natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(49)), or;
Käytännössä kertymävaihe päättyy vähän (esimerkiksi tuntia) ennen sitä, kun kaloille annetaan ensimmäisen kerran testiainetta sisältämätöntä ruokaa, koska testiainetta sisältävää ruokaa on kalojen ruoansulatusjärjestelmässä ja se absorboituu kaloihin noin 24 tunnin ajan.
Non-viscous liquids should be added directly to fish food but they should be well mixed to promote homogeneity and facilitate good assimilation.
On tärkeää varmistaa, että testiaineen (ei-myrkyllinen) kertymä kaloissa on riittävän suuri analyysimenetelmään nähden, jotta poistumavaiheessa voidaan mitata vähintään yhden suuruusluokan aleneminen.
The technique for mixing should ensure homogeneity of the spiked feed.
Erityistapauksissa voidaan soveltaa pidempää kertymävaihetta (enintään 28 vuorokautta), jolloin myös otetaan lisänäytteitä kertymäkinetiikan arvioimiseksi.
In few cases, e.g. less hydrophobic test substances more likely to desorb from the food, it may be necessary to coat prepared food pellets with a small quantity of corn/fish oil (see paragraph 142).
Pitoisuus kalassa ei välttämättä saavuta tasapainotilaa kertymävaiheen aikana.
In such cases, control food should be treated similarly and the final prepared feed used for lipid measurement.
Tasapainotilan ja samalla hyväksyttävän pitoisuuden saavuttamiseen kuluvan ajan arvioimisessa voidaan käyttää samoja yhtälöitä kuin vesialtistustestissä (ks. liite 5).
If used, the results of the reference substance should be comparable with literature study data carried out under similar conditions with a comparable feeding rate (cf. paragraph 45) and reference substance-specific parameters should meet the relevant criteria in paragraph 113 (3rd, 4th and 5th points).
Joissakin tapauksissa tiedetään jo etukäteen, ettei ainetta kerry ravinnon välityksellä tarpeeksi 7–14 vuorokaudessa valitulla pitoisuudella riittävän suuren pitoisuuden saavuttamiseksi kaloissa, jotta voitaisiin analysoida vähintään yhden suuruusluokan aleneminen poistumavaiheessa.
If an oil or carrier solvent is used as a vehicle for the test substance, an equivalent amount of the same vehicle (excluding test substance) should be mixed with the control diet in order to maintain equivalency with the spiked diet.
Tämä voi johtua siitä, ettei analyysitekniikka ole kovin herkkä, tai siitä, että assimilaatioteho on alhainen.
The spiked diet should be stored under conditions that maintain stability of the test substance within the feed mix (e.g. refrigeration) and these conditions reported.
Tällöin voi olla järkevää jatkaa ensimmäistä ruokintavaihetta kauemmin kuin 14 vuorokautta tai vaihtoehtoisesti pitäisi harkita, etenkin helposti metaboloituvilla aineilla, pitoisuuden nostamista ravinnossa.
Selection of fish species
On kuitenkin huolehdittava siitä, ettei kalojen kudoksiin kertyneen aineen määrä ylitä kertymävaiheessa sitä (arvioitua) rajaa, jota alempi pitoisuus ei aiheuta havaittavaa kroonista vaikutusta (NOEC) (ks. 138 kohta).
Fish species as specified for the aqueous exposure may be used (cf. paragraph 32 and Appendix 3).
Poistumavaihe kestää yleensä korkeintaan 28 vuorokautta.
Rainbow trout (Oncorhynchus mykiss), carp (Cyprinus carpio) and fathead minnow (Pimephales promelas) have been commonly used in dietary bioaccumulation studies with organic substances before the publication of this TM.
Se alkaa, kun testiryhmän kaloille aletaan antaa kertymävaiheen jälkeen käsittelemätöntä ruokaa.
The test species should have a feeding behaviour that results in rapid consumption of the administered food ration to ensure that any factor influencing the concentration of the test substance in food (e.g. leaching into the water and the possibility of aqueous exposure) is kept to a minimum.
Poistumavaihe alkaa, kun kaloille annetaan ensimmäistä kertaa testiainetta sisältämätöntä ruokaa, ei siis heti sen jälkeen, kun kaloille on annettu viimeisen kerran testiainetta sisältävää ruokaa.
