natgillin/translations-raw huggingface dataset:
supplementing Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms with regard to regulatory technical standards for methodologies and principles on the valuation of liabilities arising from derivatives
luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU täydentämisestä johdannaisista aiheutuvien velkojen arvostukseen sovellettavia menetelmiä ja periaatteita koskevilla teknisillä sääntelystandardeilla
Having regard to Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms and amending Council Directive 82/891/EEC, and Directives 2001/24/EC, 2002/47/EC, 2004/25/EC, 2005/56/EC, 2007/36/EC, 2011/35/EU, 2012/30/EU and 2013/36/EU, and Regulations (EU) No 1093/2010 and (EU) No 648/2012, of the European Parliament and of the Council [1], and in particular Article 49(5) thereof,
ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivin 82/891/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY, 2011/35/EU, 2012/30/EU ja 2013/36/EU ja asetusten (EU) N:o 1093/2010 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 15 päivänä toukokuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU [1] ja erityisesti sen 49 artiklan 5 kohdan,
Directive 2014/59/EU entrusts resolution authorities with the power to write down and convert liabilities of an institution under resolution.
Direktiivissä 2014/59/EU annetaan kriisinratkaisuviranomaisille valtuudet alaskirjata ja muuntaa kriisinratkaisun kohteena olevan laitoksen velkoja.
Derivative contracts may represent a significant share of the liability structure of certain credit institutions.
Johdannaissopimukset voivat muodostaa merkittävän osan tiettyjen luottolaitosten velkarakenteesta.
However, the valuation of such contracts is a complex process given that their value is linked to the value of underlying instruments, assets or entities, which evolves over time and only crystallises at maturity or upon close-out.
Tällaisten sopimusten arvostus on kuitenkin monitahoinen prosessi, koska niiden arvo kytkeytyy kohde-etuutena olevien instrumenttien, omaisuuserien tai yhteisöjen arvoon, joka muuttuu ajan mittaan ja kiteytyy ainoastaan sopimusten erääntymisen tai sulkemisen yhteydessä.
Past experience illustrates that the complexity of valuing derivative liabilities upon failure of one of the counterparties may make the valuation process time-consuming, involve enormous costs and give rise to litigation.
Kokemus on osoittanut, että johdannaisvelkojen arvostuksen monimutkaisuus yhden vastapuolen maksukyvyttömyystilanteessa voi tehdä arvostuksesta hyvin aikaavievää, aiheuttaa mittavia kustannuksia ja johtaa oikeudenkäynteihin.
Furthermore, practice illustrates that derivative contracts may contain different methodologies to determine the amount due between counterparties upon close-out, some of them leaving the determination of the close-out amount or the close-out date, or both, entirely to the non-defaulting counterparty.
Lisäksi käytäntö on osoittanut, että johdannaissopimukset voivat sisältää erilaisia menetelmiä vastapuolten välisten saatavien määrittämiseksi sopimuksen sulkemisen yhteydessä, ja osa näistä menetelmistä jättää sulkeutumismäärän (close-out amount) tai sopimuksen sulkemispäivän tai kummankin määrittämisen kokonaan sille vastapuolelle, joka ei ole maksukyvytön.
Accordingly, in order to avoid moral hazard and ensure the efficiency of the resolution actions, resolution authorities should adopt and implement appropriate methodologies to value liabilities arising from derivative contracts within a timeframe compatible with the swiftness of the resolution process and based on objective and, where practicable, readily available information.
Niinpä jotta voidaan välttää moraalikato ja varmistaa kriisinratkaisutoimien tehokkuus, kriisinratkaisuviranomaisten olisi hyväksyttävä ja pantava täytäntöön asianmukaiset menetelmät johdannaissopimuksista aiheutuvien velkojen arvostamiseksi kriisinratkaisuprosessin nopeuteen soveltuvassa aikataulussa puolueettoman ja mahdollisuuksien mukaan helposti saatavilla olevan tiedon perusteella.
It is important that the valuation methodology sets out some procedural provisions on communication of close-out decisions by the resolution authority as well as on how to obtain replacement trades from the closed-out counterparties.
