natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, by referring to the fact that, according to the Irish authorities, reasons of neutrality also prompt the exemptions for the same categories of passengers granted by other systems of air travel taxation existing in other Member States, whereas explicit reference was made to the United Kingdom, the General Court found that the Air Passenger Duty in force in the United Kingdom could not constitute a relevant reference model in the present case because it provides that it is always the first leg of the journey that is subject to payment of the tax, which did not correspond to the view supported by the Irish authorities in their letter dated 15 October 2009 and confirmed by the Commission in the 2011 Decision.
Asiassa T-512/11 annetun tuomion seurauksena komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn hankkiakseen tiedot sen varmistamiseksi, ettei vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen lentomatkaverosta ollut valikoiva toimenpide, ja antaakseen kantelun tekijälle ja muille asianomaisille mahdollisuuden esittää huomautuksensa kyseisestä menettelystä.
The General Court also stressed that the letter dated 15 October 2009 did not refer explicitly to the need to avoid double taxation.
Komissio huomautti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, että vaihto- ja kauttakulkumatkustajien lähtöjen vapauttaminen lentomatkaverosta aiheutti kyseiselle valtiolle tulonmenetyksiä, mikä tarkoittaa, että se rahoitettiin valtion varoista ja näytti antavan kilpailuedun siitä hyötyville lentoyhtiöille.
Additionally, the General Court noted that Ireland had offered to consider adjusting the law on transfer and transit passengers, by removing the requirement for a single booking as part of the definition of a transfer passenger and that the Commission did not take a position on that statement.
Komissio ei voinut myöskään muodollisen tutkinnan aloittaessaan sulkea pois sitä mahdollisuutta, että vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen lentomatkaverosta oli valikoiva toimenpide.
Those inconsistencies gave grounds for concluding that, when the Commission adopted the 2011 Decision, it did not have the information with which to carry out a sufficiently complete analysis of the selectivity of the measure and to conclude that the rules for the application of the exemption did not raise doubts.
Näin ollen komissio katsoi alustavasti, että koska kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätyt kriteerit saattoivat periaatteessa täyttyä, toimenpide saattoi olla valtiontukea sellaisille lentoyhtiöille, jotka liikennöivät vaihto- ja kauttakulkumatkustajien osalta lentomatkaverosta vapautettuja reittejä.
The General Court concluded that, in the absence of any analysis of the possible compatibility of the disputed measure with the internal market, the Commission should have initiated the formal investigation procedure, in order to gather any relevant information for verifying that the disputed measure was not selective and to possibly conclude that that measure did not constitute State aid, and to allow the applicant and the other parties concerned to present their observations in connection with that procedure.
Komissio pyysikin Irlantia ilmoittamaan uudelleen syyt lentomatkaveron käyttöönotolle ja selvittämään, miksi lentomatkaveroa ei sovellettu vaihto- ja kauttakulkumatkustajiin.
GROUNDS FOR INITIATING THE FORMAL PROCEDURE
Komissio pyysi Irlantia myös selittämään yksityiskohtaisesti, miten finanssilain 55 §:ää pitäisi tulkita.
Following the judgment in Case T-512/11, the Commission initiated the formal investigation procedure in order to gather information to verify that the non-application of the ATT to transfer and transit passengers was not selective and to allow the applicant and the other parties concerned to present their observations in connection with that procedure.
Komissio pyysi Irlantia toimittamaan selkeitä esimerkkejä lentomatkaveron soveltamisesta kaikkiin asiaankuuluviin reittikategorioihin, täsmentämään, oliko erityisesti matkan toinen osuus vapautettu lentomatkaverosta vai koskiko vapautus yleisesti kaikkia vaihto- ja kauttakulkumatkustajia, sekä toimittamaan kaikki tiedot, joiden Irlanti katsoi olevan hyödyllisiä kyseisen asian käsittelyssä.
In the Opening Decision, the Commission noted that the non-application of the ATT to departures of transfer and transit passengers resulted in a loss of tax revenue for the State and was therefore financed from State resources and appeared to confer an advantage on the airlines benefitting from it.