Fish within the recommended size/weight range (cf. Appendix 3) should be used.
Tämä johtuu siitä, että testiainetta sisältävää ruokaa on kalojen ruoansulatusjärjestelmässä ja se absorboituu kaloihin noin 24 tunnin ajan, kuten todetaan 126 kohdassa.
Fish should not be so small as to hamper ease of analyses on an individual basis.
Poistumavaiheen ensimmäinen näyte otetaan vähän ennen toista kertaa, kun kaloille annetaan testiainetta sisältämätöntä ruokaa.
Species tested during a life-stage with rapid growth can complicate data interpretation, and high growth rates can influence the calculation of assimilation efficiency [48].
Edellä mainittu poistumavaiheen kesto on määritelty siten, että voidaan havaita aineet, joiden puoliintumisaika on enintään 14 vuorokautta, kuten biokertyvillä aineilla [49].
Holding of fish
Näin ollen 28 vuorokautta käsittää kyseisillä aineilla kaksi puoliintumisaikaa.
Acclimatisation, mortality and disease acceptance criteria are the same as for the aqueous exposure method prior to test conductance (cf. paragraphs 33-35).
Erittäin herkästi bioakkumuloituvilla aineilla voi olla hyödyllistä pidentää poistumavaihetta (jos alustava testi antaa viitteitä tästä).Vaikka aine poistuu hyvin hitaasti eikä puoliintumisaikaa siten voida määrittää tarkasti poistumavaiheessa, tietoa voi olla riittävästi sitä varten, että bioakkumulaation arvioidaan olevan merkittävää.
Pre-study work and range-finding test
Jos taas aine poistuu niin nopeasti, ettei nollapitoisuuden (pitoisuus kertymävaiheen lopussa / poistumavaiheen alussa, C0,d) ajankohtaa ja k2-arvoa voida johtaa luotettavasti, k2 voidaan arvioida suuntaa-antavasti (ks. liite 7).
Pre-study analytical work is necessary to demonstrate recovery of the substance from spiked food/spiked fish tissue.
Jos aikaisemmassa vaiheessa (esim. seitsemän tai 14 vuorokauden kuluttua) kaloista tehdyt analyysit osoittavat, ettei aineen poistuma vastaa kvantifiointirajaa ennen 28 vuorokauden täyttä ajanjaksoa, näytteenotto voidaan keskeyttää ja testi päättää.
A range-finding test to select a suitable concentration in the food is not always necessary.
Joissakin tapauksissa testiainetta ei ehkä ole kertynyt kertymävaiheen lopussa (tai poistumavaiheen toisena näytteenottoajankohtana) mitattavissa olevaa määrää.
For the purposes of showing that no adverse effects are observed and evaluating the palatability of spiked diet, sensitivity of analytical method for fish tissue and food, and selection of suitable feeding rate and sampling intervals during depuration phase etc., preliminary feeding experiments may be undertaken but are not obligatory.
Jos voidaan osoittaa, että i) kohdassa 113 annetut hyväksyttävyysperusteet täyttyvät eikä ii) kertymän olemattomuus johdu testin toteuttamiseen liittyvistä puutteista (esim. kertymävaihe ei ole riittävän pitkä, testiainetta on lisätty ruokaan puutteellisella tekniikalla, minkä takia biologinen hyötyosuus on huono, analyysimenetelmä ei ole riittävän herkkä, kalat eivät syö ravintoa ja niin edelleen), tutkimus voidaan lopettaa eikä sitä tarvitse tehdä uudelleen soveltaen pidempää kertymävaihetta.
A preliminary study may be valuable to estimate numbers of fish needed for sampling during the depuration phase.
Jos alustavat testit osoittavat, että näin saattaisi käydä, voidaan harkita mahdollisuuksien mukaan sulamatta jääneen testiaineen analysoimista ulosteista osana massatasemenetelmää.
This can result in significant reduction in the number of fish used, especially for test substances that are particularly susceptible to metabolism.
Samoin kuin vesialtistustestissä valittujen kalojen on oltava keskenään suunnilleen samanpainoisia ja -pituisia, eli pienimmän kalan painon on oltava vähintään kaksi kolmasosaa suurimman kalan painosta (ks. 40–42 kohta).
