natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Paragraph 19 of the StromNEV addresses the network charges to be paid in line with the principle of cost-causality by so-called atypical network users, i.e. users with a consumption or load pattern that differs significantly from the consumption or load profile of the other users as provided for in point 3 of the first sentence of Paragraph 24 of the EnWG 2011.
Tästä epätyypillisten verkonkäyttäjien ensimmäisestä ryhmästä käytetään jäljempänä nimitystä ’huippukuormitusaikojen ulkopuoliset kuluttajat’.
The heading of Paragraph 19 of the StromNEV is ‘atypical network use’.
Toisen ryhmän muodostavat käyttäjät, joiden vuotuinen sähkönkulutus on vähintään 7000 käyttötuntia ja jotka ylittävät 10 gigawattituntia (GWh) (StromNEV-asetuksen 19 §:n 2 momentin toinen kohta).
Paragraph 19(2) of the StromNEV identifies two groups of atypical network users: Firstly, users whose annual peak load predictably and significantly deviates from the simultaneous annual peak load of all other network users connected to the same network (first sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV).
Tästä epätyypillisten verkonkäyttäjien toisesta ryhmästä käytetään jäljempänä nimitystä ’peruskuormasähkön kuluttajat’.
Typically this concerns network users who are systematically consuming outside peak load times because for instance they are running equipment at night.
Ennen 26 päivänä heinäkuuta 2011 annetun lain 7 artiklalla käyttöönotettua muutosta, jota kuvataan tarkemmin jäljempänä kohdassa 2.2, 3 päivänä syyskuuta 2010 annetulla lailla muutetun StromNEV-asetuksen (jäljempänä ’StromNEV 2010’ -asetus) 19 §:n 2 momentissa todettiin, että sekä huippukuormitusaikojen ulkopuolisten kuluttajien että peruskuormasähkön kuluttajien oli maksettava yksilölliset verkkomaksut, joista oli nimenomaisesti säädetty myös EnWG 2011 -lain 24 §:n ensimmäisen kohdan 3 alakohdan mukaisessa valtuutuksessa (ks. edellä johdanto-osan 7 kappale).
This first category of atypical network users is hereinafter designated as ‘non-peak consumers’.
Näissä yksilöllisissä verkkomaksuissa oli otettava huomioon myös epätyypillisen verkonkäyttäjän kulutuskäytäntö.
Secondly, users with an annual electricity consumption reaching minimum 7000 hours of use and exceeding 10 gigawatt hours (GWh) (second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV).
StromNEV 2010 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 3 kohdan mukaan yksilöllisessä verkkomaksussa oli otettava huomioon myös epätyypillisen verkonkäyttäjän vaikutus verkon kokonaiskustannusten pienenemiseen tai verkkomaksujen lisääntymisen välttämiseen.
This second category of atypical network users is hereinafter designated as ‘baseload consumers’.
Siksi sääntelyviranomainen julkaisi vuonna 2010 ohjeasiakirjan, jossa kuvattiin ns. fyysisen reitin menetelmä, jonka mukaan peruskuormasähkön kuluttajien aiheuttamat verkkokustannukset ja myös niiden yksilölliset verkkomaksut oli määritettävä.
Before the amendment introduced by Article 7 of the Law of 26 July 2011 and described more in detail below in section 2.2, Paragraph 19(2) of the StromNEV as amended by the Law of 3 September 2010 (‘StromNEV 2010’) stated that both non-peak and baseload consumers were to pay individual network charges as also explicitly provided under the empowerment laid down in point 3 of the first sentence of Paragraph 24 of the EnWG 2011 (see recital 7 above).
Fyysisen reitin menetelmän tarkoituksena on määrittää tietyn verkonkäyttäjän yksin toiminnoista aiheutuvat kustannukset.
Such individual network charges were to take due account of the consumption pattern of the atypical network user.
Sillä mitataan nykyisen suoran reitin virtuaalisen käytön kustannuksia kulutuspaikasta asianmukaiseen sähkölaitokseen laskemalla sen verkon osan pääoma- ja käyttökustannukset, jota käytetään peruskuormasähkön kuluttajan kytkemiseen lähimpään sellaiseen voimalaitokseen, joka voi kattaa peruskuormasähkön kaikki tarpeet, ja lisäämällä niihin myös peruskuormasähkön käyttäjän mahdollisesti käyttämien verkkopalvelujen kustannukset.
