natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The terms used in the Section 55(2) of the Finance Act are defined in Section 55(1).
Finanssilain 55 §:n 2 momentissa käytetyn käsitteen ’matkustaja’ määritelmässä jätetään selväsanaisesti sen soveltamisalan ulkopuolelle ’vaihto- tai kauttakulkumatkustaja’, mikä tarkoittaa, että ’vaihto- tai kauttakulkumatkustajan’ lähtö ei ole sellainen ’matkustajan lähtö’, josta lentoyhtiöiltä kannetaan lentomatkavero.
The definition of the term ‘passenger’ found in Section 55(2) of the Finance Act explicitly excludes ‘a transit or a transfer passenger’, meaning that the departure of ‘transit or transfer passenger’ does not constitute a ‘departure of a passenger’ for which airlines are liable to pay ATT.
Käsitteellä ’kauttakulkumatkustaja’ tarkoitetaan määritelmän mukaan matkustajaa, joka matkustaa matkan aikana lentoasemalle laskeutuvalla ilma-aluksella ja joka jatkaa matkaansa tällä ilma-aluksella.
A ‘transit passenger’ is defined as ‘a passenger who is on board an aircraft which lands at an airport in the course of its journey and who continues his or her journey on that aircraft’.
Käsitteellä ’vaihtomatkustaja’ tarkoitetaan matkustajaa, joka saapuu lennolla tietylle lentoasemalle ja jatkaa matkaansa samalta lentoasemalta toisella lennolla jollekin muulle kuin lähtölentoasemalle, kun molemmat lennot sisältyvät yhteen ja samaan varaukseen ja lennon arvioidun saapumisajan kyseiselle lentoasemalle ja arvioidun lähtemisajan tältä lentoasemalta väliin jäävä aika on enintään kuusi tuntia.
Furthermore, a ‘transfer passenger’ means ‘a passenger who arrives on a flight to an airport and who departs from the airport on a further flight, other than to the airport where the passenger's journey originated, where both flights are part of a single booking and where the length of time between the scheduled time of arrival of the flight to the airport and the scheduled time of departure of the flight from that airport is not more than 6 hours’.
Käsitteellä ’lentoasema’ tarkoitetaan lennonvarmistuksesta ja ilmaliikenteestä annetussa Air Navigation and Transport (Amendment) Act 1998 -laissa määriteltyä lentoasemaa, mutta määritelmä ei kata lentoasemia, joilta lähtevien matkustajien määrä on edellisenä kalenterivuonna ollut alle 10000.
Finally, ‘airport’ means an airport within the meaning of the Air Navigation and Transport (Amendment) Act 1998, but does not include an airport from which the number of departures of passengers in the previous calendar year was less than 10000.
Kun lentomatkavero otettiin käyttöön, finanssilain 55 §:n 2 momentin b alamomentissa säädettiin, että lentomatkavero veloitetaan, kannetaan ja maksetaan lähtöpaikan ja määräpaikan välisen lennon pituuden perusteella siten, että vero on i) 2 euroa, jos lennon määräasema sijaitsee enintään 300 kilometrin päässä Dublinin lentoasemalta ja ii) 10 euroa muissa tapauksissa.
When the ATT was introduced, Section 55(2)(b) of the Finance Act provided that ‘Air travel tax shall be charged, levied and paid by reference to the distance between the place of departure of the flight and the place where the flight ends, at the rate of: (i) EUR 2 in the case of a flight from an airport to a destination located not more than 300 kilometres from Dublin Airport, (ii) EUR 10 in any other case’.
Komission tutkittua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 sekä palvelujen tarjoamisen vapautta koskevan SEUT-sopimuksen 56 artiklan mahdollisen rikkomisen verokantoja muutettiin 1 päivästä maaliskuuta 2011 siten, että samaa 3 euron veroa sovellettiin kyseistä päivästä alkaen kaikkiin lähtöihin riippumatta määräpaikan ja Dublinin lentoaseman välisestä etäisyydestä.
Following an investigation by the Commission regarding a possible infringement of Regulation (EC) No 1008/2008 of the European Parliament and of the Council and Article 56 TFEU on the freedom to provide services, the rates were changed with effect from 1 March 2011 so that a single tax rate of EUR 3 was applicable to all departures from that date onwards, regardless of the distance from Dublin Airport.
