natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Directive 2003/71/EC of the European Parliament and of the Council of 4 November 2003 on the prospectus to be published when securities are offered to the public or admitted to trading and amending Directive 2001/34/EC (OJ L 345, 31.12.2003, p. 64).
Kyseisten keskustelujen tulokset olisi julkaistava Euroopan valvontaviranomaisten verkkosivustoilla, jotta autettaisiin alullepanijoita, järjestäjiä, erillisyhtiöitä ja sijoittajia arvioimaan YLS-arvopaperistamisia ennen tällaisten positioiden liikkeeseenlaskua tai niihin sijoittamista.
Regulation (EU) No 596/2014 of the European Parliament and of the Council of 16 April 2014 on market abuse (market abuse regulation) and repealing Directive 2003/6/EC of the European Parliament and of the Council and Commission Directives 2003/124/EC, 2003/125/EC and 2004/72/EC (OJ L 173, 12.6.2014, p. 1).
Tässä asetuksessa YLS-arvopaperistamiseksi katsotaan ainoastaan ”aidon kaupan” arvopaperistamiset. ”Aidon kaupan” arvopaperistamisissa arvopaperistettujen vastuiden omistajuus siirtyy tai se tosiasiallisesti luovutetaan liikkeeseenlaskijayhteisölle, joka on erillisyhtiö.
Regulation (EU) 2015/2365 of the European Parliament and of the Council of 25 November 2015 on transparency of securities financing transactions and of reuse and amending Regulation (EU) No 648/2012 (OJ L 337, 23.12.2015, p. 1).
Arvopaperistettujen vastuiden siirtoon tai luovutukseen erillisyhtiölle ei pitäisi soveltaa peräyttämissäännöksiä myyjän maksukyvyttömyystilanteessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten maksukyvyttömyyslainsäädäntöjen säännösten soveltamista, joiden nojalla arvopaperistettujen vastuiden myynti, joka on tapahtunut tietyn ajanjakson aikana ennen myyjän maksukyvyttömyyden toteamista, voidaan tiukoin edellytyksin mitätöidä.
Directive 2014/59/EU of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 establishing a framework for the recovery and resolution of credit institutions and investment firms and amending Council Directive 82/891/EEC, and Directives 2001/24/EC, 2002/47/EC, 2004/25/EC, 2005/56/EC, 2007/36/EC, 2011/35/EU, 2012/30/EU and 2013/36/EU, and Regulations (EU) No 1093/2010 and (EU) No 648/2012, of the European Parliament and of the Council (OJ L 173, 12.6.2014, p. 190).
Olisi otettava huomioon EPV:n edistyminen, joka voidaan todeta sen joulukuussa 2015 antamasta kertomuksesta, jossa esitetään mahdolliset YLS-kriteerit synteettiselle arvopaperistamiselle ja määritellään ”taseen synteettinen arvopaperistaminen” ja ”arbitraasiin liittyvä synteettinen arvopaperistaminen”.
Directive 2003/41/EC of the European Parliament and of the Council of 3 June 2003 on the activities and supervision of institutions for occupational retirement provision (OJ L 235, 23.9.2003, p. 10).
Komission ei kuitenkaan pitäisi ehdottaa tällaista laajentamista arbitraasiin liittyvien synteettisten arvopaperistamisten osalta.
Regulation (EU) No 600/2014 of the European Parliament and of the Council of 15 May 2014 on markets in financial instruments and amending Regulation (EU) No 648/2012 (OJ L 173, 12.6.2014, p. 84).
Arvopaperistamisen kohteena olevat vastuut eivät saisi sisältää maksukyvyttömyystilassa olevia vastuita taikka sellaisiin velallisiin tai takaajiin liittyviä vastuita, jotka alullepanijan tai alkuperäisen luotonantajan saatavilla olevien tietojen perusteella ovat erityisessä luottohäiriötilassa (esimerkiksi maksukyvyttömiksi todetut velalliset).
