natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The departure from Dublin Airport would give rise to taxation at the rate of EUR 10 ATT, even though Shannon is within 300 kilometres of Dublin Airport, because the distance from Dublin Airport to New York exceeds that threshold.
Toiseksi on arvioitava, muodostaako kyseinen toimenpide poikkeuksen tästä järjestelmästä, koska siinä erotellaan toisistaan talouden toimijat, jotka järjestelmään olennaisesti kuuluvien tavoitteiden suhteen ovat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti keskenään vertailukelpoisessa tilanteessa.
Furthermore, the departure from the stopover at Shannon Airport is not subject to ATT, since the passenger is a transit or transfer passenger at that airport.
Jos kyseinen toimenpide ei muodosta poikkeusta suhteessa viitejärjestelmään, se ei ole valikoiva.
The qualification as a transit or transfer passenger at an Irish airport did not depend on the location of the airport from which the passenger came when landing at the Irish airport, which could be also outside Ireland, e.g. in the case of a journey from London to New York with a stopover of not more than six hours at Shannon.
Jos se kuitenkin muodostaa tällaisen poikkeuksen (ja on näin ollen ensi näkemältä valikoiva), analyysin kolmannessa vaiheessa on arvioitava, voidaanko viitejärjestelmästä poikkeava toimenpide perustella viitekohtana pidettävän verojärjestelmän luonteella tai yleisellä rakenteella.
No ATT would be due for such a journey because the airport of departure in London is located outside of Ireland, while the passenger qualifies as a transfer or transit passenger when departing from Shannon Airport.
Jos ensi näkemältä valikoivaksi katsottua toimenpidettä voidaan perustella järjestelmän luonteella tai yleisellä rakenteella, sitä ei todeta valikoivaksi eikä se sen vuoksi kuulu perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
Existence of aid
Tietyissä poikkeustapauksissa kolmivaiheista lähestymistapaa ei voida soveltaa tutkinnan kohteena olevien toimenpiteiden käytännön vaikutusten takia.
Introduction
Tällöin voi olla tarpeen arvioida myös sitä, onko jäsenvaltio suunnitellut järjestelmän rajat johdonmukaisesti vaiko selvästi satunnaisella tai puolueellisella tavalla suosiakseen tiettyjä yrityksiä toisiin yrityksiin nähden.
According to Article 107(1) TFEU, save as otherwise provided in the Treaties, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market.
Muutoin sen sijaan, että jäsenvaltio asettaisi kaikkiin yrityksiin sovellettavat yleiset säännöt, joista poiketaan tiettyjen yritysten kohdalla, sen olisi mahdollista saavuttaa sama tulos kiertämällä valtiontukisääntöjä mukauttaen ja yhdistellen sääntöjä niin, että itse sääntöjen soveltaminen aiheuttaisi erisuuruisia verorasitteita eri yrityksille.
The qualification of a measure as aid within the meaning of this provision therefore requires the following cumulative conditions to be met: (i) the measure must be imputable to the State and financed through State resources; (ii) it must confer an advantage on its recipient, which must be an undertaking (namely carry out an economic activity); (iii) that advantage must be selective; and (iv) the measure must distort or threaten to distort competition and affect trade between Member States.
Tässä yhteydessä on muistutettava, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa ei tehdä eroa valtioiden toimenpiteiden syiden tai tavoitteiden perusteella vaan määritellään toimenpiteet niiden vaikutusten perusteella ja siis käytetyistä tekniikoista riippumatta.
In this case, it is appropriate to first consider whether the non-application of the ATT to transfer and transit passengers is liable to confer a selective advantage to certain airlines.
Seuraavissa kohdissa arvioidaan ensin kolmivaiheisen analyysin mukaisesti vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttamista lentomatkaverosta (kohdat 6.2.2.2. ja 6.2.2.3.).
Selectivity
Tämän jälkeen komissio arvioi, onko jäsenvaltio suunnitellut lentomatkaveron selvästi satunnaisella tai puolueellisella tavalla suosiakseen tiettyjä yrityksiä toisiin nähden (kohta 6.2.2.4.).
