natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Appropriate culture medium and incubation conditions (culture vessels, humidified atmosphere of 5 % CO2 if appropriate, temperature of 37 °C) should be used for maintaining cultures.
Muiden solulinjojen (esimerkiksi HT29 (48), Caco-2 (49), HepaRG (50) (51), HepG2) soluja (52) (53), A549-soluja ja syyrianhamsterialkion primaarisoluja (54) on käytetty mikrotumatestauksessa, mutta toistaiseksi niitä ei ole validoitu laajasti.
Cell lines should be checked routinely for the stability of the modal chromosome number and the absence of Mycoplasma contamination, and cells should not be used if contaminated or if the modal chromosome number has changed.
Tästä syytä näiden solulinjojen ja -tyyppien käyttö on perusteltava esittäen tiedot niiden todistetusta suorituskyvystä testissä Hyväksyttävyysperusteet -kohdan mukaisesti.
The normal cell cycle time of cell lines or primary cultures used in the testing laboratory should be established and should be consistent with the published cell characteristics.
SytoB:n on raportoitu vaikuttavan mahdollisesti L5178Y-solulinjan solujen kasvuun, ja tästä syystä sitä ei suositella käytettäväksi tämän solulinjan kanssa (23).
Lymphocytes: whole blood treated with an anti-coagulant (e.g. heparin), or separated lymphocytes, are cultured (e.g. for 48 hours for human lymphocytes) in the presence of a mitogen (e.g. phytohaemagglutinin (PHA) for human lymphocytes) in order to induce cell division prior to exposure to the test chemical and cytoB.
Primaarisoluja käytettäessä olisi eläinten hyvinvoinnin vuoksi harkittava ihmisestä peräisin olevien solujen käyttöä, kun tämä on mahdollista, edellyttäen, että solut on kerätty ihmisiä koskevien eettisten periaatteiden ja sääntöjen mukaisesti.
Exogenous metabolising systems should be used when employing cells with inadequate endogenous metabolic capacity.
Ihmisen perifeerisen veren lymfosyytit on kerättävä nuorilta (noin 18–35-vuotiaat), terveiltä, tupakoimattomilta henkilöiltä, joiden ei tiedetä altistuneen äskettäin genotoksisille aineille (esimerkiksi kemikaaleille tai ionisoivalle säteilylle) sellaisilla tasoilla, jotka lisäisivät mikrotumaisten solujen taustaesiintyvyyttä.
The most commonly used system that is recommended by default, unless another system is justified is a co-factor-supplemented post-mitochondrial fraction (S9) prepared from the livers of rodents (generally rats) treated with enzyme-inducing agents such as Aroclor 1254 (56) (57) or a combination of phenobarbital and b-naphthoflavone (58) (59) (60).
Näin varmistetaan, että mikrotumaisten solujen taustaesiintyvyys on matala ja tasainen.
The latter combination does not conflict with the Stockholm Convention on Persistent Organic Pollutants (61) and has been shown to be as effective as Aroclor 1254 for inducing mixed-function oxidases (58) (59) (60).
Mikrotumaisten solujen taustaesiintyvyys kasvaa iän myötä, ja ilmiö on yleisempi naisilla kuin miehillä (55).
The use of products that reduce the mitotic index, especially calcium complexing products (62), should be avoided during treatment.
Soluviljelmiä pidetään eksponentiaalisessa kasvuvaiheessa (solulinjat) tai niitä stimuloidaan jakautumaan (primaariset viljelmät tai lymfosyytit), jotta solut altistetaan solusyklin eri vaiheissa, koska soluasteiden herkkyys testikemikaaleille ei ehkä ole tiedossa.
Solid test chemicals should be prepared in appropriate solvents and diluted, if appropriate, prior to treatment of the cells.
Primaarisolut, joita on niiden jakautumiseksi stimuloitava mitogeenisilla aineilla, eivät yleensä ole enää synkronoituja testikemikaalille altistamisen aikana (esimerkiksi ihmisen lymfosyytit 48 tuntia kestävän mitogeenisen stimulaation jälkeen).
Gaseous or volatile test chemicals should be tested by appropriate modifications to the standard protocols, such as treatment in sealed vessels (63) (64) (65).
Synkronoitujen solujen käyttöä testikemikaalilla käsittelyn aikana ei suositella, mutta se voidaan perustelluissa tapauksissa hyväksyä.
