natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A service should be considered to be merely an indissociable complement to the main activity as a result of the links between the audiovisual offer and the main activity such as providing news in written form.
Audiovisuaalisen aineiston ja pääasiallisen toiminnan, kuten uutisten tarjoamisen kirjallisessa muodossa, välisten kytkösten vuoksi palvelu olisi katsottava pelkäksi pääasiallisen toiminnan erottamattomaksi täydennykseksi.
As such, channels or any other audiovisual services under the editorial responsibility of a provider can constitute audiovisual media services in themselves, even if they are offered on a video-sharing platform which is characterised by the absence of editorial responsibility.
Näin ollen kanavat tai muut audiovisuaaliset palvelut, joista palveluntarjoajalla on toimituksellinen vastuu, voivat itsessään muodostaa audiovisuaalisia mediapalveluja, vaikka ne tarjottaisiin videonjakoalustalla, jolle on ominaista toimituksellisen vastuun puuttuminen.
In such cases, it will fall to the providers with editorial responsibility to comply with Directive 2010/13/EU.
Tällaisissa tapauksissa palveluntarjoajilla, joilla on toimituksellinen vastuu, on velvollisuus noudattaa direktiivin 2010/13/EU säännöksiä.
Video-sharing platform services provide audiovisual content which is increasingly accessed by the general public, in particular by young people.
Videonjakoalustapalvelut tarjoavat audiovisuaalista sisältöä, joka on kasvavassa määrin yleisön, varsinkin nuorten, saatavilla.
This is also true with regard to social media services, which have become an important medium to share information and to entertain and educate, including by providing access to programmes and user-generated videos.
Tämä pätee myös sosiaalisen median palveluihin, joista on tullut merkittävä tiedonvälitys-, viihdytys- ja valistusväline myös siksi, että niiden välityksellä voi seurata ohjelmia ja käyttäjien tuottamia videoita.
Those social media services need to be included in the scope of Directive 2010/13/EU because they compete for the same audiences and revenues as audiovisual media services.
Nämä sosiaalisen median palvelut on sisällytettävä direktiivin 2010/13/EU soveltamisalaan, koska ne kilpailevat samoista yleisöistä ja tuloista kuin audiovisuaaliset mediapalvelut.
Furthermore, they also have a considerable impact in that they facilitate the possibility for users to shape and influence the opinions of other users.
Niillä on huomattava vaikutus myös siksi, että niiden avulla käyttäjät voivat helpommin muokata muiden käyttäjien mielipiteitä ja vaikuttaa niihin.
Therefore, in order to protect minors from harmful content and all citizens from incitement to hatred, violence and terrorism, those services should be covered by Directive 2010/13/EU to the extent that they meet the definition of a video-sharing platform service.
Jotta siis voidaan suojella alaikäisiä haitalliselta sisällöltä ja kaikkia kansalaisia yllyttämiseltä vihaan, väkivaltaan ja terrorismiin, direktiivin 2010/13/EU olisi katettava kyseiset palvelut siltä osin kuin ne täyttävät videonjakoalustapalvelun määritelmän.
While the aim of Directive 2010/13/EU is not to regulate social media services as such, a social media service should be covered if the provision of programmes and user-generated videos constitutes an essential functionality of that service.
Vaikka direktiivin 2010/13/EU tavoitteena ei ole säännellä sosiaalisen median palveluja sellaisenaan, direktiivin olisi katettava sosiaalisen median palvelut, jos ohjelmien ja käyttäjien tuottamien videoiden tarjoaminen on kyseisten palvelujen olennainen toiminto.
The provision of programmes and user-generated videos could be considered to constitute an essential functionality of the social media service if the audiovisual content is not merely ancillary to, or does not constitute a minor part of, the activities of that social media service.
Ohjelmien ja käyttäjien tuottamien videoiden tarjoamisen voitaisiin katsoa olevan sosiaalisen median palvelun olennainen toiminto, jos audiovisuaalinen sisältö ei ole kyseisen sosiaalisen median palvelun toiminnassa vain oheistoimintaa tai ei muodosta siitä vain pientä osaa.
