natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For lymphocytes, the most efficient approach is to start the treatment with the test chemical at 44-48 hours after PHA stimulation, when cells will be dividing asynchronously (6).
Sekä klastogeenisuuden että aneugeenisuuden positiivisia kontrollikemikaaleja on käytettävä metabolialtaan soveltuvissa soluissa, joissa ei tarvita S9-jaetta
Published data (19) indicate that most aneugens and clastogens will be detected by a short term treatment period of 3 to 6 hours in the presence and absence of S9, followed by removal of the test chemical and sampling at a time equivalent to about 1,5 - 2,0 normal cell cycle lengths after the beginning of treatment (7).
Kutakin positiivista kontrollikemikaalia on käytettävä yhtenä tai useampana pitoisuutena, joiden voidaan odottaa aiheuttavan toistettavissa ja havaittavissa olevan lisääntymisen taustaan verrattuna, mikä osoittaa koejärjestelmän herkkyyden (vaikutukset ovat selvät mutta eivät paljasta heti lukijalle koodattujen objektilasien identiteettiä), eikä tässä testimenetelmässä määritetyt raja-arvot ylittävä sytotoksisuustaso saa vaarantaa vasteen luotettavuutta.
However, for thorough evaluation, which would be needed to conclude a negative outcome, all three following experimental conditions should be conducted using a short term treatment with and without metabolic activation and long term treatment without metabolic activation (see paragraphs 56, 57 and 58): Cells should be exposed to the test chemical without metabolic activation for 3-6 hours, and sampled at a time equivalent to about 1,5 - 2,0 normal cell cycle lengths after the beginning of treatment (19),
Laboratorion pätevyyden arviointia ja positiivisten kontrollien valintaa varten suositellut vertailukemikaalit
Cells should be exposed to the test chemical with metabolic activation for 3-6 hours, and sampled at a time equivalent to about 1,5 - 2,0 normal cell cycle lengths after the beginning of treatment (19),
Aneugeenit
Cells should be continuously exposed without metabolic activation until sampling at a time equivalent to about 1,5 - 2,0 normal cell cycle lengths.
Kolkisiini
If it is known or suspected that the test chemical affects the cell cycling time (e.g. when testing nucleoside analogues), especially for p53 competent cells (35) (36) (77), sampling or recovery times may be extended by up to a further 1,5 - 2,0 normal cell cycle lengths (i.e. total 3,0 to 4,0 cell cycle lengths after the beginning of short-term and long-term treatments).
Vinblastiini
These options address situations where there may be concern regarding possible interactions between the test chemical and cytoB.
Altistusohjelma
When using extended sampling times (i.e. total 3,0 to 4,0 cell cycle lengths culture time), care should be taken to ensure that the cells are still actively dividing.
Jotta aneugeenin tai klastogeenin toiminta tietyssä solusyklin vaiheessa voidaan mahdollisimman todennäköisesti osoittaa, on tärkeää, että testikemikaalilla käsitellään riittävä määrä soluja niiden kaikissa solusyklin vaiheissa.
For example, for lymphocytes exponential growth may be declining at 96 hours following stimulation and monolayer cultures of cells may become confluent.
Kaikki käsittelyt on käynnistettävä ja saatava päätökseen, kun solut kasvavat eksponentiaalisesti, ja solujen on jatkettava kasvuaan näytteenottoajankohtaan asti.
The suggested cell treatment schedules are summarised in Table 2.
Solulinjojen ja primääristen soluviljelmien käsittelyaikataulu voi näin ollen poiketa jonkin verran lymfosyyttien käsittelyaikataulusta, sillä niiden solusyklin käynnistyminen edellyttää mitogeenista stimulaatiota (17).
These general treatment schedules may be modified (and should be justified) depending on the stability or reactivity of the test chemical or the particular growth characteristics of the cells being used.
Tehokkain menetelmä lymfosyyteille on aloittaa testikemikaalille altistaminen 44–48 tunnin kuluttua PHA-stimulaatiosta, kun solut jakautuvat asynkronisesti (6).