The solvent should be chosen to optimise the solubility of the test chemicals without adversely impacting the conduct of the assay, i.e. changing cell growth, affecting integrity of the test chemical, reacting with culture vessels, impairing the metabolic activation system.
Soluviljelmiä on viljeltävä sopivissa kasvatusväliaineissa ja inkubaatio-olosuhteissa (kasvatusastiat, kosteutettu ilmakehä, jonka CO2-pitoisuus on 5 %, 37 °C:n lämpötila).
Well established solvents are water or dimethyl sulfoxide (DMSO).
Solulinjoista on tarkistettava ajoittain modaalisen kromosomimäärän pysyvyys ja varmistettava, ettei ole mykoplasmakontaminaatiota.
Generally organic solvents should not exceed 1 % (v/v).
Soluja ei pidä käyttää, jos ne ovat kontaminoituneet tai jos modaalinen kromosomimäärä on muuttunut.
If cytoB is dissolved in DMSO, the total amount of organic solvent used for both the test chemical and cytoB should not exceed 1 % (v/v); otherwise, untreated controls should be used to ensure that the percentage of organic solvent has no adverse effect.
Normaali solusyklin kesto testauslaboratoriossa käytetyissä solulinjoissa tai primaarisissa soluviljelmissä on määritettävä ja sen on oltava solujen julkaistujen ominaisuuksien mukainen.
Aqueous solvents (saline or water) should not exceed 10 % (v/v) in the final treatment medium.
Lymfosyytit: antikoagulantilla (esimerkiksi hepariinilla) käsiteltyä kokoverta tai erotettuja lymfosyyttejä viljellään (esimerkiksi 48 tunnin ajan ihmisen lymfosyyttien osalta) mitogeenin (esimerkiksi fytohemagglutiniini, PHA) kanssa solunjakautumisen indusoimiseksi ennen testikemikaalille ja sytoB:lle altistamista.
If other than well-established solvents are used (e.g. ethanol or acetone), their use should be supported by data indicating their compatibility with the test chemical, the test system and their lack of genetic toxicity at the concentration used.
Jos solujen endogeeninen metabolointikyky ei ole riittävä, on käytettävä eksogeenisia metabolisia järjestelmiä.
Micronucleus scoring, therefore, should be limited to cells that have gone through mitosis during or after treatment.
Kiinteät testikemikaalit on valmistettava sopivissa liuottimissa ja tarvittaessa laimennettava ennen solujen käsittelyä.
CytoB is the agent that has been most widely used to block cytokinesis because it inhibits actin assembly, and thus prevents separation of daughter cells after mitosis, leading to the formation of binucleate cells (6) (66) (67).
Kyseiset kaasut tai kemikaalit on esimerkiksi käsiteltävä suljetuissa astioissa (63) (64) (65).
The effect of the test chemical on cell proliferation kinetics can be measured simultaneously, when cytoB is used.
Liuotin on valittava siten, että testikemikaalien liukoisuus on mahdollisimman hyvä eikä tämä haittaa testin suorittamista esimerkiksi muuttamalla solukasvua, vaikuttamalla testikemikaalin eheyteen, reagoimalla viljelyastioiden kanssa tai haittaamalla metabolista aktivaatiojärjestelmää.
CytoB should be used as a cytokinesis blocker when human lymphocytes are used because cell cycle times will be variable among donors and because not all lymphocytes will respond to PHA stimulation.
Hyvin tunnettuja liuottimia ovat vesi ja dimetyylisulfoksidi (DMSO).
CytoB is not mandatory for other cell types if it can be established they have undergone division as described in paragraph 27.
Yleisesti ottaen orgaanisten liuottimien pitoisuus saa olla enintään 1 tilavuusprosentti.
Moreover CytoB is not generally used when samples are evaluated for micronuclei using flow cytometric methods.
Jos sytoB:tä liuotetaan DMSO:hon, sekä testikemikaalia että sytoB:tä varten käytettävän orgaanisen liuottimen kokonaismäärä saa olla enintään 1 tilavuusprosentti; muussa tapauksessa on käytettävä käsittelemättömiä kontrolleja sen varmistamiseksi, että orgaanisen liuottimen pitoisuudella ei ole haitallisia vaikutuksia.
