natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Blueprint describes and sets out the objectives and modes of cooperation between the Member States and EU institutions, bodies, offices and agencies (hereafter referred to as ‘EU institutions’) in responding to large-scale cybersecurity incidents and crises and how existing Crisis Management mechanisms can make full use of existing cybersecurity entities at EU level.
Tämän suosituksen liitteenä oleva suunnitelma unionin tason koordinoidusta reagoinnista laajamittaisiin kyberturvallisuuspoikkeamiin ja -kriiseihin on syntynyt edellä mainittujen kuulemisten tuloksena, ja se täydentää tiedonantoa ”Euroopan kyberresilienssijärjestelmän vahvistaminen sekä kilpailukykyisen ja innovatiivisen kyberturvallisuustoimialan tukeminen”.
In responding to a cybersecurity crisis in the sense of recital 2, coordination of the response at political Union level in the Council will use the Integrated Political Crisis Response (IPCR) arrangements [5]; the Commission will use the ARGUS [6] high-level cross-sectoral crisis coordination process.
Suunnitelmassa kuvaillaan ja määritellään jäsenvaltioiden ja EU:n toimielinten, elinten, toimistojen ja virastojen (jäljempänä ’EU:n toimielimet’) välisen yhteistyön tavoitteet ja muodot vastattaessa laajamittaisiin kyberturvallisuuspoikkeamiin ja -kriiseihin.
In certain areas, sectoral crisis management mechanisms at EU level provide for cooperation in case of cybersecurity incidents or crisis.
EU:n sektorikohtaisiin kriisinhallintamekanismeihin sisältyy joillain aloilla kyberturvallisuuspoikkeamiin tai -kriiseihin liittyvää yhteistyötä.
For example, in the framework of the European Global Navigation Satellite System (GNSS), Council Decision 2014/496/CFSP [7] already defines the respective roles of the Council, the High Representative, the Commission, the European GNSS Agency and the Member States within the chain of operational responsibilities set up in order to react to a threat to the Union, to the Member States or to the GNSS, including in case of cyber-attacks.
Tämä koskee esimerkiksi eurooppalaista maailmanlaajuista satelliittinavigointijärjestelmää (GNSS), koska neuvoston päätöksessä 2014/496/YUTP [7] määritellään jo neuvoston, korkean edustajan, komission, Euroopan GNSS-viraston ja jäsenvaltioiden roolit siinä operatiivisten vastuiden ketjussa, joka on otettu käyttöön unioniin, jäsenvaltioihin tai GNSS:ään kohdistuvaan uhkaan reagoimiseksi, myös kyberhyökkäysten tapauksessa.
Therefore, this recommendation should be without prejudice to such mechanisms.
Tämän suosituksen ei siksi pitäisi rajoittaa tällaisten mekanismien soveltamista.
Member States have the primary responsibility for the response in case of large-scale cybersecurity incidents or crises affecting them.
Ensisijainen vastuu reagoinnista jäsenvaltioihin vaikuttaviin laajamittaisiin kyberturvallisuuspoikkeamiin tai -kriiseihin on jäsenvaltioilla itsellään.
The Commission, the High Representative and other EU institutions or services have however an important role, stemming from Union law or from the fact that cybersecurity incidents and crises may impact all sections of economic activity within the single market, the security and international relations of the Union, as well as the institutions themselves.
Komissiolla, korkealla edustajalla ja muilla EU:n toimielimillä tai yksiköillä on kuitenkin tärkeä rooli, joka perustuu unionin lainsäädäntöön tai siihen tosiasiaan, että kyberturvallisuuspoikkeamat ja -kriisit voivat vaikuttaa taloudellisen toiminnan kaikkiin sektoreihin sisämarkkinoilla, kuten myös unionin turvallisuuteen ja kansainvälisiin suhteisiin sekä toimielimiin itseensä.
