natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Absence of a ‘reasonable prospect’ is not the same as ‘impossibility to enforce’: ‘impossibility to enforce’ is a more categorical assertion and more difficult to demonstrate than ‘absence of reasonable prospect’, which refers to certain degree of likeliness only.
Vaikka lievempien keinojen soveltamiselle ei ole mitään ehdotonta enimmäiskestoa, tällaisten toimenpiteiden laajuuden ja keston oikeasuhteisuutta on arvioitava perusteellisesti.
Periods of detention which should be taken into account when assessing the ‘reasonable prospect of removal’: given the emphasis put by Article 15 (as well as recital 6) of the Return Directive on a concrete individual case-by-case assessment for determining the proportionality of deprivation of liberty, regard must always be taken of the maximum detention periods for the concerned individual in the specific case.
Jos lievemmät keinot ovat luonteeltaan ja intensiteetiltään samankaltaisia tai vastaavia kuin vapaudenmenetys (esim. määräys rajoittamattomasta velvollisuudesta pysytellä tietyssä paikassa ilman mahdollisuutta lähteä sieltä pois), niitä on pidettävä säilöönoton tosiasiallisena jatkumisena, ja tällöin sovelletaan palauttamisdirektiivin 15 artiklan 5 ja 6 kohdan aikarajoja.
This means that the maximum periods laid down by national law of the concerned Member State are relevant.
Oikeusperusta: palauttamisdirektiivi – 16 artikla
This also implies that a returnee should not be detained in a Member State if it appears unlikely from the beginning that the person concerned will be admitted to a third country within the maximum detention period allowed under the legislation of that Member State (in the judgment of Case C-357/09, Kadzoev, the ECJ referred to the maximum periods under the Directive, since these were the same as the maximum periods under the applicable legislation in the concerned Member State).
Säilöönotto tapahtuu yleensä erityisissä säilöönottolaitoksissa.
The Commission recommends providing for a maximum initial period of detention of six months, which shall be adapted in the light of the circumstances of the case and be reviewed at reasonable intervals of time under the supervision of a judicial authority, and for the possibility to further prolong the detention until 18 months in the cases provided for in Article 15(6) of the Return Directive.
Jos jäsenvaltio ei voi järjestää säilöönotetun henkilön majoitusta erityisessä säilöönottolaitoksessa, vaan joutuu turvautumaan vankilamajoitukseen, säilöönotetut kolmannen maan kansalaiset on pidettävä erillään vangeista.
Once the maximum periods of detention have been reached, Article 15(4) of the Return Directive is not applicable any more and the person must in any event be released immediately — see the judgement of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev (paragraphs 60 and 61): ‘It is clear that, where the maximum duration of detention provided for in Article 15(6) of Directive 2008/115/EC has been reached, the question whether there is no longer a “reasonable prospect of removal” within the meaning of Article 15(4) does not arise.
Säilöönotetuille kolmannen maan kansalaisille on pyynnöstä annettava asianmukaisen ajan kuluessa mahdollisuus ottaa yhteys oikeudellisiin edustajiin, perheenjäseniin ja toimivaltaisiin konsuliviranomaisiin.
In such a case the person concerned must in any event be released immediately.
Erityisesti on kiinnitettävä huomiota haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden asemaan.
Article 15(4) of Directive 2008/115/EC can thus only apply if the maximum periods of detention laid down in Article 15(5) and (6) of the directive have not expired’.
Kiireellistä terveydenhoitoa ja välttämätöntä sairaanhoitoa on annettava.
Further clarifications:
Asiaan liittyvillä ja toimivaltaisilla kansallisilla, kansainvälisillä ja valtioista riippumattomilla järjestöillä ja elimillä on oltava mahdollisuus vierailla 1 kohdassa tarkoitetuissa säilöönottolaitoksissa, jos niitä käytetään kolmansien maiden kansalaisten säilöönottoon tämän luvun mukaisesti.
Attention should be paid to the specific situation of stateless persons, who may be unable to benefit from consular assistance by third-countries in view of obtaining a valid identity or travel document.