Lentomatkavero poistettiin käytöstä 1 päivästä huhtikuuta 2014 lukien.
The ATT was abolished with effect from 1 April 2014.
Lentomatkaveron toiminta
Functioning of the ATT
Irlanti selvitti 18 päivänä tammikuuta 2017 päivätyssä kirjeessään, että määrittäessään maksettavan veron määrää lentoyhtiön oli Irlannin veroviranomaisen (Office of the Revenue Commissioners) 30 päivänä maaliskuuta 2009 antamien ohjeiden perusteella (ks. johdanto-osan 84 kappale) pidettävä useita osuuksia käsittävää matkaa yhtenä kokonaisuutena.
In its letter dated 18 January 2017, Ireland explained that to determine the tax rate payable, as provided in the guidance issued by the Office of the Revenue Commissioners (‘Revenue Commissioners’) on 30 March 2009 (see recital 84), the airline should, in the case of journeys consisting of several legs, look at the journey as a whole.
Irlanti mainitsi esimerkkinä kaksi osuutta käsittävän lennon, jonka ensimmäinen osuus on Dublin–Shannon ja toinen Shannon–New York.
Ireland gave an example of a flight with two legs, the first leg being Dublin-Shannon, and the second leg being Shannon-New York.
Shannon sijaitsee alle 300 kilometrin etäisyydellä Dublinin lentoasemalta, kun taas New Yorkin ja Dublinin lentoaseman välinen etäisyys on yli 300 kilometriä.
Shannon is within 300 km of Dublin Airport, while New York is more than 300 km from Dublin Airport.
Lopullinen määräpaikka (New York) sijaitsee yli 300 kilometrin päässä Dublinin lentoasemalta.
The final destination (New York) is more than 300 km from Dublin airport.
Koska matkaa oli tarkasteltava yhtenä kokonaisuutena (eli matkana Dublinista New Yorkiin), Irlanti katsoi, että kyseisestä lennosta kannettava lentomatkavero oli suuruudeltaan 10 euroa.
Thus, according to Ireland, as it is necessary to look at the journey as a whole (meaning Dublin to New York), the flight is subject to ATT at the rate of EUR 10.
Lähtö Shannonista voitiin jättää huomioimatta, koska kyseisestä lennosta ei kannettaisi (lisää) lentomatkaveroa, mikäli matkustaja täyttäisi finanssilain 55 §:n 1 momentissa tarkoitetun vaihtomatkustajan tai kauttakulkumatkustajan määritelmän Shannonin lentoasemalla.
The departure from Shannon could be ignored, in the sense that no (additional) ATT is due, provided that the passenger meets the definition of ‘transfer passenger’ or ‘transit passenger’ at Shannon Airport in accordance with Section 55(1) of the Finance Act.
Näin ollen lentoyhtiön oli tarkasteltava kokonaismatkaa ja valittava verokanta lopullisen määräpaikan perusteella.
Therefore, the airline was to look at the overall journey and apply the relevant rate which was appropriate to the final destination.
Myös Aer Lingus, joka kantoi vuosina 2009–2014 lentomatkaveroa Irlannin veroviranomaisen ohjeiden mukaisesti, totesi menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen toimittamissaan huomautuksissa, ettei lentomatkaveroa sovellettu yhden matkan eri osuuksiin.
Also Air Lingus, which collected the ATT during the period 2009-2014 in accordance with the guidance issued by the Revenue Commissioners, in its comments on the Opening Decision, confirmed that the ATT did not apply to particular segments of a journey.
Verotettavana tapahtumana oli nimittäin Irlannista alkanut matka ja kannettavan veron määrä riippui lippuun merkitystä lopullisesta määräpaikasta riippumatta siitä, lensikö matkustaja yhdellä vai useammalla lennolla päästäkseen lopulliseen kohteeseen.
Instead the taxable event was a journey that started in Ireland and the tax due depended on the final destination stated on the ticket, regardless of whether the passenger took one or more flights to get to the ultimate destination.