More precisely, the third sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2010 required that the individual network charge should reflect the contribution of the atypical network user to a reduction of the overall network charges or their contribution to avoiding an increase in network charges.
StromNEV 2010 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 2 kohdan mukaan sekä huippukuormitusaikojen ulkopuolisten kuluttajien että peruskuormasähkön kuluttajien oli kuitenkin maksettava julkaistusta verkkomaksusta vähintään 20 prosentin vähimmäisosuus.
To this end, in 2010, the BNetzA published a guidance paper outlining the so-called ‘physical path methodology’ that should be applied to determine the network costs caused by the baseload consumers and thereby their individual network charges.
Toisin sanoen yksilöllinen verkkomaksu, joka laskettiin epätyypillisen verkonkäyttäjän osuuden perusteella kokonaisverkkomaksujen pienentämiseksi tai verkkomaksujen korottamisen välttämiseksi, ei voinut olla vähemmän kuin 20 prosenttia julkaistusta verkkomaksusta.
The physical path methodology aims at identifying the stand-alone costs of a particular network user.
Saksa on selittänyt, että tämän vähimmäisosuuden tarkoituksena oli taata, että myös epätyypilliset verkonkäyttäjät maksavat vähimmäisosuuden sen julkisen verkon hallinnasta, johon ne on liitetty.
It measures the costs of a virtual use of an existing direct line from the consumption site to an adequate generation installation by computing the capital and operational expenditures of the part of the network used to connect the baseload consumer to the closest power plant that can cover the entire needs of the baseload consumer and adding the costs of network services that the baseload consumer has been using, if any.
Peruskuormasähkön kuluttajien osalta Saksa on todennut, että jos ne sijaitsevat hyvin lähellä peruskuormavoimalaitosta, fyysisen reitin menetelmällä lasketut verkkomaksut voivat olla lähellä nollaa.
The second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2010, however, required both non-peak and baseload consumers to pay a minimum contribution of at least 20 % of the published network charge, that is to say the individual network charge calculated based on the contribution of the atypical network user to a reduction of the overall network charges or their contribution to avoiding an increase in network charges could not be lower than 20 % of the published network charge.
Nämä peruskuormasähkön kuluttajat kuitenkin hyötyvät julkisesta verkosta ja sen mahdollistamasta luotettavasta sähköntoimituksesta.
Germany has explained that this minimum contribution aims at guaranteeing that also atypical network users pay a minimum contribution to the management of the public grid to which they are connected.
Lisäksi Saksa on selittänyt, että vähimmäisosuudessa otettiin huomioon se, että fyysisen reitin menetelmä voi olla vain arvio yksilöllisten verkkomaksujen määrittämisessä.
Concerning baseload consumers in particular, Germany has indicated that if they are located very close to a baseload power plant, the network charges calculated based on the physical path methodology could be close to zero.
TÄYSI VAPAUTUS VUOSINA 2011–2013
Those baseload consumers, however, still benefit from the public network and the secured electricity supply that it provides.
Peruskuormasähkön kuluttajien yksilölliset verkkomaksut poistettiin heinäkuun 26 päivänä 2011 annetun, 4 päivänä elokuuta 2011 voimaan tulleen ja takautuvasti 1 päivästä tammikuuta 2011 sovelletun lain 7 artiklalla muutetulla StromNEV-asetuksella (jäljempänä ’StromNEV 2011 -asetus’), ja ne korvattiin täytenä vapautuksena velvollisuudesta maksaa verkkomaksuja.
Germany has moreover explained that the minimum contribution was taking account of the fact that the physical path methodology can only serve as a proxy to determine the individual network costs.
Huippukuormitusaikojen ulkopuolisten kuluttajien yksilölliset verkkomaksut ja näiden kuluttajien velvollisuus maksaa vähintään 20 prosenttia julkaistusta verkkomaksusta jäivät voimaan.