Tällaiset vierailut saattavat edellyttää viranomaisen lupaa.
In the light of the judgment of the ECJ on Case C-357/09, Kadzoev, Member States should make sure that there is a reasonable prospect of removal that justifies imposing or prolonging detention.
Säilöönotetuille kolmansien maiden kansalaisille on järjestelmällisesti annettava tietoja kyseisen laitoksen säännöistä ja heidän oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan.
Is it legitimate to maintain detention if the third-country national for the time being is protected from removal because of the principle of non-refoulement?
Tällä tarkoitetaan myös tietoja heidän kansallisen lainsäädännön mukaisesta oikeudestaan ottaa yhteyttä 4 kohdassa tarkoitettuihin järjestöihin ja elimiin.
If removal becomes unlikely (for instance because of a likely permanent non-refoulement issue), third-country nationals must be released in accordance with Article 15(4) of the Return Directive.
Poliisin suorittama ensimmäinen pidätys (kiinniotto) henkilöllisyyden selvittämistä varten kuuluu kansallisen lainsäädännön piiriin.
If the non-refoulement issue is only of limited and temporary nature (for instance a credible diplomatic assurance from the country of return is likely to be issued shortly or the returnee is temporarily in need for vital medical treatment which is not available in country of return), detention may be maintained if there is still a reasonable prospect of removal.
Tätä korostetaan nimenomaisesti palauttamisdirektiivin johdanto-osan 17 kappaleessa:”Säilöönotto olisi yleensä toteutettava erityisissä säilöönottolaitoksissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta lainvalvontaviranomaisten suorittamaa kiinniottoa, josta säädetään kansallisessa lainsäädännössä.”
Article 15(5) and (6) of the Return Directive obliges Member States to fix under national law [77] maximum time limits for detention which shall not exceed 6 months (in regular cases) or 18 months (in two qualified cases: lack of cooperation by the returnee or delays in obtaining the necessary documentation from third countries).
Tällä selvennetään, että alkuvaiheessa voidaan soveltaa edelleen kansallista lainsäädäntöä.
The shorter maximum detention periods fixed by national law prevail over the 6/18 months deadline provided for by the Return Directive: in the handling of concrete cases, the maximum periods fixed by national law (in compliance withthe Return Directive) and not the maximum periods fixed by the Return Directive must be applied.
Vaikka oikeudellista velvoitetta ei ole, jäsenvaltioita kehotetaan varmistamaan jo tässä vaiheessa, että kolmansien maiden kansalaiset pidetään erillään tavallisista vangeista.
This implies that a Member State which has fixed a national maximum of for example 60 days for non-cooperating returnees cannot maintain detention beyond those 60 days, even though Article 15(6) of the Return Directive provides for a frame of up to 18 months.
Säilöönoton alkuvaiheen kesto, jonka aikana poliisi voi ottaa epäillyt laittomat maahanmuuttajat säilöön: Lyhyt mutta kohtuullinen aika tarkastetun henkilön henkilöllisyyden selvittämiseksi ja sellaisten tietojen tutkimiseksi, joiden avulla voidaan määrittää, onko kyseinen henkilö laittomasti oleskeleva kolmannen maan kansalainen.
National law should set a maximum period of detention that allows the competent national authorities to take all the necessary measures to enforce the return decision, hence to finalise the necessary procedures for successfully returning illegally staying third-country nationals and securing readmission in the third country of return.
Ks. unionin tuomioistuimen asiassa C-329/11, Achughbabian, antama tuomio (31 kohta): ”Tältä osin on katsottava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava toki lyhyt mutta kohtuullinen aika tarkastetun henkilön henkilöllisyyden selvittämiseksi ja sellaisten tietojen hakemiseksi, joiden avulla voidaan määrittää, onko kyseinen henkilö laittomasti oleskeleva kolmannen maan kansalainen.
The Commission recommends that Member States use the margins established by Article 15 of the Return Directive, providing for a maximum initial period of detention of six months, and for the possibility to further prolong detention until 18 months in the cases foreseen by Article 15(6) of that Directive.