A measure is selective, if it favours certain undertakings or the production of certain goods within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Viitejärjestelmän määrittäminen
For measures applicable to all undertakings fulfilling certain criteria which mitigate the charges that those undertakings would normally have to bear, the selectivity of a measure should normally be assessed by means of a three step analysis.
Viitejärjestelmä on se vertailukohta, jonka perusteella arvioidaan toimenpiteen valikoivuutta.
First, the common or normal tax regime applicable in the Member State is identified: ‘the reference system’.
Viitejärjestelmä muodostuu johdonmukaisesta sääntökokonaisuudesta, jota sovelletaan objektiivisten kriteerien perusteella yleensä kaikkiin sen tavoitteen määrittelemään soveltamisalaan kuuluviin yrityksiin.
Second, it should be determined whether a given measure constitutes a derogation from that system, insofar as it differentiates between economic operators who, in light of the objectives intrinsic to the system, are in a comparable factual and legal situation.
Näin ollen viitejärjestelmän määrittäminen riippuu sellaisista tekijöistä kuin verovelvolliset, veroperuste, verotettavat tapahtumat ja sovellettavat verokannat.
If the measure in question does not constitute a derogation from the reference system, it is not selective.
Lentomatkavero on erillinen ja itsenäinen verojärjestelmä, joka ei kuulu mihinkään laajempaan verotusjärjestelmään.
If it does (and therefore is prima facie selective), it must be established, in the third step of the analysis, whether a measure which derogates from the reference system is justified by the nature or the general scheme of the reference tax system.
Näin ollen viitejärjestelmä rajoittuu lentomatkaveroon.
If a prima facie selective measure is justified by the nature or the general scheme of the system, it will not be considered selective and it will thus fall outside the scope of Article 107(1) TFEU.
Tässä asiassa tärkein kysymys on, onko vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen lentomatkaverosta osa viitejärjestelmää vai muodostaako kyseinen vapautus poikkeuksen viitejärjestelmästä.
In certain exceptional cases, the three-step approach cannot be applied, given the practical effects of the measures concerned.
Ensimmäisessä vaihtoehdossa lentomatkavero katsotaan veroksi, joka kohdistuu kaikkiin Irlannista lentomatkalle lähteviin matkustajiin siten, että lentomatka voi käsittää yhden tai useamman lennon.
In such cases, it may also be necessary to evaluate whether the boundaries of that system have been designed by the Member State in a consistent manner or, conversely, in a clearly arbitrary or biased way, so as to favour certain undertakings over others.
Tämän lähestymistavan mukaan on loogista, ettei veroa kanneta kahteen kertaan, kun kokonaismatkaan liittyy useampi kuin yksi lähtö Irlannissa sijaitsevalta lentoasemalta.
Otherwise, instead of laying down general rules applying to all undertakings, from which a derogation is made for certain undertakings, the Member State could achieve the same result, circumventing the State aid rules, by adjusting and combining its rules in such a way that their very application results in a different burden for different undertakings.
Veroa ei myöskään kanneta matkustajilta, joiden matka alkaa kolmannesta maasta, koska heidän matkansa ei alkanut Irlannissa sijaitsevalta lentoasemalta (matkaan perustuva järjestelmä).
In this respect, it must be recalled that Article 107(1) TFEU does not distinguish between measures of State intervention by reference to their causes or their aims, but defines them on the basis of their effects, and thus independently of the techniques used.
Toisessa vaihtoehdossa lentomatkavero katsotaan veroksi, joka kohdistuu kaikkiin Irlannissa sijaitsevalta lentoasemalta ilma-aluksella lähteviin matkustajiin, ja vaihto- ja kauttakulkumatkustajien vapauttaminen lentomatkaverosta muodostaa poikkeuksen kyseisestä säännöstä (lähtöön perustuva järjestelmä).
Below, the three-step analysis will first be applied to the ATT's exemption for transit and transfer passengers (Sections 6.2.2.2 and 6.2.2.3).
