natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The arguments of the Spanish authorities and Iberpotash that the public authorities did not provide to Iberpotash any advantage or preferential treatment as a result of a rigorous application of the relevant rules cannot be accepted since it has been established above that these decisions of public authorities led to a level of the financial guarantees which was lower than normally required.
Espanjan viranomaisten ja Iberpotashin esittämiä väitteitä siitä, etteivät viranomaiset myöntäneet Iberpotashille minkäänlaista etua tai suotuisampaa kohtelua asiaa koskevien säännösten tunnollisen soveltamisen tuloksena, ei voida hyväksyä.
Further, the argument that the Catalan legislation was in fact stricter than similar rules at the State level or in other regions of Spain is not relevant since such costs are site-specific and the rules concerning the financial guarantees to be established by Iberpotash which had to be respected were the ones applicable in Catalonia where the waste heaps were located.
On nimittäin osoitettu, että viranomaisten päätökset johtivat rahoitusvakuuksien tavanomaisesti vaadittua pienempään määrään.
Iberpotash was allowed by the public authorities to maintain lower financial guarantees than was normally required by the Catalan legislation applicable to it and thus received a selective advantage in the form of lower bank fees for the reduced guarantees as compared to other operators in a similar position.
Toisaalta väite, jonka mukaan Katalonian säännökset olivat tosiasiassa tiukemmat kuin vastaavat valtakunnalliset säännökset ja Espanjan muilla itsehallintoalueilla voimassa olevat säännökset, ei ole merkityksellinen, sillä kyseiset kustannukset ovat kaivoskohtaisia ja Iberpotashin antamia rahoitusvakuuksia koskevien säännösten oli oltava Kataloniassa sovellettavia säännöksiä, sillä jätekasat sijaitsivat Kataloniassa.
The Commission thus concludes that Measure 1 provided a selective economic advantage to Iberpotash.
Viranomaiset antoivat Iberpotashin pitää rahoitusvakuudet pienempinä kuin mitä sovellettavassa Katalonian lainsäädännössä tavanomaisesti edellytettiin, joten kyseinen yritys sai valikoivaa etua pienemmistä vakuuksista pankkien perimien takauspalkkioiden pienuuden muodossa muihin vastaavassa tilanteessa oleviin toiminnanharjoittajiin verrattuna.
Transfer of State resources
Näin ollen komissio toteaa, että toimenpiteestä 1 aiheutui valikoivaa taloudellista etua Iberpotashille.
The complainant refers to the Commission decision in the Georgsmarienhütte case where the Commission considered as State aid an exemption from a steel producer's environmental obligations with regard to the recycling and disposal of industrial dust.
Espanjan viranomaiset ja Iberpotash väittävät, että Iberpotashilla olisi edelleen yleinen velvollisuus ennallistaa kaivosalueensa ja vastata tämän ennallistamisen kustannuksista myös siinä tapauksessa, että vakuus olisi vaadittua pienempi.
The Spanish authorities and Iberpotash argue that even in case the guarantee would be lower than required, Iberpotash would still have the general obligation to restore its sites and would be obliged to pay the costs of such restoration.
Rahoitusvakuuden määrä ei rajoita mitenkään näitä kustannuksia.
These costs are in no way limited by the amount of the financial guarantee.
Valtio ei siis ole vapauttanut Iberpotashia taloudellisista velvoitteistaan.
Therefore, the State does not relieve Iberpotash of its financial obligations.
Lisäksi se riski, ettei Iberpotash kykenisi kattamaan jatkossa kaikkia näitä kustannuksia ja että valtion olisi puututtava asiaan valtion varoja käyttäen, on erittäin pieni ja hyvin epätodennäköinen, kun otetaan huomioon Iberpotashin emoyhtiön taloudellinen tilanne.
Furthermore, any risk that Iberpotash would not in the future be able to cover all these costs and that the State would need to intervene from the State resources, is extremely remote and unlikely in view of Iberpotash's mother company's healthy financial situation.
Espanjan viranomaiset tuovat esille, että jos Iberpotash ei täyttäisi kyseisiä velvoitteita tulevaisuudessa, Iberpotashilla on Espanjassa riittävästi omaisuutta, jonka viranomaiset voisivat takavarikoida ennallistamisen kustannusten kattamiseksi.
