natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In response to a parliamentary question, the Minister for Finance stated that, as far as the autonomous municipal authorities are concerned, it was necessary to examine on a case-by-case basis whether they were subject to corporate tax or the tax on legal persons, depending on the nature of the activities concerned.
Kuten komissio tulee jäljempänä olevassa analyysissa CIR:n 180 §:n 2 momentin osalta osoittamaan, asianomaisilla säännöillä tai Belgian koko tuloverojärjestelmällä myönnettäisiin näin ollen etuja tietyille ”yrityksille”, nimittäin satamille, vaikka nämä yritykset ovat ”taloudellisesta toiminnasta” saatavien voittojen osalta samankaltaisessa tilanteessa kuin muut yritykset (maahan sijoittautuneet oikeushenkilöt), jotka joutuvat suorittamaan yhtiöveroa, maahan sijoittautuneilta oikeushenkilöiltä kannettavan tuloveron tavoitteeseen – eli voittojen verottamiseen – nähden.
Since by virtue of the Royal Decree of 10 April 1995, these activities must be of an industrial or commercial nature, it can be considered, according to the Minister, that the autonomous municipal authorities are in principle subject to corporate tax (QRVA, Lower House, 1996-1997, No 86, 16 June 1997, pp. 11749-11750; QRVA, Lower House 2001-2002, 26 March 2002, CRIV 50 COM 702, pp. 8-9).
Komissio katsoo, että satamat eivät noudata ”erityisiä toimintaperiaatteita, joiden perusteella ne erottuvat selvästi muista talouden toimijoista”, jotka ovat velvollisia suorittamaan yhtiöveroa [77].
See Article 25(2): ‘The Flemish Government shall be authorised to create a joint concertation commission.
Eritoten huomautetaan, että vaikka satamat eivät tavoittelisikaan voittoa [78], tämä ei kuitenkaan anna riittäviä perusteita siihen, että niiden tilanteen voitaisiin katsoa olevan erilainen kuin muilla talouden toimijoilla, jotka suorittavat yhtiöveroa.
A five-year promotion plan, based on an industrial economy model, shall be drawn up.’
Jos näin oletettaisiin, tämä tarkoittaisi sitä, että Belgian järjestelmä olisi itsessään valikoiva [79].
See Article 26(1): ‘Disputes between port authorities in operational matters, especially with regard to the commercial activities of the port authorities […] shall be regulated by the port disputes commission […]’.
CIR:n 1 §:ssä vahvistetaan, että Belgiaan sijoittautuneisiin oikeushenkilöihin sovelletaan kaksijakoista tuloverojärjestelmää: ”yhtiöt” ovat velvollisia suorittamaan yhtiöveroa, ja muut ”oikeushenkilöt”, jotka eivät ole ”yhtiöitä”, ovat velvollisia suorittamaan oikeushenkilöiltä kannettavaa veroa.
See Judgment No 136/98 of 16 December 1998 (Moniteur belge of 6 January 1999, p. 261), point A.7.1: ‘According to the Council of Ministers, the companies and legal persons referred to in Article 220(2) of the CIR are in comparable situations.
CIR:n 2 §:ssä esitetään kriteerit, joilla ”yhtiöt” määritellään ja joiden avulla voidaan siten määrittää, mitkä oikeushenkilöt ovat velvollisia suorittamaan yhtiöveroa ja mitkä oikeushenkilöt jäävät yhtiöveron ulkopuolelle ja maksavat näin ollen oikeushenkilöiltä kannettavaa veroa.
Although Article 180 of the CIR excludes the aforementioned legal persons from corporate tax, they are in fact legal persons who engage in a business or transactions of a profit-making nature within the meaning of Article 2, § 2(1) and (2) of the CIR.’
CIR:n 179 §:ssä vahvistetaan, että yhtiöveroa suorittavia verovelvollisia ovat maahan sijoittautuneet yhtiöt.