Ensimmäisen analyysin perusteella finanssilain 55 §:n 2 momentin sanamuoto (jokainen matkustajan lähtö ilma-aluksella lentoasemalta) antaa olettaa, että sopivana viitejärjestelmänä voidaan pitää lähtöön perustuvaa järjestelmää.
Second, the Commission will then consider whether the ATT has been designed by the Member State in a clearly arbitrary or biased way, so as to favour certain undertakings over others (Section 6.2.2.4).
Tähän alustavaan näkemykseen komissio päätyi myös menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä katsoessaan, että viitejärjestelmä on vero, joka kannetaan jokaisesta matkustajan lähdöstä ilma-aluksella Irlannissa sijaitsevalta lentoasemalta.
Determination of the system of reference
Alustava päätelmä perustui siihen, että finanssilaissa viitattiin lähtöjen verottamiseen.
The reference system is the benchmark against which the selectivity of a measure is assessed.
Muodollisen tutkinnan ja finanssilain 55 §:n 2 momentin oikeasta tulkinnasta saatujen lisätietojen perusteella sekä ottaen huomioon Irlannin selvityksen siitä, että lentomatkavero oli tarkoitus kantaa kaikista Irlannissa sijaitsevilta lentoasemilta alkavista yksittäisistä lennoista myös silloin, kun matkaan sisältyi useita eri osuuksia (ks. johdanto-osan 59 kappale), voidaan kuitenkin todeta, että kyseisen järjestelmän tavoitteena oli verottaa Irlannista alkavia lentomatkoja.
The reference system is comprised of a consistent set of rules that generally apply — on the basis of objective criteria — to all undertakings falling within its scope as defined by its objective.
Tästä ja kaikista muista edellä esitetyistä syistä viitejärjestelmäksi katsotaan Irlannista alkavien matkojen verottaminen.
The identification of the reference system therefore depends on elements such as the taxable persons, the taxable base, the taxable events and the applicable tax rates.
On ensinnäkin syytä huomata, että käsitteen ’matkustaja’ määritelmä ei kata vaihto- ja kauttakulkumatkustajia.
The ATT constitutes a distinct tax regime in its own right, which is not part of a wider fiscal system.
Näin ollen finanssilain sanamuodon perusteella on mahdollista määrittää viitejärjestelmäksi ”matkaan perustuva järjestelmä”, jonka soveltamisalaan vaihto- ja kauttakulkumatkustajat eivät kuulu, koska vaihto- ja kauttakulkumatkustajien lähtö ei ole finanssilain 55 §:n 2 momentissa tarkoitettu ’matkustajan lähtö’ eikä se siten muodosta sellaisenaan verotettavaa tapahtumaa.
Therefore, the reference system does not go beyond the limits of the ATT itself.
Se, että viitejärjestelmäksi katsotaan ”matkaan perustuva järjestelmä”, on myös johdonmukaista kyseisen lainsäädännön perimmäisen tavoitteen kanssa sellaisena kuin Irlanti sen esitti menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä toimittamissaan huomioissa.
The key question in this case is whether the non-application of the ATT to transit and transfer passengers is part of the reference system or whether that non-application constitutes a derogation from the reference system.
Lisäksi lentomatkaveron toimintatapa vahvistaa sen, että kyseinen vero liittyi lentomatkoihin.
In the first case, the ATT is considered as a tax that applies to all passengers departing from Ireland on an air journey, it being understood that an air journey may consist of more than one flight.
Ajanjaksolla, jolla sovellettiin eriytettyjä verokantoja, vero määräytyi kuitenkin matkustajan lippuun merkityn lopullisen määräpaikan perusteella riippumatta siitä, pitikö matkustajan matkustaa yhdellä vai useammalla lennolla päästäkseen kyseiseen paikkaan (ks. johdanto-osan 22 ja 23 kappale sekä taulukossa 2 esitetyt esimerkit lentomatkaveron soveltamisesta).
In that approach, it is logical that the tax is not levied twice when the overall journey involves more than one departure from an Irish airport.
Esimerkiksi sellaisesta matkustajasta, joka matkusti Dublinista New Yorkiin ja jonka matkaan sisältyi välilasku Shannonissa, veroa kannettiin 10 euroa 2 euron sijasta (ks. johdanto-osan 91 kappale).