The appropriate concentration of cytoB should be determined by the laboratory for each cell type to achieve the optimal frequency of binucleate cells in the solvent control cultures and should be shown to produce a good yield of binucleate cells for scoring.
Vesipitoisten liuottimien (suolaliuoksen tai veden) pitoisuus lopullisessa kasvatusväliaineessa saa olla enintään 10 tilavuusprosenttia.
The appropriate concentration of cytoB is usually between 3 and 6 μg/ml (19).
Jos testissä käytetään muita kuin hyvin tunnettuja liuottimia (esimerkiksi etanolia tai asetonia), niiden käyttö on perusteltava tiedoilla, joilla osoitetaan, että ne ja testikemikaali sopivat yhteen ja että ne eivät ole genotoksisia käytettyinä pitoisuuksina.
When determining the highest test chemical concentration, concentrations that have the capability of producing artifactual positive responses, such as those producing excessive cytotoxicity (see paragraph 29), precipitation in the culture medium (see paragraph 30), or marked changes in pH or osmolality (see paragraph 9), should be avoided.
Tällaisten perustelevien tietojen puuttuessa on tärkeää käyttää käsittelemättömiä kontrolleja (ks. lisäys 1) sekä liuotinkontrolleja, jotka osoittavat, ettei valitulla liuottimella ole haitallisia eikä kromosomeihin kohdistuvia vaikutuksia (esimerkiksi aneuploidia tai klastogeenisyys).
Measurements of cell proliferation are made to assure that sufficient treated cells have undergone mitosis during the test and that the treatments are conducted at appropriate levels of cytotoxicity (see paragraph 29).
SytoB:n käyttö sytokineesin inhibiittorina
Cytotoxicity should be determined in the main experiment with and without metabolic activation using an appropriate indication of cell death and growth (see paragraphs 26 and 27).
Yhtenä MNvit-testin tärkeimpänä näkökohtana on varmistaa, että lasketuissa soluissa on tapahtunut mitoosi käsittelyn aikana tai käsittelyä seuraavalla inkubaatiojaksolla, jos sitä on käytetty.
While the evaluation of cytotoxicity in an initial preliminary test may be useful to better define the concentrations to be used in the main experiment, an initial test is not mandatory.
Tästä syystä mikrotumien laskeminen on rajoitettava soluihin, joissa on tapahtunut mitoosi käsittelyn aikana tai sen jälkeen.
Treatment of cultures with cytoB and measurement of the relative frequencies of mononucleate, binucleate, and multi-nucleate cells in the culture provides an accurate method of quantifying the effect on cell proliferation and the cytotoxic or cytostatic activity of a treatment (6), and ensures that only cells that divided during or after treatment are microscopically scored.
Sytokineesin inhibiittorina käytetään yleisimmin sytoB:tä, koska se estää aktiinin muodostumisen ja näin ollen estää tytärsolujen erkaantumisen mitoosin jälkeen, mikä johtaa kaksitumaisten solujen muodostumiseen (6) (66) (67).
The cytokinesis-block proliferation index (CBPI) (6) (27) (68) or the Replication Index (RI) from at least 500 cells per culture (see Appendix 2 for formulas) are recommended to estimate the cytotoxic and cytostatic activity of a treatment by comparing values in the treated and control cultures.
Testikemikaalin vaikutus solujen proliferaation kinetiikkaan voidaan mitata samanaikaisesti sytoB:tä käytettäessä.
Assessment of other indicators of cytotoxicity (e.g. cell integrity, apoptosis, necrosis, metaphase counting, cell cycle) could provide useful information, but should not be used in place of CBPI or RI.
Ihmisen lymfosyyttejä käytettäessä sytokineesin inhibiittorina on käytettävä sytoB:tä, koska solusyklin kesto vaihtelee eri luovuttajien välillä ja koska kaikki lymfosyytit eivät reagoi PHA-stimulaatioon.
In studies without cytoB, it is necessary to demonstrate that the cells in culture have divided, so that a substantial proportion of the cells scored have undergone division during or following treatment with the test chemical, otherwise false negative responses may be produced.
SytoB:n käyttö ei ole pakollista muita solutyyppejä käytettäessä, jos voidaan osoittaa 27 kohdassa kuvatulla tavalla, että ne ovat jakautuneet.
The measurement of Relative Population Doubling (RPD) or Relative Increase in Cell Count (RICC) is recommended to estimate the cytotoxic and cytostatic activity of a treatment (17) (68) (69) (70) (71) (see Appendix 2 for formulas).