The Spanish authorities argue that in case Iberpotash in the future does not fulfil these obligations, there are enough Iberpotash assets in Spain that could be seized by the authorities in order to cover the costs of restoration.
Komissio huomauttaa, ettei tarkasteltavan asian vakuuksia tutkita valtiontukisääntöjen mukaisesti siltä kannalta, miten suuri määrä takauspalkkioita jää saamatta takaajaan kohdistuvan riskin perusteella (yksityiseltä pankilta, ei valtiolta), vaan siltä kannalta, millainen riski valtiolle aiheutuu, jos vakuuden määrä on ympäristövahinkojen todellisia kustannuksia pienempi ja jos vakuuden saanut yritys ei maksa tai pysty maksamaan ennallistamisen kustannuksia kokonaisuudessaan.
The Commission notes that the guarantees at issue in this case are not examined under State aid rules as to the amount of fee possibly foregone in light of the risk or exposure incurred by the guarantor (i.e. a private bank, not the State) but as to the risk for the State in case the guaranteed amount is lower than the actual costs of the environmental damage and in case the guaranteed company does not or cannot pay the full restoration costs.
Kantelijan esille ottama ennakkotapaus, asia Georgsmarienhütte, poikkeaa suuresti nyt tarkasteltavasta tapauksesta, sillä Niedersachsenin osavaltio oli selvästi vastuussa pölyn hävittämisestä ja maksoi tosiasiallisesti 64,64 miljoonaa Saksan markkaa sen lopullisesta hävittämisestä.
As regards the precedent case raised by the complainant, the Georgsmarienhütte case was significantly different since the land of Lower Saxony clearly assumed the responsibility for the disposal of the dust and actually paid DEM 64,64 million for such disposal.
Nyt tarkasteltavassa asiassa tilanne on toinen, sillä vakuuden määrästä riippumatta Iberpotash on edelleen vastuussa kaivosalueen ennallistamisesta eivätkä Espanjan viranomaiset ole toistaiseksi sitoutuneet maksamaan ennallistamisen kustannuksia Iberpotashin puolesta.
This is not the case here since, irrespective of the amount of the guarantee, Iberpotash remains responsible for the restoration of its mining sites and the Spanish authorities have until now not committed to pay any restoration costs instead of Iberpotash.
Asiaa Georgsmarienhütte ei siis voida pitää tarkasteltavan asian ennakkotapauksena.
The Georgsmarienhütte case thus cannot serve as any precedent for the present case.
Iberpotashin rahoitusvakuus on annettu pankkitakauksen muodossa, eikä se ole valtiolle ilmainen.
The financial guarantee by Iberpotash is provided in the form of a bank guarantee which is not freely available to the State.
Vakuus voidaan käyttää vain tiukasti laissa määritettyihin toimenpiteisiin, etenkin jäteaineksen hävittämisen rahoittamiseen, kaivosalueiden ennallistamiseen ja muihin ympäristötoimenpiteisiin, jos Iberpotash jättää näihin liittyvät velvollisuutensa täyttämättä.
It can be used only for measures strictly defined by the law, in particular for financing the removal of waste, restoration of the site and other environmental measures in case Iberpotash does not fulfil its environmental obligations.
Valtio ei saa mitään korkoa vakuusvaroista eikä muutakaan taloudellista etua, joka vähenisi vakuuden pienuuden vuoksi.
The State does not acquire any interest on the funds of the guarantee or any other financial advantage which would be reduced in case of a lower amount of the guarantee.
Lisäksi valtion ei ole tarvinnut toistaiseksi turvautua yhdessäkään tapauksessa vakuuteen edellä mainituissa tarkoituksissa.
Further, the State has so far not been in a position where it would need to make any use of the guarantee for any of the above purposes.
Vaikka vakuuden pienemmällä määrällä ei ole ollut minkäänlaista tosiasiallista vaikutusta valtion varoihin, tämä seikka ei kuitenkaan yksin sulje pois mahdollista valtion varoihin kohdistuvaa vaikutusta, joka johtuu valtion suuremmasta riskistä joutua käyttämään varojaan tulevaisuudessa.