THE FULL EXEMPTION BETWEEN 2011 AND 2013
StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin toisen kohdan mukaan loppukäyttäjät vapautetaan verkkomaksuista, jos niiden vuotuinen energiankulutus on vähintään 7000 käyttötuntia ja yli 10 GWh.
In the StromNEV as amended by Article 7 of the Law of 26 July 2011, which entered into force on 4 August 2011 but was retroactively applicable as of 1 January 2011 (‘StromNEV 2011’), the system of individual network charges for baseload consumers was abolished and replaced by a full exemption from the obligation to pay network charges.
Tämä vapautus (jäljempänä ’täysi vapautus’) on sekä menettelyn aloittamista koskeva päätöksen että tämän päätöksen aiheena.
Individual network charges for non-peak consumers remained in place as well as their obligation to pay at least 20 % of the published network charge.
Peruskuormasähkön kuluttajaan sovelletaan 7000 käyttötunnin raja-arvoa, koska se voidaan saavuttaa vain, jos asianomainen loppukäyttäjä käyttää verkkoa miltei jatkuvasti samalla kuormituksella.
According to the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 end users were to be exempted from network charges if their annual energy consumption reaches at least 7000 hours of full use and exceeds 10 GWh of consumption.
StromNEV-asetuksen 2 §:n 2 momentissa käyttötunnit määritetään kyseisen verkonkäyttäjän vuotuisen tehon ja vuotuisen huippukuormituksen osamääränä.
That exemption (‘the full exemption’) constitutes the subject-matter of both the Opening Decision and this Decision.
StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin kolmannen kohdan mukaan saman pykälän toisessa kohdassa määrätyn vapautuksen sai kuitenkin myöntää vasta, kun toimivaltainen sääntelyviranomainen (joko Bundesnetzagentur tai jokin alueellisista sääntelyviranomaisista, jäljempänä ’Landesregulierungsbehörde’) oli varmistanut, että lakisääteiset edellytykset täyttyvät.
The threshold of 7000 hours of full use is what characterizes a baseload consumer in the sense that this threshold can only be reached if the end user concerned remains almost constantly connected to the network with the same load.
Kun tämä varmistus oli tehty, sääntelyviranomainen tai Landesregulierungsbehörde antoi luvan, jonka perusteella peruskuormasähkön kuluttajalle myönnettiin täysi vapautus tammikuun 1 päivästä 2011 alkaen (jos kaikki edellytykset olivat täyttyneet tuona päivänä) määräämättömäksi ajaksi (mikäli edellytykset edelleen täyttyivät).
Hours of (full) use are defined under Paragraph 2(2) of the StromNEV as the quotient of the annual power output and the annual peak load of the respective network user.
Täydestä vapautuksesta aiheutui verkonhaltijoille tulonmenetyksiä.
Pursuant to the third sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011, the exemption provided for in the second sentence of the same paragraph was to be granted only once the competent regulatory authority (either the BNetzA or one of the regional regulators, ‘Landesregulierungsbehörde’) had verified that the legal conditions were fulfilled.
Tämä taloudellinen tappio on korvattu erityisellä lisämaksulla vuodesta 2012 alkaen (ks. kohta 2.4 jäljempänä).
Once that verification was completed, the BNetzA or the Landesregulierungsbehörde delivered an authorisation that entitled the baseload consumer to the full exemption as of 1 January 2011 (provided all conditions were met at that date) and for an indefinite period (provided that the requirements continued to be met).
Vuonna 2011 erityistä lisämaksua ei kuitenkaan peritty ja taloudellinen tappio jäi tuona vuonna verkonhaltijoiden kannettavaksi.
The full exemption resulted in a reduction of revenues for network operators.
Täysi vapautus poistettiin StromNEV-asetuksen muutoksella 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen.
This financial loss has been compensated through a special surcharge as of 2012 (see section 2.4 below).
TUENSAAJAT JA TUEN MÄÄRÄ
The full exemption was abolished by an amendment to the StromNEV as of 1 January 2014.
Palvelualalla (esimerkiksi verkkoisännöintipalveluissa) toimiville yrityksille täysi vapautus on myönnetty vain harvoin.
BENEFICIARIES AND AID AMOUNT
Näitä yrityksiä olivat sellaiset yritykset, joilla oli suuret datakeskukset.