Also see point A.7.2: ‘An objective criterion exists to distinguish between the legal persons referred to in Article 220(1) and (3), on the one hand, and those referred to in Article 220(2) [namely the ports] on the other hand, in that only the latter category engages in transactions of a profit-making nature. […]’
Kyseisessä momentissa satamat nimittäin vapautetaan yhtiöverosta ehdoitta ja soveltamatta CIR:n 1 ja 2 §:ssä määriteltyjä yleisiä kriteereitä, joiden perusteella erotetaan toisistaan yhtiöveron piiriin ja oikeushenkilöiltä kannettavan veron piiriin kuuluvat oikeushenkilöt, eli toisin sanoen ottamatta huomioon sitä, ovatko kyseiset satamat luonteeltaan ”yhtiöitä” (vai eivät) [80].
Public meeting of Wednesday 29 January 1997, Finance and Budget Committee, Question by Mr Jacques Simonet to the Deputy Prime Minister and Minister for Finance and Foreign Trade on the liability of Belgian ports to the tax on legal persons (No 1017).
Sikäli kuin satamat ovat – johdanto-osan 86 kappaleessa esitetyin perustein – CIR:n 1 §:ssä tarkoitettuja ”yhtiöitä”, satamien tuloverotuksen viitejärjestelmä voidaan määritellä myös suppeammin siten, että siihen kuuluvat kaikki yhtiöverotusta koskevat säännöt, nimittäin CIR:n 1 ja 179 §, joissa säädetään, että maahan sijoittautuneet ”yhtiöt” ovat velvollisia suorittamaan yhtiöveroa, joka määritellään ”kokonaistuloista suoritettavaksi veroksi”.
See http://www3.dekamer.be/digidocanha/K0112/K01120466/K01120466.PDF p. 5.
Edellä todetun perusteella CIR:n 180 §:n 2 momentti poikkeaa ”yhtiöiden” tuloverotuksen yleisistä säännöistä (sekä CIR:n 1 ja 2 §:n yleisiin sääntöihin nähden että CIR:n 179 §:n hieman suppeampaa soveltamisalaa koskeviin sääntöihin nähden) ja johtaa erotteluun sellaisten talouden toimijoiden välillä, jotka ovat viitejärjestelmänä olevan verojärjestelmän tavoitteeseen nähden samankaltaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa.
The Court of Justice, in its judgment of 8 September 2011 (judgment Paint Graphos and others, Joined cases C-78/08 to C-80/08, EU:C:2011:550, paragraphs 55 and following), points out that the primacy of the individual principle, the ‘one man, one vote’ rule or the management in the interests of the members of the entity in question constitute particular operating principles, which are characteristics that do not arise in the case of the ports.
Se, että Belgian satamat ovat julkisten viranomaisten hallinnassa ja valvonnassa, tai harjoittavat – taloudellisen toimintansa ohella – muuta kuin taloudellista toimintaa, kuten julkisen vallan käyttöön perustuvia tehtäviä, ei tarkoita sitä, että ne olisivat oikeudellisesti ja tosiasiallisesti muihin nähden erilaisessa tilanteessa silloin, kun on kyse yhtiöveron soveltamisesta niiden taloudellisesta toiminnasta syntyneisiin tuloihin.
Judgment of the Court of Justice of 10 January 2006, Cassa di Risparmio di Firenze and others, C-222/04, EU:C:2006:8, paragraphs 136 and 137.
Sitä, että tietty toimenpide on kansallisen lainsäädännön vaatimusten mukainen, ei sellaisenaan voida käyttää järjestelmän rakenteeseen pohjautuvana perusteluna ennen kuin on osoitettu, että kyseinen perustelu pohjaa viitejärjestelmänä olevan verojärjestelmän sisäisiin ominaispiirteisiin [82].