In order to ensure clarity, effectiveness and consistency of implementation, the Commission should, where necessary, issue guidelines, after consulting the Contact Committee, on the practical application of the essential functionality criterion of the definition of a ‘video-sharing platform service’.
Selvyyden, tuloksekkuuden ja johdonmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi komission olisi yhteyskomiteaa kuultuaan tarvittaessa annettava suuntaviivoja ’videonjakoalustapalvelun’ määritelmän olennaista toimintoa koskevan kriteerin käytännön soveltamista varten.
Those guidelines should be drafted with due regard for the general public interest objectives to be achieved by the measures to be taken by video-sharing platform providers and the right to freedom of expression.
Nämä suuntaviivat olisi laadittava ottaen asianmukaisesti huomioon yleisen edun mukaiset tavoitteet, jotka on tarkoitus saavuttaa videonjakoalustan tarjoajien toteuttamilla toimilla, ja oikeus sananvapauteen.
Where a dissociable section of a service constitutes a video-sharing platform service for the purposes of Directive 2010/13/EU, only that section should be covered by that Directive, and only as regards programmes and user-generated videos.
Jos palvelun erotettavissa oleva osa on direktiivissä 2010/13/EU tarkoitettu videonjakoalustapalvelu, kyseistä direktiiviä olisi sovellettava vain kyseiseen osaan ja vain ohjelmien ja käyttäjien tuottamien videoiden osalta.
Video clips embedded in the editorial content of electronic versions of newspapers and magazines and animated images such as GIFs should not be covered by Directive 2010/13/EU.
Sanomalehtien ja aikakauslehtien sähköisten versioiden toimitukselliseen sisältöön sisällytettyihin videoleikkeisiin ja liikkuviin kuviin, kuten GIF-kuviin, ei sovellettaisi direktiiviä 2010/13/EU.
The definition of a video-sharing platform service should not cover non-economic activities, such as the provision of audiovisual content on private websites and non-commercial communities of interest.
Videonjakoalustapalvelun määritelmä ei saisi kattaa ei-taloudellista toimintaa, kuten audiovisuaalisen sisällön tarjoamista yksityisillä verkkosivustoilla ja muissa kuin kaupallisissa intressiyhteisöissä.
In order to ensure the effective implementation of Directive 2010/13/EU, it is crucial that Member States establish and maintain up-to-date records of the media service providers and video-sharing platform providers under their jurisdiction and that they regularly share those records with their competent independent regulatory authorities or bodies and the Commission.
Direktiivin 2010/13/EU tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi on tärkeää, että jäsenvaltiot laativat ja pitävät yllä ajantasaisia tietoja lainkäyttövaltaansa kuuluvista mediapalvelun tarjoajista ja videonjakoalustan tarjoajista ja että ne antavat säännöllisesti nämä tiedot toimivaltaisten riippumattomien sääntelyviranomaistensa tai -elintensä ja komission käyttöön.
Those records should include information about the criteria on which jurisdiction is based.
Näihin tietoihin olisi sisällyttävä tiedot kriteereistä, joihin lainkäyttövalta perustuu.
Establishing jurisdiction requires an assessment of factual situations against the criteria laid down in Directive 2010/13/EU.
Lainkäyttövallan määrittäminen edellyttää tosiasiallisten tilanteiden arviointia direktiivissä 2010/13/EU vahvistetuin kriteerein.
The assessment of such factual situations might lead to conflicting results.
Tällaisten tosiasiallisten tilanteiden arviointi voi johtaa ristiriitaisiin tuloksiin.
In applying the cooperation procedures provided for in that Directive, it is important that the Commission can base its findings on reliable facts.
Kyseisessä direktiivissä säädettyjen yhteistyömenettelyjen soveltamiseksi on tärkeää, että komissio voi perustaa löydöksensä luotettaviin tosiseikkoihin.
The European Regulators Group for Audiovisual Media Services (ERGA) should therefore be empowered to provide opinions on jurisdiction upon the Commission's request.