Conditions of exposure
Tutkimuksessa käytettävien kalojen kokonaismäärä on valittava näytteenottoaikataulun mukaan (vähintään yksi näyte kertymävaiheen lopussa ja neljästä kuuteen näytettä poistumavaiheen aikana).
Uptake Phase duration
Lisäksi on otettava huomioon analyysitekniikan herkkyys, kertymävaiheen lopussa todennäköisesti saavutettava pitoisuus (aiempien tietojen perusteella) sekä poistumavaiheen kesto (jos se voidaan arvioida aiempien tietojen perusteella).
An uptake phase of 7-14 days is usually sufficient, during which one group of fish are fed the control diet and another group of fish the test diet daily at a fixed ration dependent on the species tested and the experimental conditions, e.g. between 1-2 % of body weight (wet weight) in the case of rainbow trout.
Kullakin näytteenottokerralla pitäisi analysoida viidestä kymmeneen kalaa, joiden kasvu (paino ja kokonaispituus) mitataan ennen kemikaali- tai rasvapitoisuuden määrittämistä.
If needed the uptake phase may be extended based on practical experience from previous studies or knowledge of the test substance's (or analogue's) uptake/depuration in fish.
Kalojen koko, kasvuvauhti ja fysiologia vaihtelevat luonnostaan ja kalat syövät saamaansa ravintoa todennäköisesti eri määriä.
An experimental day runs from the time of feeding to shortly before the time of next feeding (e.g. one hour).
Käytettyjen kalojen keskuudessa esiintyvä vaihtelu vaikuttaa todennäköisesti enemmän yleiseen vaihteluun, jota ei voida testissä hallita, kuin käytettyjen analyysimenetelmien välinen luontainen vaihtelu, mikä puoltaa joissakin tapauksissa jopa kymmenen kalan käyttöä yhtä näytteenottopistettä kohti.
Thus the first experimental day of uptake runs from the time of first feeding with spiked food and ends shortly before the second feeding with spiked food.
Jos testiaineen taustapitoisuuksia ei voida mitata poistumavaiheen alussa, kemiallisen analyysin tekeminen viimeisenä näytteenottoajankohtana kahdesta tai kolmesta vertailuryhmän kalasta saattaa riittää, kunhan lopuilta vertailuryhmän kaloilta mitataan paino ja kokonaispituus kaikissa näytteenottopisteissä (siten, että kasvu mitataan yhtä suurelta määrältä testi- ja vertailuryhmän kaloja).
In practice the uptake phase ends shortly before (e.g. one hour) the first feeding with unspiked test substance as the fish will continue to digest spiked food and absorb the test substance in the intervening 24 hours.
Kalat pitäisi varastoida ja punnita yksitellen (vaikka näytteenoton tulokset olisi myöhemmin yhdistettävä), ja niiltä pitäisi mitata kokonaispituus.
It is important to ensure that a sufficiently high (non-toxic) body burden of the test substance is achieved with respect to the analytical method, so that at least an order of magnitude decline can be measured during the depuration phase.
Standarditestissä, jossa poistumavaihe kestää 28 vuorokautta ja poistumavaiheen aikana otetaan viisi näytettä, tämä esimerkiksi tarkoittaa, että näyte otetaan kaikkiaan 59–120:stä testiryhmän kalasta ja 50–110:stä vertailuryhmien kalasta olettaen, että kyseisen aineen analyysitekniikka mahdollistaa rasvapitoisuuden analysoinnin samoista kaloista.
In special cases an extended uptake phase (up to 28 days) may be used with additional sampling to gain an insight into uptake kinetics.
Jos rasvapitoisuutta ja kemikaalipitoisuutta ei voida analysoida samoista kaloista eikä vertailuryhmien kalojen käyttö pelkästään rasvapitoisuuden analysoimiseksi ole mahdollista (ks. 56 kohta), näytteenottoon saatetaan tarvita 15 kalaa enemmän (kolme kalaa kantapopulaatiosta testin alussa, kolme kalaa sekä testi- että vertailuryhmästä poistumavaiheen alussa ja kolme kalaa sekä testi- että vertailuryhmästä kokeen lopussa).
