natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Both the 1995 and the 2010 OECD TP Guidelines describe five methods to approximate an arm's-length pricing of transactions and profit allocation between companies of the same corporate group: (i) the comparable uncontrolled price method (hereinafter ‘CUP’); (ii) the cost plus method; (iii) the resale minus method; (iv) the TNMM and (v) the transactional profit split method.
Markkinaehtoperiaatteen mukainen vaihteluväli
Both Guidelines also draw a distinction between traditional transaction methods (the first three methods) and transactional profit methods (the last two methods).
OECD:n siirtohinnoitteluohjeissa kuvataan vertailuanalyysin tuloksena saatavaa hyväksyttävää markkinaehtoperiaatteen mukaista vaihteluväliä, joka koostuu yhden tietyn tuloksen sijasta useiden tulosten muodostamasta vaihteluvälistä [43].
Both Guidelines further explain that multinational corporations retain the freedom to apply methods not described in those Guidelines to establish transfer prices, provided those prices satisfy the arm's-length principle.
Käytännössä veroneuvojien tarkoittama ”vaihteluväli” on kvartiiliväli.
The 1995 OECD TP Guidelines declare an express preference for traditional transaction methods, such as the CUP, over transactional methods, such as the TNMM, as a means to establish whether transfer pricing is at arm's length.
Aineistossa kvartiilit ovat kolme pistettä, joiden mukaan sarjan luvut jaotellaan pienimmästä suurimpaan -järjestyksessä kolmeen yhtä suureen sarjaan: 25 prosenttia aineistosta on 25. persentiilissä (jota kutsutaan myös alakvartiiliksi), 50 prosenttia aineistosta on toisen kvartiilin (eli sarjan mediaanin) alla tai sen kohdalla, ja 75 prosenttia aineistosta on 75. persentiilin alla tai sen kohdalla (tätä persentiiliä kutsutaan myös yläkvartiiliksi).
Paragraph 3.49 of the 1995 OECD TP Guidelines provides: ‘Traditional transaction methods are to be preferred over transactional profit methods as a means of establishing whether a transfer price is at arm's length, i.e. whether there is a special condition affecting the level of profits between associated enterprises.
Kvartiiliväli mainitaan OECD:n vuoden 2010 siirtohinnoitteluohjeiden 3.57 kohdassa sellaisia tilanteita varten, joissa vertailtavuuden puutteita ei voida poistaa kokonaan.
To date, practical experience has shown that in the majority of cases, it is possible to apply traditional transaction methods.’
Jos vaihteluväliin sisältyy huomattava määrä havaintoja, OECD:n vuoden 2010 siirtohinnoitteluohjeiden mukaan tilastollisista työkaluista, joissa otetaan huomioon väliä kaventava keskittyneisyys (esimerkiksi kvartiiliväli tai muut persentiilit), voi olla näissä tilanteissa apua analyysin luotettavuuden parantamiseen.
In this regard, paragraph 2.3 of the 2010 OECD TP Guidelines provides: ‘As a result, where, taking account of the criteria described at paragraph 2.2, a traditional transaction method and a transactional profit method can be applied in an equally reliable manner, the traditional transaction method is preferable to the transactional profit method.’
Käytännössä veroneuvojat usein pitävät mitä tahansa kvartiilivälille sijoittuvaa tulosta hyväksyttävänä ja yhtä oikeana.
The CUP and the TNMM are relevant for the present Decision and are therefore described in more detail in recitals 71 to 75.
Kun verohallinto tekee oikaisuja verovelvollisen määrittelemään hintaan, joka on asianmukaisen välin ulkopuolella, ja jos havaitaan vertailukelpoisuuteen liittyviä puutteita, sen olisi OECD:n vuoden 2010 siirtohinnoitteluohjeiden [44] 3.62 kohdan mukaan käytettävä keskittyneisyyteen liittyviä mittareita (kuten mediaania, keskiarvoa tai painotettuja keskiarvoja) asianmukaisen pisteen määrittämiseksi välin sisällä.
It approximates what would be an arm's-length profit for an entire activity, rather than for identified transactions.
Jäljempänä esitetään lyhyt yhteenveto yleisimmistä siirtohinnoittelun arvioinnissa käytetyistä taloudellisista indikaattoreista ja kirjanpitokäsitteistä, joilla on merkitystä nyt käsiteltävänä olevan tapauksen kannalta.