Moreover, passengers who start their journey in a third country are not taxed, since their journey did not depart from an Irish airport (‘journey system’).
Komissio huomauttaa myös, että periaatteessa on perusteltua kantaa vero vain yhden kerran ja saman verokannan mukaisesti yhteen ja samaan varaukseen sisältyvästä lentomatkasta, joka suuntautuu tietyltä Irlannissa sijaitsevalta lentoasemalta tiettyyn lopulliseen määräpaikkaan, sen sijaan, että vero kannettaisiin erikseen jokaisesta yhteen ja samaan matkaan kuuluvasta osuudesta.
In the second case, the ATT is considered as a tax that applies to all passengers departing on an aircraft from an airport in Ireland, and the non-application of the ATT to transit and transfer passengers constitutes a derogation from that rule (‘departure system’).
Mikäli vero kannettaisiin erikseen jokaisesta osuudesta, se olisi maksettava kahdesti sellaisista matkustajista, jotka vaihtavat ilma-alusta Irlannissa sijaitsevalla lentoasemalla, mikä voisi aiheuttaa ongelmia oikeudenmukaisuuden ja yhdenvertaisen kohtelun näkökulmasta (ks. johdanto-osan 63 kappale).
On a first analysis, the wording of Section 55(2)(a) of the Finance Act (‘every departure of a passenger on an aircraft from an airport’) might suggest that the departure system constitutes the appropriate reference system.
Lentomatkaveron kaltaisia valmisteveroja kannetaan nimittäin asiakkaalta tyypillisesti lopputuotteesta tai palvelusta, ei kyseisen lopputuotteen tai palvelun mahdollisista erillisistä osista.
That is also the preliminary view the Commission took in the Opening Decision: the reference system is a tax that is charged in respect of every departure of a passenger on an aircraft from an airport in Ireland.
Edellä esitetyistä syistä matka, joka muodostuu useista osuuksista ja jonka yhteydessä matkustajaa voidaan pitää vaihto- tai kauttakulkumatkustajana jokaisella välilaskun kohteena olevalla lentoasemalla, voidaan katsoa yhdeksi palveluksi.
That preliminary conclusion was based on the fact that the Finance Act referred to the taxation of departures.
Lentoyhtiöt markkinoivat palveluitaan matkoina tietystä lähtöpaikasta (A) lopulliseen määräpaikkaan (B), vaikka matkaan sisältyisi välilasku tai pysähdys jollain muulla lentoasemalla (C).
However, having conducted the formal investigation and collected further information on the proper interpretation on Section 55(2) of the Finance Act, and in light of Ireland's explanation that the ATT was intended to tax any single journey originating from an Irish airport, even if the journey was divided into different legs (see recital 59), it can be concluded that the objective of the system was to tax air journeys starting in Ireland.
Tällaisen palvelun peruslähtökohtana on lentokuljetus paikasta A paikkaan B, ja mahdollinen välilasku ja sen kohteena olevan lentoaseman C sijainti ovat toissijaisia ja matkustajan näkökulmasta viime kädessä merkityksettömiä seikkoja, jotka liittyvät kyseiseen palveluun (lukuun ottamatta mahdollista vaikutusta matkustajien kokonaismatka-aikaan).
On that basis, and for all the reasons set out below, the reference system is the taxation of journeys originating in Ireland.
Näin ollen on periaatteessa hyväksyttävää ja syrjimätöntä verottaa välilaskullista matkaa, joka on myyty yhtenä palveluna paikasta A paikkaan B paikan C kautta, samalla tavalla kuin suoraa matkaa paikasta A paikkaan B (kun paikka A sijaitsee kummassakin tapauksessa Irlannissa), koska kumpikin palvelu täyttää saman tarpeen (matkustaminen paikasta A paikkaan B).
First, it should be observed that the definition of ‘passenger’ does not include transfer or transit passengers.
Vielä on arvioitava, kuvastavatko finanssilaissa annetut vaihto- ja kauttakulkumatkustajien määritelmät noita periaatteita.