Germany has provided a provisional list of undertakings entitled to an exemption under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011.
Saksan toimittamien arvioiden mukaan verkonhaltijoille koitui täydestä vapautuksesta vuosina 2011–2013 noin 900 miljoonan euron tappiot verrattuna siihen, että peruskuormasähkön kuluttajat olisivat maksaneet maksut normaalisti.
Based on this information, more than 200 undertakings were exempted from network charges under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 in the period 2011 to 2013.
RAHOITUSJÄRJESTELY
Only occasionally have undertakings involved in the service sector (for instance web hosting) obtained a full exemption.
Koska maksusta vapautetut peruskuormasähkön kuluttajat oli liitetty verkon eri tasoille, täydestä vapautuksesta seurasi tulonmenetyksiä sekä siirtoverkonhaltijoille että jakeluverkonhaltijoille.
Those undertakings were undertakings with large data centres.
StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 6 kohdassa siirtoverkonhaltijat velvoitettiin korvaamaan jakeluverkonhaltijoille täyden vapautuksen aiheuttamia tulonmenetyksiä.
The estimates provided by Germany indicate that the losses incurred by the network operators due to the full exemption over the period 2011 to 2013 amount to approximately EUR 900 million compared to a situation in which baseload consumers would have paid the normal charge.
StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 7 kohdan mukaan siirtoverkonhaltijoiden oli tasoitettava keskenään jakeluverkonhaltijoille maksetut summat ja omat tappionsa.
The loss is, however, probably lower as in the calculation of the 2011 network charges network operators normally took into account the fact that the baseload consumers would have been eligible for individual network charges under Paragraph 19(2) of the StromNEV 2010.
Tämän tasoituksen tekemistä koskevien tarkempien sääntöjen osalta StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentissa viitattiin tuolloin voimassa olleen, sähkön ja lämmön yhteistuotantoa koskevan lain (Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz, ’KWKG-laki’), jota oli myös sovellettava, 9 §:ään.
FINANCING MECHANISM
KWKG-lain 9 §:ssä, johon StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 7 kohdassa viitataan, vahvistetaan järjestelmä, jonka mukaan siirtoverkonhaltijoille oli maksettava korvaus ns. CHP-lisämaksujen välityksellä niistä lisäkustannuksista, jotka johtuivat niiden velvollisuudesta maksaa tukea niiden verkkoon KWKG-lain nojalla liitetyille yhteistuotetun sähkön tuottajille, sekä niiden velvollisuudesta maksaa korvausta jakeluverkonhaltijoille siitä tuesta, jota myös ne olivat osaltaan maksaneet niiden verkkoon KWKG-lain nojalla liitetyille yhteistuotetun sähkön tuottajille.
THE FINANCING MECHANISM AS DESCRIBED IN PARAGRAPH 19 OF THE STROMNEV 2011
KWKG-lain 9 §:n soveltamisesta seurasi, että verkonhaltijat pystyivät ottamaan käyttöön lisämaksun saadakseen korvausta täydestä vapautuksesta aiheutuvista taloudellisista tappioista ja että näistä lisämaksuista saadut tulot oli siirrettävä jakeluverkonhaltijoilta siirtoverkonhaltijoille.
Given that the exempted baseload consumers were connected to different network levels, the full exemption led to losses in revenue both for the transmission system operators (‘TSO’) and the distribution system operators (‘DSO’).
Lisäksi StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentissa säädettiin, että myös StromNEV 2011 -asetuksen 20 §:ää oli sovellettava.
The sixth sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 obliged the TSO to compensate the DSO for their losses in revenue resulting from the full exemption.
StromNEV 2011 -asetuksen 20 §:n mukaan sähköverkonhaltijoiden oli varmistettava ennen sähkön verkkomaksujen julkaisemista, että maksuista saatavat tulot riittäisivät kattamaan niiden arvioidut kustannukset.
However, for the reasons set out in detail under section 2.4.3, such compensation de facto only took place as of 2012.
Sen jälkeen, kun ARegV-asetus, jolla luodaan sääntelyjärjestelmä, jonka tavoitteena on kannustaa verkonhaltijoita tehostamaan verkon hallintaa, tuli voimaan, sääntelyviranomaisen ei tarvitse enää hyväksyä verkkomaksuja (EnWG-lain 23a §:n nojalla).