See Judgment of the Court of Justice of 15 November 2011, Commission and Spain v Government of Gibraltar and United Kingdom, Joined Cases C-106/09 P and C-107/09 P, EU:C:2011:732, paragraphs 101 et seq.
Kyseinen päätös ei näet koske satamien saamaa vapautusta yhtiöverosta valtiontukilainsäädännön kannalta vaan kuntien yhteisten julkisten laitosten, yhteistyörakenteiden ja projektiyhdistysten yhtiöverovelvollisuutta yhdenvertaisuus- ja syrjimättömyysperiaatteiden kannalta sikäli, että syrjimättömyys kansallisessa lainsäädännössä ei lähtökohtaisesti merkitse SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valikoivuuden puuttumista.
The interpretation according to which Article 180(2) of the CIR merely applies the general rules to the ports, considering that they are not ‘companies’, is examined below.
Samoin koska olennainen kriteeri yhtiöveron taikka oikeushenkilöiltä kannettavan veron alaisuuden määrittämisessä on se, harjoittaako tarkasteltavana oleva yksikkö ”liiketoimintaa” tai ”toimintoja, jotka ovat luonteeltaan voittoa tuottavia” (ks. CIR:n 2 §), väitteet, joiden mukaan satamat olisi vapautettu yhtiöverosta siksi, että ne eivät jaa tuottojaan vaan investoivat ne uudelleen, ja siksi, että ne pyrkivät niiden oman edun ylittävään päämäärään ja että niiden tavoitteeksi ei ole niiden toimintasäännöissä asetettu tuottojen aikaansaamista ja että ne käyttävät julkista valtaa ja että ne huolehtivat yleishyödyllisistä tehtävistä, eivät riitä perusteluiksi sille, että satamiin sovelletaan verojärjestelmän johtoperiaatteisiin nähden suotuisampaa verokohtelua kuin muihin maahan sijoittautuneisiin yhtiöihin.
National law can decide on the conformity of a measure with higher sources of law in the light of criteria other than the smooth functioning of the tax system.
Myös muut yritykset investoivat tuottojaan ja pyrkivät tiettyihin päämääriin taikkasynnyttävät talouteen vaikutuksia, jotka ylittävät niiden oman edun [83], mutta niitä ei kuitenkaan ole näillä perusteilla vapautettu yhtiöverosta.
Certain entities, and especially the intermunicipal associations recently made subject to corporate tax in Belgium, also carry out tasks of general interest.
Lisäksi yksiköt, jotka eivät käytä julkista valtaa (esimerkiksi voittoa tavoittelemattomat yhdistykset), voidaan velvoittaa suorittamaan oikeushenkilöiltä kannettavaa veroa edellyttäen, että ne täyttävät CIR:n 2 §:ssä asetetun yleisen kriteerin, joten julkisen vallan käyttäminen ei myöskään ole olennainen tekijä kansallisten sääntöjen näkökulmasta.
See point 19.1 of judgment No 151/2016 of 1 December 2016 of the Belgian Constitutional Court recalling that the intermunicipal associations were ‘set up for a general interest purpose’ and ‘perform the task of fulfilling a municipal obligation’.
Näin ollen vaikka tällaiset yhdistykset eivät toimintasääntöjensä mukaan tavoittelekaan voittoja, ne voidaan kuitenkin CIR:n 1 ja 2 §:n yleisten kriteerien mukaisesti velvoittaa maksamaan yhtiöveroa, jos ne harjoittavat ”liiketoimintaa” tai ”toimintoja, jotka ovat luonteeltaan voittoa tuottavia”.
According to point 11 of the official comments on Article 49, the non-deductibility refers to ‘purely private transactions’, whereas it is argued in the present procedure that the costs incurred under the general interest would not be deductible.