It does not seek to establish the price of goods sold, but estimates the profits independent companies could be expected to make on an activity, such as the activity of selling goods.
Tärkeimmät tuloslaskelman erät (muu kuin rahoitusalan yritys)
It does this by taking an appropriate base (‘a profit level indicator’), such as costs, turnover or fixed investment, and applying a profit ratio reflecting that observed in comparable uncontrolled transactions to that base.
Tyypilliseen tuloslaskelmaan kirjataan ensinnäkin tulot, jotka yritys saa sen normaalista liiketoiminnasta, yleensä tavaroiden ja palveluiden myynnistä asiakkaille.
Because the TNMM does not set a price for individual transactions, the taxable profit of an entity estimated using the TNMM might not have a direct effect on the taxable profit of another entity of the same corporate group.
Tätä kirjanpitoerää kutsutaan nimillä myynti, liikevaihto tai tuotot.
The method is therefore different to using, for example, the CUP method, where transfer pricing establishes the price of a specific good or service which is then recorded in the taxable profit for the same amount by the group company selling and the group company buying the particular good or service.
Myytyjen hyödykkeiden valmistus- ja hankintakuluilla tarkoitetaan pääasiassa hyödykkeiden tuotantoon käytetyn materiaalin (raaka-aineiden) arvoa tai sellaisten hyödykkeiden ostohintaa, jotka on myyty eteenpäin, ellei yritys prosessoi ostettuja hyödykkeitä.
The use of the TNMM is often associated with paragraph 3.18 of the 2010 OECD TP Guidelines, according to which the ‘tested party’, i.e. the party to the transaction for which a financial indicator (mark-up on costs, gross margin, or net profit indicator) is tested, should, in principle, be the company which has the less complex function.
Nämä valmistus- ja hankintakulut vähennetään myyntituloista bruttokatetta laskettaessa.
In detail, paragraph 3.18 of the 2010 OECD TP Guidelines provides for the following recommendation: ‘When applying a cost plus, resale price or transactional net margin method as described in Chapter II, it is necessary to choose the party to the transaction for which a financial indicator (mark-up on costs, gross margin, or net profit indicator) is tested.
Toimintamenot kattavat pääasiassa palkkakulut [45], energiakulut sekä muut hallinto- ja myyntikulut.
The choice of the tested party should be consistent with the functional analysis of the transaction.
SMBV:n osalta Alki LP:lle maksetut rojaltit luokitellaan toimintamenoiksi, mutta niitä ei oteta huomioon niissä toimintamenoissa, joita käytetään verotettavan tulon laskennassa SMBV:n ennakkohinnoittelusopimuksen mukaisesti [46].
As a general rule, the tested party is the one to which a transfer pricing method can be applied in the most reliable manner and for which the most reliable comparables can be found, i.e. it will most often be the one that has the less complex functional analysis’ [42].
Taulukossa 1 on yksinkertaistettu yhteenveto tuloslaskelmasta [47].
That paragraph of the 2010 OECD TP Guidelines is often interpreted by tax advisors in situations of transactions between two related companies as allowing to estimate the arm's-length profitability of only one of them, i.e. the less complex one, and attributing any other profit observed in the accounts to the second company, which is considered more complex.
Taulukko 1
This is done regardless of whether the company considered as more complex earns an arm's-length remuneration as a result of the transactions between it and the less complex company, and regardless of the fact that the 2010 OECD TP Guidelines themselves do not seem to lift the requirement for resulting transactions to be priced at arm's length when paragraph 3.18 of the 2010 OECD TP Guidelines is relied upon.
Yksinkertaistettu tuloslaskelma
Arm's-length range
Myynti (tai liikevaihto tai tuotot)
The OECD TP Guidelines describe as an acceptable arm's-length outcome from a comparison analysis a range of outcomes rather than one specific outcome [43].
myytyjen hyödykkeiden valmistus- ja hankintakulut
In practice, what tax advisors refer to as a ‘range’ is the interquartile range.
Bruttokate
Quartiles in a series of data are three points which divide the figures in the set ranked from smallest to largest into three equally populated sets, that is 25 % of the data is in the 25th percentile (also called lower quartile), 50 % of the data is below or equal to the second quartile, which is the median of the set, and 75 % of the data is below or equal to the 75th percentile (also called upper quartile).
toimintakulut
Such an interquartile range is mentioned in paragraph 3.57 of the 2010 OECD TP Guidelines for situations where comparability defects cannot be fully addressed.