Lisäksi sytoB:tä ei yleensä käytetä, kun näytteitä arvioidaan mikrotumien havaitsemiseksi virtaussytometrisillä menetelmillä.
At extended sampling times (e.g. treatment for 1,5-2 normal cell cycle lengths and harvest after an additional 1,5-2 normal cell cycle lengths, leading to sampling times longer than 3-4 normal cell cycle lengths in total as described in paragraphs 38 and 39), RPD might underestimate cytotoxicity (71).
Laboratorion on määritettävä sopiva sytoB:n pitoisuus erikseen kullekin solutyypille, jotta liuottimella käsiteltyjen kontrolliviljelmien kaksitumaisten solujen määrä voidaan optimoida, ja pitoisuuden on osoitettava tuottavan hyvän kaksitumaisten solujen saannon laskemista varten.
Under these circumstances RICC might be a better measure or the evaluation of cytotoxicity after a 1,5-2 normal cell cycle lengths would be a helpful estimate.
Yleensä SytoB:n sopiva pitoisuus on 3–6 μg/ml (19).
Assessment of other markers for cytotoxicity or cytostasis (e.g. cell integrity, apoptosis, necrosis, metaphase counting, Proliferation index (PI), cell cycle, nucleoplasmic bridges or nuclear buds) could provide useful additional information, but should not be used in place of either the RPD or RICC.
Päätettäessä testikemikaalin suurimmasta pitoisuudesta on vältettävä pitoisuuksia, jotka voivat aiheuttaa vääriä positiivisia vasteita, kuten liian voimakasta sytotoksisuutta (ks. 29 kohta), saostumista väliaineeseen (ks. 30 kohta) tai pH-arvon tai osmolaliteetin merkittävää muuttumista (ks. 9 kohta).
The use of single cultures is particularly relevant when more than 3 concentrations are assessed (see paragraphs 44-45).
Solujen proliferaation mittauksella varmistetaan, että riittävän monissa käsitellyissä soluissa on tapahtunut mitoosi testin aikana ja että käsittelyissä on käytetty asianmukaisia sytotoksisuustasoja (ks. 29 kohta).
The results obtained from the independent replicate cultures at a given concentration can be pooled for the data analysis.
Sytotoksisuus on määritettävä pääasiallisessa kokeessa sekä metabolisen aktivaatiojärjestelmän läsnäollessa että ilman sitä käyttäen asianmukaisia solukuoleman ja solukasvun indikaattoreita (ks. 26 ja 27 kohta).
Where cytotoxicity occurs, the test concentrations selected should cover a range from that producing cytotoxicity as described in paragraph 29 and including concentrations at which there is moderate and little or no cytotoxicity.
Vaikka sytotoksisuuden arviointi alustavassa testissä voi olla hyödyksi, jotta voidaan määrittää pääasiallisessa kokeessa käytettävät pitoisuudet, alustava testi ei ole pakollinen.
If the maximum concentration is based on cytotoxicity, the highest concentration should aim to achieve 55 ± 5 % cytotoxicity using the recommended cytotoxicity parameters (i.e. reduction in RICC and RPD for cell lines when cytoB is not used, and reduction in CBPI or RI when cytoB is used to 45± 5 % of the concurrent negative control) (72).
Lisäksi varmistetaan, että mikroskoopilla tehtävässä laskennassa huomioon otetaan vain solut, jotka ovat jakautuneet käsittelyn aikana tai sen jälkeen.
Care should be taken in interpreting positive results only found in the higher end of this 55 ± 5 % cytotoxicity range (71).
Sytokineesin eston proliferaatioindeksiä (6) (27) (68) tai replikaatioindeksiä (RI), joka on määritetty vähintään 500 solulle viljelmää kohti, suositellaan käsittelyn sytotoksisen ja sytostaattisen toiminnan arvioimiseksi vertailemalla käsiteltyjen viljelmien ja kontrolliviljelmien arvoja.
Even if cytotoxicity occurs above the lowest insoluble concentration, it is advisable to test at only one concentration inducing turbidity or with visible precipitate because artifactual effects may result from the precipitate.