Väitettä, jonka mukaan satamien varat eivät aina kata niille koituvia kustannuksia, ei voida käyttää perusteluna niiden vapauttamiselle yhtiöverosta siksi, että tilanteessa, jossa tuottoja ei ole, vero ei normaalin tuloverojärjestelmän mukaisesti lankea maksettavaksi, ja siksi, että tappio voidaan siirtää ja vähentää taloudellisen toiminnan mahdollisista myöhemmin saatavista voitoista, joten verovapautus on turha ja merkityksetön paitsi siinä tapauksessa, että satamat tuottavat verotettavaa voittoa.
The comments received by the Commission relate to the property of the public authorities ‘by definition’, referred to in Article 220(1) of the CIR, namely ‘the State, the Communities, the Regions, the provinces, the metropolitan districts, the federations of municipalities, the municipalities, the public intermunicipal social action centres, the public religious establishments and the polders and water boards’, not to the property of the ports: neither the autonomous municipal port authorities nor the other types of Belgian ports referred to in recital (13) and footnote No 12 are concerned by this Article.
CIR:n 49 §:ssä todetaan, että ”vähennyskelpoisia ovat sellaiset kulut, joita verovelvolliselle on syntynyt tai joita on tullut sen vastattavaksi verovuoden aikana toiminnasta, jolla verovelvollinen on hankkinut tai pyrkinyt säilyttämään verotettavat tulonsa”.
See Judgment of the Court of Justice of 24 July 2003, Altmark Trans, C-280/00, EU:C:2003:415.
Ks. CIR:n huomautukset nro 2/4, nro 179/10 ja nro 179/11.Huomautus nro 2/4: ”Yhtiöllä tarkoitetaan mitä tahansa yhtiötä, yhdistystä, laitosta tai elintä,a) joka on perustettu asianmukaisesti;b) jolla on oikeushenkilöys;c) joka harjoittaa liiketoimintaa tai toimintoja, jotka ovat luonteeltaan voittoa tuottavia (CIR92:n 2 §:n 2 momentin 1 kohdan 1 alakohta).Kohdissa a, b ja c käytettyjä käsitteitä selostetaan tarkemmin huomautuksissa 179/6–20.”Huomautus nro 179/10: ”Ilmaisulla ’harjoittaa liiketoimintaa’ tarkoitetaan minkä tahansa teollisen, kaupallisen tai maatalouteen perustuvan yritystoiminnan harjoittamista, josta saatavat voitot olisivat työstä saatavia tuloja, joista tällä perusteella suoritettaisiin luonnollisilta henkilöiltä kannettavaa veroa, mikäli liiketoiminnan harjoittaja olisi luonnollinen henkilö tai yhtiö ym., jolla ei ole oikeushenkilöyttä” (CIR92:n 23 §:n 1 momentin 1 ja 24 kohta). ”Huomautus nro 179/11: ”Ilmaisu ”harjoittaa toimintoja, jotka ovat luonteeltaan voittoa tuottavia” kattaa seuraavat toiminnot: 1. voittoa tuottavat toimet (CIR92:n 23 §:n 1 momentin 2 ja 27 kohta), joiden on oikeuskäytännössä tulkittu tarkoittavan ”voittoa tavoittelevia toimia”; 2. toimet, jotka ovat luonteeltaan voittoa tuottavia mutta joilla ei tavoitella voittoa ja joille on tyypillistä pysyväisluonteinen ammattimainen toiminta, johon kuuluvata) luonteeltaan teollisten, kaupallisten taikka maatalouteen liittyvien toimintojen toistuminen riittävän usein niin, että toimintoja voidaan pitää ”toimena”; b) teollisten tai kaupallisten menetelmien käyttäminen.Edellä olevassa 2 kohdassa on näin ollen kyse toimista, jotka ovat yleensä perusolemukseltaan sellaisia, että ne tuottavat voittoja tai tuottoja, vaikka niitä harjoittava oikeushenkilö ei toimintasääntöjensä mukaisesti taikka tosiasiallisesti tavoittelisikaan voittoa.”