Komissio kehotti Irlantia toimittamaan esimerkkejä sekä vuonna 2011 lentomatkaverokantoihin tehtyä muutosta edeltävältä että sen jälkeiseltä ajalta.
Furthermore, the Commission could not at the stage of initiating the formal investigation exclude that the non-application of the ATT to transfer and transit passengers was selective.
Alustavan oletuksen mukaan viitejärjestelmänä oli vero, joka kannetaan jokaisesta matkustajan lähdöstä ilma-aluksella Irlannissa sijaitsevalta lentoasemalta, ja komissiolla oli epäilyksiä sen suhteen, muodostiko vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen lentomatkaverosta poikkeuksen viitejärjestelmästä, kun talouden toimijoita, jotka olivat asianomaisen jäsenvaltion verojärjestelmälle asetetun päämäärän kannalta keskenään vertailukelpoisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa, kohdeltiin keskenään eri tavalla, mikä puolestaan antoi edun tietyille lentoyhtiöille.
The Commission thus preliminarily concluded that since all the criteria in Article 107(1) TFEU a priori could be fulfilled, the measure might constitute State aid to airline operators that have operated the routes benefitting from the exemption from the ATT for transfer and transit passengers.
Komissio totesi lisäksi, että lentomatkaveron nimi ja varsinainen sanamuoto antoivat kuitenkin olettaa, että sen johtavana periaatteena oli verottaa lentomatkoja Irlannissa sijaitsevilta lentoasemilta jokaisen Irlannissa sijaitsevilta lentoasemilta tapahtuvan lähdön sijasta.
The Commission therefore invited Ireland to set out again its reasons for the adoption of the ATT and to explain why the ATT did not apply to transfer and transit passengers.
Komissio katsoi, että tämän oletuksen mukaisesti vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen lentomatkaverosta vaikutti olevan välitön seuraus kyseisestä periaatteesta, koska lentomatkaan voi sisältyä useampia kuin yksi lähtö Irlannissa sijaitsevalta lentoasemalta.
The Commission also invited Ireland to set out in detail how Section 55 of the Finance Act should be interpreted.
IRLANNIN HUOMAUTUKSET MENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVASTA PÄÄTÖKSESTÄ
The Commission requested that Ireland provide clear examples of how the ATT applies to all relevant categories of routes, clarify whether ATT specifically exempts the second leg of a journey or, more generally, exempts all transfer and transit passengers, and to provide all other information which Ireland considered useful in that respect.
Menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä esittämissään, 22 päivänä joulukuuta 2015 päivätyissä huomautuksissaan Irlanti torjui kaikki väitteet siitä, että vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen olisi valtiontukea.
The Commission also invited Ireland to provide those examples in relation to the periods before and after the amendment modifying the ATT rates, introduced in 2011.
Finanssilain 55 §:n tulkinta ja soveltaminen
Under the preliminary assumption that the reference system is a tax which is charged in respect of every departure of a passenger on an aircraft from an airport in Ireland, the Commission expressed doubts as to whether the non-application of the ATT to transfer and transit passengers derogated from the reference system of taxation by differentiating between economic operators which, in light of the objective assigned to the tax system of the Member State concerned, were in comparable factual and legal situations, and consequently conferred an advantage on certain airlines.
Irlanti totesi, että lentomatkaveron maksuvelvollisuudesta säädettiin finanssilaissa, jota oli tulkittava suppeasti.
The Commission also found, however, that the name, and indeed the wording, of the ATT may suggest that its guiding principle is to tax air journeys from an airport in Ireland, rather than each departure from an airport in Ireland.
Korkeimman oikeusasteensa (Irish Supreme Court) oikeuskäytäntöön vedoten Irlanti korosti, että Irlannin lainsäädännön nojalla veronmaksaja voidaan katsoa velvolliseksi maksamaan tietty vero tai saattaa muita epäedullisempaan asemaan vain siinä tapauksessa, että tästä säädetään nimenomaisesti laissa, ja siteerasi tuomiota Texaco (Irlanti) Ltd v. Murphy (verotarkastaja): Vakiintuneen oikeussäännön mukaan kansalaista ei saa verottaa, ellei säädöksessä selvästi säädetä tällaisesta velvoitteesta.