Therefore, the wording of the Finance Act allows the conclusion that the reference system is a ‘journey system’ excluding transfer and transit passengers, since the departure of a transfer or transit passenger does not constitute a ‘departure of a passenger’ within the meaning of 55(2) of the Finance Act and, as such, not a taxable event.
Tätä seikkaa tarkastellaan seuraavissa kappaleissa.
Considering that the reference system is a ‘journey system’ is also consistent with the underlying objective of the legislation, as presented by Ireland in its comments on the Opening Decision.
Kuten johdanto-osan 18 kappaleessa mainittiin, kauttakulkumatkustajat määritellään matkustajiksi, jotka sekä saapuvat että lähtevät samalla ilma-aluksella.
Moreover, the way in which the ATT functioned confirms that the tax related to air journeys.
Komission mukaan tällaisessa tilanteessa on selvää, että kyseessä on yksi ja sama matka, koska ainut ero suoraan lentoon nähden on se, että ilma-alus pysähtyy lyhyeksi ajaksi tietyllä lentoasemalla ennen kuin jatkaa lopulliseen määräpaikkaan.
Thus, during the period when differentiated rates applied, the tax rate was determined by reference to tax the final destination of the passenger as stated on the ticket, regardless of whether the passenger took one or more flights to get to that destination (see recitals 22 and 23 respectively and examples of the application of the ATT reproduced in Table 2).
Vaihtomatkustajista voidaan todeta, että matkustajien oli täytettävä seuraavat kolme edellytystä, jotta heidät voitiin katsoa lentoasemalla C vaihtomatkustajiksi silloin, kun matka lentoasemalta A lentoasemalle B kulki lentoaseman C kautta: i) lentoasemalla C vietetty aika ei saanut ylittää kuutta tuntia, ii) lentoasema A ja B eivät saaneet olla samat ja iii) lentojen A:sta C:hen ja C:stä B:hen oli sisällyttävä yhteen ja samaan varaukseen.
For instance, the tax payable in relation to a passenger travelling from Dublin to New York with a stopover in Shannon was EUR 10, and not EUR 2 (see recital 91).
Komissio pitää kaikkia näitä kolmea edellytystä tarkoituksenmukaisina ja oikeasuhteisina.
Furthermore, the Commission notes that, in principle, it is legitimate to tax air travel on the basis of a rate applied once to an air journey from a given airport in Ireland to a given final destination, sold under a single booking, instead of taxing separate legs of such a single journey separately.
Ensimmäisellä edellytyksellä i varmistetaan, että lentoasema C on aidosti välilaskulentoasema, jolla matkustaja lähinnä valmistelee ja odottaa jatkolentoaan, eikä välilaskupaikaksi ”naamioitu” lopullinen määräpaikka.
Such separate taxation would imply that the tax is paid twice for a passenger who transfers onto another aircraft at an Irish airport, which may indeed raise issues of equity and equal treatment (see recital 63).
Kuuden tunnin aikaraja on tässä mielessä kohtuullinen, ja sillä varmistetaan, että C on todella vain välilaskulentoasema.
Indeed, excise duties such as the ATT typically apply to the acquisition of a final product or service by a customer, and not to the separate components that may constitute this final product or service.
Toisella edellytyksellä ii varmistetaan, ettei kyse ole naamioidusta suorasta lennosta A:sta C:hen ja takaisin.
For the reasons explained below, a journey comprising several legs, were the passenger qualifies as a transit or transfer passenger at each stopover airport, can be regarded as a single service.
Kuten jäljempänä johdanto-osan 132–134 kappaleessa selitetään, kolmannella edellytyksellä iii varmistetaan, että matka A:sta B:hen on myyty asiakkaalle yhtenä kokonaispalveluna.
In this respect, it should be noted that airlines market their services as journeys from a given point of origin (A) to a final destination (B), even if such a journey involves a stop at an intermediary airport (C).
Vaihtomatkustajat vapautettiin lentomatkaverosta sillä edellytyksellä, että kaikki yhteen matkaan liittyvät lennot sisältyivät yhteen ja samaan varaukseen.