However, even if the reduced amount of the guarantee has so far not led to any actual effect on State resources, this fact alone does not exclude the existence of a potential effect on State resources due to increased risk for the State to be obliged to spend its resources in the future.
Todellisuudessa sellainen konkreettinen riski, joka voisi lisätä valtiolle aiheutuvaa rasitusta tulevaisuudessa, riittää täyttämään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen määritelmän.
Indeed, the creation of a concrete risk of imposing an additional burden on the State in the future is sufficient for the purposes of fulfilling the notion of State aid, pursuant to Article 107(1) of the Treaty.
Myös unionin tuomioistuin on todennut, ettei kyseisen kriteerin täyttyminen edellytä, että valtiontukitoimenpiteellä on tiivis yhteys ja vaikutus valtion varoihin.
The Court of Justice has also held that the link to and effect on State resources of a State aid measure needs not to be direct for this criterion to be met.
Tällaisten rahoitusvakuuksien tarkoituksena on viime kädessä taata, että kaivosyhtiöillä on riittävästi varoja kattamaan ennallistamisesta aiheutuvat tulevat kustannukset tulevasta (ja usein melko kaukaisesta) taloudellisesta tilanteestaan riippumatta.
The very purpose of such financial guarantees is to make sure that the mining companies have sufficient resources kept aside to cover future restoration costs whatever their financial situation in the (often rather distant) future might be.
Tämän vuoksi on selvää, että jos vakuuden määrä on merkittävästi ennakoituja ennallistamiskustannuksia pienempi, on olemassa vähintäänkin suuri riski siitä, että valtion varoihin voi kohdistua vaikutusta tulevaisuudessa.
It is thus evident that in case the amount of the guarantee is significantly lower than expected restoration costs, there is at the least an increased risk that State resources might be affected in the future.
Tämä riski julkisille varoille aiheutuvista mahdollisista kustannuksista on selvästi suurempi, kuin jos vakuuden määrä olisi vahvistettu asianmukaisesti sovellettavaa lainsäädäntöä noudattaen ja ottaen asianmukaisesti huomioon ennakoidut ennallistamiskustannukset.
This risk of potential costs to public budget is clearly higher than in case the guaranteed amount would have been correctly set in line with the applicable legislation, taking due account of the expected restoration costs.
Jos kyseiset varat ovat merkittävästi tarvittavaa pienemmät, valtion varoista jouduttaisiin lopulta kattamaan valtaosa kyseisistä kustannuksista siinä tapauksessa, ettei Iberpotash mistä tahansa syystä olisi halukas tai pystyisi niitä kattamaan.
If these resources are significantly lower than necessary, State resources would ultimately have to cover a greater part of these costs in case Iberpotash is for whatever reason not willing or able to do so.
Lisäksi jos Iberpotash ei kykenisi maksamaan ennallistamiskustannuksia tulevaisuudessa, on epätodennäköistä, että Espanjan viranomaisten takavarikoimasta Iberpotashin omaisuudesta saataisiin merkittäviä lisävaroja, sillä Iberpotashin (ja koko ICL-konsernin) ainoaa omaisuutta Espanjassa ovat sen kalisuolakaivokset.
In addition, in case of Iberpotash's inability to pay the restoration costs in the future, the alleged possibility for the Spanish authorities to seize assets of Iberpotash is unlikely to bring significant additional resources since the only Spanish assets of Iberpotash (and the whole ICL group) are its potash mining facilities.
Kun kalisuolakaivokset suljetaan, kyseisen omaisuuden arvo kuitenkin kyseenalaistuu.
However, once the potash mines are closed the value of these assets is doubtful.
Valtioiden velvollisuudesta toimia omaan lukuunsa, jos Iberpotash ei haluaisi toteuttaa tai pystyisi toteuttamaan tarvittavia ennallistamistoimenpiteitä jätekasoilleen, on säädetty asiaan sovellettavassa lainsäädännössä.