During uptake the concentration in the fish may not reach steady-state.
Esimerkki näytteenottoaikataulusta ja kalojen määrästä esitetään lisäyksessä 4.
Equations for estimating time to steady-state, as an indication of the likely duration needed to achieve appreciable fish concentrations, can be applied here as for the aqueous exposure test (cf. Appendix 5).
Vesimäärän suhteessa kalojen määrään pitäisi olla sama kuin vesialtistuksessa (ks. 43 ja 44 kohta).
In some cases it may be known that uptake of substance in the fish over 7-14 days will be insufficient for the food concentration used to reach a high enough fish concentration to analyse at least an order of magnitude decline during depuration, either due to poor analytical sensitivity or to low assimilation efficiency.
Vaikka nopeus, jolla kaloja lisätään veteen, ei vaikuta altistuspitoisuuteen tässä testissä, kalaa on suositeltavaa lisätä 0,1–1,0 g (tuorepaino) vesilitraa kohti päivässä, jotta liuenneen hapen pitoisuus pysyy sopivana ja testiorganismiin kohdistuva stressi on mahdollisimman pieni.
In such cases it may be advantageous to extend the initial feeding phase to longer than 14 days, or, especially for highly metabolisable substances, a higher dietary concentration should be considered.
Testiruokavalio ja ruokinta
However, care should be taken to keep the body burden during uptake below the (estimated) chronic no effect concentration (NOEC) in fish tissue (cf. paragraph 138).
Totuttamisvaiheessa kaloille annetaan sopivaa ravintoa edellä kuvatulla tavalla (117 kohta).
Depuration typically lasts for up to 28 days, beginning once the test group fish are fed pure, untreated diet after the uptake phase.
Jos testi tehdään läpivirtausmenetelmällä, virtaus on keskeytettävä kalojen ruokinnan ajaksi.
Depuration begins with the first feeding of “unspiked” food rather than straight after the last “spiked” food feeding as the fish will continue to digest the food and absorb the test substance in the intervening 24 hours, as noted in paragraph 126.
Testin aikana testiryhmälle annettavassa ruokavaliossa on noudatettava edellä kuvattuja periaatteita (116–121 kohta).
Hence the first sample in the depuration phase is taken shortly before the second feeding with unspiked diet.
Ainekohtaisten tekijöiden, analyysin herkkyyden, luonnonympäristössä odotetun ruokavalioon kertymisen sekä kroonisen myrkyllisyyden/kertymisen lisäksi ruoan sisältämän testiaineen pitoisuuden valinnassa on huomioitava ruoan maittavuus (jotta kalat eivät jätä ruokaa syömättä).
This depuration period is designed to capture substances with a potential half-life of up to 14 days, which is consistent with that of bioaccumulative substances [49], so 28 days comprises two half-lives of such substances.
Testiraportissa on ilmoitettava testiaineen nimellispitoisuus ruoassa.
In cases of very highly bioaccumulating substances it may be advantageous to extend the depuration phase (if indicated by preliminary testing).If a substance is depurated very slowly such that an exact half-life may not be determined in the depuration phase, the information may still be sufficient for assessment purposes to indicate a high level of bioaccumulation.
Kokemuksen perusteella käytännön työn kannalta sopiva testiainepitoisuus ruoassa on 1–1000 μg/g aineilla, joilla ei ole havaittavissa erityistä toksista mekanismia.
Conversely, if a substance is depurated so fast that a reliable time zero concentration (concentration at the end of uptake/start of depuration, C0,d) and k2 cannot be derived, a conservative estimate of k2 can be made (cf. Appendix 7).
Aineilla, joiden vaikutus ei perustu erityiseen mekanismiin, kudosjäämät eivät saa olla yli 5 μmol/g rasvaa, koska tätä suuremmat jäämät saattavat aiheuttaa kroonisia vaikutuksia (19) (48) (50) [50].
If analyses of fish at earlier intervals (e.g. 7 or 14 days) show that the substance has depurated below quantification levels before the full 28-day period, then subsequent sampling may be discontinued and the test terminated.
Muiden aineiden osalta on huolehdittava siitä, ettei kumulatiivinen altistus aiheuta haittavaikutuksia (ks. 127 kohta).