Audiovisuaalisten mediapalvelujen eurooppalaisten sääntelyviranomaisten ryhmälle (ERGA) olisi sen vuoksi annettava valtuudet antaa lausuntoja lainkäyttövallasta komission pyynnöstä.
Where the Commission, in applying those cooperation procedures, decides to consult ERGA, it should inform the Contact Committee, including about notifications received from Member States under those cooperation procedures and about ERGA's opinion.
Jos komissio päättää näitä yhteistyömekanismeja soveltaessaan kuulla ERGAa, sen olisi tiedotettava asiasta yhteyskomitealle, mukaan lukien tiedot jäsenvaltioilta mainittujen yhteistyömenettelyjen mukaisesti saaduista ilmoituksista ja ERGAn lausunnosta.
The procedures and conditions for restricting freedom to provide and receive audiovisual media services should be the same for both linear and non-linear services.
Audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamisen ja vastaanottamisen vapauden rajoittamiseen olisi sovellettava samoja menettelyjä ja ehtoja sekä lineaarisissa että ei-lineaarisissa palveluissa.
In accordance with the case-law of the Court of Justice of the European Union (the ‘Court’), it is possible to restrict the freedom to provide services guaranteed under the Treaty for overriding reasons in the general public interest, such as obtaining a high level of consumer protection, provided that such restrictions are justified, proportionate and necessary.
Euroopan unionin tuomioistuimen, jäljempänä ’unionin tuomioistuin’, oikeuskäytännön mukaisesti perussopimuksen nojalla taattua palvelujen tarjoamisen vapautta voidaan rajoittaa yleiseen etuun liittyvistä pakottavista syistä, kuten kuluttajansuojan korkean tason saavuttamiseksi, edellyttäen, että tällaiset rajoitukset ovat perusteltuja, oikeasuhteisia ja tarpeellisia.
Therefore, a Member State should be able to take certain measures to ensure respect for its consumer protection rules which do not fall in the fields coordinated by Directive 2010/13/EU.
Siksi jäsenvaltioiden olisi voitava toteuttaa tiettyjä toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että niiden kuluttajansuojasääntöjä noudatetaan aloilla, joita direktiivin 2010/13/EU mukainen yhteensovittaminen ei koske.
Measures taken by a Member State to enforce its national consumer protection regime, including in relation to gambling advertising, would need to be justified, proportionate to the objective pursued, and necessary as required under the Court's case-law.
Toimenpiteiden, joita jäsenvaltiot toteuttavat pannakseen täytäntöön kansalliset kuluttajansuojajärjestelmänsä, myös uhkapelejä koskevan mainonnan osalta, olisi oltava perusteltuja, tavoitteeseen nähden oikeasuhteisia ja tarpeellisia unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti.
In any event, a receiving Member State must not take any measures which would prevent the re-transmission, in its territory, of television broadcasts coming from another Member State.
Missään tapauksessa vastaanottavat jäsenvaltiot eivät saa toteuttaa toimenpiteitä, joilla estetään toisesta jäsenvaltiosta tulevan televisiolähetyksen edelleenlähetys niiden alueella.
A Member State, when notifying the Commission that a media service provider has established itself in the Member State having jurisdiction in order to circumvent the stricter rules in the fields coordinated by Directive 2010/13/EU, which would be applicable to that provider if it were established in the notifying Member State, should adduce credible and duly substantiated evidence to that effect.
Jos jäsenvaltio ilmoittaa komissiolle jonkin mediapalvelujen tarjoajan sijoittautuneen siihen jäsenvaltioon, jolle lainkäyttövalta kuuluu, kiertääkseen tiukempia sääntöjä, jotka koskevat direktiivillä 2010/13/EU yhteensovitettuja aloja ja joita kyseiseen mediapalvelujen tarjoajaan sovellettaisiin siinä tapauksessa, että se olisi sijoittautunut ilmoituksen antaneeseen jäsenvaltioon, ilmoituksen antaneen jäsenvaltion olisi esitettävä tästä uskottavaa ja asianmukaisesti perusteltua näyttöä.