Liikevoitto (EBITDA)
According to the 2010 OECD TP Guidelines, in such cases, if the range includes a sizeable number of observations, statistical tools that take account of central tendency to narrow the range (e.g. the interquartile range or other percentiles) might help to enhance the reliability of the analysis.
korot ja poistot
In practice, tax advisors often consider that any outcome within an interquartile range is acceptable and equally correct.
Verotettava tulo (EBT)
Furthermore, when making adjustments to pricing by the taxpayer that is outside a correct range, the tax administration in presence of comparability defects should according to paragraph 3.62 of the 2010 OECD TP Guidelines [44] rely on measures of central tendency (for instance the median, the mean or weighted averages, etc.) to determine the appropriate point in the range.
Verot
Description of main accounting and financial terms used in the transfer pricing analysis
Nettotulos
The transfer pricing analysis in the transfer pricing report included in the SMBV APA request contains a number of accounting concepts and financial profit indicators.
Voittomarginaalit
A brief overview of financial indicators and accounting concepts frequently used in transfer pricing assessment and relevant for the present case are explained below.
Tuloksellisuutta ja kannattavuutta mitataan usein suhdeluvuilla, jotka esitetään marginaaleina tai ”voittolisinä”.
Main profit and loss accounting items (non-financial company)
Marginaaleja käytetään myös siirtohinnoittelun vertaisarvioinneissa.
A typical profit and loss account first records the income that a company receives from its normal business activities, usually from the sale of goods and services to customers.
Jotkin marginaalit määritellään perinteisesti.
This accounting item is referred to as ‘Sales’ or ‘Turnover’ or ‘Revenue’.
Tämä koskee esimerkiksi bruttomarginaaleja, jotka määritellään periaatteessa bruttokate jaettuna myynnillä -kaavalla, ja nettomarginaaleja, jotka määritellään periaatteessa nettovoitto jaettuna myynnillä -kaavalla.
Cost of goods sold (hereinafter: ‘COGS’) represents mainly the value of material used for the production of goods (raw materials) or the purchase price of goods that have been resold if the company does not process the goods sold.
Siirtohinnoitteluanalyyseissa käytetyissä nettovoittomarginaaleissa lähtökohtana (nimittäjänä) on verotettava tulo nettotuloksen sijasta etenkin liiketoiminettomarginaalimenetelmää käytettäessä, kun sillä arvioidaan arvioitavan osapuolen verotettavaa tuloa.
COGS is deducted from sales to calculate gross profit.
Alankomaiden markkinaehtoista hinnoittelua koskevien sääntöjen kuvaus
Operating expenses covers principally salary expenses [45], energy expenses and other administrative and sales expenses.
Vuoden 1969 yhteisöverolain 8b §
In the case of SMBV, the royalty paid to Alki LP is classified as an operating expense, but it is excluded from the operating expenses used to calculate the taxable income according to the SMBV APA [46].
SMBV:n ennakkohinnoittelusopimus tehtiin Alankomaiden vuonna 1969 säädetyn yhteisöverolain 8b §:n 1 momentin nojalla (Wet op de Vennootschapsbelasting 1969), jäljempänä ’yhteisöverolaki’.
Table 1 provides a simplified overview of a profit and loss account [47].
Yhteisöverolain 8b §:n 1 momentissa, joka lisättiin lakiin vuonna 2002, säädetään Alankomaiden kansallisen verolainsäädännön markkinaehtoisuusperiaatteesta.
Table 1
Kyseinen momentti kuuluu seuraavasti: ”Jos jokin yksikkö osallistuu suoraan tai epäsuorasti toisen yksikön johtamiseen, valvontaan tai pääomittamiseen ja jos näiden yksiköiden välisissä kaupallisissa ja taloudellisissa suhteissa (siirtohinnat) asetetaan ehtoja, jotka eroavat riippumattomien osapuolten välille asetettavista ehdoista, näiden yksiköiden voitto määritellään ikään kuin viimeksi mainitut ehdot olisi asetettu.”
Simplified profit and loss account
Alankomaiden vuoden 2001 siirtohinnoitteluasetus
Sales (or Turnover or Revenue)
Ohjeet siitä, miten Alankomaiden verohallinnon olisi tulkittava yhteisöverolain 8b §n 1 momentissa säädettyä markkinaehtoperiaatetta, on esitetty 30 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa Alankomaiden siirtohinnoitteluasetuksessa, jäljempänä ’asetus’ [48].