In few cases no measurable uptake of the test substance may have occurred at the end of the uptake period (or with the second depuration sample).
Tämä pätee erityisesti silloin, kun samanaikaisesti testataan useampaa kuin yhtä ainetta (ks. 112 kohta).
If it can be demonstrated that: i) the validity criteria in paragraph 113 are fulfilled; and ii) lack of uptake is not due to some other shortcoming of the test (e.g. uptake duration not long enough, deficiency in food spiking technique leading to poor bioavailability, lack of sensitivity of the analytical method, fish not consuming food, etc.); it may be possible to terminate the study without the need to re-run it with a longer uptake duration.
Sopiva määrä testiainetta voidaan lisätä kalanruokaan yhdellä kolmesta tavasta, jotka kuvataan 119 kohdassa ja lisäyksessä 7.
If preliminary work has indicated that this may be the case, analysis of faeces, if possible, for undigested test substance may be advisable as part of a “mass balance” approach.
Testiraportissa on ilmoitettava menetelmät ja menettelyt, joita on käytetty testiaineen lisäämiseksi rehuun.
Similar to the aqueous exposure test, fish of similar weight and length should be selected, with the smallest fish being no less than two-thirds of the weight of the largest (cf. paragraphs 40-42).
Vertailuryhmän kaloille annetaan käsittelemätöntä ruokaa, joka sisältää saman verran kantaja-aineena toimivaa öljyä (ilman testiainetta) kuin testiainetta sisältävä rehu, jos sitä on käytetty kertymävaiheessa, tai ruokaa, joka on käsitelty ”puhtaalla” liuotinaineella, jos testiryhmän kaloille annetun ruoan valmistuksessa on käytetty kantaja-aineena liuotinta.
The total number of fish for the study should be selected based on the sampling schedule (a minimum of one sample at the end of the uptake phase and four to six samples during the depuration phase, but depending on the phases' durations), taking into account the sensitivity of the analytical technique, the concentration likely to be achieved at the end of the uptake phase (based on prior knowledge) and the depuration duration (if prior knowledge allows estimation).
Käsitelty ja käsittelemätön ruoka pitäisi analysoida sen sisältämän testiainepitoisuuden määrittämiseksi vähintään kolmeen otteeseen ennen kertymävaiheen alkamista ja sen päättyessä.
Five to ten fish should be sampled at each event, with growth parameters (weight and total length) being measured before chemical or lipid analysis.
Kun kalat on altistettu käsitellylle ruoalle (kertymävaihe), niille (kummankin ryhmän kaloille) annetaan käsittelemätöntä ruokaa (poistumavaihe).
Owing to the inherent variability in the size, growth rate, and physiology among fish and the likely variation in the quantity of administered diet that each fish consumes, at least five fish should be sampled at each interval from the test group and five from the control group in order to adequately establish the average concentration and its variability.
Kaloille annetaan ruokaa tietty annos (jonka suuruus riippuu lajista; esimerkiksi kirjolohen päivittäinen ruoka-annos on noin 1–2 prosenttia kalan tuorepainosta).
Fish should be stored, weighed individually (even if it proves necessary for the sample results to be combined subsequently) and total length measured.
Annettavan rehun määrää pitäisi mukauttaa kullakin näytteenottokerralla punnittujen kalojen tuorepainon mukaisesti, jotta voidaan huomioida kalojen kasvu kokeen aikana.
For a standard test with, for example, a 28-day depuration duration including five depuration samples, this means a total of 59-120 fish from test and 50-110 from control groups, assuming that the substance's analytical technique allows lipid content analysis to be carried out on the same fish.
Testi- ja vertailusäiliöissä olevien kalojen painot ja pituudet voidaan arvioida kulloinkin näytteeksi otettujen kalojen painojen ja kokonaispituuksien perusteella.
If lipid analysis cannot be conducted on the same fish as chemical analysis, and using control fish only for lipid analysis is also not feasible (cf. paragraph 56), an additional 15 fish would be required (three from the stock population at test start, three each from control and test groups at the start of depuration and three each from control and test groups at the end of the experiment).
Testi- ja vertailusäiliöihin jääviä kaloja ei punnita tai mitata.
An example sampling schedule with fish numbers can be found in Appendix 4.
