääntöjä sovelletaan muihin kuin jäsenvaltioon sijoittautuneisiin videonjakoalustan tarjoajiin siltä osin kuin kyseisillä tarjoajilla joko on jäsenvaltioon sijoittautunut emoyritys tai tytäryritys tai ne ovat osa ryhmää ja jokin toinen saman ryhmän yritys on sijoittautunut jäsenvaltioon.
Therefore, the definitions set out in Directive 2010/13/EU should be principles-based and should ensure that it is not possible for an undertaking to exclude itself from the scope of that Directive by creating a group structure containing multiple layers of undertakings established inside or outside the Union.
Direktiivissä 2010/13/EU olevien määritelmien olisi sen vuoksi oltava periaatelähtöisiä ja niillä olisi varmistettava, ettei yrityksen ole mahdollista jättäytyä kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle luomalla yritysryhmärakenne, jossa on useita kerrostumia unioniin tai sen ulkopuolelle sijoittautuneita yrityksiä.
The Commission should be informed of the providers under each Member State's jurisdiction pursuant to the rules on establishment set out in Directives 2000/31/EC and 2010/13/EU.
Komissiolle olisi ilmoitettava kunkin jäsenvaltion lainkäyttöalueeseen kuuluvista palveluntarjoajista direktiiveissä 2000/31/EY ja 2010/13/EU esitettyjen sijoittautumista koskevien sääntöjen nojalla.
There are new challenges, in particular in connection with video-sharing platforms, on which users, particularly minors, increasingly consume audiovisual content.
Uusia haasteita liittyy erityisesti videonjakoalustoihin, joilla varsinkin alaikäiset käyttäjät käyttävät yhä enemmän audiovisuaalista sisältöä.
In this context, harmful content and hate speech provided on video-sharing platform services have increasingly given rise to concern.
Tähän liittyen videonjakoalustapalveluissa tarjottava haitallinen sisältö ja vihapuhe ovat yhä enenevässä määrin antaneet aihetta huoleen.
In order to protect minors and the general public from such content, it is necessary to set out proportionate rules on those matters.
Jotta alaikäisiä ja yleisöä voidaan suojella tällaiselta sisällöltä, on tarpeen vahvistaa oikeasuhteiset säännöt näissä kysymyksissä.
Commercial communications on video-sharing platform services are already regulated by Directive 2005/29/EC of the European Parliament and of the Council, which prohibits unfair business-to-consumer commercial practices, including misleading and aggressive practices occurring in information society services.
Videonjakoalustapalvelujen kaupallista viestintää säännellään jo Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/29/EY, jolla kielletään elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset sopimattomat kaupalliset menettelyt, myös harhaanjohtavat ja aggressiiviset menettelyt tietoyhteiskunnan palveluissa.
As regards commercial communications concerning tobacco and related products in video-sharing platforms, the existing prohibitions provided for in Directive 2003/33/EC of the European Parliament and of the Council, as well as the prohibitions applicable to commercial communications concerning electronic cigarettes and refill containers pursuant to Directive 2014/40/EU of the European Parliament and of the Council, ensure that consumers are sufficiently protected from tobacco and related products.
Mitä tulee tupakkatuotteita ja vastaavia tuotteita koskevaan kaupalliseen viestintään videonjakoalustoilla, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/33/EY säädetyillä nykyisillä kielloilla sekä sähkösavukkeita ja täyttösäiliöitä koskevaan kaupalliseen viestintään Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/40/EU nojalla sovellettavilla kielloilla varmistetaan, että kuluttajat ovat riittävän hyvin suojattuja tupakkatuotteilta ja vastaavilta tuotteilta.
Since users increasingly rely on video-sharing platform services to access audiovisual content, it is necessary to ensure a sufficient level of consumer protection by aligning the rules on audiovisual commercial communications, to the appropriate extent, amongst all providers.
Käyttäjät hankkivat pääsyn audiovisuaaliseen sisältöön yhä useammin videonjakoalustapalvelujen kautta, joten kuluttajansuojan riittävä taso on tarpeen varmistaa yhdenmukaistamalla audiovisuaalista kaupallista viestintää koskevat säännöt kaikkien tarjoajien kesken siinä määrin kuin se on tarkoituksenmukaista.