Directive 2013/34/EU of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on the annual financial statements, consolidated financial statements and related reports of certain types of undertakings, amending Directive 2006/43/EC of the European Parliament and of the Council and repealing Council Directives 78/660/EEC and 83/349/EEC (OJ L 182, 29.6.2013, p. 19).
Komission olisi hyväksyttävä kyseiset tekniset sääntelystandardit Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavilla delegoiduilla säädöksillä ja asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10–14 artiklan mukaisesti.
Regulation (EU) 2017/2402 of the European Parliament and of the Council of 12 December 2017 laying down a general framework for securitisation and creating a specific framework for simple, transparent and standardised securitisation, and amending Directives 2009/65/EC, 2009/138/EC and 2011/61/EU and Regulations (EC) No 1060/2009 and (EU) No 648/2012 (OJ L 347, 28.12.2017, p.
Korvataan johdanto-osan 34 ja 40 kappaleessa, 8 c artiklan otsikossa, 39 artiklan 4 kohdassa, liitteessä I olevan A jakson 2 kohdan viidennessä alakohdassa, liitteessä I olevan B jakson 5 kohdassa, liitteessä I olevan D jakson II osan otsikossa ja 2 kohdassa ja liitteessä III olevan I osan 8 ja 24 kohdassa ilmaisu ”strukturoitujen rahoitusvälineiden” ilmaisulla ”arvopaperistamisvälineiden”, 8 artiklan 4 kohdassa, 10 artiklan 3 kohdassa, liitteessä III olevan I osan 45 kohdassa ja liitteessä III olevan III osan 8 kohdassa ilmaisu ”strukturoituihin rahoitusvälineisiin” ilmaisulla ”arvopaperistamisvälineisiin”, johdanto-osan 40 kappaleessa ilmaisu ”strukturoiduilla rahoitusvälineillä” ilmaisulla ”arvopaperistamisvälineillä” ja 10 artiklan 3 kohdassa ilmaisu ”strukturoiduille rahoitusvälineille” ilmaisulla ”arvopaperistamisvälineille”.
Regulation (EU) 2017/2403 of the European Parliament and of the Council
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/2403,
on the sustainable management of external fishing fleets, and repealing Council Regulation (EC) No 1006/2008
ulkoisten kalastuslaivastojen kestävästä hallinnoinnista ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1006/2008 kumoamisesta
Council Regulation (EC) No 1006/2008 [3] (the ‘FAR’) established a system concerning authorisations for fishing activities of Union fishing vessels outside Union waters and the access of third-country vessels to Union waters.
Neuvoston asetuksella (EY) N:o 1006/2008 [3], jäljempänä ’kalastuslupa-asetus’, perustettiin järjestelmä, joka koskee unionin kalastusaluksille kalastustoiminnan harjoittamiseen unionin vesien ulkopuolella myönnettäviä lupia ja kolmansien maiden alusten pääsyä unionin vesille.
The Union is a contracting party to the United Nations Convention on the Law of the Sea of 10 December 1982 [4] (UNCLOS) and has ratified the United Nations Agreement of 4 August 1995 on the implementation of the provisions of the United Nations Convention on the Law of the Sea relating to the conservation and management of straddling fish stocks and highly migratory fish stocks [5].
Unioni on 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen [4] (UNCLOS) sopimuspuoli, ja se on ratifioinut 4 päivänä elokuuta 1995 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien sopimuksen hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta [5].
Those international provisions set out the principle that all states have to adopt appropriate measures to ensure the sustainable management and conservation of marine resources and to cooperate with each other to that end.
Näissä kansainvälisissä määräyksissä esitetään periaate, jonka mukaan kaikkien valtioiden on toteutettava tarvittavia toimenpiteitä meren luonnonvarojen kestävän hoidon ja säilyttämisen varmistamiseksi ja tehtävä keskenään yhteistyötä tätä tarkoitusta varten.
The Union has accepted the Agreement to promote compliance with international conservation and management measures by fishing vessels on the high seas of 24 November 1993 of the Food and Agriculture Organisation of the United Nations [6].