Cell treatment and harvest times for the MNvit test
Julkaistujen tietojen perusteella (19) useimmat aneugeenit ja klastogeenit voidaan osoittaa S9-jakeen kanssa ja ilman S9-jaetta toteutettavalla 3–6 tuntia kestävällä lyhyellä käsittelyjaksolla, jonka jälkeen testikemikaali poistetaan ja solut kerätään noin 1,5–2,0 normaalin solusyklin kuluttua käsittelyn aloittamisen jälkeen (7).
Lymphocytes, primary cells and cell lines treated with cytoB
Soluja on altistettava tutkittavalle aineelle metabolisen aktivaatiojärjestelmän läsnäollessa 3–6 tunnin ajan, ja näytteet kerätään suunnilleen 1,5–2,0 normaalin solusyklin kuluttua altistuksen aloittamisesta (19).
Treat for 3-6 hours in the presence of S9;
Jos tiedetään tai oletetaan, että testikemikaali vaikuttaa solusyklin kestoon (esimerkiksi kun testataan nukleosidianalogeja) erityisesti testattaessa p53-proteiinia vastaanottamaan kompetentteja soluja (35) (36) (77), näytteenotto- tai palautumisaikoja voidaan pidentää vielä 1,5–2,0 normaalia solusykliä vastaavalla ajalla (eli yhteensä 3,0–4,0 solusyklin mittaisiksi lyhyt- ja pitkäkestoisen käsittelyn aloittamisesta).
remove the S9 and treatment medium;
Näin voidaan ottaa huomioon testikemikaalin ja sytoB:n mahdollinen vuorovaikutus.
add fresh medium and cytoB;
Kun käytetään pidennettyjä näytteenottoaikoja (yhteensä 3,0–4,0 solusyklin mittaisia viljelyaikoja), on huolehdittava siitä, että solut jakautuvat yhä aktiivisesti.
harvest 1,5 - 2,0 normal cell cycle lengths after the beginning of treatment.
Esimerkiksi lymfosyyttien eksponentiaalinen kasvu voi hidastua 96 tunnin kuluttua stimulaatiosta, ja yksikerrosviljemistä voi tulla konfluentteja.
Treat for 3-6 hours;
Solujen ehdotetut käsittelyaikataulut esitetään taulukossa 2.
remove the treatment medium;
Näitä yleisiä käsittelyaikatauluja voidaan mukauttaa (tämä on perusteltava) testikemikaalin stabiiliuden tai reaktiivisuuden tai käytettävien solujen erityisten kasvuominaisuuksien mukaisesti.
Extended treatment
Solujen käsittely- ja keräämisajankohdat MNvit-testissä
Treat for 1,5 - 2 normal cell cycle lengths in the presence of cytoB;
Lymfosyytit, primaarisolut ja solulinjat, jotka on käsitelty sytoB:llä
harvest at the end of the treatment period.
Lyhyt käsittely
Cell lines treated without cytoB
Käsitellään 3–6 tuntia S9:n kanssa;
(Identical to the treatment schedules outlined above with the exception that no cytoB is added)
poistetaan S9 ja käsittelyväliaine;
For monolayer cultures, mitotic cells (identifiable as being round and detaching from the surface) may be present at the end of the 3-6 hour treatment.
lisätään uusi väliaine ja sytoB;
If there is evidence for a substantial increase in the number of mitotic cells compared with controls, indicating likely mitotic arrest, then the cells should be collected by centrifugation and added back to the culture, to avoid losing cells that are in mitosis, and at risk for micronuclei/chromosome aberration, at the time of harvest.
kerätään 1,5–2,0 normaalin solusyklin kuluttua käsittelyn aloittamisen jälkeen.
Cell harvest and slide preparation
Käsitellään 3–6 tuntia;
Each culture should be harvested and processed separately.
poistetaan käsittelyväliaine;
Cell preparation may involve hypotonic treatment, but this step is not necessary if adequate cell spreading is otherwise achieved.
Pidennetty käsittely
Different techniques can be used in slide preparation provided that high-quality cell preparations for scoring are obtained.
Käsitellään 1,5–2 normaalin solusyklin ajan sytoB:n kanssa;
Cells with intact cell membrane and intact cytoplasm should be retained to allow the detection of micronuclei and (in the cytokinesis-block method) reliable identification of binucleate cells.
kerätään käsittelyjakson päättyessä.
The slides can be stained using various methods, such as Giemsa or fluorescent DNA specific dyes.