Such evidence should detail a set of corroborating facts allowing for such circumvention to be reasonably established.
Tällaisessa näytössä olisi esitettävä vahvistavia tosiseikkoja, joiden perusteella sääntöjen kiertäminen voidaan kohtuudella osoittaa.
In its Communication to the European Parliament and to the Council on Better Regulation for Better Results – an EU Agenda, the Commission stressed that, when considering policy solutions, it would consider both regulatory and non-regulatory means, modelled on the Community of practice and the Principles for Better Self- and Co-regulation.
Tiedonannossaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle ”EU-agenda: paremmalla sääntelyllä parempiin tuloksiin” komissio painotti, että politiikkaratkaisuja tarkastellessaan se ottaa huomioon sekä sääntelykeinot että muut keinot käytänneyhteisön sekä itse- ja yhteissääntelyn periaatteiden pohjalta.
A number of codes of conduct set up in the fields coordinated by Directive 2010/13/EU have proved to be well designed, in line with the Principles for Better Self- and Co-regulation.
Useat käytännesäännöt, joita on otettu käyttöön direktiivillä 2010/13/EU yhteensovitetuilla aloilla, ovat osoittautuneet hyvin suunnitelluiksi, itse- ja yhteissääntelyn periaatteiden mukaisesti.
The existence of a legislative backstop was considered an important success factor in promoting compliance with a self- or co-regulatory code.
Lainsäädännöllisen turvaverkon olemassaoloa pidettiin tärkeänä menestystekijänä edistettäessä itse- tai yhteissääntelyyn perustuvien käytännesääntöjen noudattamista.
It is equally important that such codes establish specific targets and objectives allowing for the regular, transparent and independent monitoring and evaluation of the objectives aimed at by the codes of conduct.
Yhtä tärkeää on, että tällaisissa käytännesäännöissä vahvistetaan erityiset päämäärät ja tavoitteet, jotta voidaan seurata ja arvioida säännöllisesti, läpinäkyvästi ja riippumattomasti tavoitteita, joihin käytännesäännöillä pyritään.
The codes of conduct should also provide for effective enforcement.
Käytännesäännöissä olisi myös määrättävä tehokkaasta täytäntöönpanosta.
These principles should be followed by the self- and co-regulatory codes adopted in the fields coordinated by Directive 2010/13/EU.
Itse- ja yhteissääntelyyn perustuvissa käytännesäännöissä, joita hyväksytään direktiivillä 2010/13/EU yhteensovitetuilla aloilla, olisi noudatettava näitä periaatteita.
Experience has shown that both self- and co-regulatory instruments, implemented in accordance with the different legal traditions of the Member States, can play an important role in delivering a high level of consumer protection.
Kokemus on osoittanut, että itse- ja yhteissääntelyvälineillä, jotka toteutetaan jäsenvaltioiden erilaisten oikeusperinteiden mukaisesti, voi olla merkittävä asema toteutettaessa korkeatasoista kuluttajansuojaa.
Measures aimed at achieving general public interest objectives in the emerging audiovisual media services sector are more effective if they are taken with the active support of the service providers themselves.
Toimenpiteet yleistä etua koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi kehittyvien audiovisuaalisten mediapalvelujen alalla ovat tehokkaampia, jos ne toteutetaan palveluntarjoajien oman aktiivisen tuen avulla.
Self-regulation constitutes a type of voluntary initiative which enables economic operators, social partners, non-governmental organisations and associations to adopt common guidelines amongst themselves and for themselves.
Itsesääntely on eräänlainen vapaaehtoinen aloite, jolla taloudellisille toimijoille, työmarkkinaosapuolille ja valtiosta riippumattomille järjestöille ja yhdistyksille annetaan mahdollisuus hyväksyä keskuudessaan itseään koskevia yhteisiä suuntaviivoja.
They are responsible for developing, monitoring and enforcing compliance with those guidelines.