At Union level, the key actors involved in response to cybersecurity crises include the newly established NIS Directive structures and mechanisms, namely the Computer Security Incident Response Teams (CSIRTs) network, as well as the relevant agencies and bodies namely the European Union Agency for Network and Information Security (ENISA), the European Cybercrime Centre at Europol (Europol/EC3), the EU Intelligence Analysis Centre (INTCEN), EU Military Staff Intelligence Directorate (EUMS INT) and Situation Room (Sitroom) working together as SIAC (the Single Intelligence Analysis Capacity), the EU Hybrid Fusion Cell (based in INTCEN), the Computer Emergency Response Team for the EU institutions (CERT-EU) and the Emergency Response Coordination Centre in the European Commission.
Kyberturvallisuuskriiseihin reagointiin osallistuviin keskeisiin tahoihin kuuluvat unionin tasolla verkko- ja tietoturvadirektiivin perusteella hiljattain perustetut rakenteet ja mekanismit, erityisesti tietoturvaloukkauksiin reagoivien ja niitä tutkivien yksiköiden verkosto (CSIRT-verkosto), sekä kaikki asianomaiset virastot ja elimet, erityisesti Euroopan unionin verkko- ja tietoturvavirasto (ENISA), Europolissa toimiva Euroopan kyberrikostorjuntakeskus (EC3), EU:n tiedusteluanalyysikeskus (INTCEN), EU:n sotilasesikunnan tiedusteluosasto (EUMS INT) ja tilannekeskus (SITROOM), jotka muodostavat yhdessä yhtenäisen tiedustelun analysointikyvyn (SIAC), EU:n hybridianalyysikeskus (toimii INTCENin yhteydessä), EU:n toimielinten tietotekniikan kriisiryhmä (CERT-EU) ja Euroopan komissiossa toimiva EU:n hätäavun koordinointikeskus.
Cooperation amongst Member States in responding to cybersecurity incidents at technical level is provided by the CSIRTs Network established by the NIS Directive.
Jäsenvaltioiden välinen teknisen tason yhteistyö kyberturvallisuuspoikkeamiin reagoinnissa toteutetaan verkko- ja tietoturvadirektiivillä perustetussa CSIRT-verkostossa.
ENISA provides the secretariat for the Network and actively supports the cooperation among the CSIRTs.
ENISA toimii verkoston sihteeristönä ja tukee aktiivisesti CSIRT-toimijoiden välistä yhteistyötä.
The national CSIRTs and the CERT-EU cooperate and exchange information on a voluntary basis including, when necessary, in response to cybersecurity incidents that affect one or more Member States.
Kansalliset CSIRT-toimijat ja CERT-EU tekevät yhteistyötä ja vaihtavat tietoja vapaaehtoiselta pohjalta, tarvittaessa myös vastauksena kyberturvallisuuspoikkeamiin, jotka vaikuttavat yhteen tai useampaan jäsenvaltioon.
At the request of a representative of a Member State's CSIRT, they may discuss and, where possible, identify a coordinated response to an incident that has been identified within the jurisdiction of that same Member State.
Ne voivat jäsenvaltion CSIRT-toimijan edustajan pyynnöstä keskustella kyseisen jäsenvaltion lainkäyttöalueella tunnistetusta poikkeamasta ja mahdollisuuksien mukaan määritellä tällaista poikkeamaa koskevan koordinoidun vastauksen.
Relevant procedures will be set out in CSIRTs Network's Standard Operating Procedures (SOPs) [8].
Asianmukaiset menettelyt määritellään CSIRT-verkoston menettelyohjeissa [8].
The CSIRTs network is also tasked with discussing, exploring and identifying further forms of operational cooperation, including in relation to categories of risks and incidents, early warnings, mutual assistance, principles and modalities for coordination, when Member States respond to cross-border risks and incidents.
CSIRT-verkoston tehtävänä on myös keskustella muista operatiivisen yhteistyön muodoista sekä tarkastella ja määritellä niitä muun muassa seuraavien aiheiden osalta: riskien ja poikkeamien luokat, ennakkovaroitukset, keskinäinen avunanto sekä periaatteet ja yksityiskohtaiset säännöt koordinointia varten tilanteissa, joissa jäsenvaltiot reagoivat rajat ylittäviin riskeihin ja poikkeamiin.