Henkilön nimen ja kansalaisuuden määrittäminen voi osoittautua vaikeaksi, jos asianomainen henkilö ei ole yhteistyöhaluinen.
It is recalled that the actual duration of detention must be determined on a case-by-case basis and that the returnee must be released if the conditions for detention (for example, a reasonable prospect of removal) no longer exist.
Sen tarkistaminen, oleskeleeko henkilö maassa laittomasti, voi myös osoittautua monimutkaiseksi, erityisesti, jos asianomainen vetoaa turvapaikanhakijan asemaan tai pakolaisasemaan.
Examples for reasons justifying/not justifying prolonged detention under Article 15(6):
Toimivaltaisten viranomaisten on näin ollen välttääkseen sen, että direktiivin 2008/115 edellisessä kohdassa mainitun tavoitteen toteutumista haitattaisiin, toimittava huolellisesti ja otettava viipymättä kantaa siihen, onko asianomaisen henkilön oleskelu laillista.”
An absence of identity documents as such is not sufficient to justify the prolongation of detention — see judgment of the ECJ in Case C-146/14, Mahdi (paragraph 73): ‘[…] the fact that the third-country national concerned has no identity documents cannot, on its own, be a ground for extending detention under Article 15(6) of Directive 2008/115/EC’.
Vaikka ei ole yksityiskohtaista sitovaa aikataulua, komissio kannustaa jäsenvaltioita varmistamaan, että siirto laittomiin maahanmuuttajiin erikoistuneeseen säilöönottolaitokseen tehdään normaalisti 48 tunnin kuluessa kiinniotosta (syrjäisillä alueilla voidaan poikkeuksellisesti hyväksyä pidemmät ajanjaksot).
Non-cooperation in obtaining identity documents may justify the prolongation of detention if there is a causal link between the non-cooperation and non-return — see Judgment of the ECJ in Case C-146/14, Mahdi (paragraph 85): ‘[…] only if an examination of his conduct during the period of detention shows that he has not cooperated in the implementation of the removal operation and that it is likely that that operation lasts longer than anticipated because of that conduct, […]’.
Erityisten säilöönottolaitosten käyttö on yleissääntö: Palautettavat henkilöt eivät ole rikollisia, ja he ansaitsevat erilaisen kohtelun kuin tavalliset vangit.
Taking into account periods of detention as an asylum seeker: when calculating the period of detention for the purpose of removal, periods of detention as asylum seeker need not be taken into account, since detention for removal purposes and detention of asylum seekers fall under different legal rules and regimes — see judgment of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev (paragraphs 45 and 48): ‘Detention for the purpose of removal governed by Directive 2008/115/EC and detention of an asylum seeker in particular under Directives 2003/9/EC and 2005/85/EC and the applicable national provisions thus fall under different legal rules.
Palauttamisdirektiivissä pidetään tästä syystä yleissääntönä erityisten laitosten käyttöä.
Consequently, […] a period during which a person has been held in a detention centre on the basis of a decision taken pursuant to the provisions of national and Community law concerning asylum seekers may not be regarded as detention for the purpose of removal within the meaning of Article 15 of Directive 2008/115/EC’.
Jäsenvaltioiden on otettava laittomasti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset säilöön maastapoistamista varten erityisiin säilöönottolaitoksiin eikä tavallisiin vankiloihin.
Paragraph 47 of the same judgment then adds: ‘Should it prove to be the case that no decision was taken on Mr Kadzoev's placement in the detention centre in the context of the procedures opened following his applications for asylum, referred to in paragraph 19 above, so that his detention remained based on the previous national rules on detention for the purpose of removal or on the provisions of Directive 2008/115/EC, Mr Kadzoev's period of detention corresponding to the period during which those asylum procedures were under way would have to be taken into account in calculating the period of detention for the purpose of removal mentioned in Article 15(5) and (6) of Directive 2008/115/EC’.