In 2011, the losses were born by the TSO and DSO to whose network the exempted baseload consumers were connected.
Sen sijaan ARegV 2011 -asetuksen 32 §:n 1 momentin 1 kohdassa säädetään, että sääntelyviranomainen hyväksyy tulojen enimmäismäärän, jonka verkonhaltijat voivat saada verkonkäyttäjiltä.
Furthermore, pursuant to the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011, the TSO had to set off the sum of their payments to the DSO and their own losses amongst themselves.
ARegV 2011 -asetuksen 17 §:n mukaan tämä hyväksytty tulojen enimmäismäärä on otettava huomioon, kun verkonhaltijat määrittävät verkkomaksuja.
For the detailed rules on how to carry out that set-off, Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 referred to Paragraph 9 of the Combined Heat and Power Generation Act (Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz, ‘KWKG’) applicable at the time, which was to be applied by analogy.
Verkonhaltijoilla on kuitenkin edelleen velvollisuus varmistaa ennen sähkön verkkomaksujen julkaisemista, että maksuista saatavat tulot riittävät kattamaan niiden arvioidut kulut (kuitenkin hyväksytyn tulojen enimmäismäärän rajoissa).
The set-off served to spread the financial burden between the TSO in such a way that each TSO bore the same burden in proportion to the electricity supplied to final consumers (directly or indirectly) connected to their respective network area.
Kuten jäljempänä selitetään, sääntelyviranomainen antoi sääntelypäätöksen voidakseen säännellä vuonna 2012 käyttöönotettua lisämaksujärjestelmää aiempaa tarkemmin (ks. kohta 2.4.2).
Paragraph 9 of the KWKG, to which the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 referred, established the system by which TSOs were compensated through the so-called CHP-surcharge for the extra costs resulting from their obligation to pay support to producers of cogenerated electricity connected to their network under the KWKG and their obligation to compensate DSOs for the support that they also paid to producers of cogenerated electricity connected to their network under the KWKG.
Vuonna 2011 StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 6 ja 7 kohtaa ei kuitenkaan pantu täytäntöön, vaan kukin verkonhaltija maksoi omat kulunsa (ks. kohta 2.4.3).
The analogous application of Paragraph 9 of the KWKG implied that network operators could introduce a surcharge to obtain compensation for the financial losses resulting from the full exemption and that the revenues collected from this surcharge had to be transferred from DSOs to the TSOs.
”19 §:N MUKAISEN LISÄMAKSUN” VÄLITYKSELLÄ RAHOITTAMINEN VUODESTA 2012 ALKAEN
In addition, Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 stipulated that Paragraph 20 of the StromNEV 2011 was applicable by analogy.
Lisäksi sääntelyviranomainen asetti jakeluverkonhaltijoille velvollisuuden siirtää tästä lisämaksusta saadut tuotot siirtoverkonhaltijoille kuukausittain (näin on säädetty myös KWKG-lain 9 §:n 5 momentissa, johon StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 7 kohdassa viitataan).
Paragraph 20 of the StromNEV 2011 stated that electricity grid operators had to make sure, prior to publishing their network charges for electricity, that the revenues of the charges were sufficient to cover their expected costs.
19 §:n mukaisen lisämaksun tarkoituksena oli luoda sellainen rahoitusjärjestely, jolla StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin soveltamisesta johtuva taloudellinen taakka jaetaan avoimella ja yhtenäisellä tavalla, jotta voidaan luoda tasaveroiset olosuhteet kaikille sähkönkuluttajille koko Saksassa.
Since the entry into force of the ARegV, which establishes a regulatory system that is aimed at incentivising network operators to a more efficient network management, network charges do not need to be approved by the BNetzA anymore (as a result of Paragraph 23a of the EnWG).
Sääntelyviranomainen ei laskenut 19 §:n mukaisen lisämaksun määrää, vaan siirtoverkonhaltijoiden oli laskettava se joka vuosi sääntelyviranomaisen määräämän menetelmän perusteella.