Irlanti totesi 30 päivästä maaliskuuta 2009 ensimmäiseen päivään maaliskuuta 2011 sovelletusta lentomatkaverokannasta, että alhaisinta 2 euron maksua matkustajaa kohti sovellettiin vain silloin, kun kokonaismatkan lopullinen määräpaikka sijaitsi enintään 300 kilometrin päässä Dublinin lentoasemasta, matkaan sisältyvien lentojen määrästä riippumatta, kun taas korkeampaa verokantaa sovellettiin ”kaikissa muissa tapauksissa”.
As regards the rate of the ATT, during the period from 30 March 2009 to 1 March 2011, Ireland stated that the lower rate of EUR 2 per passenger applied only where the final destination of the overall journey, irrespective of the number of flights in the journey, was within 300 km of Dublin airport, while the higher rate applied ‘in any other case’.
Irlannin mukaan alhaisempi verokanta (2 euroa) muodosti poikkeuksen yleisestä säännöstä.
According to Ireland, the lower rate (EUR 2) was an exception to the general rule.
Taulukossa 1 esitetään Irlannin toimittamat tiedot lentomatkaveron soveltamisesta ennen kuin vuonna 2011 kaikille veronalaisille lähdöille otettiin käyttöön yhtenäinen lentomatkaverokanta.
Table 1, information provided by Ireland, illustrates how the ATT was applied, before and after the introduction of a single ATT rate for all taxable departures in 2011.
Taulukko 1
Table 1
Esimerkkejä matkoista ja kannetuista veroista ennen lentomatkaverokannan muuttamista vuonna 2011
Examples of journeys and the tax payable before and after the change of the ATT rate in 2011
Ajanjakso
Period
Lähdöt
Departs
Välilasku
Stopover
Kohde
Destination
Kannettu vero (euroa)
Tax payable (EUR)
30.3.2009–1.3.2011
to 1.3.11
2.3.2011–31.3.2014
2.3.11 to 31.3.14
0(26) Irlannin mukaan taulukossa 1 esitetyt esimerkit voidaan selittää seuraavasti:
None
Lopullisena määräpaikkana New York (joka sijaitsee yli 300 kilometrin päässä Dublinin lentoasemalta), joten lennosta kannettava vero oli 10 euroa.
to 31.3.14
Lopullisena määräpaikkana New York (joka sijaitsee yli 300 kilometrin päässä Dublinin lentoasemalta), joten lennosta kannettava vero oli 10 euroa.
Nil
Kuten esimerkissä c, mutta ajanjaksolla sovellettiin yhteistä verokantaa, joka oli 3 euroa.
According to Ireland, the examples set out in Table 1 can be explained as follows:
Lopullisena määräpaikkana Cardiff (joka sijaitsee alle 300 kilometrin päässä Dublinin lentoasemalta), joten lennosta kannettava vero oli 2 euroa.
The final destination is New York (over 300 km from Dublin airport), so the flight is subject to the EUR 10 rate of ATT.
Lähtö Corkista välilaskun jälkeen oli vapautettu lentomatkaverosta, koska matkustaja oli Corkin lentoasemalla vaihto- tai kauttakulkumatkustajana.
The departure from the stopover in Shannon is exempt from ATT, as the passenger is a transit or transfer passenger at Shannon airport;
Kuten esimerkissä e, mutta ajanjaksolla sovellettiin yhteistä verokantaa, joka oli 3 euroa.
As (a), except that the single rate of EUR 3 applies during this period;
Määränpäänä Cardiff (joka sijaitsee alle 300 kilometrin päässä Dublinin lentoasemalta), joten lennosta kannettava vero oli 2 euroa.
The final destination is New York (over 300 km from Dublin airport), so the flight is subject to the EUR 10 rate of ATT;
Kuten esimerkissä g, mutta ajanjaksolla sovellettiin yhteistä veroa, joka oli 3 euroa.
As (c), except that the single rate of EUR 3 applies during this period;
Matkasta ei kannettu lentomatkaveroa.
The final destination is Cardiff (under 300 km from Dublin airport), so the flight is subject to the EUR 2 rate of ATT.
Lähtölentoasema (New York) ei sijaitse Irlannissa ja välilaskun jälkeinen lähtö Shannonista oli vapautettu verosta, koska matkustaja oli kyseisellä lentoasemalla vaihto- tai kauttakulkumatkustajana.