Unioni on hyväksynyt kansainvälisten suojelu- ja hoitotoimenpiteiden noudattamisen edistämisestä aavalla merellä toimivien kalastusalusten osalta 24 päivänä marraskuuta 1993 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) sopimuksen [6].
That Agreement stipulates that a contracting party is to abstain from granting authorisation to use a vessel for fishing on the high seas if certain conditions are not met, as well as implement sanctions if certain reporting obligations are not fulfilled.
Kyseisessä sopimuksessa määrätään, että sopimuspuolten on pidättäydyttävä myöntämästä lupaa aluksen käyttöön aavalla merellä tapahtuvaan kalastukseen, jos tietyt edellytykset eivät täyty, sekä pantava täytäntöön seuraamuksia, jos tiettyjä raportointivelvoitteita ei noudateta.
The IPOA-IUU and the FAO Voluntary Guidelines for flag state performance endorsed in 2014 underline the responsibility of the flag state to ensure the long-term conservation and sustainable use of living marine resources and marine ecosystems.
Kyseisissä vapaaehtoisissa suuntaviivoissa suositetaan lisäksi, että sekä lippuvaltio että rantavaltio myöntävät luvan silloin, kun kalastustoimintaa harjoitetaan kalastussopimuksen nojalla, tai jopa silloin, kun sitä harjoitetaan tällaisen sopimuksen soveltamisalan ulkopuolella.
The IPOA-IUU provides that a flag state should issue authorisations to fish in waters outside its sovereignty or jurisdiction to vessels flying its flag.
Kummankin valtion olisi oltava vakuuttunut siitä, ettei kyseinen toiminta vaaranna kantojen kestävyyttä rantavaltion vesillä.
Those Voluntary Guidelines also recommend that an authorisation be given by the flag state and by the coastal state when the fishing activities take place under a fisheries access agreement or even outside such an agreement.
Vuonna 2014 kaikki FAO:n jäsenet, unioni ja sen kehitysmaakumppanit mukaan luettuina, hyväksyivät yksimielisesti ruokaturvaan ja köyhyyden poistamiseen liittyen vapaaehtoisen ohjeiston kestävän pienimuotoisen kalastuksen turvaamisesta.
They should both be satisfied that such activities will not undermine the sustainability of the stocks in the coastal state’s waters.
Kyseisen ohjeiston 5.7 kohdassa korostetaan sitä, että pienimuotoinen kalastus olisi otettava asianmukaisesti huomioon, ennen kuin kalavaroihin pääsyä koskevia sopimuksia tehdään kolmansien maiden ja kolmansien osapuolten kanssa.
In 2014, all members of the FAO, including the Union and its developing country partners, unanimously adopted the Voluntary Guidelines on Securing Sustainable Small-scale Fisheries in the Context of Food Security and Poverty Eradication.
Kyseisessä ohjeistossa kannustetaan toteuttamaan toimenpiteitä kalavarojen pitkän aikavälin säilyttämisen ja kestävän käytön edistämiseksi sekä ruokatuotannon ekologisen perustan turvaamiseksi ja painotetaan unionin ulkopuolisilla vesillä tapahtuvan kalastustoiminnan ympäristönormeja, joihin kuuluvat ekosysteemiin perustuva lähestymistapa kalastuksenhoitoon sekä ennalta varautuva lähestymistapa.
Point 5.7 of those Guidelines highlights that small-scale fisheries should be given due consideration before agreements on resource access are entered into with third countries and third parties.
Jos on näyttöä siitä, että edellytykset, joiden perusteella kalastuslupa on myönnetty, eivät enää täyty, lippujäsenvaltion olisi ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin, muun muassa muuttamalla lupaa tai peruuttamalla se ja tarvittaessa määräämällä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia.
Those Guidelines call for the adoption of measures for the long-term conservation and sustainable use of fisheries resources and for the securing of the ecological foundation for food production, underlining the importance of environmental standards for fishing activities outside Union waters that include an ecosystem-based approach to fisheries management together with the precautionary approach.