On tärkeää, että arvostusmenetelmä sisältää menettelyllisiä määräyksiä siitä, miten kriisinratkaisuviranomainen ilmoittaa sulkemispäätöksistä ja miten korvaavat transaktiot toteutetaan suljettujen sopimusten vastapuolten kanssa.
Derivative contracts subject to a netting agreement give rise to a single close-out amount in the event of a contractual early termination.
Johdannaissopimuksiin, joihin sovelletaan nettoutussopimusta, liittyy yksi ainoa sulkeutumismäärä tapauksissa, joissa sopimus päätetään ennenaikaisesti.
Article 49 of Directive 2014/59/EU provides that the value of such contracts is determined on a net basis in accordance with the terms of the agreement.
Direktiivin 2014/59/EU 49 artiklassa säädetään, että tällaiset sopimukset arvostetaan nettomääräisinä sopimuksen ehtojen mukaisesti.
The resolution authority or independent valuer should therefore respect netting sets defined in the netting arrangements without being able to choose certain contracts and exempt others.
Kriisinratkaisuviranomaisen tai riippumattoman arvioijan olisi sen vuoksi noudatettava nettoutusjärjestelyissä määriteltyjä nettoutusryhmiä ilman mahdollisuutta valita tietyt sopimukset ja vapauttaa muut.
Pursuant to Article 49 of Directive 2014/59/EU, the value of derivative contracts is determined by the resolution authority or independent valuer as part of the valuation process carried out under Article 36 of that Directive.
Direktiivin 2014/59/EU 49 artiklan mukaan kriisinratkaisuviranomainen tai riippumaton arvioija määrittää johdannaissopimusten arvon mainitun direktiivin 36 artiklan mukaisesti suoritettavan arvostuksen yhteydessä.
With respect to derivative liabilities, the valuation process should aim to determine a prompt and ex ante valuation for bail-in purposes, and at the same time allow the resolution authority adequate flexibility for ex post adjustment of claim amounts.
Johdannaisvelkojen osalta arvostuksessa tulisi pyrkiä nopeaan ennalta tehtävään arvostukseen velkakirjojen alaskirjausta varten ja samalla jättää kriisinratkaisuviranomaiselle riittävä joustavuus saatavien määrien korjaamiseksi jälkikäteen.
The assessment of whether to bail-in or to exclude derivative liabilities from the scope of bail-in pursuant to Article 44(3) of Directive 2014/59/EU should be made prior to the decision to close out as part of the valuation process under Article 36 of that Directive.
Arviointi siitä, sisällytetäänkö johdannaisvelat velkakirjojen alaskirjaukseen vai rajataanko ne sen ulkopuolelle direktiivin 2014/59/EU 44 artiklan 3 kohdan mukaisesti, olisi tehtävä ennen sulkemispäätöstä osana mainitun direktiivin 36 artiklan mukaista arvostusta.
The valuation of derivative liabilities should enable resolution authorities to assess, prior to taking a decision to close out, the potential amount by which those liabilities might be bailed in following the close-out, as well as the potential destruction in value which might arise as a result of the close-out.
Johdannaisvelkojen arvostuksen avulla kriisinratkaisuviranomaisten pitäisi pystyä arvioimaan ennen sulkemispäätöksen tekemistä mahdollinen määrä, jolla nämä velat voitaisiin alaskirjata johdannaisten sulkemisen jälkeen, sekä potentiaalinen arvon tuhoutuminen, joka sulkemisesta voisi seurata.
The close-out of derivative contracts may crystallise additional losses that are not reflected in the going-concern valuation, stemming for example from actual replacement costs incurred by the counterparty that would increase the close-out costs owed by the institution under resolution, or from costs incurred by the institution under resolution in re-establishing trades on exposures subject to open market risk resulting from the close-out.
Johdannaissopimusten sulkeminen voi tuoda esiin lisätappioita, jotka eivät ole käyneet ilmi toimintojen jatkuvuuden periaatteella tehdystä arvostuksesta.