The departure from the stopover in Cork is exempt from ATT, as the passenger is a transit or transfer passenger at Cork airport;
Tätä järjestelmää sovellettiin sekä ennen vuonna 2011 tehtyä verokannan muutosta että sen jälkeen.
As (e), except that the single rate of EUR 3 applies during this period;
Lähtölentoasema ei sijaitse Irlannissa.
The destination is Cardiff (under 300 km from Dublin airport), so the flight is subject to the EUR 2 rate of ATT;
Nämä esimerkit eivät kata tilannetta, jossa matka alkaa ja päättyy Irlannin ulkopuolella mutta käsittää välilaskun Irlantiin, kuten Dublinin lentoasemalla välilaskun tekevä lento Lontoosta New Yorkiin.
As (g), except that the single rate of EUR 3 applies during this period;
Irlannin toimittamien selvitysten perusteella on kuitenkin kiistatonta, ettei tällaisesta matkasta kannettaisi lentomatkaveroa.
ATT is not payable on this journey.
Lentomatkaveroa ei sovellettaisi lähtöön Lontoosta, koska Lontoon lentoasemat eivät täytä finanssilain 55 §:n 1 momentissa annettua lentoaseman määritelmää, sillä ne sijaitsevat Irlannin ulkopuolella, eikä lähdöstä Dublinin lentoasemalta kannettaisi veroa matkustajilta, jotka voidaan katsoa vaihto- tai kauttakulkumatkustajiksi.
The departure airport (New York) is not in Ireland and the departure from the stopover in Shannon is exempt, as the passenger is a transit or transfer passenger at that airport.
Irlannin toimittamien tietojen mukaan lentomatkavero otettiin käyttöön maailmanlaajuiseen talous- ja finanssikriisiin liittyneiden rahoitusongelmien lievittämiseksi ja valtion tulojen lisäämiseksi.
This position applied before and after the amendment of the rates in 2011;
Irlanti ei maininnut muita, esimerkiksi ympäristönsuojeluun liittyviä tavoitteita.
The departure airport is not in Ireland.
Vuoden 2011 päätös
Those examples do not include the situation of a journey that starts and ends outside Ireland but involves a stopover in Ireland, for instance London-New York with a stopover at Dublin Airport.
Kuten johdanto-osan 6 kappaleessa todettiin, vuoden 2011 päätös annettiin 21 päivänä heinäkuuta 2009 alkaneen alustavan tutkintavaiheen päätteeksi.
However, from all the explanations provided by Ireland, there is no doubt that no ATT would be due for such a journey.
Arvioidakseen, oliko vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen lentomatkaverosta valikoiva toimenpide, komissio määritti ensin vertailukohtana pidettävän viitejärjestelmän.
Indeed, the departure from London would not be subject to ATT, as London airports are not airports as defined in the Section 55(1) of the Finance Act given that they are outside Ireland, and the departure from Dublin would not taxed to the extent that the passenger qualifies as a transfer or transit passenger.
Komissio katsoi, että lentomatkaverojärjestelmän tavoitteena ja sen rakenteen perustana oli kantaa Irlannissa sijaitsevilta lentoasemilta lähtevistä matkustajista veroa valtion tulojen lisäämiseksi.
According to information provided by Ireland, the ATT was introduced as a response to financial challenges in the wake of the global financial and economic crisis in order to raise revenues.
Komissio päätteli Irlannin toimittamien tietojen perusteella, että useita osuuksia käsittävän matkan ensimmäinen osuus vapautettiin aina lentomatkaverosta.
Ireland mentioned no other objective such as environmental protection.
Irlanti toimitti lisäksi esimerkkejä lentomatkaverokantojen soveltamisesta matkoihin, jotka suuntautuivat NewYorkista Dubliniin ja Dublinista New Yorkiin ja joihin sisältyi tai ei sisältynyt välilasku Shannoniin.
The 2011 Decision
Viitejärjestelmänä oli siten pidettävä veroa, joka kannetaan kaikista matkustajien lähdöistä ilma-aluksella Irlannissa sijaitsevilta lentoasemilta.
As indicated in recital 6, the 2011 Decision was adopted at the end of a preliminary investigation stage that had commenced on 21 July 2009.
Komissio katsoi myös, että vaihto- ja kauttakulkumatkustajat olivat Irlannissa sijaitsevilta lentoasemilta lähteviä matkustajia, ja siksi he näyttivät kuuluvan kyseisen viitejärjestelmän soveltamisalaan.