Myös muiden sytotoksisuuden merkkien (esimerkiksi solujen eheyden, apoptoosin, nekroosin, metafaasien määrän ja solusyklin) arvioinnilla voidaan saada hyödyllistä tietoa, mutta sitä ei saa käyttää sytokineesin eston proliferaatioindeksin tai RI:n sijasta.
If no precipitate or limiting cytotoxicity is observed, the highest test concentration should correspond to 10 mM, 2 mg/ml or 2 μl/ml, whichever is the lowest (73) (74) (75).
Ilman sytoB:tä tehtävissä tutkimuksissa on osoitettava, että viljelmän solut ovat jakautuneet siten, että merkittävä osuus lasketuista soluista on jakautunut testikemikaalilla käsittelyn aikana tai sen jälkeen.
When the test chemical is not of defined composition, e.g. a substance of unknown or variable composition, complex reaction products or biological materials (UVCB) (76), environmental extract, etc., the top concentration may need to be higher (e.g. 5 mg/ml) in the absence of sufficient cytotoxicity, to increase the concentration of each of the components.
Muussa tapauksessa tutkimuksesta voidaan saada vääriä negatiivisia tuloksia.
It should be noted however that these requirements may differ for human pharmaceuticals (93).
Populaation suhteellisen kaksinkertaistumisen (PSK) tai solumäärän suhteellisen lisääntymisen (SMSL) määrittämistä suositellaan käsittelyn sytotoksisen ja sytostaattisen toiminnan arvioimiseksi (17) (68) (69) (70) (71) (ks. kaavat lisäyksessä 2).
Concurrent negative controls (see paragraph 21), consisting of solvent alone in the treatment medium and processed in the same way as the treatment cultures, should be included for every harvest time.
Kun näytteenottoajat ovat pitkiä (esimerkiksi käsittely 1,5–2 normaalia solusykliä vastaavan ajan ja kerääminen 1,5–2 normaalia solusykliä vastaavan ajan tämän jälkeen, jolloin näytteenottoajat ovat yhteensä 3–4 normaalia solusykliä, kuten 38 ja 39 kohdassa kuvataan), PSK saattaa johtaa sytotoksisuuden aliarviointiin (71).
Concurrent positive controls are needed to demonstrate the ability of the laboratory to identify clastogens and aneugens under the conditions of the test protocol used and the effectiveness of the exogenous metabolic activation system (when applicable).
Tällaisissa olosuhteissa SLSM saattaa olla parempi mittari, tai sytotoksisuuden arviointi 1,5–2 normaalia solusykliä vastaavan ajan jälkeen antaisi hyödyllisen arvion.
Examples of positive controls are given in Table 1 below.
Myös muiden sytotoksisuuden tai sytostaattisuuden merkkien (esimerkiksi solujen eheyden, apoptoosin, nekroosin, metafaasien määrän, profileraatioindeksin (PI), solusyklin, tumasiltojen tai mikrotumien) arvioinnilla voidaan saada hyödyllistä tietoa, mutta sitä ei saa käyttää PSK:n tai SMSL:n sijasta.
At the present time, no aneugens are known that require metabolic activation for their genotoxic activity (17).
Yhden viljelmän käyttö on erityisen merkityksellistä, kun arvioidaan useampaa kuin kolmea pitoisuutta (ks. 44–45 kohta).
Because in vitro mammalian cell tests for genetic toxicity are sufficiently standardised for the short-term treatments done concurrently with and without metabolic activation using the same treatment duration, the use of positive controls may be confined to a clastogen requiring metabolic activation.
Riippumattomista rinnakkaisviljelmistä tietyllä pitoisuudella saadut tulokset voidaan yhdistää analyysia varten.
In this case a single clastogenic positive control response will demonstrate both the activity of the metabolic activation system and the responsiveness of the test system.
Jos sytotoksisuutta esiintyy, valittujen testipitoisuuksien on katettava vaihteluväli 29 kohdassa kuvatusta sytotoksisuudesta vähäiseen sytotoksisuuteen tai tasoon, jolla sytotoksisuutta ei esiinny lainkaan.
However, long term treatment (without S9) should have its own positive control, as the treatment duration will differ from the test using metabolic activation.
Monien testikemikaalien pitoisuus-vastekäyrä on jyrkkä, ja tietojen saamiseksi vähäisestä ja keskitason sytotoksisuustasosta tai annosvastesuhteen tutkimiseksi tarkasti on käytettävä pitoisuuksia, jotka ovat lähempänä toisiaan, ja/tai useampaa kuin kolmea pitoisuutta (yksittäisiä viljelmiä tai rinnakkaisviljelmiä) erityisesti tilanteissa, joissa tarvitaan toistettuja kokeita (ks. 60 kohta).