If the losses incurred or expected to be incurred from the close-out of derivatives exceed the share of the corresponding liabilities that would be effectively available for bail-in, the excess loss may increase the burden of bail-in for other creditors of the institution under resolution.
Tällaiset lisätappiot voivat johtua esimerkiksi vastapuolelle aiheutuneista tosiasiallisista jälleenhankintakustannuksista, jotka lisäisivät kriisinratkaisun kohteena olevalta laitokselta veloitettavia sopimusten sulkemiskustannuksia, tai kustannuksista, jotka aiheutuvat kriisinratkaisun kohteena olevalle laitokselle sellaisiin vastuisiin liittyvistä korvaavista transaktioista, joihin sopimusten sulkemisen seurauksena kohdistuu avoin markkinariski.
In such cases, the amount of losses that would be borne by liabilities not arising from derivative contracts in a bail-in would be higher than without the close-out and bail-in of derivative contracts, and therefore the resolution authority may consider exempting derivative contracts from bail-in in accordance with Article 44(3)(d) of Directive 2014/59/EU and with the Commission Delegated Regulation (EU) 2016/860 [2] adopted under Article 44(11) of that Directive.
Jos johdannaisten sulkemisesta aiheutuvat tai ennakoidut tappiot ylittävät vastaavien velkojen osuuden, joka olisi tosiasiallisesti käytettävissä velkakirjojen alaskirjausta varten, ylimenevä osa tappioista voi lisätä taakkaa, joka kohdistuu kriisinratkaisun kohteena olevan laitoksen muihin velkojiin velkakirjojen alaskirjauksen vuoksi.
Any exercise of the bail-in power in relation to such liabilities should be subject to the exemptions set out in Article 44(2) of Directive 2014/59/EU and to the discretionary exemptions laid down in Article 44(3) of that Directive as specified in the Delegated Regulation (EU) 2016/860.
Tällaisissa tapauksissa niiden tappioiden määrä, jotka velkakirjojen alaskirjauksessa katettaisiin muilla kuin johdannaissopimuksista johtuvilla veloilla, olisi suurempi kuin ilman johdannaissopimusten sulkemista ja alaskirjausta, minkä vuoksi kriisinratkaisuviranomainen voi harkita johdannaissopimusten rajaamista velkakirjojen alaskirjauksen ulkopuolelle direktiivin 2014/59/EU 44 artiklan 3 kohdan d alakohdan ja mainitun direktiivin 44 artiklan 11 kohdan nojalla hyväksytyn komission delegoidun asetuksen (EU) 2016/860 [2] mukaisesti.
Since there is a need for consistent interpretation of paragraphs (3) and (4) of Article 49 of Directive 2014/59/EU, methodologies and principles for the valuation of derivatives carried out by independent valuers and resolution authorities should be specified.
Kun velkakirjojen alaskirjausvaltuuksia käytetään tällaisiin velkoihin, olisi sovellettava direktiivin 2014/59/EU 44 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja poikkeuksia ja mainitun direktiivin 44 artiklan 3 kohdassa vahvistettuja ja delegoidussa asetuksessa (EU) 2016/860 täsmennettyjä harkinnanvaraisia poikkeuksia.
A valuation methodology relying on actual or hypothetical replacement costs for the closed out liabilities would achieve outcomes similar to predominant market practice and would be consistent with the principles governing the valuation required under Article 74 of Directive 2014/59/EU, which is aimed at establishing whether shareholders and creditors would have received better treatment if the institution under resolution had entered into normal insolvency proceedings (the ‘no-creditor-worse-off’ principle).
Koska direktiivin 2014/59/EU 49 artiklan 3 ja 4 kohtaa on tarpeen tulkita johdonmukaisesti, riippumattomien arvioijien ja kriisinratkaisuviranomaisten suorittamalle johdannaissopimusten arvostukselle olisi määriteltävä menetelmät ja periaatteet.
In applying the valuation methodology, the resolution authority should be able to rely on various sources of data, including data sources provided by the institution under resolution, counterparties or third parties.