The Cooperation Group established by Article 11 of the NIS Directive is tasked with providing strategic guidance for the activities of the CSIRTs network and discussing capabilities and preparedness of the Member States, and, on a voluntary basis, evaluating national strategies on the security of network and information systems and the effectiveness of CSIRTs, and identifying best practice.
Verkko- ja tietoturvadirektiivin 11 artiklalla perustetun yhteistyöryhmän tehtävänä on antaa strategista ohjeistusta CSIRT-verkoston toimia varten ja keskustella jäsenvaltioiden valmiuksista ja varautumiskyvystä sekä arvioida vapaaehtoisuuden pohjalta verkko- ja tietojärjestelmien turvallisuutta koskevia kansallisia strategioita ja CSIRT-toimijoiden tehokkuutta ja määrittää parhaita käytäntöjä.
A dedicated work stream within the Cooperation Group is preparing incident notification guidelines, pursuant to Article 14(7) of the NIS Directive, concerning the circumstances in which operators of essential services are required to notify incidents pursuant to Article 14(3) and the format and procedure for such notifications [9].
Yhteistyöryhmän puitteissa toimiva erityinen toimintalinja laatii verkko- ja tietoturvadirektiivin 14 artiklan 7 kohdan mukaisia poikkeamien ilmoittamista koskevia suuntaviivoja niistä olosuhteista, joissa keskeisten palvelujen tarjoajien edellytetään ilmoittavan poikkeamista 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti, sekä tällaisten ilmoitusten muodosta ja ilmoitusmenettelystä [9].
Awareness and understanding of the real-time situation, risk posture, and threats gained through reporting, assessments, research, investigation, and analysis, is vital to enable well-informed decisions This ‘situational awareness’ — by all relevant stakeholders — is essential for an effective coordinated response.
Raportoinnin, arviointien, tutkimusten, selvitysten ja analyysien avulla saavutettu tuntemus ja ymmärrys reaaliaikaisesta tilanteesta, riskiasemasta ja uhista on olennaisen tärkeää tietoon perustuvien päätösten tekemiseksi.
Situational awareness includes elements about the causes as well as the impact and origin of the incident.
Tällainen kaikkien asianomaisten sidosryhmien ”tilannetietoisuus” on välttämätöntä tehokkaan koordinoidun reagoinnin mahdollistamiseksi.
It is recognised that this depends on exchange and sharing of information between relevant parties in a suitable format, using a common taxonomy to describe the incident and in an appropriately secure manner.
Tilannetietoisuuteen sisältyy tekijöitä, jotka liittyvät sekä poikkeaman syihin että sen vaikutuksiin ja alkuperään.
Responding to cybersecurity incidents may take many forms, ranging from identifying technical measures which may entail two or more entities jointly investigating the technical causes of the incident (e.g. malware analysis) or identifying ways through which organisations may assess whether they have been affected (e.g. indicators of compromise), to operational decisions on applying such measures and, at the political level, deciding on the use of other instruments such as the Framework for a Joint response to malicious cyber activities [10] or the EU operational protocol for countering hybrid threats [11], depending on the incident.
Tämä edellyttää tietojen vaihtoa ja jakamista asianomaisten osapuolten kesken sopivassa muodossa, jossa käytetään yhteistä luokittelua poikkeaman kuvaukseen, ja riittävän turvallisella tavalla.
European citizens' and businesses' trust in digital services is essential for a flourishing digital single market.
Kyberturvallisuuspoikkeamiin voidaan reagoida monin tavoin, kuten määrittelemällä teknisiä toimenpiteitä, joihin voi sisältyä kahden tai useamman tahon yhdessä tekemä tutkimus poikkeaman teknisistä syistä (esim. haittaohjelmien analysointi), tai määrittelemällä tapoja, joilla organisaatiot voivat arvioida, ovatko ne joutuneet alttiiksi poikkeaman vaikutuksille (esim. IoC-tiedon eli vaarantumista kuvaavien indikaattoreiden avulla).
Therefore, crisis communication plays a particularly important role in mitigating the negative effects of cybersecurity incidents and crises.