See Proposal for a Regulation of the European Parliament and of the Council establishing a framework on market access to port services and financial transparency of ports, COM(2013) 296 final (OJ C 327, 12.11.2013, p. 111) point 2.1.
Maaliskuun 2 päivänä 1999 annetun Flanderin satama-asetuksen 25 §:n 3 momentissa todetaan, että ”Flanderin hallitus ja satamaviranomaiset laativat aloitteita, joilla pyritään luomaan […] Flanderin merisatamiin yhdenmukaiset maksurakenteet, jotta Flanderin merisatamille voidaan taata reilu kilpailutilanne”.
Also see Communication from the Commission on a European Ports PolicySEC(2007)1339 SEC(2007)1340, COM(2007) 616 final, point II.4.2.
Myös Brysselin sataman toimittamiin huomautuksiin (s. 102) liitetyistä asiakirjoista käy ilmi, että hintoja (ja alennuksia) pidetään välineenä, jolla voidaan vaikuttaa kysyntäkäyttäytymiseen: ”Satama pyrkii aktiivisesti kehittämään vesiliikennettä ja vahvistamaan tavarankuljetusten siirtymistä vesiliikenteeseen seuraavilla toimenpiteillä: Satama toteuttaa vesiliikennettä edistävää hintapolitiikkaa, mikä tarkoittaa muiden muassa sitä, että merenkulusta peritään 0,00025 euron maksu tonnikilometriä kohti, ja sitä, että meriliikenne, uudet liikennemuodot ja kasvussa olevat liikennemuodot vapautetaan laiturimaksuista.
Judgment of the Court of Justice of 10 December 1969, Commission v France, Joined cases 6/69 and 11/69, EU:C:1969:68, paragraph 21; Judgment of the Court of Justice of 22 March 1977, Steinike & Weinlig, 78/76, EU:C:1977:52, paragraph 24; Judgment of the General Court of 30 April 1998, Vlaamse Gewest v Commission, T-214/95, ECLI:EU:T:1998:77, paragraph 54, and Judgment of the Court of Justice of 19 May 1999, Italy v Commission, C-6/97, EU:C:1999:251, paragraph 21.
Alue korvaa satamalle tähän toimenpiteeseen liittyvät tuloerien menetykset. […] Tältä osin satama myöntää vesitietä ahkerimmin käyttäville yrityksille alennuksia sen maa-alueiden käyttöoikeusmaksuista […].”
Commission Decision (EU) 2017/2116
Komission päätös (EU) 2017/2116,
on aid scheme SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) implemented by France — Taxation of ports in France
tukiohjelmasta SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), jonka Ranska on toteuttanut – Satamien verotus Ranskassa
(notified under document C(2017) 5176)
(tiedoksiannettu numerolla C(2017) 5176)
On 3 July 2013, the Commission sent a questionnaire on the functioning and taxation of ports to all Member States to gain an overview of the state of play and clarify the situation of ports in the light of Union State aid rules.
Komission yksiköt lähettivät 3 päivänä heinäkuuta 2013 kaikille jäsenvaltioille niiden satamien toimintaa ja verotusta koskevan kyselyn saadakseen yleiskuvan tilanteesta ja selkeyttääkseen satamien asemaa suhteessa unionin valtiontukisäännöstöön.
By letter of 3 February 2014, the Commission requested additional information on the rules concerning the French corporate tax applicable to ports.
Komissio antoi 9 päivänä heinäkuuta 2014 päivätyllä kirjeellä Ranskan viranomaisille neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 [2], jäljempänä ’menettelyasetus’, 21 artiklan mukaisesti alustavan arvionsa Ranskan satamien verotusta koskevista säännöistä.
The French authorities responded by letter dated 1 April 2014.
Kirjeessä todettiin komission katsovan, että asianomaisissa valtiontukisäännöissä oli kyse voimassa olevasta tuesta, ja tarkennettiin, mistä syistä komissio katsoi, että kyseiset säännöt eivät soveltuneet sisämarkkinoille.