Suljettujen johdannaispositioiden todelliseen tai hypoteettiseen jälleenhankinta-arvoon perustuva arvostusmenetelmä vastaisi tuloksiltaan vallitsevaa markkinakäytäntöä ja direktiivin 2014/59/EU 74 artiklan mukaiseen arvostukseen sovellettavia periaatteita, joiden mukaan on määritettävä, olisiko osakkeenomistajia ja velkojia kohdeltu paremmin, jos kriisinratkaisun kohteena oleva laitos olisi asetettu tavanomaiseen maksukyvyttömyysmenettelyyn (periaate, jonka mukaan velkojat eivät saa jäädä huonompaan asemaan kuin maksukyvyttömyysmenettelyssä).
It is nevertheless appropriate to set out principles on the types of data that have to be taken into consideration in the course of the valuation in order to ensure an objective determination of value.
Arvostusmenetelmää soveltaessaan kriisinratkaisuviranomaisen olisi voitava nojautua erilaisiin tietolähteisiin, muun muassa kriisinratkaisun kohteena olevalta laitokselta, vastapuolilta tai kolmansilta osapuolilta saataviin tietoihin.
Counterparties of derivative contracts closed out by resolution authorities may choose to conclude one or more replacement trades to replace their exposure upon close-out.
On kuitenkin aiheellista vahvistaa periaatteet sille, minkätyyppiset tiedot arvostuksessa on otettava huomioon, jotta voidaan varmistaa puolueeton arvonmääritys.
Such replacement trades should constitute a privileged data source for the valuation as long as they are concluded on commercially reasonable terms as at the close-out date or as soon as reasonably practicable thereafter.
Kriisinratkaisuviranomaisten sulkemien johdannaissopimusten vastapuolet voivat päättää toteuttaa yhden tai useamman korvaavan transaktion korvatakseen vastuunsa sopimusten sulkemisen yhteydessä.
Resolution authorities should therefore, when communicating the close-out decision, give counterparties the possibility to provide evidence of commercially reasonable replacement trades within a deadline consistent with the expected reference point in time for the valuation.
Tällaisia korvaavia transaktioita olisi käytettävä ensisijaisena tietolähteenä arvostuksessa, kunhan ne toteutetaan kaupallisesti kohtuullisin ehdoin sopimuksen sulkemispäivänä tai niin pian sen jälkeen, kuin on kohtuudella mahdollista.
Where counterparties have provided such evidence within the deadline, the valuer should determine the close-out amount at the prices of those replacement trades.
Siksi kriisinratkaisuviranomaisten olisi sulkemispäätöksestä ilmoittaessaan annettava vastapuolille mahdollisuus esittää näyttö kaupallisesti kohtuullisin ehdoin toteutetuista korvaavista transaktioista määräajassa, joka sopii yhteen arvostukselle ennakoidun viiteajankohdan kanssa.
If counterparties have not provided evidence of commercially reasonable replacement trades within the deadline, resolution authorities should be able to carry out their valuation on the basis of available market information, such as mid-prices and bid-offer spreads in order to assess hypothetical replacement costs, i.e. the loss or costs that would have been incurred as a result of re-establishing a hedge or a related trading position on a net risk exposure basis.
Jos vastapuolet ovat esittäneet tällaisen näytön määräajassa, arvioijan olisi määritettävä sulkeutumismäärä kyseisten korvaavien transaktioiden hintaiseksi.
Derivative products and markets are very heterogeneous and it is not possible to identify a single market practice for entering into replacement trades.
Jos vastapuolet eivät ole esittäneet näyttöä kaupallisesti kohtuullisin ehdoin toteutetuista korvaavista transaktioista määräajassa, kriisinratkaisuviranomaisten olisi voitava suorittaa arvostus saatavilla olevien markkinatietojen, kuten keskikurssin ja osto- ja myyntitarjousten erojen, perusteella arvioidakseen hypoteettiset jälleenhankinta-arvot eli ne tappiot tai kustannukset, jotka olisivat aiheutuneet suojauksen tai muun kaupankäyntiposition palauttamisesta nettoriskilähtöisesti.