Lisäksi voidaan tehdä operatiivisia päätöksiä tällaisten toimenpiteiden soveltamisesta, ja poliittisella tasolla voidaan päättää muiden välineiden käytöstä, joita ovat muun muassa yhteistä vastausta haitallisiin kybertoimiin koskevat puitteet [10] tai hybridiuhkien torjumista koskeva EU:n operatiivinen protokolla [11], poikkeamasta riippuen.
Communication may also be used in the context of the Framework for a Joint Diplomatic Response as a means to influence the behaviour of (potential) aggressors acting from third countries.
Digitaalisten sisämarkkinoiden menestymisen kannalta on olennaisen tärkeää, että Euroopan kansalaiset ja yritykset luottavat digitaalisiin palveluihin.
Aligning the public communication to mitigate the negative effects of cybersecurity incidents and crises and the public communication to influence an aggressor is essential for a political response to be effective.
Kriisiviestinnällä on siksi erityisen tärkeä asema kyberturvallisuuspoikkeamien ja -kriisien kielteisten vaikutusten lieventämisessä.
Providing the public with information on how they can mitigate at user and organisational level the effects of an incident (for example by applying a patch or taking complementary actions to avoid the threat, etc.) could be an effective measure to mitigate a large-scale cybersecurity incident or crisis.
Viestintää voidaan käyttää myös yhteisen diplomaattisen vastauksen puitteissa keinona vaikuttaa kolmansista maista toimivien (mahdollisten) hyökkääjien toimintaan.
The Commission, through the Connecting Europe Facility (CEF) cybersecurity Digital Service Infrastructure, is developing a Core Service Platform cooperation mechanism, known as MeliCERTes, between participating Member States CSIRTs to improve their levels of preparedness, cooperation and response to emerging cyber threats and incidents.
Jotta poliittinen vastaus olisi tehokas, on olennaisen tärkeää, että kyberturvallisuuspoikkeamien ja -kriisien kielteisten vaikutusten lieventämiseen tähtäävä julkinen viestintä ja julkinen viestintä, jolla pyritään vaikuttamaan hyökkääjään, on sovitettu yhteen.
The Commission, through competitive calls for proposals for grant awards under CEF is co-funding CSIRTs in the Member States with a view to improving their operational capacities at national level.
Julkinen tiedottaminen siitä, kuinka poikkeaman vaikutuksia voidaan lieventää käyttäjän ja organisaation tasolla (esimerkiksi käyttämällä korjaustiedostoa tai toteuttamalla täydentäviä toimia uhkan välttämiseksi), voisi olla tehokas toimenpide laajamittaisen kyberturvallisuuspoikkeaman tai -kriisin lieventämiseksi.
Cybersecurity exercises at EU level are essential to stimulate and improve cooperation among the Member States and the private sector.
Komissio kehittää Verkkojen Eurooppa -välineestä rahoitettavan kyberturvallisuutta koskevan digitaalipalvelujen infrastruktuurin kautta osallistuvien jäsenvaltioiden CSIRT-toimijoiden välisen yhteistyömekanismin ydinpalvelualustaa, josta käytetään nimeä MeliCERTes.
To this end, since 2010, ENISA organises regular pan-European cyber incident exercises (‘Cyber Europe’).
Sen tarkoituksena on parantaa CSIRT-toimijoiden varautumistasoa ja yhteistyövalmiuksia ja reagoida esiin nouseviin kyberuhkiin ja -poikkeamiin.
The Council Conclusions [12] on the Implementation of the Joint Declaration by the President of the European Council, the President of the European Commission and the Secretary-General of the North Atlantic Treaty Organisation calls for the strengthening cooperation in cyber exercises through reciprocal staff participation in respective exercises, including in particular Cyber Coalition and Cyber Europe.
Komissio osarahoittaa jäsenvaltioiden CSIRT-toimijoita myöntämällä Verkkojen Eurooppa -välineestä avustuksia kilpailuun perustuvien ehdotuspyyntöjen perusteella.
The constantly evolving threat landscape and recent cybersecurity incidents are an indication of the increasing risk faced by the Union, Member States should act on the present recommendation without further delay and in any case by the end of 2018,
Tarkoituksena on parantaa niiden operatiivisia valmiuksia kansallisella tasolla.