Cost of goods sold (COGS)
Vaihteluvälin käytöstä asetuksen 1.2 luvussa määritetään näin: ”Tietyissä tapauksissa on mahdollista soveltaa markkinaehtoperiaatetta ja päätyä yhteen ainoaan lukuun, joka on samalla luotettavin luku siirtohintojen markkinaehtoisuuden määrittämiseen.
Gross Profit
Koska siirtohinnoittelu ei kuitenkaan ole eksaktia tiedettä, tietty siirtohinnoittelumenetelmä antaa usein tulokseksi tietylle välille sijoittuvia lukuja, jotka kaikki ovat yhtä luotettavia.”
Operating Expense (OpEx)
Siirtohinnoittelumenetelmistä asetuksen 2 luvussa todetaan seuraavaa: ”OECD:n ohjeiden II luvussa käsitellään kolmea perinteistä menetelmää, jotka esitellään 1.68–1.70 kohdassa (markkinahintavertailumenetelmä, jälleenmyyntihintamenetelmä ja kustannuslisämenetelmä), ja III luvussa käsitellään voittoon liittyviä menetelmiä (voitonjakamismenetelmä ja liiketoiminettomarginaalimenetelmä).
Operating profit (EBITDA)
Tilanteen mukaan näistä viidestä hyväksytystä menetelmästä on valittava yksi.
Interest and depreciation
Menetelmät voivat täydentää toisiaan.
Taxable income (EBT)
OECD:n ohjeet perustuvat tiettyyn menetelmien hierarkiaan, jossa etusijalla ovat perinteiset menetelmät.
Tax
Yhtäältä voittoon perustuvia menetelmiä pidetään periaatteessa viimesijaisina menetelminä.
Net profit
Toisaalta OECD:n ohjeissa mainitaan, että veroviranomaisten on aloitettava siirtohinnoittelun tarkastus verovelvollisen valitseman menetelmän näkökulmasta käsin (ks. OECD:n ohjeiden 4.9 kohta).
Profit margins
Verovelvollisen ainoa velvollisuus on selittää, miksi päätös tietyn menetelmän käyttämisestä tehtiin.”
Performance and profitability is often measured using ratios presented as ‘margins’ or ‘mark-ups’.
Asetuksen 2.1 luvussa kuvataan markkinahintavertailumenetelmää.
Margins are also used in peer comparisons in transfer pricing.
Tämän menetelmän käytön ensisijaisuudesta asetuksessa todetaan näin: ”(…) Jos saatavilla on vertailukelpoinen hinta, markkinahintavertailumenetelmä (joka tunnetaan yleisesti CUP-menetelmänä) on yleensä suorin ja luotettavin menetelmä siirtohinnan määrittämiseen, joten tätä menetelmää on pidettävä muihin menetelmiin nähden ensisijaisena”.
This is the case for gross margins, which are in principle defined as gross profits divided by sales, and for net margins defined in principle as the net profits divided by sales.
Alankomaat ja Starbucks toimittivat täydentäviä tietoja ja lukuja SMBV:stä, Alki LP:stä, Starbucks-myymälöistä ja SCTC:stä.
Net profit margins used in transfer pricing analyses will often use as a starting point (nominator) the taxable income, rather than the net profits, in particular when using the TNMM, which serves to approximate the taxable income of a tested party.
Tietoa SMBV:n toiminnoista ja riskeistä
Description of the Dutch rules on arm's-length pricing
Siirtohinnoitteluraportissa SMBV:tä kuvataan pieniriskisenä valmistajana.
Article 8b of the corporate income tax 1969
Komissio pyysi tietoja voidakseen varmistaa, oliko SMBV:n pääasiallisessa toiminnassa kyse pieniriskisestä valmistuksesta, joka tässä tapauksessa olisi siis kahvin paahtamista.
The SMBV APA was concluded on the basis of Article 8b(1) of the Dutch Corporation Tax Act 1969 (Wet op de Vennootschapsbelasting 1969) (hereinafter ‘CIT’).
Lisäksi komissio pyysi tietoa SMBV:n kulurakenteesta voidakseen varmistaa, vahvistavatko näitä kuluja aiheuttavat toiminnot, että SMBV:n toteuttamissa toiminnoissa on kyse rutiininomaisesti toteutettavista tehtävistä, jotka eivät ole millään tavalla monimutkaisia, siirtohinnoitteluraportissa esitettyjen oletusten mukaisesti.