If a clastogen is selected as the single positive control for short-term treatment with and without metabolic activation, an aneugen should be selected for the long-term treatment without metabolic activation.
Jos saostumista tai rajoittavaa sytotoksisuutta ei esiinny, suurimman testipitoisuuden on vastattava tasoa 10 mM, 2 mg/ml tai 2 μl/ml sen mukaan, mikä pitoisuuksista on pienin (73) (74) (75).
Positive controls for both clastogenicity and aneugenicity should be used in metabolically competent cells that do not require S9.
Jos testikemikaalin koostumusta ei ole määritelty eli se on esimerkiksi koostumukseltaan tuntematon tai vaihteleva aine, kompleksien reaktiotuote tai biologinen materiaali (UCVB) (76) tai ympäristöstä otettu näyte, suurimman pitoisuuden on riittävän sytotoksisuuden puuttuessa ehkä oltava suurempi (esimerkiksi 5 mg/ml) kunkin osan pitoisuuden lisäämiseksi.
Each positive control should be used at one or more concentrations expected to give reproducible and detectable increases over background in order to demonstrate the sensitivity of the test system (i.e. the effects are clear but do not immediately reveal the identity of the coded slides to the reader), and the response should not be compromised by cytotoxicity exceeding the limits specified in this test method.
On kuitenkin huomattava, että nämä vaatimukset voivat vaihdella ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden osalta (93).
Reference chemicals recommended for assessing laboratory proficiency and for the selection of positive controls
Jokaisena solujen keräämisajankohtana on otettava samanaikaisesti näytteet myös negatiivisista kontrolleista (ks. 21 kohta), jotka koostuvat pelkästä tutkittavaa ainetta sisältävässä kasvatusväliaineessa olevasta liuottimesta ja joita on käsitelty samalla tavoin kuin altistettuja viljelmiä.
Aneugens
Samanaikaisia positiivisia kontrolleja tarvitaan, jotta voidaan osoittaa laboratorion kyky tunnistaa klastogeenejä ja aneugeenejä käytetyn testisuunnitelman olosuhteissa sekä eksogeenisen metabolisen aktivaatiojärjestelmän tehokkuus (tarvittaessa).
Colchicine
Esimerkkejä positiivisista kontrolleista esitetään jäljempänä taulukossa 1.
Vinblastine
Tähän mennessä ei ole havaittu, että yhdenkään aneugeenin genotoksinen toiminta edellyttäisi metabolista aktivaatiota (17).
Treatment Schedule
Koska nisäkässoluilla tehtävät in vitro -geenitoksisuustestit on standardoitu riittävästi samanaikaisesti metabolisen aktivaation kanssa ja ilman sitä tehtäviä ja lyhyitä kestoltaan samoja käsittelyjä varten, positiivisten kontrollien käyttö voidaan rajoittaa metabolista aktivaatiota edellyttävään klastogeeniin.
In order to maximise the probability of detecting an aneugen or clastogen acting at a specific stage in the cell cycle, it is important that sufficient numbers of cells representing all of the various stages of their cell cycles are treated with the test chemical.
Tässä tapauksessa yksikin klastogeeninen positiivinen kontrollisvaste osoittaa sekä metaboolisen aktivaatiojärjestelmän toiminnan että testijärjestelmän herkkyyden.
All treatments should commence and end while the cells are growing exponentially and the cells should continue to grow up to the time of sampling.
Pidennetyllä käsittelyllä (ilman S9-jaetta) on kuitenkin oltava oma positiivinen kontrollinsa, koska käsittelyn kesto poikkeaa testistä, jossa käytetään metabolista aktivaatiota.
The treatment schedule for cell lines and primary cell cultures may, therefore, differ somewhat from that for lymphocytes which require mitogenic stimulation to begin their cell cycle (17).
Jos lyhyen metabolisen aktivaation kanssa ja ilman sitä suoritettavan käsittelyn ainoaksi positiiviseksi kontrolliksi valitaan klastogeeni, pidennetyn ilman metabolista aktivaatiota suoritettavan käsittelyn kontrolliksi on valittava aneugeeni.