In order to assess whether the non-application of the ATT to transit and transfer passengers was selective, the Commission first identified the relevant tax system of reference.
Näin ollen vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen verosta poikkesi kyseisen yleisen verojärjestelmän tavanomaisesta soveltamisesta.
The Commission considered that the objective and structure of the ATT system was to tax passengers departing from an airport located in Ireland in order to raise revenue for the State budget.
Seuraavaksi komissio tutki, voitiinko vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttamista lentomatkaverosta perustella kyseisen jäsenvaltion verojärjestelmän luonteella ja yleisillä periaatteilla.
The Commission had understood from the information provided by Ireland that the first leg of a journey comprising several legs was always exempted from the ATT.
Komissio totesi, että lentomatkaveron oli tarkoitus olla lopulliseen määräpaikkaan pääsemiseksi valitun reitin kannalta neutraali riippumatta siitä, sisältyikö reittiin välilaskua vai ei, ja sen tavoitteena oli kaksinkertaisen verotuksen välttäminen.
Ireland also provided the examples of journeys from New York to Dublin and from Dublin to New York with and without a stopover in Shannon and applicable ATT rates.
Vuoden 2011 päätöksessä katsottiin, että mikäli lentomatkaveroa oli sovellettu vaihto- ja kauttakulkumatkustajiin, lentoyhtiö olisi joutunut maksamaan kyseisen veron kahteen kertaan välilaskun sisältävistä matkoista.
Thus, the reference system was understood as a tax that is charged in respect of every departure of a passenger on an aircraft from an airport in Ireland.
Näin ollen todettiin, että vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen lentomatkaverosta siten, että kaikkia matkustajia verotettiin valitusta reitistä riippumatta samalla tavalla, sopi verojärjestelmän luonteeseen ja logiikkaan.
The Commission also considered that transfer and transit passengers were passengers departing from an Irish airport and thus would appear to be part of that reference system.
Komissio päätteli edellä esitetyistä seikoista, että vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen lentomatkaverosta perustui määritetyn verojärjestelmän luonteeseen ja logiikkaan.
Hence the exclusion of transfer and transit passengers departed from the normal application of that general tax framework.
Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-512/11 antama tuomio
The Commission then examined whether the exclusion of transfer and transit passengers from the ATT was justified by the nature or the general principles of the tax system in the Member State.
Kuten johdanto-osan 10 kappaleessa todettiin, unionin yleinen tuomioistuin kumosi asiassa T-512/11 antamallaan tuomiolla vuoden 2011 päätöksen siltä osin kuin siinä katsottiin, ettei vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen lentomatkaverosta ollut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
It found that the purpose of the ATT was to be neutral with regard to the route selected for reaching the final destination, whether there was a stopover or not, and to avoid double taxation.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että noin kaksi vuotta kestänyt alustava tutkintavaihe ylitti huomattavasti ajan, jonka SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa määrätyn alustavan tutkinnan suorittaminen tavallisesti vaati.
According to the 2011 Decision, if the ATT had been applied to transit and transfer passengers, the airline might have had to pay that tax twice for a journey with a stopover.
Lisäksi se totesi komission suorittaman tutkinnan puutteelliseksi ja riittämättömäksi.
Therefore, it was concluded that the ATT exemption for transit and transfer passengers, which resulted in passengers being taxed in the same way independently of the route travelled, fell within the nature and logic of the relevant tax system.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi muun muassa, että johdanto-osan 4 kappaleessa tarkoitetun, Irlannin 15 päivänä lokakuuta 2009 päivätyn kirjeen sisällön ja vuoden 2011 päätöksen välillä oli epäjohdonmukaisuuksia.
The Commission inferred from those elements that the exclusion of transfer and transit passengers from the ATT was in the nature and logic of the identified tax system.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että komissio tuki Irlannin näkemystä, jonka mukaan lentomatkaverosta vapautettiin matkan ensimmäinen osuus, vaikka vuoden 2011 päätöksen johdanto-osan 9 kappaleeseen sisältyvässä taulukossa esitetyt esimerkit eivät puoltaneet tällaista päätelmää.