The fact that the State would be obliged to step in on its own account in case Iberpotash is not willing or able to take the necessary restoration measures with respect to its waste heaps is well established in the applicable legislation.
Ensinnäkin valtio voisi lain 39/2015 102 §:n mukaisesti suorittaa toimenpiteiden täytäntöönpanon kyseisten toimenpiteiden toteuttamiseen lain mukaan velvollisen oikeussubjektin sijasta.
Firstly, pursuant to Article 102 of Law 39/2015, the State may take measures in lieu of the party legally responsible for taking such measures.
Espanjan olisi i) vaadittava Iberpotashia toteuttamaan erikseen määritellyt toimenpiteet; ii) ilmoitettava Iberpotashille, että muussa tapauksessa hallintoviranomainen toteuttaisi tällaiset toimenpiteet itse, ja kerrottava tästä aiheutuvat kustannukset; iii) toteutettava kyseiset toimenpiteet ja iv) yritettävä periä kustannukset takaisin Iberpotashilta, mikä ei lopulta olisi mahdollista, jos Espanjan lunastettavana olisi liian pieni rahoitusvakuus.
Spain would have to (i) enjoin Iberpotash to take specifically defined measures; (ii) inform Iberpotash that the administration will otherwise take such measures itself, and at what cost; (iii) implement such measures; and (iv) attempt to recover the cost from Iberpotash, which by definition will not be possible if Spain must execute the insufficient financial guarantee.
Vaikka kyseinen päätös on muodollisesti harkinnanvarainen siinä tapauksessa, ettei Iberpotash täytä kaivosalueidensa ennallistamista koskevaa velvollisuuttaan, Espanjalla ei ole muuta vaihtoehtoa kuin maksaa kyseinen ennallistaminen etukäteen, sillä muutoin se ei voi täyttää omia velvollisuuksiaan.
While this decision is formally facultative, in the event of Iberpotash defaulting on its obligations to restore its facilities, Spain would have no option other than to pay upfront for such restoration, because Spain would otherwise not comply with its own obligations.
Toiseksi kuten johdanto-osan 13 kappaleessa todetaan, Espanja saattaa laiminlyödä kaivannaisjätedirektiivin ja vesipuitedirektiivin mukaisia velvollisuuksiaan.
Secondly, as noted in recital 13, Spain may be in breach of its obligations under the Extractive Waste Directive and the Water Framework Directive.
Jos Iberpotash siis hylkää kaivoksensa luonnonvarojen ehdyttyä eikä ennallista kaivosalueita ja vakuuden määrä on liian pieni, Espanja voi täyttää kyseisistä direktiiveistä johtuvat velvoitteensa ja välttää viime kädessä Euroopan unionin tuomioistuimen asettamien uhkasakkojen maksamisen ainoastaan vastaamalla jätekasojen hävittämisen kustannuksista tai yhtä lailla tehokkaiden ennallistamistoimenpiteiden suorittamisesta.
Therefore, should Iberpotash abandon its facilities after depleting the mineral resources and not restore such facilities, given the insufficient guarantee, the only way for Spain to meet its obligations under those Directives and eventually avoid daily penalty payments imposed by the European Court of Justice is to pay itself for the removal of the salt tips or an equally effective restoration.
Kolmanneksi Espanjan viranomaisilla voi olla 18 päivänä heinäkuuta 2006 annetun Espanjan lain 27/2006 säännösten nojalla velvollisuus täyttää ympäristölainsäädäntöön perustuvat velvollisuutensa.
Thirdly, under the provisions of the Spanish Law 27/2006 of 18 July 2006 the Spanish authorities can be compelled to comply with their obligations under the environmental legislation.
Mikä tahansa valtiosta riippumaton organisaatio, joka täyttää laissa 27/2006 säädetyt kriteerit, voi lain 27/2006 18 §:n 1 momentissa mainitun ympäristörikkomuksen ollessa kyseessä (mukaan lukien esimerkiksi vesiensuojelun alan velvollisuuksiin liittyvät rikkomukset) saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi ja vaatia tuomioistuinta velvoittamaan hallintoviranomaisen täyttämään ympäristövelvollisuutensa.