Alueellisen kalastuksenhoitojärjestön tai kestävää kalastusta koskevien kumppanuussopimusten puitteissa harjoitettavan kalastuksen osalta komission olisi katsottava, että asianmukaisia toimia ei ole toteutettu, jos unionin kalastusalus ei noudata kalastuslupaa koskevia edellytyksiä ja jäsenvaltio ei ole toteuttanut asianmukaisia toimia tilanteen korjaamiseksi edes sen jälkeen, kun komissio on sitä vaatinut.
If there is evidence that the conditions on the basis of which a fishing authorisation has been issued are no longer met, the flag Member State should take appropriate action, including amending or withdrawing the authorisation and, if necessary, imposing effective, proportionate and dissuasive sanctions.
Tällöin komission olisi toteutettava lisätoimia sen varmistamiseksi, että kyseinen alus ei harjoita kalastusta, ennen kuin edellytykset täyttyvät.
In fisheries under a regional fisheries management organisation (‘RFMO’) or a Sustainable Fisheries Partnership Agreement (‘SFPA’), if a Union fishing vessel does not comply with the conditions for a fishing authorisation and the Member State fails to take appropriate action to remedy the situation, even after having been required to do so by the Commission, the Commission should conclude that no appropriate action has been taken.
Unioni sitoutui Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen huippukokouksessa 25 päivänä syyskuuta 2015 panemaan täytäntöön päätöslauselman, joka sisältää päätösasiakirjan ”Kestävän kehityksen toimintaohjelma Agenda 2030”, mukaan luettuna kestävän kehityksen tavoite 14, joka on ”säilyttää meret ja merten tarjoamat luonnonvarat sekä edistää niiden kestävää käyttöä”, ja kestävän kehityksen tavoite 12, joka on ”varmistaa kulutus- ja tuotantotapojen kestävyys”, sekä niiden alatavoitteet.
Consequently, the Commission should take additional action to make sure that the vessel concerned should no longer fish as long as the conditions are not met.
Yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) tavoitteena, joka esitetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 [7], jäljempänä ’perusasetus’, on taata, että kalastustoimet ovat ekologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestäviä, että niitä hoidetaan johdonmukaisesti taloudellisten, sosiaalisten ja työllisyyteen liittyvien etujen saavuttamista ja kalakantojen elvyttämistä ja säilyttämistä kestävän enimmäistuoton tuottavien tasojen yläpuolella koskevien tavoitteiden kanssa ja että ne parantavat elintarviketarjontaa.
The Union committed itself at the United Nations Summit on Sustainable Development on 25 September 2015 to implementing the resolution containing the outcome document entitled ‘Transforming our world: the 2030 Agenda for Sustainable Development’, including Sustainable Development Goal 14 which is to ‘conserve and sustainably use the oceans, seas and marine resources for sustainable development’, as well as Sustainable Development Goal 12 which is to ‘ensure sustainable consumption and production patterns’ and their targets.
Tämän politiikan täytäntöönpanossa on myös tarpeen ottaa huomioon kehitysyhteistyötavoitteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 208 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
The objective of the common fisheries policy (CFP), as set out in Regulation (EU) No 1380/2013 of the European Parliament and of the Council [7] (the ‘Basic Regulation’), is to ensure that fishing activities are environmentally, economically and socially sustainable and are managed consistently with the objectives of achieving economic, social and employment benefits, and of restoring and maintaining fish stocks above levels which can produce maximum sustainable yield and that they are contributing to the availability of food supplies.
Perusasetuksessa myös edellytetään, että kestävää kalastusta koskevat kumppanuussopimukset rajoitetaan UNCLOS-sopimuksen 62 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuihin saaliin ylijäämiin.
It is also necessary, in implementing this policy, to take account of development cooperation objectives in accordance with the second subparagraph of Article 208(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘TFEU’).
Perusasetuksessa korostetaan tarvetta edistää yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteita kansainvälisellä tasolla ja varmistaa, että unionin vesien ulkopuolella harjoitettava unionin kalastustoiminta perustuu samoihin periaatteisiin ja vaatimuksiin, joita sovelletaan unionin oikeuden nojalla, samalla kun edistetään unionin toimijoiden ja kolmansien maiden toimijoiden tasavertaisia toimintaedellytyksiä.