Article 8b(1) CIT, which was inserted in the CIT in 2002, lays down the arm's-length principle in the domestic tax law of the Netherlands and reads as follow: ‘Where an entity participates, directly or indirectly, in the management, control or capital of another entity, and conditions are made or imposed between these entities in their commercial and financial relations (transfer prices) which differ from conditions which would be made between independent parties, the profit of these entities will be determined as if the last mentioned conditions were made’.
Tietoja SMBV:n määrittämästä liiketoiminnallisesta riskistä esitetään eri kohdissa, joissa käsitellään sopimuksia.
Dutch Transfer Pricing Decree 2001
Jotta komissio voisi analysoida, mitkä tuotteet ovat keskeisiä SMBV:n myynnissä, ja varmistaa, onko kahvin paahtaminen SMBV:n keskeinen taloudellinen toimintamuoto, se pyysi tiedot SMBV:n myynnistä tuotteittain jaoteltuna.
Because, however, transfer pricing is not an exact science, a particular transfer pricing method will often generate a range of figures all of which are equally reliable’.
[1–10 miljoonaa]
With regard to the transfer pricing methods, under Chapter 2, the Decree states the following: ‘Chapter II of the OECD Guidelines discusses the three traditional transaction methods introduced in Paragraphs 1.68 to 1.70 (i.e. the comparable uncontrolled price method, the resale price method and the cost-plus method), whilst Chapter III examines the methods known as the transactional profit methods (i.e. the profit-split method and the transactional net margin method or TNMM).
[20-30 miljoonaa]
Depending on the circumstances, a choice of one of these five accepted methods has to be made.
TUOTOT: VALMISRUOKA
The methods can supplement each other.
[10–20 miljoonaa]
The OECD Guidelines are based on a certain hierarchy of the methods where a preference exists for the traditional transaction methods.
TUOTOT: VALM.
On the one hand, transactional profit methods are considered more or less as methods of last resort.
JUOMAT
On the other hand, the OECD Guidelines state that the tax authorities need to start a transfer pricing audit from the perspective of the method chosen by the taxpayer (see Paragraph 4.9 of the OECD Guidelines).
TUOTOT: PAKATTU RUOKA
In accordance with Paragraph 4.9 of the OECD Guidelines, whenever the Netherlands' tax administration undertakes a transfer pricing audit, it should start from the perspective of the method adopted by the taxpayer at the time of the transaction.
TUOTOT: PAKATTU KAHVI
This complies with Paragraph 1.68 of the OECD Guidelines.
[40-50 miljoonaa]
The implication is that taxpayers are in principle free to choose a transfer pricing method, provided that the method adopted leads to an arm's-length outcome for the transaction in question.
[50-60 miljoonaa]
In certain situations, however, some methods will generate better results than others.
[60-70 miljoonaa]
Although taxpayers may be expected to base their choice of a transfer pricing method on the reliability of the method for the particular situation, taxpayers are definitely not expected to weigh up the advantages and disadvantages of all of the various methods and then explain why the method that was ultimately adopted generates the best results in the prevailing conditions (i.e. the best method rule).
TUOTOT: SINGLE SERVE PODS -KAHVI
Certain situations are also suited for a combination of methods.
([1–10 tuhatta])
At the same time, taxpayers are not obliged to use more than one method.
TUOTOT: SINGLE SERVE PODS-VERISMO
The only obligation resting on the taxpayer is to explain why the decision was taken to adopt the particular method that was adopted.’
TUOTOT: LIUKOINEN KAHVI
Under Chapter 2.1 of the Decree, the CUP method is described.
[200–300 tuhatta]
With regard to the preference for the use of this method, the Decree states: ‘(…) If a comparable price is available, the comparable uncontrolled price method (commonly known as the CUP method) will, in general, be the most direct and the most reliable method in determining the transfer price, so that this method is to be preferred over other methods’.
TUOTOT: PAKATTU KAHVI
Additional information received after the opening of the formal investigation procedure from Starbucks and the Netherlands
TUOTOT: TARJ.ASTIAT
The Netherlands and Starbucks provided complementary information and figures regarding SMBV, Alki LP, the Starbucks Shops and SCTC.