Tämä merkitsee, että jäsenvaltioilla on velvollisuus varmistaa, että erityisissä säilöönottolaitoksissa on riittävästi vapaita paikkoja ja että säilöönottokapasiteetti vastaa todellista tarvetta, ja huolehtia, että säilöönoton aineelliset olosuhteet ovat riittävät.
Taking into account periods of detention pending preparation of a Dublin transfer: the same logic as set out above in relation to periods of detention as asylum seeker applies.
Poikkeukset yleissääntöön: Palauttamisdirektiivin 16 artiklan 1 kohdan poikkeusta, jonka perusteella jäsenvaltiot voivat järjestää säilöönotetuille henkilöille ennen maastapoistamista majoitusta tavallisissa vankiloissa, on tulkittava rajoittavasti.
Taking into account periods of detention during which an appeal with suspensive effect is pending: such periods must be taken into account — see judgment of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev (paragraphs 53-54): ‘The period of detention completed by the person concerned during the procedure in which the lawfulness of the removal decision is the subject of judicial review must […] be taken into account for calculating the maximum duration of detention laid down in Article 15(5) and (6) of Directive 2008/115/EC.
Tämä on vahvistettu nimenomaisesti yhdistettyjä asioita C-473/13, Bero, ja C-514/13, Bouzalmate, koskevassa unionin tuomioistuimen tuomiossa [78] (25 kohta): ”Säännöksen [16 artiklan 1 kohdan] toisessa virkkeessä säädetään lähtökohdan poikkeuksesta, jota sellaisena on tulkittava suppeasti (ks. vastaavasti tuomio Kamberaj, C-571/10, EU:C:2012:233, 86 kohta).”
If it were otherwise, the duration of detention for the purpose of removal could vary, sometimes considerably, from case to case within a Member State or from one Member State to another because of the particular features and circumstances peculiar to national judicial procedures, which would run counter to the objective pursued by Article 15(5) and (6) of Directive 2008/115/EC, namely to ensure a maximum duration of detention common to the Member States’.
Perusoikeudet on pyrittävä ottamaan huomioon, kun tällaista poikkeusta sovelletaan.
Taking into account periods of detention for the purpose of removal spent in (another) Member State A, immediately followed by pre-removal detention in Member State B (such a situation may arise for instance in the context of the transfer of a third-country national from Member State A to Member State B under a bilateral readmission agreement covered by Article 6(3) of the Return Directive): the Commission considers that the absolute 18 months threshold of uninterrupted pre-removal detention should not be exceeded, in view of the need to respect the effet utile of the maximum time-limit fixed by Article 15(6) of the Return Directive.
On otettava asianmukaisesti huomioon eri tekijät, kuten tilanahtaus, toistuvien siirtojen ja palautettavan hyvinvoinnille aiheutuvien haitallisten vaikutusten välttämisen tarve, erityisesti kun on kyse haavoittuvassa asemassa olevista henkilöistä.
An exchange of information between Member States on periods of detention already spent in another Member State as well as an eventual possibility for Member State B to refuse transfer from Member State A if Member State A made the request excessively late should be addressed under the relevant bilateral readmission agreements.
Säilöönotettujen määrän ennakoimaton nousu: Palauttamisdirektiivin 16 artiklan 1 kohdan poikkeusta voidaan soveltaa, kun säilöönotettujen määrä nousee voimakkaasti laittoman maahanmuuton määrän odottamattoman vaihtelun vuoksi (mutta vielä ei olla ”hätätilanteessa”, jota nimenomaisesti säännellään palauttamisdirektiivin 18 artiklassa) ja tämä aiheuttaa ongelmia säilöönotettujen sijoittamisessa erityisiin laitoksiin jäsenvaltiossa, jolla on muutoin kohtuullinen/riittävä määrä erityislaitoksia.
Taking into account periods of detention completed before the rules in the Return Directive became applicable: such periods must be taken into account (see judgment of the ECJ in Case C-357/09, Kadzoev, paragraphs 36-38).