Solulinjat, joita ei ole käsitelty sytoB:n kanssa
The use of appropriate fluorescent stains (e.g. acridine orange (78) or Hoechst 33258 plus pyronin-Y (79)) can eliminate some of the artifacts associated with using a non-DNA specific stain.
(Samat käsittelyaikataulut, mutta sytoB:tä ei lisätä)
Anti-kinetochore antibodies, FISH with pancentromeric DNA probes, or primed in situ labelling with pancentromere-specific primers, together with appropriate DNA counterstaining, can be used to identify the contents (whole chromosomes will be stained while acentric chromosome fragments will not) of micronuclei if mechanistic information of their formation is of interest (16) (17).
Yksikerrosviljelmissä voi esiintyä mitoosissa olevia soluja (pyöreitä, irtoavat pinnasta) 3–6 tuntia kestävän käsittelyn päättyessä.
Other methods for differentiation between clastogens and aneugens may be used if they have been shown to be effective and validated.
Jos mitoosissa olevien solujen määrän havaitaan lisääntyvän huomattavasti kontrolleihin verrattuna, mikä viittaa todennäköisesti mitoosin pysähtymiseen, solut on kerättävä sentrifugoimalla ja palautettava viljelmään, jotta mitoosivaiheessa olevia soluja, joissa mikrotumia/kromosomipoikkeavuuksia voi muodostua, ei menetetä keruuvaiheessa.
For example, for certain cell lines the measurements of sub-2N nuclei as hypodiploid events using techniques such as image analysis, laser scanning cytometry or flow cytometry could also provide useful information (80) (81) (82).
Solujen kerääminen ja objektilasien preparointi
Morphological observations of nuclei could also give indications of possible aneuploidy.
Jokainen viljelmä kerätään ja käsitellään erikseen.
Moreover, a test for metaphase chromosome aberrations, preferably in the same cell type and protocol with comparable sensitivity, could also be a useful way to determine whether micronuclei are due to chromosome breakage (knowing that chromosome loss would not be detected in the chromosome aberration test).
Solujen preparointiin voidaan käyttää hypotonista käsittelyä, mutta tämä vaihe ei ole tarpeen, jos solut levittäytyvät lasille riittävästi.
All slides, including those of the solvent and the untreated (if used) and positive controls, should be independently coded before the microscopic analysis of micronucleus frequencies.
Objektilasien preparoinnissa voidaan käyttää erilaisia tekniikoita edellyttäen, että pisteytystä varten saadaan korkealaatuisia solupreparaatteja.
Appropriate techniques should be used to control any bias or drift when using an automated scoring system, for instance, flow cytometry, laser scanning cytometry or image analysis.
Solut, joiden solukalvo ja solulima ovat vahingoittumattomia, on säilytettävä mikrotumien osoittamista ja (sytokineesin estämiseen perustuvassa menetelmässä) kaksitumaisten solujen luotettavaa tunnistamista varten.
Regardless of the automated platform is used to enumerate micronuclei, CBPI, RI, RPD, or RICC should be assessed concurrently.
Objektilasit voidaan värjätä erilaisilla menetelmillä, kuten Giemsa-menetelmällä tai fluorisoivilla DNA-spesifisillä väriaineilla.
In cytoB-treated cultures, micronucleus frequencies should be analysed in at least 2000 binucleate cells per concentration and control (83), equally divided among the replicates, if replicates are used.
Asianmukaisten fluorisoivien väriaineiden (esimerkiksi akridiinioranssin (78) tai Hoechst 33258:n plus pyroniini-Y:n (79)) käytöllä voidaan eliminoida joitakin ei-DNA-spesifisen väriaineen käyttöön liittyviä artefakteja.
In the case of single cultures per dose (see paragraph 28), at least 2000 binucleate cells per culture (83) should be scored in this single culture.
Mikrotumien sisällön selvittämisessä (kokonaiset kromosomit värjäytyvät, mutta asentriset kromosomifragmentit eivät) voidaan käyttää anti-kinetokorivasta-aineita, FISH-tekniikkaa yhdessä pansentromeeri-DNA-koettimien kanssa tai in situ -merkkausta pansentromeerispesifisillä alukkeilla yhdessä sopivan DNA:n vastavärjäyksen kanssa, jos mikrotumien muodostumisesta halutaan saada mekanistista tietoa (16) (17).