Therefore, the notion of ‘commercially reasonable replacement trades’ has to be broadly defined in order to enable the valuer to conduct the required assessment in all market contexts.
Johdannaistuotteet ja -markkinat ovat hyvin heterogeenisiä eikä korvaaville transaktioille ole mahdollista yksilöidä jotain tiettyä markkinakäytäntöä.
That notion should thus be understood as a replacement trade entered into on a netted risk exposure basis, on terms consistent with common market practice and making reasonable efforts in order to obtain best value for money.
Näin ollen kaupallisesti kohtuullisin ehdoin toteutettujen korvaavien transaktioiden käsitteen olisi oltava laajasti määritelty, jotta arvioija voisi suorittaa tarvittavan arvioinnin kaikissa markkinaympäristöissä.
In particular, the valuer could consider, among other elements, the number of dealers approached by the counterparty, the number of firm quotes obtained, and whether the quote offering the best price has been chosen.
Tämä käsite on näin ollen ymmärrettävä siten, että korvaava transaktio toteutetaan nettoriskilähtöisesti yleisen markkinakäytännön mukaisin ehdoin pyrkien kohtuullisin tavoin saamaan paras vastine rahalle.
The resolution authority should also be able to specify in the close-out notice the criteria that it will apply in its assessment.
Erityisesti arvioija voisi muiden seikkojen ohella ottaa huomioon, kuinka moneen välittäjään vastapuoli on ollut yhteydessä, kuinka monta sitovaa hintatarjousta on saatu ja onko valituksi tullut hinnaltaan paras tarjous.
Union legislation adopted in recent years has, in line with international standards, sought to increase transparency and risk mitigation in the market for derivative contracts by providing for mandatory clearing through central counterparties (‘CCP’) for standardised over-the-counter (‘OTC’) derivatives, valuation and margining requirements for CCP-cleared derivatives and for a wide range of OTC derivatives and mandatory reporting to trade depositories for all OTC derivatives.
Kriisinratkaisuviranomaisen olisi myös voitava täsmentää johdannaisten sulkemisesta tekemässään ilmoituksessa perusteet, joita se soveltaa arvioinnissaan.
In the event that a CCP clearing member is placed under resolution, and the resolution authority closed-out derivative contracts prior to a bail-in, that clearing member would qualify as a defaulting clearing member with regard to the CCP in relation to the particular netting set(s).
Viime vuosina annetussa unionin lainsäädännössä on kansainvälisten normien mukaisesti pyritty lisäämään avoimuutta ja riskien lieventämistä johdannaissopimusten markkinoilla säätämällä keskusvastapuolten kautta tapahtuvasta pakollisesta vakioitujen OTC-johdannaisten määrittämisestä, arvostus- ja vakuusvaatimuksista keskusvastapuolten määrittämille johdannaisille ja monille erilaisille OTC-johdannaisille sekä kaikkien OTC-johdannaisten pakollisesta raportoinnista kauppatietorekistereihin.
The internal procedures and mechanisms governing the default of a clearing member (‘CCP default procedures’) implemented by CCPs in light of the requirements of Regulation (EU) No 648/2012 of the European Parliament and of the Council [3], offer a reliable basis to determine the value of the derivative liability arising across the netting set from the close-out, also in the context of bail-in in a resolution process.
Jos keskusvastapuolen määritysosapuoli on asetettu kriisinratkaisuun ja kriisinratkaisuviranomainen sulkee johdannaissopimuksia ennen velkakirjojen alaskirjausta, kyseinen määritysosapuoli voidaan katsoa keskusvastapuolelle maksukyvyttömäksi määritysosapuoleksi suhteessa kyseessä oleviin nettoutusryhmiin.
Conducting CCP default procedures may take several days or more following the trigger event.