Aggressiiviset säilöönotetut: Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asiaa koskevan oikeuskäytännön mukaisesti jäsenvaltioiden on suojeltava säilöönotossa olevia palautettavia henkilöitä muiden säilöönotettujen aggressiiviselta tai sopimattomalta käytökseltä.
The maximum period of detention prescribed by the Return Directive must not be undermined by re-detaining returnees immediately, following their release from detention.
Jäsenvaltioita kehotetaan etsimään käytännön keinoja, joilla tällaiseen haasteeseen voidaan erityislaitoksissa vastata ilman, että turvaudutaan vankiloihin.
Re-detention of the same person at a later stage may only be legitimate if an important change of relevant circumstance has taken place (for instance the issuing of necessary papers by a third country or an improvement of the situation in the country of origin, allowing for safe return), if this change gives rise to a ‘reasonable prospect of removal’ in accordance with Article 15(4) of the Return Directive and if all other conditions for imposing detention under Article 15 of that Directive are fulfilled.
Mahdollisia ratkaisuja voisivat olla säilöönottokeskusten tiettyjen osien/siipien varaaminen aggressiivisille henkilöille tai tähän ryhmään kuuluville henkilöille tarkoitetut erityiset säilöönottokeskukset.
Less coercive measures, such as regular reporting to the authorities, deposit of an adequate financial guarantee, submission of documents or the obligation to stay at a certain place may be imposed as long as and to the extent that they can still be considered a ‘necessary measure’ to enforce return.
Erityisten säilöönottolaitosten puuttuminen jäsenvaltion tietyllä alueella: Erityisten säilöönottolaitosten puuttumista tietyllä jäsenvaltion alueella, vaikka niitä on sen muilla alueilla, ei voida sinänsä käyttää perusteena oleskelulle tavallisessa vankilassa.
While there are no absolute maximum time limits foreseen for the application of less coercive measures, the scope and duration of such measures shall be subject to a thorough assessment as to their proportionality.
Tämä on vahvistettu nimenomaisesti yhdistettyjä asioita C-473/13, Bero, ja C-514/13, Bouzalmate, koskevassa unionin tuomioistuimen tuomiossa (32 kohta): ”direktiivin 2008/115/EY 16 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltio on lähtökohtaisesti velvollinen ottamaan laittomasti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset maastapoistamista varten säilöön tämän valtion erityiseen säilöönottolaitokseen silloinkin, kun kyseisellä jäsenvaltiolla on liittovaltiorakenne eikä osavaltiolla, joka kansallisen oikeuden nojalla on toimivaltainen päättämään tällaisesta säilöönotosta ja toteuttamaan sen, ole tällaista säilöönottolaitosta.”
Moreover, if the nature and intensity of a less coercive measures is similar or equal to deprivation of liberty (for example the imposition of an unlimited obligation to stay at a specific facility, without possibility to leave such facility), it must be considered as a de facto continuation of detention and the time limits foreseen in Article 15(5) and (6) of the Return Directive apply.
Lyhytkestoinen säilöönotto: Se, että säilöönotto kestää todennäköisesti vain lyhyen aikaa (esim. seitsemän päivää tai vähemmän), ei ole perusteltu syy käyttää vankilamajoitusta.
Legal basis: Return Directive — Article 16
Säilöönotto suljetussa sairaanhoidossa/mielisairaanhoidossa: Maastapoistamista edeltävä säilöönotto suljetuissa sairaaloissa/mielisairaaloissa tai yhdessä lääketieteellisistä syistä säilöönotettujen henkilöiden kanssa ei ole palauttamisdirektiivin 16 artiklan 1 kohdan tarkoitus ja olisi ristiriidassa sen tehokkuusperiaatteen kanssa, ellei säilöönotto erikoistuneessa tai tarkoitukseen sovitetussa laitoksessa tai siirto sinne ole välttämätön henkilön terveydentilan vuoksi, jotta hänelle voidaan erikoissairaanhoidossa varmistaa riittävä ja jatkuva valvonta, apu ja hoito ja siten välttää hänen terveydentilansa heikkeneminen.