If substantially fewer than 1000 binucleate cells per culture (for duplicate cultures), or 2000 (for single culture), are available for scoring at each concentration, and if a significant increase in micronuclei is not detected, the test should be repeated using more cells, or at less cytotoxic concentrations, whichever is appropriate.
Muita klastogeenien ja aneugeenien erottelumenetelmiä voidaan käyttää, jos menetelmät on osoitettu tehokkaiksi ja validoitu.
Care should be taken not to score binucleate cells with irregular shapes or where the two nuclei differ greatly in size.
Esimerkiksi tietyissä solulinjoissa sellaisten tumien määrittäminen, joiden kromosomimäärä on alle 2N, hypodiploidisina tapahtumina kuva-analyysin, laserpyyhkäisysytometrian tai virtaussytometrian kaltaisten menetelmien avulla voi myös antaa hyödyllistä tietoa (80) (81) (82).
In addition, binucleate cells should not be confused with poorly spread multi-nucleate cells.
Myös morfologiset havainnot tumista voivat antaa viitteitä mahdollisesta aneuploidiasta.
Cells containing more than two main nuclei should not be analysed for micronuclei, as the baseline micronucleus frequency may be higher in these cells (84).
Lisäksi metafaasissa olevien solujen kromosomipoikkeavuustesti, joka suoritetaan mieluiten samalla solutyypillä ja herkkyydeltään vastaavalla testisuunnitelmalla, saattaa myös olla hyödyllinen tapa määrittää, johtuvatko mikrotumat kromosomien katkeamisesta (kun tiedetään, että kromosomien häviämää ei havaittaisi kromosomipoikkeavuustestissä).
Scoring of mononucleate cells is acceptable if the test chemical is shown to interfere with cytoB activity.
Kaikki objektilasit, myös negatiivisia ja käsittelemättömiä kontrolleja (jos niitä käytetään) ja positiivisia kontrolleja sisältävät, on koodattava toisistaan riippumattomasti ennen mikrotumien esiintymistaajuuden mikroskooppitutkimusta.
A repeat test without CytoB might be useful in such cases.
SytoB-käsiteltyjen viljelmien mikrotumien määrä on analysoitava vähintään 2000 kaksitumaisessa solussa kutakin pitoisuutta ja kontrollia kohti (83).
Scoring mononucleate cells in addition to binucleate cells could provide useful information (85) (86), but is not mandatory.
Solujen on jakauduttava tasaisesti rinnakkaisviljelmien kesken, mikäli niitä käytetään.
In cell lines tested without cytoB treatment, micronuclei should be scored in at least 2000 cells per test concentration and control (83), equally divided among the replicates, if replicates are used.
Jos käytetään yhtä erillistä viljelmää (ks. 28 kohta), viljelmästä on laskettava vähintään 2000 kaksitumaista solua viljelmää kohti (83).
When single cultures per concentration are used (see paragraph 28), at least 2000 cells per culture should be scored in this single culture.
Jos kussakin pitoisuudessa laskettavissa on huomattavasti vähemmän kuin 1000 kaksitumaista solua (jos käytetään rinnakkaisviljelmiä) tai 2000 solua (jos käytetään yhtä viljelmää) viljelmää kohti ja jos mikrotumien määrä ei havaintojen mukaan ole kasvanut merkittävästi, testi on toistettava useammilla soluilla tai vähemmän sytotoksisilla pitoisuuksilla sen mukaisesti, kumpi vaihtoehto soveltuu tarkoitukseen paremmin.
If substantially fewer than 1000 cells per culture (for duplicate cultures), or 2000 (for single culture), are available for scoring at each concentration, and if a significant increase in micronuclei is not detected, the test should be repeated using more cells, or at less cytotoxic concentrations, whichever is appropriate.
On varmistettava, että muodoltaan epäsäännöllisiä kaksitumaisia soluja tai soluja, joiden kaksi tumaa poikkeavat kooltaan huomattavasti toisistaan, ei lasketa.
When cytoB is used, a CBPI or an RI should be determined to assess cell proliferation (see Appendix 2) using at least 500 cells per culture.