According to Paragraph 17 ARegV 2011 this authorized maximum revenue level must be respected when network operators determine network charges.
Ensimmäisenä täytäntöönpanovuotena (ts. vuonna 2012) sääntelyviranomainen kuitenkin asetti 19 §:n mukaisella lisämaksulla katettavaksi summaksi 440 miljoonaa euroa.
Network operators continue, however, to be obliged to make sure prior to publishing their network charges for electricity, that the revenues of the charges were sufficient to cover their expected costs (but within the limit of the authorized maximum revenue level).
Tämä summa oli lisämaksun laskentaperuste.
As explained below, the BNetzA adopted a regulatory decision in order to regulate more in detail the surcharge system, which was eventually put in place as of 2012 (see section 2.4.2).
Tästä summasta 300 miljoonaa euroa oli varattava täydestä vapautuksesta johtuvien tulonmenetysten korvaamiseen.
By contrast, in 2011, the sixth and seventh sentences of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 were not implemented and each network operator bore its own costs (see section 2.4.3).
Loput 140 miljoonaa euroa oli tarkoitettu kattamaan tulonmenetykset, jotka johtuivat StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 1 kohdan mukaisista yksilöllisistä verkkomaksuista.
FINANCING VIA THE ‘PARAGRAPH 19-SURCHARGE’ AS OF 2012
Ennen StromNEV-asetuksen muuttamista 26 päivänä heinäkuuta 2011 annetun lain 7 artiklan nojalla epätyypillisten verkonkäyttäjien yksilöllisistä verkkomaksuista aiheutuneet tulonmenetykset korvattiin, kunhan verkonhaltija oli tehokas yritys, joka pystyi kattamaan kaikki kulunsa verkkomaksuilla ARegV-asetuksen mukaisesti: koska verkonhaltijat tiesivät etukäteen, että jotkin kuluttajat maksaisivat vähemmän, ne pystyivät ottamaan tämän huomioon jo laskiessaan StromNEV-asetuksen 20 §:n mukaisia verkkomaksuja.
The legal framework for the compensation and the set-off of the losses in revenue resulting from the full exemption was concretized by a regulatory decision of the BNetzA adopted on 14 December 2011 (‘the regulatory decision of 14 December 2011’) on the basis of Paragraph 29(1) of the EnWG and point 6 of Paragraph 30(2) of the StromNEV 2011.
StromNEV 2011 -asetuksen 19 §:n 2 momentin 6 ja 7 kohdan nojalla huippukuormitusaikojen ulkopuolisten kuluttajien yksilöllisistä verkkomaksuista ja peruskuormasähkön kuluttajien täydestä vapautuksesta johtuvat tulonmenetykset oli kuitenkin korvattava niitä koskevalla lisämaksulla.
The decision imposed on the DSO the obligation to collect from end users a surcharge called the ‘Paragraph 19-surcharge’.
Lisäksi 14 päivänä joulukuuta 2011 annetussa sääntelypäätöksessä määrättiin, että siirtoverkonhaltijoiden oli tarkistettava edellisvuoden todellisten taloudellisten resurssien tarve joka vuosi.
The BNetzA further imposed on the DSO the obligation to transfer the proceeds from this surcharge to the TSO on a monthly basis (as also provided for under Paragraph 9(5) of the KWKG to which the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 refers).
Jos 19 §:n mukaisesta lisämaksusta saadut tulot ylittivät summan, joka tosiasiassa tarvittiin siirtoverkonhaltijoille maksettaviin korvauksiin täydestä vapautuksesta johtuvista tulonmenetyksistä ja jakeluverkonhaltijoiden korvauksiin, seuraavan vuoden lisämaksua oli alennettava erotuksen verran.
The purpose of the Paragraph 19-surcharge was to establish a financing mechanism that distributes the financial burden resulting from the application of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 in a transparent and homogenous way and thus to create equal conditions for all electricity consumers across Germany.
Jos taas tulot eivät riittäneet, lisämaksua vastaavasti korotettiin.
The amount of the Paragraph 19-surcharge was not calculated by the BNetzA but needed to be calculated each year by the TSO on the basis of the methodology set out by the BNetzA.
VUODEN 2011 RAHOITUSJÄRJESTELY