Any non-governmental organisation that meets the criteria set out in Law 27/2006 may, in the event of an environmental infringement listed at Article 18(1) of Law 27/2006 (including e.g. infringements concerning the obligations in the area of water protection), take action in court to force the administration to comply with its environmental obligations.
Neljänneksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY 6 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jos ympäristövahinkoon liittyvien korjaavien toimenpiteiden toteuttamisesta vastaava toiminnanharjoittaja ei noudata velvoitteitaan, toimivaltainen viranomainen voi itse toteuttaa viimeisenä keinonaan kyseiset toimenpiteet.
Fourthly, Directive 2004/35/CE of the European Parliament and of the Council indicates in Article 6(3) that where an operator responsible to take remedial actions with respect to an environmental damage fails to comply with its obligations, the competent authority may take these measures itself, as a means of last resort.
Samoin 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimivaltainen viranomainen voi toteuttaa itse tarpeelliset ehkäisevät toimenpiteet, jos toiminnanharjoittaja ei niitä toteuta, ympäristövahinkoa aiheuttavan välittömän uhkan poistamiseksi.
Similarly, under Article 5(3), the competent authority may, if the relevant operator fails to do so, take necessary preventive measures in order to eliminate an imminent threat of an environmental damage.
Jos Iberpotash ei toteuta tarvittavia korjaavia toimenpiteitä kaivostoimintansa päätyttyä, jätekasat voivat muuttua välittömäksi ympäristöuhkaksi, joka edellyttää toimivaltaisilta viranomaisilta viimeisenä keinona korjaavia tai ehkäiseviä toimenpiteitä.
If Iberpotash does not take necessary restoration measures once its mining activities are closed, the unrestored waste heaps may become an imminent threat for the environment requiring thus remedial or preventive action by the competent public authorities as a means of last resort.
Lopuksi Espanjan viranomaiset ilmoittavat, että Katalonian hallitus voi lain 12/1981 9 §:n mukaisesti toteuttaa kyseiset toimenpiteet pakkotoimenpiteinä toiminnanharjoittajan kustannuksella, jos toiminnanharjoittaja ei täytä velvollisuuksiaan.
Finally, the Spanish authorities themselves indicate that according to Article 9 of Law 12/1981 in case the operator does not comply with its obligations, the Administratión de la Generalitat can forcefully execute these measures at the costs of the operator.
Niiden mukaan viranomaiset toteuttavat käytännössä vastaavat toimenpiteet, jotka rahoitetaan jälkikäteen rahoitusvakuudesta tai, jos rahoitusvakuus on riittämätön, myymällä toiminnanharjoittajan omaisuutta.
They indicate that in practice the administration implements the relevant measures that are then financed from the financial guarantee or, in case the guarantee is not sufficient, from the sale of assets of the operator.
Jos rahoitusvakuus on huomattavasti vaadittua pienempi, viranomaisille aiheutuu näin ollen riski siitä, ettei toiminnanharjoittajan omaisuus riitä toteutettujen toimenpiteiden rahoittamiseen.
Therefore, in case the financial guarantee is significantly lower than required, the public administration runs a risk that the assets of the operator are not sufficient to finance the relevant measures it executed.
Tämä vahvistaa liian pienen rahoitusvakuuden lisäävän sitä riskiä, ettei toiminnanharjoittajan omaisuus riitä viranomaisten toteuttamien ennallistamistoimenpiteiden kattamiseen (etenkään jos toiminnanharjoittajalla ei ole muuta toimintaa Espanjassa, kuten Iberpotashin tapauksessa), jolloin toimenpiteet on maksettava julkisista varoista.
This confirms that a too low financial guarantee increases the risk that the restoration measures taken by the administration will not be sufficiently covered by the assets of the operator (especially in case it does not have any other Spanish activities as in case of Iberpotash) and would need to be paid from the public resources.
Tämän vuoksi merkittävästi lainsäädännössä vaadittua tarvittavaa määrää pienemmät vakuudet aiheuttavat valtiolle konkreettisen riskin valtion varoihin kohdistuvasta ylimääräisestä rasituksesta.
Therefore, a level of guarantees which is significantly lower than necessary as required by law is exposing the State to a concrete risk of additional burden on its resources.