By letter dated 9 July 2014, the Commission informed the French authorities, pursuant to Article 21 of Council Regulation (EU) 2015/1589 [2] (‘the Procedural Regulation’), of its preliminary assessment of the French rules on the taxation of ports.
Komissio tarjosi Ranskan viranomaisille mahdollisuuden esittää huomautuksensa tästä alustavasta arviosta.
The letter stated that the Commission classified these rules as existing State aid and specified the reasons for which it considered them incompatible with the internal market.
Ranskan viranomaiset lähettivät komissiolle lisähuomautuksia 15 päivänä tammikuuta 2015.
The French authorities presented their comments by letter of 7 November 2014.
Komissio vahvisti kantansa 21 päivänä tammikuuta 2016 päivätyssä kirjeessä ja ehdotti aiheellisina toimenpiteinä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 108 artiklan 1 kohdan ja menettelyasetuksen 22 artiklan mukaisesti, että Ranskan viranomaiset poistavat yhtiöverosta (impôt sur les sociétés, IS) annetun vapautuksen, josta satamat saavat etua kilpailussa taloudellisesta toiminnasta saatavista tuloista, verovuoden 2017 alusta alkaen.
A meeting between the Commission and the French authorities was held on 12 December 2014.
Ranskan viranomaisia kehotettiin hyväksymään komission ehdotus ehdoitta ja yksiselitteisesti seuraavien kahden kuukauden kuluessa menettelyasetuksen 23 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
On 15 January 2015, the latter sent additional comments to the Commission.
Ranskan viranomaiset toimittivat komissiolle huomautuksensa 11 päivänä huhtikuuta 2016 päivätyllä kirjeellä.
By letter dated 1 June 2015, the Commission informed the French authorities that, at this stage, it maintained the preliminary point of view expressed in the letter of 9 July 2014.
Ranskan viranomaisten ja komission yksiköiden välillä pidettiin kokous 27 päivänä kesäkuuta 2016.
By letter dated 21 January 2016, the Commission confirmed its position and proposed to the French authorities, as ‘appropriate measures’ under Article 108(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘TFEU’) and Article 22 of the Procedural Regulation, the abolition of the corporate tax exemption in favour of the ports in respect of the income from their economic activities from the start of the 2017 tax year.
Koska Ranskan viranomaiset eivät vastauksessaan hyväksyneet ehdotusta aiheellisiksi toimenpiteiksi ehdoitta ja yksiselitteisesti, komissio päätti 8 päivänä heinäkuuta 2016 päivätyssä kirjeessä aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn menettelyasetuksen 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
The French authorities were requested to state their unconditional and unequivocal opinion on the Commission proposal within two months, in accordance with Article 23(1) of the Procedural Regulation.
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä [3].
By letter of 11 April 2016, the French authorities sent their comments to the Commission.
Komissio kehotti Ranskaa esittämään huomautuksensa päätöksen sisällöstä.
A meeting between the French authorities and the Commission took place on 27 June 2016.
Lisäksi se kehotti asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa kyseisestä toimenpiteestä.
Since the reply of the French authorities did not constitute unconditional and unequivocal acceptance of the proposal for appropriate measures, the Commission decided, by letter dated 8 July 2016, to initiate the procedure provided for in Article 108(2) TFEU, pursuant to Article 23(2) of the Procedural Regulation.
Ranska toimitti huomautuksensa komissiolle 19 päivänä syyskuuta 2016 päivätyllä kirjeellä.
The Commission decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union [3].