Ne vastaavat näiden suuntaviivojen kehittämisestä, seurannasta ja noudattamisen varmistamisesta.
Member States should, in accordance with their different legal traditions, recognise the role which effective self-regulation can play as a complement to the legislative, judicial and administrative mechanisms in place and its useful contribution to the achievement of the objectives of Directive 2010/13/EU.
Jäsenvaltioiden olisi erilaisten oikeusperinteidensä mukaisesti tunnustettava merkitys, joka tehokkaalla itsesääntelyllä voi olla voimassa olevan lainsäädännön sekä oikeudellisten ja hallinnollisten mekanismien täydentäjänä, sekä sen hyödyllinen vaikutus direktiivin 2010/13/EU tavoitteiden saavuttamiselle.
However, while self-regulation might be a complementary method of implementing certain provisions of Directive 2010/13/EU, it should not constitute a substitute for the obligations of the national legislator.
Vaikka itsesääntely saattaa muodostaa täydentävän menetelmän direktiivin 2010/13/EU tiettyjen säännösten täytäntöön panemiselle, sillä ei saisi korvata kansalliselle lainsäätäjälle kuuluvia velvoitteita.
Co-regulation provides, in its minimal form, a legal link between self-regulation and the national legislator in accordance with the legal traditions of the Member States.
Mahdollisimman vähäisenä pidettävä yhteissääntely tarjoaa itsesääntelyn ja kansallisen lainsäätäjän välisen oikeudellisen yhteyden jäsenvaltioiden oikeusperinteiden mukaisesti.
In co-regulation, the regulatory role is shared between stakeholders and the government or the national regulatory authorities or bodies.
Yhteissääntelyssä sääntelytehtävä jakautuu sidosryhmien ja hallituksen tai kansallisten sääntelyviranomaisten tai -elinten välillä.
The role of the relevant public authorities includes recognition of the co-regulatory scheme, auditing of its processes and funding of the scheme.
Asianomaisten viranomaisten tehtäviin kuuluu yhteissääntelyjärjestelmän tunnustaminen, sen prosessien tarkastaminen sekä järjestelmän rahoitus.
Co-regulation should allow for the possibility of state intervention in the event of its objectives not being met.
Yhteissääntelyssä olisi sallittava valtion puuttuminen asioihin siinä tapauksessa, että sen tavoitteita ei saavuteta.
Without prejudice to the formal obligations of the Member States regarding transposition, Directive 2010/13/EU encourages the use of self- and co-regulation.
Direktiivi 2010/13/EU rohkaisee itse- ja yhteissääntelyn käyttöön, mikä ei kuitenkaan vaikuta jäsenvaltioiden virallisiin velvoitteisiin direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä.
This should neither oblige Member States to set up self- or co-regulation regimes, or both, nor disrupt or jeopardise current co-regulation initiatives which are already in place in Member States and which are functioning effectively.
Sillä ei olisi velvoitettava jäsenvaltioita perustamaan itse- tai yhteissääntelyjärjestelmiä tai molempia eikä keskeytettävä taikka vaarannettava nykyisiä yhteissääntelyaloitteita, jotka ovat jäsenvaltioissa jo käytössä ja jotka toimivat tehokkaasti.
Transparency of media ownership is directly linked to the freedom of expression, a cornerstone of democratic systems.
Medioiden omistajuutta koskeva läpinäkyvyys liittyy suoraan sananvapauteen, joka on demokraattisten järjestelmien kulmakivi.
Information concerning the ownership structure of media service providers, where such ownership results in the control of, or the exercise of a significant influence over, the content of the services provided, allows users to make an informed judgement about such content.
Jos mediapalvelun tarjoajan omistajuus merkitsee sitä, että omistaja voi päättää tarjottujen palvelujen sisällöstä tai vaikuttaa siihen huomattavasti, palveluntarjoajan omistusrakennetta koskevien tietojen avulla käyttäjät voivat tehdä tällaisesta sisällöstä tietoon perustuvan arvion.