HAS ADOPTED THIS RECOMMENDATION:
EU:n tason kyberturvallisuusharjoitukset ovat olennaisen tärkeitä yhteistyön edistämiseksi ja parantamiseksi jäsenvaltioiden ja yksityisen sektorin välillä.
Member States and EU institutions should establish an EU Cybersecurity Crisis Response Framework integrating the objectives and modalities of cooperation presented in the Blueprint following the guiding principles described therein.
ENISA on tästä syystä järjestänyt vuodesta 2010 alkaen säännöllisiä yhteiseurooppalaisia kyberturvallisuusharjoituksia (Cyber Europe).
The EU Cybersecurity Crisis Response Framework should in particular identify the relevant actors, EU institutions and Member State authorities, at all necessary levels — technical, operational, strategic/political — and develop, where necessary, standard operating procedures that define the way in which these cooperate within the context of EU crisis management mechanisms.
Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan, Euroopan komission puheenjohtajan ja Pohjois-Atlantin liiton pääsihteerin yhteisen julistuksen täytäntöönpanosta annetuissa neuvoston päätelmissä [12] peräänkuulutetaan kyberharjoitusyhteistyön vahvistamista siten, että molempien osapuolten vastaava henkilöstö osallistuu harjoituksiin, erityisesti Cyber Coalition ja Cyber Europe -harjoituksiin.
Emphasis should be placed on enabling the exchange of information without undue delay and coordinating the response during large-scale cybersecurity incidents and crises.
Jatkuvasti muuttuva uhkaympäristö ja hiljattaiset kyberturvallisuuspoikkeamat ovat osoitus siitä, että unionia uhkaava riski on kasvussa, joten jäsenvaltioiden olisi noudatettava tätä suositusta viipymättä ja joka tapauksessa vuoden 2018 loppuun mennessä,
To this end, Member States' competent authorities should work together towards further specifying information-sharing and cooperation protocols.
ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN:
The Cooperation Group should exchange experiences on these matters with relevant EU institutions.
Jäsenvaltioiden ja EU:n toimielinten olisi perustettava EU:n kyberturvallisuuden kriisinhallintakehys, johon sisällytetään tässä suunnitelmassa esitetyt tavoitteet ja yhteistyön säännöt suunnitelmassa kuvattujen perusperiaatteiden mukaisesti.
Member States should ensure that their national crisis management mechanisms adequately address cybersecurity incident response as well as provide necessary procedures for cooperation at EU level within the context of the EU Framework.
EU:n kyberturvallisuuden kriisinhallintakehyksessä olisi erityisesti määriteltävä asianomaiset toimijat, EU:n toimielimet ja jäsenvaltioiden viranomaiset kaikilla tarvittavilla tasoilla – teknisellä, operatiivisella ja strategisella/poliittisella tasolla – ja laadittava tarvittaessa menettelyohjeet, joissa määritellään tapa, jolla ne tekevät yhteistyötä EU:n kriisinhallintamekanismien puitteissa.
As regards existing EU crisis management mechanisms, in line with the Blueprint, Member States should, together with Commission services and the EEAS, establish practical implementation guidelines as regards the integration of their national crisis management and cybersecurity entities and procedures into existing EU crisis management mechanisms, namely the IPCR and EEAS CRM.
Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä viipymättömän tiedonvaihdon mahdollistamiseen ja vastatoimien koordinointiin laajamittaisten kyberturvallisuuspoikkeamien ja -kriisien aikana.
In particular, Member States should ensure that appropriate structures are in place to enable the efficient flow of information between their national crisis management authorities and their representatives at EU level in the context of EU crisis mechanisms.
Tätä varten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi pyrittävä yhdessä määrittelemään tarkemmin tietojen jakamista ja yhteistyötä koskevat käytännöt.
Member States should make full use of the opportunities offered by the Cybersecurity Digital Service Infrastructures (DSI) programme of the Connecting Europe Facility (CEF), and cooperate with the Commission to ensure that the Core Service Platform cooperation mechanism, currently under development, provides the necessary functionalities and fulfils their requirements for cooperation also during cybersecurity crises.
Yhteistyöryhmän olisi vaihdettava kokemuksia näistä kysymyksistä asianomaisten EU:n toimielinten kanssa.