On tärkeää, että ruokkimistaajuus pidetään koko testin ajan samana.
Similarly high water-to-fish ratios should be used as for the aqueous exposure method (cf. paragraphs 43 and 44).
Ruokintaa pitäisi tarkkailla sen varmistamiseksi, että kalat syövät silmämääräisesti kaiken niille annetun ruoan.
Although fish-to-water loading rates do not have an effect on exposure concentrations in this test, a loading rate of 0,1-1,0 g of fish (wet weight) per litre of water per day is recommended to maintain adequate dissolved oxygen concentrations and minimise test organism stress.
Näin voidaan taata, että laskennassa käytetään oikeita syöntimääriä.
Test diet and Feeding
Ruokkimistaajuus pitäisi määrittää alustavien ruokintakokeiden tai aiemman kokemuksen perusteella, jotta kalat söisivät varmasti päivittäisen ruoka-annoksensa kokonaan.
During the acclimatisation period, fish should be fed an appropriate diet as described above (paragraph 117).
Jos kalat jättävät toistuvasti ruoan syömättä, ruoka kannattaa jakaa useampaan annokseen jokaisena testipäivänä (esimerkiksi puolittamalla päivittäinen annos ja antamalla se kahdesti päivässä yhden sijasta).
If the test is being conducted under flow-through conditions, the flow should be suspended while the fish are fed.
Jos tämä katsotaan tarpeelliseksi, toinen ruokkimiskerta on järjestettävä aina samaan aikaan ja se on ajoitettava siten, että ennen näytteiden ottamista kuluu mahdollisimman pitkä aika (toinen ruokkimiskerta järjestetään esimerkiksi testivuorokauden ensimmäisen puoliskon aikana).
During the test, the diet for the test group should adhere to that described above (paragraphs 116-121).
Vaikka kalat syövät ruoan yleensä nopeasti, on tärkeää varmistaa, että aine säilyy absorboituneena ruokaan.
In addition to consideration of substance-specific factors, analytical sensitivity, expected concentration in the diet under environmental conditions and chronic toxicity levels/body burden, selection of the target spiking concentration should take into account palatability of the food (so that fish do not avoid eating).
Testiaineen hajoaminen veteen pitäisi estää, jotta kalat eivät altistuisi testiainepitoisuudelle sekä veden että ruokavalion välityksellä.
Nominal spiking concentration of the test substance should be documented in the report.
Tämä voidaan varmistaa siten, että syömättä jäänyt ruoka (ja ulosteet) poistetaan testi- ja vertailusäiliöistä viimeistään tunnin, mutta mieluiten puolen tunnin kuluessa ruokinnasta.
Based on experience, spiking concentrations in the range of 1-1000 μg/g provide a practical working range for test substances that do not exhibit a specific toxic mechanism.
Lisäksi voidaan käyttää aktiivihiilisuodatukseen perustuvaa järjestelmää, joka puhdistaa veden jatkuvasti absorboimalla veteen mahdollisesti liuenneet epäpuhtaudet.
For substances acting via a non-specific mechanism, tissue residue levels should not exceed 5 μmol/g lipid since residues above this level are likely to pose chronic effects (19) (48) (50) [50].
Läpivirtausjärjestelmien avulla ruokahiukkaset ja liuenneet aineet voidaan poistaa vedestä nopeasti [51].
For other substances care should be taken that no adverse effects occur from the accumulated exposure (cf. paragraph 127).
Joissakin tapauksissa tätä ongelmaa voidaan lievittää muuttamalla hieman testiainetta sisältävän ruoan valmistustekniikkaa (ks. 119 kohta).
This is especially true if more than one substance is being tested simultaneously (cf. paragraph 112).
Valo ja lämpötila
The appropriate amount of the test substance can be spiked to the fish food in one of three ways, as described in paragraph 119 and Appendix 7.
Samoin kuin vesialtistuksessa (ks. 48 kohta) valojakson pitäisi suositusten mukaan olla 12–16 tuntia ja lämpötila asetetaan testatuille lajeille sopivaksi (± 2 °C) (ks. lisäys 3).
The methods and procedures for spiking the feed should be documented in the report.
Valaistuksen tyyppi ja ominaisuudet on tunnettava ja kirjattava ylös.