Valtioon kohdistuvan ylimääräisen rasituksen suurempi riski on siis riittävän todellinen, jotta sillä on vähintäänkin mahdollinen vaikutus valtion varoihin rahoitusvakuuden liian pienen määrän vuoksi.
The increased risk of additional burden on the State is thus sufficiently concrete to constitute at least a potential impact on State resources due to an excessively low level of the financial guarantee.
Iberpotashilta edellytettyjen rahoitusvakuuksien määrä vahvistettiin Katalonian hallituksen antamilla hallintopäätöksillä, joilla hyväksyttiin kalisuolakaivostoiminnan harjoittamista koskevat toimiluvat.
The level of the financial guarantees to be established by Iberpotash has been set by the administrative decisions of Generalitat de Catalunya approving the permits to operate its extractive activity of potash.
Koska SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu (jäsen)valtion käsite pitää sisällään kaikki viranomaistasot riippumatta siitä, ovatko kyseessä kansalliset, alueelliset vai paikalliset viranomaiset, rahoitusvakuuksien pienemmän määrän vahvistamisesta annettu päätös johtuu valtiosta.
Given that the notion of (Member) State for the purposes of application of Article 107(1) TFEU includes all levels of public authorities, regardless of whether it is a national, regional or local authority, the decision to apply a reduced level of the financial guarantees is imputable to the State.
Tämän vuoksi komissio toteaa, että toimenpiteeseen 1 on liittynyt valtiosta johtuvaa varojen siirtoa.
Therefore, the Commission concludes that Measure 1 involved a transfer of State resources and is imputable to the State.
Kilpailun mahdollinen vääristyminen
Potential distortion of competition
Komissio katsoo, että Iberpotashin kustannusten pienentyminen lainsäädännön vaatimukset alittavan rahoitusvakuuksien määrän vuoksi saattaa vääristää kilpailua markkinoilla, joilla Iberpotash toimii (lähinnä kalisuolan ja suolan markkinat).
The Commission considers that the reduced costs of Iberpotash due to a level of financial guarantees which is lower than required by the relevant legislation are liable to distort competition on the markets where Iberpotash is active — mainly markets for potash and salt.
Kuten jäljempänä selitetään (ks. johdanto-osan 110 kappale ja sitä seuraavat kappaleet), kyseinen kustannusten vähentyminen on ollut tarkastellulla ajanjaksolla yhteensä noin 1,8 miljoonaa euroa.
As explained below (see recital 110 and following), this reduction of costs amounted over the relevant period to around EUR 1,8 million and thus, contrary to the claims of the Spanish authorities, was not negligible.
Summa ei siis ole merkityksetön, toisin kuin Espanjan viranomaiset väittävät.
Further, the fact that Iberpotash is the sole Spanish producer of potash does not exclude a potential distortion of competition since the relevant geographic market is clearly wider than the national Spanish market.
Lisäksi se seikka, että Iberpotash on ainoa Espanjassa toimiva kalisuolan tuottaja, ei sulje pois kilpailun vääristymisen mahdollisuutta, sillä merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat selvästi Espanjan kansallisia markkinoita laajemmat.
The Commission has already in 1993 considered that the potash market was wider than Spain, including as well France, the UK and other Member States except Germany.
Komissio katsoi jo vuonna 1993, että kalisuolan markkinat ulottuvat Espanjan ulkopuolelle Ranskaan, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja muihin jäsenvaltioihin, paitsi Saksaan.
Further, Iberpotash in its Sustainability Report of 2014 indicates that only 23 % of its production of potash and salt is sold in Spain, while 50 % go to other European countries, 18 % to South America and there are also further sales to North America, Africa and Asia.
Lisäksi Iberpotash ilmoittaa vuoden 2014 kestävyysraportissaan, että vain 23 prosenttia sen tuottamasta kalisuolasta ja suolasta myydään Espanjassa, 50 prosenttia menee muihin Euroopan maihin, 18 prosenttia Etelä-Amerikkaan ja myyntiä on lisäksi myös Pohjois-Amerikassa, Afrikassa ja Aasiassa.