TUOTOT: KAHVILAITTEET
Information on the activities and risks of SMBV
[900 tuhatta – 1 milj.]
In the transfer pricing report, SMBV is presented as a low risk manufacturer.
[500–600 tuhatta]
The Commission requested information to verify whether the main activity of SMBV was indeed low-risk manufacturing, which in this case would be the roasting of coffee.
[600–700 tuhatta]
The Commission also requested information about the structure of SMBV's costs to verify whether the underlying activities generating those costs confirm that the tasks performed by SMBV are indeed routine execution tasks and do not present any degree of complexity, in line with the assumptions in the transfer pricing report.
[800–900 tuhatta]
Information on the degree of business risk assumed by SMBV is presented in different sections, where contracts are described.
TUOTOT: KAHVILAITTEET-VERISMO
In order to analyse what products are the main drivers of SMBV's sales and to verify whether coffee roasting is indeed the main economic activity of SMBV, the Commission requested the breakdown of SMBV's sales by product.
[20–30 tuhatta]
Starbucks provided the amounts received from the Shops for the coffee beans (highlighted in Table 2) and separately the amounts of any other payments from the Shops for other activities such as sale of cups, presented in Table 2.
TUOTOT: AINEELL.
Table 2
VIESTIMET
Revenues of SMBV by category of products sold
[300–400 tuhatta]
Description
[80–90 tuhatta]
REV PASTRY/BAKERY
[100–200 tuhatta]
[700-800 thousand]
[1–10 tuhatta]
[1-10 million]
TUOTOT: LAHJAPAKKAUKSET
[20-30 million]
[50–60 tuhatta]
REV PREPARED FOOD
TUOTOT: PELIT & LELUT
[10-20 million]
[30–40 tuhatta]
REV READY TO DRINK
TUOTOT: SEKALAINEN MYYNTI
REV PKGD FOOD
([100–200])
REV PACKAGED COFFEE
[400–500]
[40-50 million]
TUOTOT: RAAKA-AINEET
[50-60 million]
TUOTOT: PAPERIPAKKAUKSET
[60-70 million]
TUOTOT: SEKAL.
REV SINGLE SERVE PODS-COFFEE
JUOMASEK.
([1-10 thousand])
TUOTOT: JÄÄKAHVIN POHJA
REV SINGLE SERVE PODS-VERISMO
[30–40 miljoonaa]
REV SOLUBLE COFFEE
TUOTOT: UUTE
[200-300 thousand]
TUOTOT: LAITTEET
REV PACKAGED TEA
TUOTOT: TOIMITUS
REV SERVEWARE
[40–50 tuhatta]
REV BREWING EQUIPMENT
[70–80 tuhatta]
[900 thousand-1 mln]
TUOTOT: ROJALTIMAKSUT
[500-600 thousand]
TUOTOT: HALLINTOPALVELUMAKSU
[600-700 thousand]
TUOTOT: MUUT TUOTOT
[800-900 thousand]
MYYNTIALENNUKSET
REV BREWING EQUIPMENT-VERISMO
([100–200 tuhatta])
[20-30 thousand]
([200–300 tuhatta])
REV TANGIBLE MEDIA
([500–600 tuhatta])
[300-400 thousand]
([600–700 tuhatta])
[80-90 thousand]
([1–10 miljoonaa])
[100-200 thousand]
TUKKUALENNUKSET SUORAAN MARKKINOILLE
[1-10 thousand]
([30–40 tuhatta])
REV GIFTPACKS
([10–20 tuhatta])
[50-60 thousand]
KUPONKIALENNUKSET SUORAAN MARKKINOILLE
REV GAMES & TOYS
([20–30 tuhatta])
[30-40 thousand]
SUORAAN MARKKINOILLE MAKSETTAVAT MAKSUT MYYNTIVALIKOIMAAN OTTAMISESTA
REV MISC MERCHANDISE
MYYNTIKELVOTTOMAT PALAUTUKSET JA HYVITYKSET
([100-200])
MYYNNIN PALAUTUKSET/HYVITYKSET
[400-500]
([90–100 tuhatta])
REV RAW MATERIALS
Pyöristys
REV PAPER PACKAGING
Tuotot lakisääteisen tilinpäätöksen mukaan
REV BLENDED BEVG MIX
[100–200 miljoonaa]
REV FRAP COFFEE BASE
[200–300 miljoonaa]
[30-40 million]
[300–400 miljoonaa]