The Basic Regulation also requires that SFPAs be limited to surplus catches as referred to in Article 62(2) and (3) of UNCLOS.
Kalastuslupa-asetuksella oli tarkoitus luoda yhteinen perusta unionin alusten unionin vesien ulkopuolella harjoittaman kalastustoiminnan sallimiselle pyrkimyksenä tukea laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen, jäljempänä ’LIS-kalastus’, torjuntaa ja tehostaa unionin laivaston valvontaa ja seurantaa eri puolilla maailmaa sekä määritellä edellytykset, joiden nojalla kolmansien maiden aluksille voidaan myöntää lupa kalastaa unionin vesillä.
The Basic Regulation stresses the need to promote the objectives of the CFP internationally, ensuring that Union fishing activities outside Union waters are based on the same principles and standards as those applicable under Union law, while promoting a level playing field for Union operators and third-country operators.
LIS-asetusta, kalastuslupa-asetusta ja valvonta-asetusta ei ole kuitenkaan pantu täytäntöön johdonmukaisesti.
Those Regulations are the three implementing pillars of the control and enforcement provisions of the CFP.
Lisäksi muutamat raportointivelvoitteet ovat osoittautuneet hankaliksi, samoin hallinnollisten tehtävien jako jäsenvaltioiden ja komission kesken.
However, the IUU Regulation, the FAR and the Control Regulation were not implemented consistently; in particular there were inconsistencies between the FAR and the Control Regulation.
Tämän asetuksen perusperiaatteena on, että jokaisen unionin vesien ulkopuolella kalastavan unionin aluksen olisi saatava lupa lippujäsenvaltioltaan ja että kyseistä alusta olisi seurattava riippumatta siitä, missä ja minkälaisen järjestelyn puitteissa se toimii.
The implementation of the FAR also revealed several loopholes, since some challenges in terms of control, such as chartering, reflagging and the issuance of fishing authorisations issued by a third-country competent authority to a Union fishing vessel outside the framework of an SFPA (‘direct authorisations’), were not covered.
Luvan myöntämisen olisi perustuttava yhteisten kelpoisuusehtojen täyttymiseen.
Besides, some reporting obligations have proven difficult as has the division of administrative roles between the Member States and the Commission.
Jäsenvaltioiden olisi koottava ja toimitettava komissiolle sellaiset tiedot, että komissio pystyy niiden perusteella puuttumaan kaikkien unionin kalastusalusten kalastustoimien seurantaan milloin tahansa millä tahansa alueella unionin vesien ulkopuolella.
The core principle of this Regulation is that any Union vessel fishing outside Union waters should be authorised by its flag Member State and monitored accordingly, irrespective of where it operates and the framework under which it does so.
Viime vuosina unionin ulkoisessa kalastuspolitiikassa on saatu aikaan huomattavia parannuksia kestävää kalastusta koskevien kumppanuussopimusten ehdoissa sekä siinä, miten huolellisesti määräykset pannaan täytäntöön.
The issuing of an authorisation should be dependent on a basic set of common eligibility criteria being fulfilled.
Unionin ulkoisen kalastuspolitiikan ensisijaisena tavoitteena olisi oltava unionin etujen turvaaminen vesillepääsyoikeuksissa ja kestävää kalastusta koskevien kumppanuussopimusten ehdoissa, ja vastaavia ehtoja olisi sovellettava unionin toimiin kestävää kalastusta koskevien kumppanuussopimusten soveltamisalan ulkopuolella.
The information gathered by the Member States and provided to the Commission should allow the Commission to intervene in the monitoring of the fishing operations of all Union fishing vessels in any given area outside Union waters at any time.
Tukialuksilla saattaa olla merkittävä vaikutus siihen, millä tavalla kalastusalukset pystyvät harjoittamaan kalastustoimiaan, sekä kalamäärään, jonka ne voivat pyytää.