Member States should be able to determine whether and to what extent information about the ownership structure of a media service provider should be accessible to users, provided that the essence of the fundamental rights and freedoms concerned is respected and that such measures are necessary and proportionate.
Jäsenvaltioiden olisi voitava määritellä, olisiko tietyn mediapalvelujen tarjoajan omistusrakennetta koskevien tietojen oltava käyttäjien saatavilla ja missä määrin, edellyttäen että asiaan liittyviä perusoikeuksia ja -vapauksia kunnioitetaan keskeisiltä osin ja että toteutettavat toimenpiteet ovat tarpeellisia ja oikeasuhteisia.
Because of the specific nature of audiovisual media services, especially the impact of those services on the way people form opinions, users have a legitimate interest in knowing who is responsible for the content of those services.
Audiovisuaalisten mediapalvelujen erityisluonteen vuoksi ja etenkin siksi, että niillä on vaikutusta ihmisten mielipiteenmuodostukseen, käyttäjillä on oikeutettu intressi tietää, kuka on vastuussa kyseisten palvelujen sisällöstä.
In order to strengthen freedom of expression, and, by extension, to promote media pluralism and avoid conflicts of interest, it is important for Member States to ensure that users have easy and direct access at any time to information about media service providers.
Sananvapauden vahvistamiseksi ja siten myös median moniarvoisuuden edistämiseksi ja eturistiriitojen välttämiseksi on tärkeää, että jäsenvaltiot varmistavat, että käyttäjillä on koko ajan vaivaton ja suora pääsy mediapalvelun tarjoajia koskeviin tietoihin.
It is for each Member State to decide, in particular with respect to the information which may be provided on ownership structure and beneficial owners.
Kunkin jäsenvaltion on päätettävä erityisesti, mitä tietoja voidaan antaa omistusrakenteesta ja todellisista omistajista ja edunsaajista.
In order to ensure coherence and legal certainty for businesses and Member States' authorities, the notion of ‘incitement to violence or hatred’ should, to the appropriate extent, be understood within the meaning of Council Framework Decision 2008/913/JHA.
Jotta voidaan varmistaa johdonmukaisuus ja oikeusvarmuus yrityksille ja jäsenvaltioiden viranomaisille, väkivaltaan tai vihaan yllyttämisen käsite olisi soveltuvin osin ymmärrettävä neuvoston puitepäätöksen 2008/913/YOS mukaisessa merkityksessä.
Considering the evolution of the means by which content is disseminated via electronic communications networks, it is important to protect the general public from incitement to terrorism.
Kun otetaan huomioon, että sisällön jakamistavat sähköisissä viestintäverkoissa kehittyvät, on tärkeää suojella yleisöä terrorismiin yllyttämiseltä.
Directive 2010/13/EU should therefore ensure that audiovisual media services do not contain public provocation to commit a terrorist offence.
Direktiivillä 2010/13/EU olisi sen vuoksi varmistettava, etteivät audiovisuaaliset mediapalvelut sisällä julkista yllytystä terrorismirikokseen.
In order to ensure coherence and legal certainty for businesses and Member States' authorities, the notion of ‘public provocation to commit a terrorist offence’ should be understood within the meaning of Directive (EU) 2017/541 of the European Parliament and of the Council.
Jotta voidaan varmistaa johdonmukaisuus ja oikeusvarmuus yrityksille ja jäsenvaltioiden viranomaisille, käsite ”julkinen yllytys terrorismirikokseen” olisi ymmärrettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/541 mukaisessa merkityksessä.
In order to empower viewers, including parents and minors, to make informed decisions about the content to be watched, it is necessary that media service providers provide sufficient information about content that may impair minors' physical, mental or moral development.
Jotta katsojat, mukaan lukien vanhemmat ja alaikäiset, voisivat tehdä tietoon perustuvia päätöksiä esitettävästä sisällöstä, on tarpeen, että mediapalvelun tarjoajat antavat riittävästi tietoa sisällöstä, joka voi haitata alaikäisten fyysistä, henkistä tai moraalista kehitystä.