Member States, with the assistance of ENISA and building on previous work in this area, should cooperate in developing and adopting a common taxonomy and template for situational reports to describe the technical causes and impacts of cybersecurity incidents to further enhance their technical and operational cooperation during crises.
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden kansallisissa kriisinhallintamekanismeissa on otettu riittävällä tavalla huomioon kyberturvallisuuspoikkeamiin vastaaminen ja että niissä määritellään tarvittavat menettelyt EU:n kehyksessä harjoitettavalle EU-tason yhteistyölle.
In this regard, Member States should take into account the ongoing work within the Cooperation Group on incident notification guidelines and in particular aspects related to the format of national notifications.
EU:n olemassa olevien kriisinhallintamekanismien osalta jäsenvaltioiden olisi suunnitelman mukaisesti yhdessä komission yksiköiden ja Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa määriteltävä täytäntöönpanon käytännön suuntaviivat jäsenvaltioiden kansallisten kriisinhallinta- ja kyberturvallisuuselinten ja -menettelyjen liittämiseksi EU:n olemassa oleviin kriisinhallintamekanismeihin, etenkin poliittisen kriisitoiminnan integroituihin järjestelyihin (IPCR) ja Euroopan ulkosuhdehallinnon kriisinhallintamekanismiin (CRM).
The procedures laid out in the Framework should be tested and when necessary revised following lessons learnt from Member State participation in national, regional, and Union as well as cyber diplomacy and NATO cybersecurity exercises.
Jäsenvaltioiden olisi erityisesti varmistettava, että niillä on käytössä asianmukaiset rakenteet, jotka mahdollistavat tehokkaan tiedonkulun niiden kansallisten kriisinhallintaviranomaisten ja niiden EU:n tason edustajien välillä EU:n kriisinhallintamekanismien puitteissa.
In particular, they should be tested in the context of the Cyber Europe exercises organised by ENISA.
Jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä täydessä mitassa Verkkojen Eurooppa -välineestä rahoitettavan kyberturvallisuutta koskevan digitaalipalvelujen infrastruktuuriohjelman tarjoamia mahdollisuuksia ja toimittava yhteistyössä komission kanssa sen varmistamiseksi, että parhaillaan kehitteillä oleva yhteistyömekanismin ydinpalvelualusta tarjoaa tarvittavat toiminnot ja täyttää niiden yhteistyötarpeet myös kyberturvallisuuskriisien aikana.
Cyber Europe 2018 presents a first such opportunity.
Jäsenvaltioiden olisi ENISAn avustuksella ja tällä alalla aiemmin toteutettuun työhön tukeutuen kehitettävä ja hyväksyttävä yhteistyössä yhteinen luokittelu ja tilanneraporttien malli, joiden avulla voidaan kuvailla kyberturvallisuuspoikkeamien teknisiä syitä ja vaikutuksia, jotta jäsenvaltioiden teknistä ja operatiivista yhteistyötä kriisien aikana voidaan edelleen parantaa.
Member States and the EU institutions should regularly practise their response to large-scale cybersecurity incidents crisis at national and European level, including their political response, where necessary and with the involvement of private sector entities as appropriate.
Jäsenvaltioiden olisi tässä suhteessa otettava huomioon poikkeamien ilmoittamista koskeviin suuntaviivoihin liittyvä yhteistyöryhmässä käynnissä oleva työ ja erityisesti kansallisten ilmoitusten muotoon liittyvät näkökohdat.
Done at Brussels, 13 September 2017.
Kehyksessä määriteltyjä menettelyjä olisi testattava ja niitä olisi tarvittaessa tarkistettava, kun on saatu kokemuksia jäsenvaltioiden osallistumisesta kansallisiin, alueellisiin, unionin ja Naton kyberturvallisuusharjoituksiin sekä niiden osallistumisesta kyberdiplomatiaan.
For the Commission
Niitä olisi erityisesti testattava ENISAn järjestämien Cyber Europe -harjoitusten yhteydessä.
Member of the Commission
Ensimmäisen mahdollisuuden tähän tarjoaa Cyber Europe 2018.