Recent years have seen considerable improvements in the Union’s external fisheries policy, in terms of the conditions and terms of SFPAs and the diligence with which the provisions are enforced.
Sen vuoksi on välttämätöntä ottaa ne huomioon tässä asetuksessa säädetyissä lupa- ja raportointimenettelyissä.
Safeguarding the Union’s interests in terms of access rights and conditions within the framework of SFPAs should therefore be a priority objective of the Union’s external fisheries policy and similar conditions should be applied to Union activities outside the scope of SFPAs.
Lippuvaltion vaihdosta tulee ongelma, jos tavoitteena on yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen tai voimassa olevien säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden kiertäminen.
Support vessels may have a substantial impact on the way fishing vessels are able to carry out their fishing operations and on the quantity of fish they can retrieve.
Sen vuoksi unionin olisi voitava määritellä, havaita ja estää kyseiset toimet.
It is therefore necessary to take them into account in the authorisation and reporting processes set out in this Regulation.
Jäljitettävyys ja asianmukainen vaatimusten noudattamisen seuranta olisi varmistettava unionin toimijan omistaman aluksen koko elinkaaren ajan riippumatta siitä, minkä lipun tai lippujen alla se purjehtii.
Reflagging operations become an issue when their objective is to circumvent CFP rules or existing conservation and management measures.
Vaatimuksen, jonka mukaan aluksella on oltava Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) myöntämä yksilöllinen tunnistenumero, silloin kun unionin oikeudessa sitä edellytetään, olisi palveltava myös tätä tarkoitusta.
The Union should therefore be able to define, detect and hamper such operations.
Unionin alukset voivat toimia kolmansien maiden vesillä joko unionin ja kolmansien maiden välillä tehtyjen kestävää kalastusta koskevien kumppanuussopimusten määräysten nojalla tai hankkimalla kolmansilta mailta suoria kalastuslupia, jos voimassa ei ole kestävää kalastusta koskevaa kumppanuussopimusta.
Traceability and proper follow-up of compliance history should be ensured throughout the lifespan of a vessel owned by a Union operator regardless of the flag or flags it operates under.
Kummassakin tapauksessa toimintaa olisi harjoitettava avoimesti ja kestävällä tavalla.
The requirement that a unique vessel number be granted by the International Maritime Organisation (IMO) where required under Union law should also serve that purpose.
Lippujäsenvaltiot voivat sallia sen, että niiden lipun alla purjehtivat alukset hakevat ja saavat suoria lupia kolmansilta mailta, jotka ovat rantavaltioita, määriteltyjen kriteerien perusteella ja edellyttäen, että toimia seurataan.
In third-country waters, Union vessels may operate either under the provisions of SFPAs concluded between the Union and third countries or by obtaining direct fishing authorisations from third countries if no SFPA is in force.
Kyseinen kalastustoimi olisi sallittava heti, kun lippujäsenvaltio on vakuuttunut siitä, ettei toimi vaaranna kestävyyttä, ja jos komissio ei vastusta asiaa asianmukaisin perusteluin.
In both cases these activities should be carried out in a transparent and sustainable way.
Toimijan olisi voitava aloittaa kalastustoimensa vasta saatuaan luvan sekä lippujäsenvaltiolta että rantavaltiolta.
Flag Member States may authorise the vessels flying their flag to seek and obtain direct authorisations from third countries which are coastal states, under a defined set of criteria and subject to monitoring.
Unionin kalastusalukset eivät saa kalastaa sellaisten kolmansien maiden lainkäyttövaltaan tai suvereniteettiin kuuluvilla vesillä, joiden kanssa unionilla on sopimus mutta ei voimassa olevaa pöytäkirjaa.
The fishing operation should be authorised once the flag Member State is satisfied that it will not undermine sustainability and where the Commission has no duly justified objection.
Jos kyseessä on sopimus, jonka pöytäkirja ei ole ollut voimassa vähintään kolmeen vuoteen, komission olisi tarkasteltava syitä tilanteeseen ja toteutettava asianmukaiset toimet, joihin voisi kuulua ehdotus uuden pöytäkirjan neuvottelemisesta.