Sisäiset menettelyt ja mekanismit, joita keskusvastapuolet soveltavat määritysosapuolen maksukyvyttömyyteen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 [3] vaatimusten mukaisesti, jäljempänä ’keskusvastapuolen soveltamat maksukyvyttömyysmenettelyt’, tarjoavat luotettavan pohjan määrittää johdannaisten sulkemisesta nettoutusryhmässä aiheutuvan johdannaisvelan arvo, myös velkakirjojen alaskirjauksen yhteydessä kriisinratkaisuprosessissa.
For the particular case of resolution, waiting for the completion of default procedures over a very long period in order to set the value of derivatives could undermine the resolution timeline and objectives and could result in unnecessary disruption in financial markets.
Keskusvastapuolen soveltamien maksukyvyttömyysmenettelyjen toteuttaminen voi kestää päiviä tai vielä kauemmin laukaisevan tapahtuman jälkeen.
It is therefore necessary for the resolution authority to agree with the CCP and the CCP's competent authority on a deadline by which the early termination amount has to be determined, taking into account both the constraints of the CCP and those of the resolution authority.
Jos kyseessä on kriisinratkaisu, maksukyvyttömyysmenettelyjen päätökseen saattamisen odottaminen hyvin pitkällä ajanjaksolla johdannaisten arvon määrittämiseksi saattaa vaarantaa kriisinratkaisun aikataulun ja tavoitteet sekä johtaa tarpeettomiin häiriöihin rahoitusmarkkinoilla.
The early termination amount determined by the CCP in line with its default management procedures within the agreed deadline should be endorsed by the valuer.
Sen vuoksi on tarpeen, että kriisinratkaisuviranomainen sopii keskusvastapuolen ja keskusvastapuolen toimivaltaisen viranomaisen kanssa määräajasta, johon mennessä aikaistetun päättämisen vuoksi maksettava määrä (early termination amount) on määritettävä, ottaen huomioon sekä keskusvastapuoleen että kriisinratkaisuviranomaiseen kohdistuvat rajoitteet.
Where the CCP fails to determine the early termination amount within the agreed deadline or does not apply its default procedures, the resolution authority should have the possibility to rely on its own estimates to determine the early termination amount.
Aikaistetun päättämisen vuoksi maksettavalle määrälle, jonka keskusvastapuoli määrittää soveltamiensa maksukyvyttömyysmenettelyjen mukaisesti sovitussa määräajassa, olisi saatava arvioijan hyväksyntä.
The resolution authority should also be able to apply a provisional determination based on its own estimates where such action is justified by the urgency of the resolution process and provided it updates its valuation upon completion of the CCP default procedure at the expiry of the deadline.
Jos keskusvastapuoli ei määritä aikaistetun päättämisen vuoksi maksettavaa määrää määräajassa tai sovella maksukyvyttömyysmenettelyjään, kriisinratkaisuviranomaisen olisi voitava tukeutua omiin estimaatteihinsa aikaistetun päättämisen vuoksi maksettavan määrän määrittämiseksi.
The resolution authority should be able to consider information provided by the CCP after the deadline in the ex post definitive valuation, if available at that time, and in any event when performing the valuation of difference in treatment pursuant to Article 74 of Directive 2014/59/EU.
Kriisinratkaisuviranomaisen olisi myös voitava soveltaa omiin estimaatteihinsa perustuvaa tilapäistä arvonmääritystä, jos tämä on perusteltua kriisinratkaisuprosessin kiireellisyyden vuoksi ja edellyttäen, että se päivittää arvostuksensa keskusvastapuolen soveltamien maksukyvyttömyysmenettelyjen jälkeen määräajan päättyessä.
This Regulation should be without prejudice to the default management procedures run by CCPs in accordance with Regulation (EU) No 648/2012.
Kriisinratkaisuviranomaisen olisi voitava ottaa huomioon keskusvastapuolen määräajan jälkeen toimittamat tiedot jälkikäteen suoritettavassa lopullisessa arvostuksessa, jos ne ovat siihen mennessä saatavilla, ja joka tapauksessa tehdessään kohtelun erilaisuuden arvostuksen direktiivin 2014/59/EU 74 artiklan mukaisesti.