According to the Commission, under that assumption, the non-application of the ATT to transfer and transit passengers seems to directly follow from that principle, since an air journey may involve more than one departure from an airport in Ireland.
Tällä perusteella Irlanti katsoi, että sen määrittämiseksi, kuuluuko jokin matka lentomatkaveron soveltamisalaan, on tarkasteltava finanssilain sanamuotoa.
COMMENTS FROM IRELAND ON THE OPENING DECISION
Mahdolliset epäilykset finanssilain soveltamisessa koituisivat veronmaksajan eduksi.
In its comments dated 22 December 2015 on the Opening Decision, Ireland rejected any suggestion that the exemption of transfer and transit passengers constitutes State aid.
Finanssilain 55 §:n 2 momentin c alamomentin mukaan lentomatkavero on maksettava, kun matkustaja lähtee lentoasemalta ilma-aluksella.
On the interpretation and application of Section 55 of the Finance Act
Irlanti esitti tässä yhteydessä seuraavat huomautukset:
Ireland stated that the liability to pay the ATT was defined in the Finance Act, which must be interpreted strictly.
Vammaiset, alle kaksivuotiaat sekä vaihto- tai kauttakulkumatkustajat on suljettu (tietyin edellytyksin) matkustajan määritelmän ulkopuolelle.
Relying on jurisprudence of the Irish Supreme Court, Ireland stressed that under Irish law, a taxpayer could only be liable to pay a tax or suffer a disadvantage if this is explicit in law and quoted from the judgment Texaco (Ireland) Ltd v Murphy (Inspector of Taxes): ‘It is an established rule of law that a citizen is not to be taxed unless the language of the statute clearly imposes the obligation’.
Lentoaseman määritelmä ei myöskään kata tiettyjä matkoja, koska veroa ei kanneta lähdöistä Irlannin ulkopuolella sijaitsevilta lentoasemilta tai sellaisilta lentoasemilta, joiden matkustajamäärät ovat pieniä.
On that basis, Ireland stated that in order to determine whether a journey was subject to the ATT, it was necessary to look at the wording of the Finance Act.
Ilma-aluksen määritelmän ulkopuolelle on suljettu ilma-alukset, jotka kykenevät kuljettamaan alle 20 matkustajaa ja joita käytetään valtiollisiin tai sotilaallisiin tarkoituksiin.
Any doubt over the application of the Finance Act would benefit the taxpayer.
Irlanti katsoi johdanto-osan 50 kappaleen perusteella, ettei lentomatkavero koskenut vaihto- ja kauttakulkumatkustajia riippumatta siitä, mistä matkan osuudesta oli kyse.
Pursuant to Section 55(2)(c) of the Finance Act, the ATT becomes ‘due when a passenger departs from an airport on an aircraft’.
Irlanti vahvisti, ettei matkan toista osuutta ollut automaattisesti vapautettu verosta.
In this respect, Ireland noted that:
Irlannin mukaan matkan toisesta osuudesta voitiin joko kantaa tai olla kantamatta veroa sen perusteella, miten finanssilain 55 §:ää sovellettiin tosiseikkoihin, eli esimerkiksi sen mukaan, oliko kyseessä vaihto- tai kauttakulkumatkustaja (sama päti matkan ensimmäiseen osuuteen).
the definition of ‘passenger’ excludes (subject to certain conditions) persons who are disabled, or under the age of two, or transfer or transit passengers.
Jotkut matkat saattoivat myös jäädä lentoaseman määritelmän ulkopuolelle, koska lentomatkaveroa ei kannettu lähdöistä Irlannin ulkopuolella sijaitsevilta lentoasemilta.
the definition of ‘airport’ also excludes some journeys, as no tax is due in respect of a departure from an airport outside Ireland and from certain airports with small passenger numbers.
Irlanti huomautti lisäksi, että vaihto- ja kauttakulkumatkustajia koskevat vapautukset ovat tavallisia myös muissa maissa käytössä olevissa lentomatkaveroissa, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ranskassa ja Saksassa.
the definition of ‘aircraft’ excludes aircraft which cannot carry more than 20 passengers, and also excludes aircraft used for State or military purposes.
Irlanti totesi, että kutakin veroa koskevia sääntöjä on tulkittava asiaa koskevan kansallisen lainsäädännön kontekstissa.
In light of recital 50, Ireland considered that no ATT was due in respect of transfer and transit passengers, regardless of the leg of the journey concerned.
Vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttamista koskeva tulkinta
Ireland confirmed that the second leg of a journey was not automatically exempt from the tax.
Irlanti viittasi asiassa T-512/11 annetun tuomion 88 kohtaan, jossa käsitellään seuraavaa toteamusta vuoden 2011 päätöksen 20 kappaleessa: Irlannin viranomaiset toteavat vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttamisesta lentomatkaverosta, että jättämällä kokonaismatkan ensimmäinen osuus veron ulkopuolelle varmistetaan, ettei matkustajaa rangaista siitä, että reitti lopulliseen määräpaikkaan sisältää välilaskun.
According to Ireland, the second leg of a journey might have been or might not have been taxed, depending on the application of Section 55 of the Finance Act to the facts, including whether the passenger was a transfer or transit passenger (the same applied to the first leg of a journey).
Edellä mainitussa, asiassa T-512/11 annetun tuomion kohdassa unionin yleinen tuomioistuin totesi, ettei komissiolla ollut syytä epäillä Irlannin 15 päivänä lokakuuta 2009 päivätyssä kirjeessä annettuja tietoja, joihin vuoden 2011 päätöksen 20 kappale perustui, mutta tämä ei kuitenkaan poistanut sitä tosiseikkaa, että vaikka olisi seurattu Irlannin viranomaisten ehdottamaa tulkintaa, jonka mukaan välilaskun sisältävän matkan ensimmäinen osuus on vapautettu lentomatkaverosta, vuoden 2011 päätöksen 9 kappaleeseen sisältyvässä taulukossa esitetyt esimerkit eivät tukeneet tällaista tulkintaa.
The definition of ‘airport’ might also exclude some journeys, as no ATT was due in respect of a departure from an airport outside Ireland.
Unionin yleinen tuomioistuin huomautti, ettei ollut selvää eikä komissio ollut myöskään selittänyt, miksi sellaisista matkustajista, jotka matkustivat New Yorkista Dubliniin ja joilla oli välilasku Shannonissa, ei kannettu lentomatkaveroa lähdöstä välilaskupaikkana olevalta Shannonin lentoasemalta.
Ireland also pointed out that the transfer and transit passenger exclusions are normal in air travel taxes implemented by other countries, for example the United Kingdom, France and Germany.
Irlanti viittasi 15 päivänä lokakuuta 2009 päivätyn kirjeensä 13 kohtaan, jossa todettiin, että vaihtomatkustajia koskevalla vapautuksella varmistetaan ainoastaan, ettei kokonaismatkan ensimmäisestä osuudesta kanneta lentomatkaveroa.
Ireland contended that the rules for each tax must be read in the context of the relevant national law.
Irlanti huomautti, että kyseinen kohta perustui kuvaukseen Dublinista New Yorkiin suuntautuvasta lennosta, joka tekee välilaskun Shannonissa, ja että siinä esitetty toteamus oli tässä yhteydessä oikea, mutta oli virheellistä pitää tätä yleisenä sääntönä, jonka mukaan minkä tahansa matkan ensimmäisestä osuudesta ei koskaan voitaisi kantaa lentomatkaveroa.
On the interpretation of the exemption of transfer and transit passengers
Irlanti selitti unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-512/11 antaman tuomion 88 kohdassa esitetystä esimerkistä, joka koski Dublinista New Yorkiin suuntautuvaa ja välilaskun Shannonissa sisältävää matkaa, että finanssilain sanamuodon johdosta lentomatkaveroa ei kanneta mistään kyseisen matkan osuudesta:
Ireland commented on paragraph 88 of the judgment in Case T-512/1,1 which relates to the following statement contained in recital 20 of the 2011 Decision: ‘As to the non-application of the tax on transit and transfer passengers, the Irish authorities state that the fact that any first leg of an overall journey is not subject to the tax ensures that the passenger is not punished because a route includes a stopover in order to get to the final destination’.
Ensimmäinen osuus (New Yorkista Shannoniin) on vapautettu, koska lentomatkavero kannetaan ainoastaan lähdöistä Irlannissa sijaitsevilta lentoasemilta.
In the abovementioned paragraph of its judgment in case T-512/11, the General Court had indicated that whilst the Commission had no reason to doubt the information contained in Ireland's letter dated 15 October 2009, on which paragraph 20 of the 2011 Decision is based, the fact remained that even following the Irish authorities' interpretation that any first leg of a journey including a stopover is exempt from the payment of the ATT, the examples produced in the table set out in paragraph 9 of the 2011 Decision were not capable of supporting that interpretation.
Toinen osuus (Shannonista Dubliniin) on vapautettu, koska matkustaja voidaan katsoa Shannonin lentoasemalla finanssilain 55 §:n 1 momentissa tarkoitetuksi vaihto- tai kauttakulkumatkustajaksi.
The General Court pointed out that it was not clear, and the Commission did not explain, why passengers travelling from New York to Dublin with a stopover in Shannon are not subject to payment of the ATT for the departure from the stopover airport of Shannon.
Irlanti totesi, että välilaskun Shannoniin sisältävä kokonaismatka New Yorkista Dubliniin olisi vapautettava lentomatkaverosta finanssilain sanamuodon perusteella.
Ireland referred to paragraph 13 of its letter of 15 October 2009, which reads ‘In respect of transfer passengers, the exemption merely ensures that the first leg of an overall journey isn't subject to ATT’.
Irlannin mukaan sen 15 päivänä lokakuuta 2009 päivätyssä kirjeessä esittämien selvitysten tarkoituksena oli selventää lakia, mutta ne eivät olleet sitovia.
Ireland pointed out that that paragraph follows on from a description of a Dublin-New York flight with a Shannon stopover and it was correct in the context of such a journey, but it was incorrect to characterise this as a general rule by which the first leg of any journey would never be taxed under the ATT.
Vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttamisen perustelut ja arvioinnissa käytetty viitejärjestelmä
With respect to the example brought forward by the General Court in paragraph 88 of the judgment in Case T-512/11, involving a journey from New York to Dublin with a stopover in Shannon, Ireland explained that no ATT is due with respect to any of the legs constituting that journey because of the wording of the Finance Act, in particular:
Irlanti selitti vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttamista verosta sillä, ettei yksittäisiä lentoja ollut tarkoituksenmukaista verottaa erikseen, jos ne sisältyivät tosiasiassa yhteen ja samaan varaukseen.
the first leg (New York to Shannon) is exempt because the tax is only levied on departures from Irish airports.
Irlanti viittasi tältä osin
the second leg (Shannon to Dublin) is exempt because at Shannon airport, the passenger qualifies as a transit or transfer passenger as defined in Section 55(1) of the Finance Act.
lentomatkaveron yhteydessä sovellettaviin vaihtomatkustajan ja kauttakulkumatkustajan määritelmiin finanssilain 55 §:n 1 momentissa (kyseinen säännös toistetaan johdanto-osan 18 kappaleessa);
Ireland concluded that the overall journey from New York to Dublin with a stopover in Shannon would be exempted from ATT because of the wording of the Finance Act.
komissiolle osoitetun, 15 päivänä lokakuuta 2009 päivätyn kirjeensä tekstiin, jossa selvitetään, että lentomatkaveroa oli tarkoitus kantaa yhdestä matkasta, vaikka se sisältäisi useita eri osuuksia.
According to Ireland, the explanations in its letter dated 15 October 2009 were intended to clarify the law but they are not binding.
Irlanti viittasi erityisesti 15 päivänä lokakuuta 2009 päivätyssä kirjeessä komissiolle esittämäänsä hypoteettiseen skenaarioon, jossa oli kyse Yhdysvalloista lähtevästä lennosta, joka tekee välilaskun Shannoniin ja jatkaa sitten Dubliniin.
On the rationale for the exemption for transit and transfer passengers and the reference system to use to assess it
Kyseisessä tekstin kohdassa todettiin, että lento on selvästi Yhdysvaltain ja Dublinin välinen, eikä välilaskun pitäisi johtaa velvollisuuteen maksaa lentomatkaveroa.
As regards the reasons for exempting transfer and transit passengers, Ireland explained that it was not appropriate to tax individual flights separately if in reality they were part of a single journey.
Päinvastaiseen suuntaan menevää lentoa koskevassa kuvauksessa taas todettiin, että sellaisten lentojen osalta, jotka lähtevät maasta välilaskun jälkeen, vapauttamisen ainoana tavoitteena on varmistaa, ettei matkan kahdesta osuudesta ole tarvetta kantaa veroa erikseen.
In that respect, Ireland referred to:
Irlannin mukaan tämä osoitti selvästi, että lentoa Dublinista Yhdysvaltoihin pidettiin yhtenä matkana, josta lentomatkavero pitäisi kantaa vain kerran, vaikka matkaan liittyi useita lähtöjä.
the text of the definition of ‘transfer’ or ‘transit passenger’ for the purposes of the ATT, pursuant to Section 55(1) of the Finance Act (the provision is cited in recital 18);
Irlanti ilmoitti, että juuri tämän takia finanssilain 55 §:n 1 momentissa suljetaan nimenomaisesti kyseisessä pykälässä määritellyt vaihtomatkustajat ja kauttakulkumatkustajat lentomatkaveron soveltamisalan ulkopuolelle.
the text of Ireland's letter to the Commission, dated 15 October 2009, by which Ireland explained that the ATT was intended to tax a single journey, even if the journey was divided into different segments.
Arvioidessaan viitejärjestelmää, joksi komissio ehdottaa menettelyn avaamista koskevassa päätöksessä joko i) jokaisesta lähdöstä kannettavaa veroa tai ii) jokaisesta matkasta kannettavaa veroa siten, että matka voi sisältää useita osuuksia, Irlanti esitti, että lentomatkaveron tavoitteena oli kantaa vero vain kerran kustakin matkasta.
In particular, Ireland referred to the hypothetical scenario, provided in its letter dated 15 October 2009 to the Commission, of a flight from the United States which had a stopover in Shannon and then went on to Dublin.
Irlannin mukaan lentomatkavero oli parempi nähdä lähtöihin kohdistuvan veron sijasta matkoihin kohdistuvana verona.
The text passage stated that ‘the flight is clearly US-Dublin, and the fact of the stopover shouldn't generate any ATT liability’.
Finanssilain 55 §:n 2 momentissa viitataan lähtöön perusteena lentomatkaveron kantamiselle.
In describing a flight going in the opposite direction, the text stated that ‘for flights leaving the country with a stopover, the only aim of the exemption is to ensure that both legs of the journey don't have to be taxed separately’.
Johdanto-osan 18 ja 19 kappaleessa kuvatut finanssilain määritelmät ja pykälät kuitenkin osoittavat, että palvelu, johon vero kohdistui, oli matka ja että todellinen tavoite oli matkojen verottaminen lähtöjen sijasta.
According to Ireland, this underlined that the journey from Dublin to the United States was seen as a single journey and should thus only be subject to the ATT once, even if it involved several departures.
Kahden kohteen välillä suoraan liikennöivien ja muiden lentoyhtiöiden välinen erottelu
Ireland declared that this was the reason why Section 55(1) of the Finance Act explicitly excludes ‘transfer’ and ‘transit’ passengers, as defined in that section, from the scope of the ATT.
Irlanti katsoi, että sen arvioiminen, ovatko kahden paikkakunnan välisiä suoria lentoja tarjoavat lentoyhtiöt ja välilaskullisia lentoja tarjoavat lentoyhtiöt keskenään vertailukelpoisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa asianomaisen jäsenvaltion verojärjestelmälle asetetun päämäärän näkökulmasta, voi olla vain toissijainen syy kantelun hylkäämiselle.