It is therefore important that audiovisual commercial communications on video-sharing platforms are clearly identified and respect a set of minimum qualitative requirements.
Sen vuoksi on tärkeää, että videonjakoalustojen audiovisuaalinen kaupallinen viestintä on selvästi tunnistettavissa ja noudattaa tiettyjä laatua koskevia vähimmäisvaatimuksia.
A significant share of the content provided on video-sharing platform services is not under the editorial responsibility of the video-sharing platform provider.
Merkittävä osa videonjakoalustapalveluissa tarjotusta sisällöstä ei ole videonjakoalustan tarjoajan toimituksellisella vastuulla.
However, those providers typically determine the organisation of the content, namely programmes, user-generated videos and audiovisual commercial communications, including by automatic means or algorithms.
Nämä palveluntarjoajat yleensä kuitenkin päättävät sisällön eli ohjelmien, käyttäjien tuottamien videoiden ja audiovisuaalisen kaupallisen viestinnän organisoinnista, myös automaattisilla keinoilla tai algoritmeilla.
Therefore, those providers should be required to take appropriate measures to protect minors from content that may impair their physical, mental or moral development.
Ne olisi sen vuoksi velvoitettava toteuttamaan asianmukaisia toimenpiteitä alaikäisten suojelemiseksi sisällöltä, joka saattaa haitata heidän fyysistä, henkistä tai moraalista kehitystään.
They should also be required to take appropriate measures to protect the general public from content that contains incitement to violence or hatred directed against a group or a member of a group on any of the grounds referred to in Article 21 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (the ‘Charter’), or the dissemination of which constitutes a criminal offence under Union law.
Lisäksi ne olisi velvoitettava toteuttamaan asianmukaisia toimenpiteitä yleisön suojelemiseksi sisällöltä, joka sisältää yllyttämistä väkivaltaan tai vihaan, joka kohdistuu johonkin ryhmään tai ryhmän jäseneen Euroopan unionin perusoikeuskirjan, jäljempänä ’perusoikeuskirja’, 21 artiklassa tarkoitetuista syistä tai jonka levittäminen on rikollista unionin oikeuden nojalla.
In light of the nature of the providers' involvement with the content provided on video-sharing platform services, the appropriate measures to protect minors and the general public should relate to the organisation of the content and not to the content as such.
Kun otetaan huomioon, minkä luonteisesti palveluntarjoajat ovat tekemisissä videonjakoalustapalveluissa tarjotun sisällön kanssa, alaikäisten ja yleisön suojelemiseksi toteutettavien asianmukaisten toimenpiteiden olisi kohdistuttava sisällön organisoimiseen eikä itse sisältöön.
The requirements in this regard as set out in Directive 2010/13/EU should therefore apply without prejudice to Articles 12 to 14 of Directive 2000/31/EC, which provide for an exemption from liability for illegal information transmitted, or automatically, intermediately and temporarily stored, or stored by certain providers of information society services.
Direktiivissä 2010/13/EU esitettyjä vaatimuksia olisi sen vuoksi sovellettava rajoittamatta direktiivin 2000/31/EY 12–14 artiklan soveltamista; näissä artikloissa säädetään vastuuvapautuksesta tiettyjen tietoyhteiskunnan palvelujen tarjoajien siirtämien tai automaattisesti, tilapäisesti, lyhytaikaisesti tai muuten tallentamien laittomien tietojen osalta.
When providing services covered by Articles 12 to 14 of Directive 2000/31/EC, those requirements should also apply without prejudice to Article 15 of that Directive, which precludes general obligations to monitor such information and to actively seek facts or circumstances indicating illegal activity from being imposed on those providers, without however concerning monitoring obligations in specific cases and, in particular, without affecting orders by national authorities in accordance with national law.