Detention shall take place as a rule in specialised detention facilities.
Velvoite pitää palautettavat henkilöt ja vangit erillään on ehdoton: Palauttamisdirektiivissä säädetään velvoitteesta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että laittomasti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset pidetään aina erillään tavallisista vangeista, kun jäsenvaltio ei voi poikkeuksellisesti tarjota heille majoitusta erityisissä säilöönottolaitoksissa.
Where a Member State cannot provide accommodation in a specialised detention facility and is obliged to resort to prison accommodation, the third-country nationals in detention shall be kept separated from ordinary prisoners
Entiset vangit, jotka palautetaan myöhemmin: Kun vankeusrangaistus on päättynyt ja henkilö olisi pitänyt tavallisesti vapauttaa, aletaan soveltaa maastapoistamista edeltävää säilöönottoa koskevia sääntöjä mukaan lukien palauttamisdirektiivin 16 artiklan 1 kohdassa säädetty velvoite säilöönotosta erikoistuneissa laitoksissa.
Third-country nationals in detention shall be allowed — on request — to establish in due time contact with legal representatives, family members and competent consular authorities.
Jos valmistelut maastapoistamista varten ja mahdollisesti myös maastapoistaminen toteutetaan vankeustuomion aikana, vankilamajoitusta voidaan jatkaa, koska se on osa aikaisemmin tehdystä rikoksesta annettua tuomiota.
Particular attention shall be paid to the situation of vulnerable persons.
Jäsenvaltioita kehotetaan aloittamaan maastapoistamisen edellyttämä henkilöllisyyden selvittämisprosessi hyvissä ajoin henkilön vielä suorittaessa vankeusrangaistustaan vankilassa, jotta voidaan varmistaa, että kolmannen maan kansalainen voidaan onnistuneesti palauttaa viimeistään silloin, kun hän vapautuu vakilasta.
Emergency health care and essential treatment of illness shall be provided.
Aggressiiviset säilöönotetut: Palautettavien aggressiivinen tai sopimaton käytös ei oikeuta pitämään näitä henkilöitä tavallisten vankien kanssa, ellei aggressiivista tekoa katsota rikokseksi ja siihen liittyvän vankeusrangaistuksen on määrännyt tuomioistuin.
Relevant and competent national, international and non-governmental organisations and bodies shall have the possibility to visit detention facilities, as referred to in paragraph 1, to the extent that they are being used for detaining third-country nationals in accordance with this Chapter.
Käsite ”tavalliset vangit” kattaa tuomitut vangit ja tutkintavangit: Tämä vahvistetaan Euroopan neuvoston ministerikomitean hyväksymien palauttamista koskevien 20 suuntaviivan (Twenty Guidelines on Forced Return) suuntaviivassa 10 olevassa 4 kohdassa, jossa nimenomaisesti korostetaan, että henkilöitä, jotka otetaan säilöön ennen kuin heidät poistetaan alueelta, ei saisi pitää yhdessä tavallisten vankien, tuomittujen tai tutkintavankeudessa olevien kanssa.
Such visits may be subject to authorisation.
Säilöönotetut on siten erotettava myös tutkintavangeista.
Third-country nationals kept in detention shall be systematically provided with information which explains the rules applied in the facility and sets out their rights and obligations.
Palautettavan henkilön kanssa tehty sopimus säilöönotosta vankien kanssa ei ole mahdollinen: Unionin tuomioistuin on nimenomaisesti vahvistanut asiassa C-474/13, Pham, antamassaan tuomiossa [79] (21 ja 22 kohta) seuraavaa: ”Tältä osin direktiivin 16 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä säädetty velvollisuus pitää laittomasti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset erillään vangeista on enemmän kuin pelkkä erityinen tapa toteuttaa kolmansien maiden kansalaisten säilöönotto vankiloissa ja siinä on kyse säilöönoton aineellisesta edellytyksestä, jota ilman säilöönotto ei lähtökohtaisesti olisi direktiivin mukainen.