Such a service fundamentally involves air transport from A to B, the existence and location of the intermediary airport C being a secondary, and, from the perspective of the passenger, ultimately irrelevant feature of that service (except for its possible impact on the overall travelling time of the passengers).
Kun matkustaja tekee yhden varauksen, johon sisältyy useita lentoja (tai osuuksia), hän solmii palveluntarjoajan kanssa yhden sopimuksen, joka kattaa kaikki eri lennot.
In principle, it is therefore acceptable and non-discriminatory to tax an indirect journey, sold as a single service, from A to B via C in the same way as a direct journey from A to B (A being in Ireland in both situations), since both services satisfy the same customer need (namely travelling from A to B).
Kun matkustaja varaa useamman kuin yhden lennon erikseen, hän puolestaan solmii erillisiä ja itsenäisiä sopimuksia yhden tai useamman palveluntarjoajan kanssa.
It remains to be considered whether the definitions of transit and transfer passengers contained in the Finance Act reflect those principles.
Jo tämä osoittaa, että yksi varaus vastaa yhtä ostettua palvelua, johon sisältyy eri osatekijöitä, kun taas useamman varauksen tekeminen vastaa useita erillisiä palveluita, jotka matkustaja on ostanut erikseen.
This is analysed in the following recitals.
Kun varauksia on vain yksi, kahdesta tai useammasta lennosta muodostuva matka myydään kokonaisuudessaan yhtenä varauksena ja matkustajalla on vain yksi lippu ja yksi varausnumero koko matkalle.
As mentioned in recital 18, transit passengers are defined as passengers who remain on the same aircraft for the incoming and outgoing flight.
Kuten sekä Irlanti että Aer Lingus toivat esiin menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä esittämissään huomioissa (ks. johdanto-osan 101 kappale), useita lentoja sisältävä mutta yhdellä ja samalla varauksella myyty matka eroaa monella merkittävällä tavalla matkasta, johon sisältyvät lennot on myyty erillisillä varauksilla.
The Commission considers that in such a situation, it is clear that there is in effect a single journey, the only difference with a direct flight being that the aircraft stops briefly at a given airport on its way to the final destination.
Kun lennot sisältyvät yhteen ja samaan varaukseen, matkustajan ei esimerkiksi tarvitse tehdä jokaiselle matkaan kuuluvalle lennolle erillistä lähtöselvitystä tai huomioida erilaisia matkatavara- ja matkustusasiakirjavaatimuksia, vaan samat vaatimukset pätevät koko matkan lopulliseen määräpaikkaan saakka.
As regards transfer passengers, three conditions were used to define transfer passengers at airport C when travelling from airport A to airport B via airport C: (i) the maximum duration of the time spent at C should not exceed 6 hours; (ii) A and B, must not be identical; and (iii) the flights from A to C and C to B must be purchased under ‘a single booking’.
Lisäksi tilanteessa, jossa ensimmäinen lento on peruttu tai myöhässä eikä matkustaja ehdi tämän takia jatkolennolle, yhteen ja samaan varaukseen sisältyvän matkan myynyt yhtiö on velvollinen kantamaan vastuun menetystä jatkoyhteydestä (esimerkiksi antamalla huolenpitoa ja apua, järjestämällä majoituksen ja uudelleenreitittämällä matkustajan seuraavalle mahdolliselle lennolle tai tarjoamalle tälle korvausta).
The Commission considers that all three conditions are adequate and proportionate.
Kun matkaan sisältyy useita osuuksia, jotka on varattu erikseen, kyse on erillisten palveluiden ostamisesta.
Point (i) ensures that C is a genuine stopover airport, where the passenger essentially prepares and waits for his or her connecting flight, and not a ‘disguised’ final destination.
Tästä voi esimerkiksi seurata, että mikäli matkustaja myöhästyy toiselta lennoltaan ensimmäisen lennon myöhästymisen takia, hän ei voi vaatia apua toisen lennon myyneeltä palveluntarjoajalta.
In this respect, six hours is a reasonable time limit, ensuring that C is a real stopover airport.
Toisen lennon osalta matkustajan merkittäisiin vain jättäneen saapumatta lennolle (”no show”).