Judgment of the General Court in Case T-512/11
Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että vaikka tämä saattaisi päteä esimerkkiin matkustajista, jotka matkustivat Dublinista New Yorkiin ja tekivät välilaskun Shannonissa ja joilta lentomatkavero siis kannettiin, ei ollut selvää – eikä komissio selittänyt – miksi toiseen suuntaan, eli New Yorkista Dubliniin lentäviltä ja samalla lentoasemalla välilaskun tehneiltä matkustajilta ei kannettu lentomatkaveroa lähdöstä välilaskupaikkana olevalta Shannonin lentoasemalta.
As indicated in recital 10, by its the judgment in Case T-512/11 the General Court annulled the 2011 Decision in so far as the 2011 Decision found that the non-application of the ATT to transfer and transit passengers did not constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Unionin yleinen tuomioistuin viittasi lisäksi Irlannin viranomaisten näkemykseen, jonka mukaan myös neutraaliuteen liittyvät syyt olivat perusteena myöntää vapautus matkustajaryhmille, joilta ei kannettu lentomatkaveroa muiden jäsenvaltioiden vastaavissa järjestelmissä, joista mainittiin nimenomaisesti Yhdistynyt kuningaskunta, ja totesi, ettei Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytössä ollutta lentomatkustajaveroa voitu pitää sopivana viitekohteena käsiteltävässä asiassa, koska sen mukaisesti vero kannetaan aina matkan ensimmäisestä osuudesta, mikä ei vastannut Irlannin viranomaisten 15 päivänä lokakuuta 2009 päivätyssä kirjeessä esitettyä ja komission vuoden 2011 päätöksessä vahvistettua kantaa.
The General Court found that a preliminary investigation of around two years considerably exceeded the period normally required for a preliminary investigation carried out pursuant to Article 108(3) TFEU.
Unionin yleinen tuomioistuin korosti myös, että 15 päivänä lokakuuta 2009 päivätyssä kirjeessä ei viitattu nimenomaisesti tarpeeseen välttää kaksinkertainen verotus.
It also considered that the Commission's examination was incomplete and insufficient.
Unionin yleinen tuomioistuin huomautti edelleen, että Irlanti oli tarjoutunut harkitsemaan vaihto- ja kauttakulkumatkustajia koskevan lain muuttamista siten, että siitä poistettaisiin vaihtomatkustajan määritelmään sisältyvä vaatimus yhdestä ja samasta varauksesta, eikä komissio ollut ilmaissut kantaansa tähän ilmoitukseen.
In particular, the General Court found that there were inconsistencies between the content of the letter from Ireland dated 15 October 2009, referred to in recital 4, and the 2011 Decision.
Kyseisten epäjohdonmukaisuuksien perusteella oli syytä katsoa, ettei komissiolla ollut vuoden 2011 päätöstä antaessaan tietoja, joiden perusteella se olisi voinut arvioida riittävän kattavasti toimenpiteen valikoivuutta ja todeta, etteivät vapautuksen soveltamista koskevat säännöt herättäneet epäilyksiä.
In that respect, the General Court considered that the Commission endorsed Ireland's view that the part of the journey exempted from payment of the ATT was the first leg, even though the examples reproduced in the table set out in recital 9 of the 2011 Decision were not capable of supporting such conclusion.
Unionin yleinen tuomioistuin päätyi siihen, että koska riitautetun toimenpiteen mahdollista soveltuvuutta sisämarkkinoille ei ollut arvioitu, komission olisi pitänyt aloittaa muodollinen tutkintamenettely, jotta se olisi voinut hankkia kaikki tarvittavat tiedot sen varmistamiseksi, ettei riitautettu toimenpide ollut valikoiva, jotta se olisi voinut mahdollisesti todeta, ettei kyseinen toimenpide ollut valtiontukea, ja jotta kantajalla ja muilla asianosaisilla olisi ollut mahdollisuus esittää huomautuksensa kyseisestä menettelystä.
According to the General Court, whilst this might be the case as regards the example relating to passengers going from Dublin to New York and making a stopover in Shannon, who were subject to payment of the ATT, by contrast, it was not clear, and the Commission did not explain, why passengers taking the opposite route, that is from New York to Dublin with the same stopover, were not subject to payment of the ATT for the departure from the stopover airport of Shannon.
MUODOLLISEN MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT