natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Prior to issuing an alert for the purposes of refusing entry within the meaning of Article 96, the Member States shall check their national records of long-stay visas or residence permits issued.
Ainoastaan maahantulokiellon määrännyt jäsenvaltio (jäsenvaltio A) voi kumota maahantulokiellon.
Where it emerges that an alert for the purposes of refusing entry has been issued for an alien who holds a valid residence permit issued by one of the Contracting Parties, the Contracting Party issuing the alert shall consult the Party which issued the residence permit in order to determine whether there are sufficient reasons for withdrawing the residence permit.
Jos toinen jäsenvaltio (jäsenvaltio B) päättää myöntää oleskeluluvan samalle henkilölle tai olla kumoamatta voimassa olevaa lupaa (maahantulokiellon määrännyttä jäsenvaltiota kuultuaan), jäsenvaltiolla A on velvollisuus kumota maahantulokielto (Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 25 artiklan 2 kohta).
If the residence permit is not withdrawn, the Contracting Party issuing the alert shall withdraw the alert but may nevertheless put the alien in question on its national list of alerts.
Se voi kuitenkin merkitä kolmannen maan kansalaisen kansalliseen maahantulokieltoluetteloon.
Paragraphs 1 and 2 shall apply also to long-stay visas.
Jäsenvaltion B on tarkasteltava jäsenvaltion A määräämän voimassa olevan maahantulokiellon taustalla olevia syitä ja kyseisen jäsenvaltion etuja sekä otettava ne huomioon ennen oleskeluluvan myöntämistä tai päättämistä olla kumoamatta sitä (esim. perheen yhdistämistä varten).
Article 25 SIC is a directly applicable provision and can be applied by Member States without transposing national legislation.
Jotta jäsenvaltio B voi ottaa asianmukaisesti huomioon maahantulokiellon taustalla olevat syyt, on tärkeää, että jäsenvaltio A antaa hyvissä ajoin tarvittavat tiedot jäsenvaltiolle B.
Only the Member State issuing the entry ban (Member State A) can lift the entry ban.
Jäsenvaltioiden, jotka eivät vielä sovella täysimääräisesti Schengenin säännöstöä ja jotka eivät siksi voi (vielä) suoraan soveltaa Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 25 artiklaa, on kuitenkin noudatettava palauttamisdirektiivin 11 artiklan 4 kohdan henkeä ja otettava yhteyttä maahantulokiellon määränneisiin viranomaisiin, jos ne saavat tietoonsa (mistä tahansa lähteestä, myös hakijalta), että henkilö on toisen jäsenvaltion määräämän maahantulokiellon kohteena.
If another Member State (Member State B) decides to issue a residence permit to the same person or not to withdrawn an existing one (after having carried out consultation with the Member State which had issued the entry ban), Member State A is obliged to withdraw the alert (Article 25(2) SIC), although it may put the third-country national on its national list of alerts.
Ennen oleskeluluvan myöntämistä henkilölle jäsenvaltion olisi pyrittävä ottamaan huomioon maahantulokiellon antaneen jäsenvaltion etu.
The reasons underlying an existing entry ban issued by Member State A, as well as the interests of this Member State, must be considered and taken into account by Member State B before issuing a residence permit or deciding not to withdraw it (for instance for family reunification purposes).
Ennen 24. joulukuuta 2010 määrättyjä maahantulokieltoja on mukautettava palauttamisdirektiivin 11 artiklan vaatimusten mukaisesti (voimassa korkeintaan viisi vuotta, yksilöllinen arviointi ja velvoite kumota kielto tai harkita sen kumoamista tietyissä olosuhteissa), jos ne aiheuttavat vaikutuksia 24. joulukuuta 2010 jälkeen ja jos ne eivät ole 11 artiklan sisällöllisten takeiden mukaisia.
In order to allow Member State B to properly take into account the underlying reasons for the entry ban, it is essential that Member State A provides the relevant information to Member State B in due time.
Mukauttaminen olisi tehtävä joko asianomaisen henkilön hakemuksesta milloin tahansa tai viran puolesta mahdollisimman varhaisessa vaiheessa ja joka tapauksessa viimeistään SIS-järjestelmän kuulutuksiin liittyvässä maahantulokieltojen säännöllisessä (kolmen vuoden välein tehtävässä) uudelleentarkastelussa.
Those Member States which do not yet fully apply Schengen rules and therefore cannot (yet) directly apply Article 25 SIC, should nevertheless follow the spirit of Article 11(4) of the Return Directive and contact — if they become aware (through whatever source of information including information from the applicant) that a person is subject of an entry ban issued by another Member State — the authorities which issued the entry ban.
Unionin tuomioistuin on nimenomaisesti selventänyt tätä asiassa C-297/12, Filev ja Osmani, antamassaan tuomiossa (39–41 ja 44 kohta): ”Tästä on huomattava heti alkuun, ettei kyseisessä direktiivissä säädetä siirtymäjärjestelystä maahantulokieltoa koskeville päätöksille, jotka on tehty ennen kuin direktiivi tulee sovellettavaksi.
Before issuing a residence permit to the person, the Member State should seek to ‘take account of the interest’ of the Member State which issued the entry ban.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä kuitenkin ilmenee, että uutta sääntöä sovelletaan välittömästi vanhan säännön voimassa ollessa syntyneiden tilanteiden tulevaisuudessa ilmeneviin vaikutuksiin, jos toisin ei ole säädetty […].
‘Historic’ entry bans issued before 24 December 2010 have to be adapted in line with the standards fixed in Article 11 of the Return Directive — i.e. maximum of 5 year, individual assessment, obligation to withdraw/consider withdrawing in specific circumstances — if they develop effects for the period after 24 December 2010 and if they are not yet in line with the substantive safeguards of Article 11.
Tästä seuraa, että direktiiviä 2008/115/EY sovelletaan sen päivän, jona se tuli sovellettavaksi asianomaisessa jäsenvaltiossa, jälkeisiin ennen tätä päivää sovellettujen kansallisten sääntöjen nojalla tehtyjen maahantulokieltopäätösten vaikutuksiin […].
Adaptation should take place either upon application of the concerned person at any moment or ex officio at the earliest possible moment, and in any case not later than at the occasion of the regular (3-year) review of entry bans foreseen for SIS alerts.
Tästä seuraa, että direktiivin 2008/115/EY 11 artiklan 2 kohta on esteenä sille, että […] kestoltaan rajoittamattomien maahantulokieltojen, jotka on määrätty ennen päivää, jona direktiivi 2008/115/EY tuli sovellettavaksi, vaikutukset pysytetään kauemmin kuin mainitussa säännöksessä kyseiselle kiellolle säädetyn enimmäisajan, paitsi jos maahantulokiellot on kohdistettu sellaisiin kolmansien maiden kansalaisiin, jotka ovat vakava uhka yleiselle järjestykselle, yleiselle turvallisuudelle tai valtion turvallisuudelle.”
In the judgment of Case C-297/12, Filev and Osmani (paragraphs 39-41 and 44), the ECJ expressly clarified: ‘In that regard, it is important to note from the outset that that directive does not include a provision providing for transitional arrangements in relation to entry-ban decisions taken before it became applicable.
Oikeus hyvään hallintoon on perusoikeus, joka tunnustetaan unionin oikeuden yleiseksi periaatteeksi ja vahvistetaan perusoikeuskirjassa.
None the less, it follows from the Court's settled case-law that new rules apply immediately, except in the event of a derogation, to the future effects of a situation which arose under the old rules […].
Perusoikeuskirja on erottamaton osa EU:n oikeusjärjestystä.
It follows that Directive 2008/115/EC is applicable to those effects which occur after the date of its applicability in the Member State concerned of entry-ban decisions taken under national rules which were applicable before that date. […] It follows that Article 11(2) of Directive 2008/115/EC precludes a continuation of the effects of entry bans of unlimited length made before the date on which Directive 2008/115/EC became applicable, […] beyond the maximum length of entry ban laid down by that provision, except where those entry bans were made against third-country nationals constituting a serious threat to public order, public security or national security’.
Tähän oikeuteen sisältyy jokaisen oikeus tulla kuulluksi ennen kuin häntä vastaan ryhdytään yksittäiseen toimenpiteeseen, joka vaikuttaa häneen epäedullisesti tai jolla on huomattava vaikutus hänen etuihinsa.
The right to good administration is a fundamental right recognised as a general principle of EU law and enshrined in the CFR, which forms an integral part of the EU legal order.
Siihen liittyy kiinteästi myös oikeus puolustukseen, joka on EU:n lainsäädännön toinen yleinen periaate.
This right includes the right of every person to be heard before any individual measure which would affect him or her adversely or which significantly affect his or her interests is taken, which is also inherent in respect for the rights of the defence, another general principle of EU law.
Unionin tuomioistuin on asioissa C-383/13 [62], G. & R., ja C-249/13 [63], Boudjlida, antamissaan tuomioissa selventänyt merkittävästi palauttamis- ja säilöönottopäätöksiin liittyvää oikeutta tulla kuulluksi.
In the judgments of Cases C-383/13, G & R [62], and C-249/13, Boudjlida [63], the ECJ provided important clarification on the right to be heard in relation to return and detention decisions.
Tuomioissa edellytetään, että jäsenvaltiot noudattavat aina jäljempänä olevia suojalausekkeita, kun ne tekevät palauttamiseen liittyviä päätöksiä (eli palauttamis-, maahantulokielto-, maastapoistamis- ja säilöönottopäätöksiä), vaikka tätä ei ole nimenomaisesti säädetty palauttamisdirektiivin asianomaisissa artikloissa:1) jokaisen oikeus tulla kuulluksi ennen kuin häntä vastaan ryhdytään yksittäiseen toimenpiteeseen, joka vaikuttaa häneen epäedullisesti
These judgements imply that Member States must always comply with the safeguards below when taking decisions related to return (i.e. return decision, entry-ban decisions, removal decisions, detention order) even though this may not be expressly specified in the relevant articles of the Return Directive:(1) the right of every person to be heard, before any individual measure which would affect him or her adversely is taken;
jokaisen oikeus tutustua itseään koskeviin asiakirjoihin, arvioida kaikkia todisteita, joita on käytetty häntä vastaan ja joilla perustellaan toimivaltaisen kansallisen viranomaisen päätös ottaen huomioon oikeutetut luottamuksellisuuden, salassapitovelvollisuuden ja liikesalaisuuden vaatimukset
the right of every person to have access to his or her file, to analyse all the evidence relied on against him or her which serves to justify a decision by the competent national authority, while respecting the legitimate interests of confidentiality and of professional and business secrecy;
jokaisen oikeus saada oikeudellisen neuvonantajan apua ennen palauttamispäätöksen antamista edellyttäen, että tämän oikeuden käyttäminen ei vaikuta palauttamismenettelyn edistymiseen eikä heikennä direktiivin tehokasta täytäntöönpanoa; tämä ei velvoita jäsenvaltioita vastaamaan avun kustannuksista
the right of every person to have recourse to a legal adviser prior to the adoption of a return decision, provided that the exercise of that right does not affect the due progress of the return procedure and does not undermine the effective implementation of the Directive; this does not entail an obligation upon Member States to bear the costs of that assistance;
hallintoelimen velvollisuus kiinnittää asianmukaista huomiota asianomaisen henkilön huomautuksiin ja tutkia huolellisesti ja puolueettomasti tapauksen kaikki asiaankuuluvat seikat
the obligation of the administration to pay due attention to the observations by the person concerned and examine carefully and impartially all the relevant aspects of the individual case;
hallintoelinten velvollisuus perustella päätöksensä.
the obligation of the administration to give reasons for its decisions.
Jäsenvaltioilla on merkittävä harkintavalta siinä, kuinka oikeus tulla kuulluksi varmistetaan käytännössä: päätöksestä tulee pätemätön oikeuden toteutumatta jäämisen vuoksi ainoastaan, mikäli menettelyn lopputulos olisi ollut erilainen, jos oikeus olisi toteutunut (unionin tuomioistuimen asiassa C-383/13, G. & R., antaman tuomion 38 kohta).
Member States enjoy a significant margin of discretion on how to grant the right to be heard in practice: the non-respect of this right renders a decision invalid only insofar as the outcome of the procedure would have been different if the right was respected (judgment of the ECJ in Case C-383/13, G & R, paragraph 38).
Kun jäsenvaltion viranomainen aikoo tehdä palauttamispäätöksen, se voi olla kuulematta kolmannen maan kansalaista asiasta todettuaan, että kolmannen maan kansalaisen laitonta oleskelua jäsenvaltion alueella on edeltänyt turvapaikkamenettely, jossa on täysin kunnioitettu hänen oikeuttaan tulla kuulluksi (unionin tuomioistuimen asiassa C-166/13, Mukarubega, antama tuomio [64]).
Moreover, a Member State authority may fail to hear a third-country national specifically on the subject of a return decision where, after that authority has determined that the third-country national is staying illegally in the national territory within a preceding asylum procedure which fully respected that person's right to be heard, it is contemplating the adoption of a return decision (judgment of the ECJ in Case C-166/13, Mukarubega [64]).
Asiassa Mukarubega annettu tuomio perustuu seuraavaan logiikkaan: ”kuulluksi tulemista ennen palauttamispäätöksen tekoa koskevan oikeuden nojalla ei voida aloittaa hallinnollista menettelyä uudelleen loputtomiin, sillä on pyrittävä säilyttämään tasapaino asianomaisen sen perusoikeuden, joka koskee kuulluksi tulemista ennen hänelle vastaisen päätöksen tekemistä, ja laittoman maahanmuuton torjuntaa koskevan jäsenvaltioiden velvollisuuden välillä”.
The logic set out in Mukarubega is as follows: ‘The right to be heard before the adoption of a return decision cannot be used in order to re-open indefinitely the administrative procedure, for the reason that the balance between the fundamental right of the person concerned to be heard before the adoption of a decision adversely affecting that person and the obligation of the Member States to combat illegal immigration must be maintained’.
Tätä logiikkaa voidaan soveltaa myös muihin tapauksiin, kuten niihin, jotka mainitaan palauttamisdirektiivin 6 artiklan 6 kohdassa (laillisen oleskelun päättämistä koskeva päätös yhdessä palauttamispäätöksen kanssa).
This logic can also be applied in different case constellations, such as those mentioned in Article 6(6) of the Return Directive (decision on ending of legal stay combined with return decision) and it entails that a repetitive assessment of the risk of breach of the principle of non-refoulement is not required if the respect of that principle was already assessed in previous procedures, if the assessment is final and if there is no change in the individual situation of the third-country national concerned.
Logiikasta seuraa myös se, että palauttamiskiellon periaatteen rikkomiseen liittyvää riskiä ei tarvitse arvioida useaan otteeseen, jos kyseisen periaatteen noudattamista on jo arvioitu muissa menettelyissä, arviointi on lopullinen eikä kyseisen kolmannen maan kansalaisen yksilöllisessä tilanteessa ole tapahtunut muutosta.
In the same vein, a repetitive assessment of other elements that could be invoked in order to prevent return should be obviated.
Samaan tapaan tulisi välttää myös muiden sellaisten seikkojen toistuvaa arviointia, joihin voidaan vedota palauttamisen estämiseksi.
Member States should take measures to avoid such repetitive assessments, for instance by merging in one procedural step, to the extent possible, the administrative hearings of the competent national authorities for different purposes (for example renewal or granting of a residence permit, determination of the right to enter the territory of a Member State, final negative decision on an application for international protection), provided that the right to be heard is fully respected.
Välttääkseen arviointien tekemistä useaan otteeseen jäsenvaltioiden olisi esimerkiksi mahdollisuuksien mukaan yhdistettävä yhteen menettelyvaiheeseen hallinnolliset kuulemiset, joita toimivaltaiset viranomaiset järjestävät eri tarkoituksia varten (esim. oleskeluluvan uusiminen tai myöntäminen, jäsenvaltion alueelle saapumista koskevan oikeuden määrittäminen, lopullinen kielteinen päätös kansainvälistä suojelua koskevaan hakemukseen), sillä edellytyksellä, että oikeutta tulla kuulluksi noudatetaan kaikilta osin.
In this context, innovative tools such as for instance video-conferencing could also be developed for this purpose.
Tätä varten voitaisiin kehittää innovatiivisia toimintatapoja ja työkaluja, kuten videoyhteyden hyödyntäminen kuulemisessa.
Member States must ensure that the application of such measures does not result in a prejudice for the respect of procedural safeguards, and should pay particular attention to persons in need of special procedural guarantees, in particular minors (see below).
Jäsenvaltioiden on varmistettava, etteivät tällaiset toimenpiteet vaaranna menettelyllisten takeiden toteutumista, ja kiinnitettävä huomiota erityisesti niihin henkilöihin, jotka tarvitsevat erityisiä menettelyllisiä takeita, erityisesti alaikäisiin (ks. jäljempänä).
The right to be heard includes a right to be heard on the possible application of Articles 5 and 6(2) to (5) of the Return Directive and on the detailed arrangements for return, such as the period allowed for voluntary departure and whether return is to be voluntary or forced.
Oikeuteen tulla kuulluksi sisältyy oikeus tulla kuulluksi palauttamisdirektiivin 5 artiklan ja 6 artiklan 2–5 kohdan mahdollisesta soveltamisesta ja paluuta koskevista yksityiskohtaisista järjestelyistä, kuten vapaaehtoiseen paluuseen myönnettävästä ajasta ja siitä, onko paluu vapaaehtoista vai pakollista.
The authority must, however, not warn the third-country national, prior to the hearing, that it is contemplating adopting a return decision, or disclose information on which it intends to rely as justification for that decision, or allow a period of reflection, provided that the third-country national has the opportunity effectively to present his point of view on the subject of the illegality of his stay and the reasons which might, under national law, justify that authority refraining from adopting a return decision (see judgment of the ECJ in Case C-249/13, Boudjlida).
Viranomainen ei kuitenkaan saa varoittaa kolmannen maan kansalaista ennen kuulemista, että se harkitsee palauttamispäätöksen tekemistä, tai ilmoittaa seikoista, joihin se aikoo perustaa päätöksensä, eikä antaa harkinta-aikaa, jos kolmannen maan kansalaisella on mahdollisuus esittää tehokkaasti ja tosiasiallisesti näkemyksensä oleskelunsa laittomuudesta ja syistä, jotka kansallisen oikeuden nojalla voivat olla perusteena sille, että mainittu viranomainen pidättyy palauttamispäätöksen tekemisestä (ks. unionin tuomioistuimen asiassa C-249/13, Boudjlida, antama tuomio).
The procedural safeguards of Articles 12 and 13 of the Return Directive should be applied to all decisions related to return and must not be limited to the three types of decisions mentioned in Article 12(1) of that Directive.
Palauttamisdirektiivin 12 ja 13 artiklaan sisältyviä menettelyllisiä takeita olisi sovellettava kaikkiin palauttamiseen liittyviin päätöksiin eikä niitä tulisi rajoittaa direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa mainittuihin kolmeen eri päätöstyyppiin.
The minor's right to be heard in return procedures involving or affecting them must be respected.
Alaikäisen oikeutta tulla kuulluksi häntä koskevissa tai häneen vaikuttavissa palauttamismenettelyissä on kunnioitettava.
In accordance with Article 12 of the Convention on the Rights of the Child, and taking into account the General Comment No 12 of the UN Committee on the rights of the child on the right of the child to be heard [65], the minors concerned must be heard, either directly or through a representative or an appropriate body; the right to express their views freely must be respected and due weight must be given to the minors' views, in accordance with their age and maturity and taking into account any communication difficulties they may have, in order to make their participation meaningful.To ensure in practice the respect of the right of the minor to be heard, the measures adopted by Member States should be guided by the following key principles:
Lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen 12 artiklan mukaisesti ja ottaen huomioon YK:n lapsen oikeuksien komitean yleiskommentin nro 12 lapsen oikeudesta tulla kuulluksi [65] asianomaisia alaikäisiä on kuultava joko suoraan tai edustajan tai asianomaisen toimielimen välityksellä, alaikäisen oikeutta vapaasti ilmaista näkemyksensä on kunnioitettava, hänen näkemyksilleen on annettava painoarvoa hänen ikänsä, kehitystasonsa ja mahdolliset kommunikointivaikeudet huomioon ottaen, jotta hänen osallistumisensa olisi mielekästä.Jotta voidaan varmistaa, että alaikäisen oikeus tulla kuulluksi toteutuu käytännössä, jäsenvaltioiden olisi noudatettava toimenpiteissään seuraavia keskeisiä periaatteita:
expressing views is a choice and not an obligation,
näkemysten ilmaiseminen on vapaaehtoista, ei pakollista
the right to be heard should not be subject to any age limits or other arbitrary restrictions, either in law or in practice,
oikeutta tulla kuulluksi ei saa rajoittaa ikärajoilla tai muilla mielivaltaisilla rajoituksilla lainsäädännössä eikä käytännössä
a minor should be heard in an environment that is appropriate to his/her needs,
alaikäistä olisi kuultava ympäristössä, joka vastaa hänen tarpeitaan
the means used to give effect to the right to be heard should be adapted to the level of understanding and ability to communicate and should take into account the circumstances of the case,
keinot, joilla oikeus tulla kuulluksi toteutetaan, olisi sovitettava alaikäisen ymmärryksen ja kommunikointivalmiuksien mukaisiksi ja niissä olisi otettava huomioon tapauksen erityispiirteet
facilitating the expression of views may require special measures for a minor in particularly vulnerable situations, including the provision of interpretation and translation services.
näkemysten ilmaisemisen helpottaminen voi edellyttää erityisen haavoittuvassa asemassa olevien alaikäisten kohdalla erityistoimenpiteitä, kuten tulkkaus- ja käännöspalvelujen tarjoamista.
Collection of information on smuggling: in line with the priorities established in the EU Action Plan against Migrant Smuggling 2015-2020 [66], and in particular the need to improve gathering and sharing of information, the Commission recommends that Member States put in place adequate mechanisms in order to ensure systematic information gathering from third-country nationals apprehended in an irregular situation, in full respects of fundamental rights and EU asylum acquis.
Salakuljetusta koskevan tiedon keruu: Kun otetaan huomioon siirtolaisten salakuljetuksen vastaisen EU:n toimintasuunnitelman 2015–2020 [66] painopisteet ja erityisesti tarve parantaa tiedon keräämistä ja jakamista, komissio suosittaa, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön asianmukaiset mekanismit, jotta varmistetaan järjestelmällinen tietojen kerääminen kiinni otetuilta laittomasti maassa olevilta maahanmuuttajilta perusoikeuksia ja EU:n turvapaikkasäännöstöä kunnioittaen.
When granting the right to be heard before adopting a return decision, Member States are encouraged to invite returnees to share the information that they may have in relation to modus operandi and routes of smuggling networks, as well as links with trafficking in human beings and other crimes, and on financial transfers.
Kun oikeus tulla kuulluksi varmistetaan ennen palauttamispäätöksen antamista, jäsenvaltioita kehotetaan pyytämään palautettavia henkilöitä jakamaan tietoa, jota heillä voi olla salakuljetusverkkojen toimintatavoista ja reiteistä sekä yhteyksistä ihmiskauppaan ja muihin rikoksiin sekä rahansiirtoihin.