Direktiivin 2000/31/EY 12–14 artiklan soveltamisalaan kuuluvia palveluita tarjottaessa kyseisiä vaatimuksia olisi myös sovellettava rajoittamatta mainitun direktiivin 15 artiklan soveltamista; tässä artiklassa kielletään asettamasta näille palveluntarjoajille yleisiä velvoitteita valvoa tällaisia tietoja ja pyrkiä aktiivisesti saamaan selville laitonta toimintaa osoittavia tosiasioita tai olosuhteita, lukuun ottamatta valvontavelvoitteita tietyissä tapauksissa ja etenkään rajoittamatta kansallisten viranomaisten kansallisen lainsäädännön mukaisesti antamia määräyksiä.
It is appropriate to involve video-sharing platform providers as much as possible when implementing the appropriate measures to be taken pursuant to Directive 2010/13/EU.
On aiheellista, että videonjakoalustan tarjoajat osallistuvat mahdollisimman pitkälti direktiivin 2010/13/EU nojalla toteutettavien asianmukaisten toimenpiteiden täytäntöönpanoon.
Co-regulation should therefore be encouraged.
Sen vuoksi olisi kannustettava yhteissääntelyyn.
It should also remain possible for video-sharing platform providers to take stricter measures on a voluntary basis in accordance with Union law, respecting the freedom of expression and information and media pluralism.
Lisäksi videonjakoalustan tarjoajilla olisi oltava mahdollisuus toteuttaa tiukempia toimenpiteitä vapaaehtoiselta pohjalta unionin oikeuden mukaisesti ja sanan- ja tiedonvälityksen vapautta sekä median moniarvoisuutta kunnioittaen.
The right to an effective remedy and the right to a fair trial are fundamental rights laid down in Article 47 of the Charter.
Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeus puolueettomaan tuomioistuimeen ovat perusoikeuksia, joista määrätään perusoikeuskirjan 47 artiklassa.
The provisions of Directive 2010/13/EU should not, therefore, be construed in a way that would prevent parties from exercising their right of access to the judicial system.
Direktiivin 2010/13/EU säännöksiä ei siksi pitäisi tulkita tavalla, joka estää osapuolia käyttämästä oikeuttaan saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
When taking the appropriate measures to protect minors from harmful content and to protect the general public from content containing incitement to violence, hatred and terrorism in accordance with Directive 2010/13/EU, the applicable fundamental rights, as laid down in the Charter, should be carefully balanced.
Direktiivissä 2010/13/EU tarkoitetut asianmukaiset toimenpiteet alaikäisten suojelemiseksi haitalliselta sisällöltä ja yleisön suojelemiseksi sisällöltä, joka sisältää yllyttämistä väkivaltaan, vihaan tai terrorismiin, olisi huolellisesti tasapainotettava sovellettavien perusoikeuskirjassa vahvistettujen perusoikeuksien kanssa.
That concerns, in particular and as the case may be, the right to respect for private and family life and the protection of personal data, the freedom of expression and information, the freedom to conduct a business, the prohibition of discrimination and the rights of the child.
Tämä koskee erityisesti ja tapauksen mukaan oikeutta yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen, henkilötietojen suojaa, sananvapautta ja tiedonvälityksen vapautta, elinkeinovapautta, syrjintäkieltoa ja lapsen oikeuksia.
The Contact Committee aims at facilitating an effective implementation of Directive 2010/13/EU and should be regularly consulted on any practical problems arising from its application.
Yhteyskomitean tarkoituksena on edistää direktiivin 2010/13/EU tosiasiallista täytäntöönpanoa, ja sitä olisi kuultava säännöllisesti direktiivin soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvista käytännön ongelmista.
The work of the Contact Committee should not be limited to the existing audiovisual policy issues, but should also cover the relevant developments arising in this sector.
Yhteyskomitean tulisi käsitellä työssään paitsi nykyisiä audiovisuaalialan politiikkaan liittyviä kysymyksiä myös alalla tapahtuvaa merkityksellistä kehitystä.
It is composed of representatives of the relevant national authorities of the Member States.
Se muodostuu jäsenvaltioiden asiaankuuluvien kansallisten viranomaisten edustajista.