Kaksitumaisia soluja ei myöskään saa sekoittaa huonosti levittyneisiin monitumaisiin soluihin.
When treatments are performed in the absence of cytoB, it is essential to provide evidence that the cells in culture have divided, as discussed in paragraphs 24-28.
Useampia kuin kaksi päätumaa sisältävistä soluista ei pitäisi analysoida mikrotumia, koska mikrotumien määrä voi olla tällaisissa soluissa suurempi (84).
In order to establish sufficient experience with the assay prior to using it for routine testing, the laboratory should have performed a series of experiments with reference positive chemicals acting via different mechanisms (at least one with and one without metabolic activation, and one acting via an aneugenic mechanism, and selected from the chemicals listed in Table 1) and various negative controls (including untreated cultures and various solvents/vehicle).
Yksitumaisten solujen laskeminen hyväksytään, jos testikemikaalin on osoitettu häiritsevän sytoB:n aktiivisuutta.
This is not applicable to laboratories that have experience, i.e. that have an historical data base available as defined in paragraphs 49 to 52.
Testin toistaminen ilman sytoB:tä saattaa olla tällaisissa tapauksissa hyödyllistä.
A selection of positive control chemicals (see Table 1) should be investigated with short and long treatments in the absence of metabolic activation, and also with short treatment in the presence of metabolic activation, in order to demonstrate proficiency to detect clastogenic and aneugenic chemicals, determine the effectiveness of the metabolic activation system and demonstrate the appropriateness of the scoring procedures (microscopic visual analysis, flow cytometry, laser scanning cytometry or image analysis).
Yksitumaisten solujen laskeminen kaksitumaisten solujen lisäksi saattaa antaa hyödyllistä tietoa (85) (86), mutta se ei ole pakollista.
When first acquiring data for an historical negative control distribution, concurrent negative controls should be consistent with published negative control data where they exist.
Solulinjoissa, jotka testataan ilman sytoB-käsittelyä, mikrotumat olisi pisteytettävä vähintään 2000 solussa testattavaa pitoisuutta ja kontrollia kohti (83).
As more experimental data are added to the control distribution, concurrent negative controls should ideally be within the 95 % control limits of that distribution (87) (88).
Solujen on jakauduttava tasaisesti rinnakkaisviljelmien kesken, mikäli niitä käytetään.
The laboratory's historical negative control database, should initially be built with a minimum of 10 experiments but would preferably consist of at least 20 experiments conducted under comparable experimental conditions.
Jos käytetään yhtä erillistä viljelmää pitoisuutta kohti (ks. 28 kohta), viljelmästä on laskettava vähintään 2000 kaksitumaista solua viljelmää kohti.
Laboratories should use quality control methods, such as control charts (e.g. C-charts or X-bar charts (88)), to identify how variable their positive and negative control data are, and to show that the methodology is ‘under control’ in their laboratory (83).
Jos kussakin pitoisuudessa laskettavissa on huomattavasti vähemmän kuin 1000 solua (jos käytetään rinnakkaisviljelmiä) tai 2000 solua (jos käytetään yhtä viljelmää) viljelmää kohti ja jos mikrotumien määrä ei havaintojen mukaan ole kasvanut merkittävästi, testi on toistettava useammilla soluilla tai vähemmän sytotoksisilla pitoisuuksilla sen mukaisesti, kumpi vaihtoehto soveltuu tarkoitukseen paremmin.
Further recommendations on how to build and use the historical data (i.e. criteria for inclusion and exclusion of data in historical data and the acceptability criteria for a given experiment) can be found in the literature (87).
Kun sytoB:tä käytetään, sytokineesin eston proliferaatioindeksi tai RI on määritettävä solujen proliferaation arvioimiseksi (ks. lisäys 2) käyttämällä vähintään 500:aa solua viljelmää kohti.
Any changes to the experimental protocol should be considered in terms of the consistency of the data with the laboratory's existing historical control databases.
Kun käsittely tehdään ilman sytoB:tä, on tärkeää esittää todisteet siitä, että laskettavat solut ovat jakautuneet (ks. 24–28 kohta).
Negative control data should consist of the incidence of micronucleated cells from a single culture or the sum of replicate cultures as described in paragraph 28.