Komissio vastaanotti huomautuksia seuraavilta asianomaisilta osapuolilta: suuret merisatamat Manner-Ranskassa (Le Havre, Rouen, Dunkerque) ja merentakaisilla alueilla (Ranskan Guayana, Guadeloupe), teollisuus- ja kauppakamarit, satamien hallintoelimet (Brestin teollisuus- ja kauppakamari, Baskimaan Bayonnen teollisuus- ja kauppakamari), ammatilliset yhdistykset ja satamia ja yleisesti merenkulkualaa edustavat tahot (Ranskan sisäsatamia edustava yhdistys Association française des ports intérieurs, AFPI; vesiliikenteen edistämisen yhdyskomitea Provoideau; Ranskan satamien liitto Union des ports de France, UPF; Ranskan meri-instituutti Institut français de la mer), alueelliset yhteisöt (Guadeloupen departementti, Guadeloupen alue, Bretagnen alue) ja viittä Alankomaiden julkista merisatamaa edustava Rotterdamin satama.
The Commission invited France to submit comments on the content of the decision.
Komissio toimitti nämä huomautukset Ranskalle tarjoten sille mahdollisuuden kommentoida niitä.
It also invited interested parties to submit their comments on the measure at issue.
TOIMENPITEEN JA SEN TAUSTAN KUVAUS
France presented its comments to the Commission by letter dated 19 September 2016.
Ranskan satamien omistus ja ylläpito
The Commission forwarded those comments to France, which was given the opportunity to comment on them.
Vaikka Ranska katsoo, että riidanalainen toimenpide koskee ensi sijassa kalastus- ja kauppasatamia, yhtiöverovapautuksen piiriin kuuluvat yksiköt (kuten teollisuus- ja kauppakamarit) voivat ylläpitää myös venesatamia, joten ne kuuluvat niin ikään tämän menettelyn alaan.
It received comments from France by letter of 3 November 2016.
Suuret merisatamat, joita nimitettiin vuoden 2008 uudistukseen asti ”itsenäisiksi satamiksi” [4], ovat valtion julkisia laitoksia.
A meeting between the French authorities and the Commission was held on 16 November 2016.
Ne hoitavat yli 80 prosenttia tavaran merikuljetuksista Ranskassa.
DESCRIPTION OF THE MEASURE AND ITS CONTEXT
Ranskan mukaan suurilla merisatamilla on seuraavat tehtävät: satamakonttorien välityksellä hoidettava meriliikenteen ohjaus ja poliisitoimi satama-alueilla ja niiden sisääntuloväylillä, satamainfrastruktuurien kunnostus ja ylläpito, satamaomaisuuden hallinnointi ja hyödyntäminen, sataman toiminnan yleinen edistäminen, satamapalveluiden tarjonnan kehittäminen ja sataman yhteyksien kehittäminen sisämaan rautatie- ja jokiliikenteeseen.
Ownership and management of ports in France
Tällaisilla satamilla on taloudellinen autonomia.
The port system in France (fishing ports, commercial ports and marinas) consists of ports belonging to the State (the major seaports (grands ports maritimes — ‘GPMs’), formerly known as ‘autonomous ports’, and the major inland ports, in particular the autonomous ports of Paris and Strasbourg) and ports belonging to local and regional authorities.
Suurten merisatamien ylläpito kuuluu valtiolle.
Although France indicates that the measure at issue focuses on the fishing ports and commercial ports, marinas may in fact be operated by entities covered by the corporate tax exemption (such as the CCIs) and are therefore also concerned by the procedure.
Niillä on julkinen tilinpitäjä, ja valtion edustajat valvovat niiden toimintaa.
The GPMs, known as ‘autonomous ports’ until the reform of 2008 [4], are State public institutions.
Ranska toteaa, että sen jälkeen, kun ahtaustoiminnot siirrettiin yksityisen sektorin vastuulle vuoden 2008 uudistuksessa, suurten merisatamien tärkeimmät tehtävät ovat kohdistuneet yhtäältä sataman turvallisuustoimintoihin ja satamapoliisin toimintaan ja toisaalta satamaomaisuuden kunnostustoimiin.
They handle more than 80 % of French maritime freight transport.
Uudistuksesta saakka satamaomaisuus on ollut satamien omassa omistuksessa.