Jotta laboratoriolla voidaan todeta olevan riittävä kokemus testistä ennen sen käyttöä rutiinitestauksessa, laboratorion täytyy olla suorittanut useita kokeita positiivisilla vertailukemikaaleilla, jotka vaikuttavat eri mekanismien välityksellä (ainakin yksi metabolisen aktivaatiojärjestelmän läsnäollessa ja yksi ilman sitä sekä yksi aneugeenisen mekanismin välityksellä vaikuttava kemikaali, jotka valitaan taulukossa 1 luetelluista kemikaaleista), sekä useita negatiivisia kontrolleja (joihin sisältyy käsittelemättömiä viljelmiä ja erilaisia liuottimia/kantaja-aineita).
Concurrent negative controls should ideally be within the 95 % control limits of the distribution of the laboratory's historical negative control database (87) (88).
Tätä ei sovelleta laboratorioihin, joilla on kokemusta eli joista on käytettävissä 49–52 kohdassa määritelty laboratoriokohtainen tietokanta.
Where concurrent negative control data fall outside the 95 % control limits, they may be acceptable for inclusion in the historical control distribution as long as these data are not extreme outliers and there is evidence that the test system is ‘under control’ (see paragraph 50) and there is evidence of absence of technical or human failure.
Tiettyjä positiivisia kontrollikemikaaleja (ks. taulukko 1) on tutkittava lyhyillä ja pidennetyillä käsittelyillä ilman metabolista aktivaatiota ja myös lyhyellä käsittelyllä metabolisen aktivaatiojärjestelmän läsnäollessa, jotta osoitetaan pätevyys havaita klastogeenisia ja aneugeenisia kemikaalisia, määrittää metabolisen aktivaatiojärjestelmän tehokkuus ja osoittaa laskentamenetelmien (mikroskooppianalyysi, virtaussytometria, laserpyyhkäisysytometria tai kuva-analyysi) soveltuvuus.
If the cytokinesis-block technique is used, only the frequencies of binucleate cells with micronuclei (independent of the number of micronuclei per cell) are used in the evaluation of micronucleus induction.
Hankittaessa aluksi tietoja aiempien negatiivisten kontrollien jakaumaa varten samanaikaisten negatiivisten kontrollien on oltava yhdenmukaisia julkaistujen negatiivisten kontrollitietojen kanssa, jos sellaisia on olemassa.
The scoring of the numbers of cells with one, two, or more micronuclei can be reported separately and could provide useful information, but is not mandatory.
Kun kontrollien jakaumaan lisätään kokeellisia tietoja, samanaikaisten negatiivisten kontrollien olisi mieluiten sijoituttava kyseisen jakauman 95 prosentin kontrollirajojen sisälle (87) (88).
Concurrent measures of cytotoxicity and/or cytostasis for all treated, negative and positive control cultures should be determined (16).
Laboratorion aiempien negatiivisten kontrollien tietokanta on aluksi luotava vähintään 10 kokeella, mutta sen olisi mieluiten koostuttava vähintään 20 kokeesta, jotka on suoritettu vastaavissa testiolosuhteissa.
The CBPI or the RI should be calculated for all treated and control cultures as measurements of cell cycle delay when the cytokinesis-block method is used.
Laboratorioiden on käytettävä laadunvalvontamenetelmiä, kuten laadunvalvontakortteja (esimerkiksi C-kortteja tai X-bar-kortteja (88)), positiivisten ja negatiivisten kontrollitietojensa vaihtelevuuden määrittämiseksi ja osoittaakseeen, että laboratorio ”hallitsee” menetelmän (83).
In the absence of cytoB, the RPD or the RICC should be used (see Appendix 2).
Lisäsuosituksia aiempien tietojen muodostamisesta ja käytöstä (esimerkiksi perusteet tietojen sisällyttämiseksi aiempiin tietoihin tai jättämiseksi pois niistä sekä kokeiden hyväksyttävyysperusteet) annetaan lähdekirjallisuudessa (87).
The concurrent negative control is considered acceptable for addition to the laboratory historical negative control database as described in paragraph 50.
Mahdollisissa koejärjestelyn muutoksissa olisi otettava huomioon tietojen yhdenmukaisuus laboratorion olemassa olevien aiempia kontrolleja koskevien tietokantojen kanssa.