natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Subsequently, the complainants informed the Commission of the fact that they had introduced an application for annulment before the Court of First Instance of the European Communities (as from 1 December 2009 the General Court of the European Union, hereinafter the ‘GC’) against the letter of 10 January 2008, which they saw as a Commission decision [9].
Kantelijat ilmoittivat myöhemmin komissiolle, että ne olivat nostaneet Euroopan yhteisöjen ensimmäisessä oikeusasteessa (1 päivästä joulukuuta 2009 lähtien ”unionin yleinen tuomioistuin”) kanteen saadakseen kumottua 10 päivänä tammikuuta 2008 päivätyn kirjeen, jonka ne katsoivat komission päätökseksi [9].
Furthermore, on 20 June 2008 the complainants lodged an application for annulment of the letter of the Commission services of 10 April 2008 [10].
Kantelijat tekivät niin ikään 20 päivänä kesäkuuta 2008 kantelun 10 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyn komission yksiköiden kirjeen kumoamiseksi [10].
Both Court procedures were suspended by the GC until 31 October 2009, based on the information submitted by the Commission that it intended to adopt a decision pursuant to the Council Regulation (EC) No 659/1999 [11].
Unionin yleinen tuomioistuin keskeytti molemmat oikeudenkäyntimenettelyt 31 päivään lokakuuta 2009 saakka sen jälkeen, kun komissio oli ilmoittanut, että se aikoo tehdä asiassa päätöksen neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 [11] mukaisesti.
With a view of adopting such a decision, the Commission services requested additional information from the Belgian authorities as well as from the complainant.
Päätöksen tekoa varten komission yksiköt pyysivät lisätietoja Belgian viranomaisilta sekä kantelijoilta.
In its decision of 28 October 2009 [12] (hereinafter ‘the Commission's 2009 decision’, see also Section 4.1), the Commission decided not to raise objections to the aid for financing of the public hospitals of the IRIS network in the Brussels Capital Region as the financing at hand was deemed compatible with the common market under the conditions set out in Commission Decision 2005/842/EC [13] (hereinafter ‘2005 SGEI Decision’) and directly with Article 86(2) EC Treaty (now Article 106(2) TFEU) with respect to entrustments pre-dating the entry into force of the 2005 SGEI Decision on 19 December 2005.
Komissio päätti 28 päivänä lokakuuta 2009 tekemässään päätöksessä [12] (jäljempänä ’komission vuonna 2009 tekemä päätös’, ks. myös 4.1 jakso) olla vastustamatta IRIS-verkoston julkisten sairaaloiden rahoitukseen Brysselin pääkaupunkialueella myönnettyä tukea, koska kyseistä rahoitusta pidettiin yhteismarkkinoille soveltuvana niiden edellytysten perusteella, joista säädetään komission päätöksessä 2005/842/EY v [13] (jäljempänä ’yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskeva vuoden 2005 päätös’), ja suoraan EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan (nykyisin SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta) mukaisena niiden toimeksiantojen osalta, jotka ovat peräisin ajalta ennen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan vuoden 2005 päätöksen voimaantuloa 19 päivänä joulukuuta 2005.
Subsequently, the complainants launched an action for annulment of this Commission decision at the General Court.
Kantelijat nostivat myöhemmin kanteen tämän komission päätöksen kumoamiseksi unionin yleisessä tuomioistuimessa.
The GC annulled the Commission decision by its judgment of 7 November 2012 in case T-137/10 [14] (see also Section 4.2), concluding that this decision had been adopted in violation of the procedural rights of the complainants.
Unionin yleinen tuomioistuin kumosi komission antaman päätöksen 7 päivänä marraskuuta 2012 asiassa T-137/10 [14] antamallaan tuomiolla (ks. myös 4.2 jakso) ja totesi, että kantelijoiden menettelyllisiä oikeuksia oli loukattu päätöksenteossa.
In particular, the GC concluded that the Commission should have had doubts concerning the compatibility of the measures at hand with the internal market considering the arguments of the complainants with respect to the compatibility.
Erityisesti tuomioistuin totesi, että komission olisi tullut epäillä kyseisten toimenpiteiden soveltuvuutta sisämarkkinoille ja ottaa huomioon kantelijoiden soveltuvuudesta esittämät väitteet.
The GC therefore concluded that the Commission was required to initiate the formal investigation procedure, in order to gather any relevant information for verifying the compatibility of all the aid measures at issue with the internal market, and to allow the complainants and other interested parties to present their observations in connection with that procedure [15].
Näin ollen tuomioistuin päätteli, että komission tuli aloittaa muodollinen tutkintamenettely kerätäkseen merkitykselliset tiedot, joiden pohjalta kaikkien tarkasteltavien tukitoimenpiteiden soveltuvuus sisämarkkinoille voitaisiin tarkistaa, ja antaa kantelijoille ja muille asianomaisille osapuolille mahdollisuus esittää huomautuksensa kyseisessä menettelyssä [15].
By letter dated 1 October 2014, the Commission informed Belgium that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the TFEU in respect of the public financing measures in favour of the Brussels public IRIS hospitals.
Komissio ilmoitti Belgialle 1 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä päättäneensä aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, joka koskee Brysselin julkisten IRIS-sairaaloiden hyväksi toteutettuja julkisia rahoitustoimenpiteitä.
The Commission's decision to initiate the procedure (hereinafter ‘the opening decision’) was published in the Official Journal of the European Union [16].
Menettelyn aloittamisesta annettu komission päätös (jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’) on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä [16].
The Commission invited interested parties to submit their comments on the measures.
Komissio kehotti asianomaisia esittämään toimenpiteitä koskevat huomautuksensa.
By letter of 22 October 2014, the Belgian authorities requested an extension of the deadline to submit their comments on the opening decision, which was accepted by the Commission by letter of 23 October 2014.
Belgian viranomaiset pyysivät 22 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä lisäaikaa huomautusten esittämiseen menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä, ja komissio hyväksyi pyynnön 23 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä.
The Commission received comments from interested parties (see Section 5) on 15 December 2014, 5 January 2015 and 9 January 2015.
TAUSTA
By letters of 13 and 20 February 2015, the Commission forwarded these comments to Belgium, which was given the opportunity to react.
IRIS-sairaalat toimivat monimutkaisessa lainsäädäntö- ja sääntely-ympäristössä, jonka muotoon useat julkiset viranomaiset ovat vaikuttamassa.
Belgium's comments were received by letter dated 13 March 2015, registered on 17 March 2015.
Kattavan arvion tekeminen siitä, onko IRIS-sairaaloiden saama julkinen rahoitus valtiontukisääntöjen mukaista, edellyttää ensin lyhyttä kuvausta siitä, miten tämä lainsäädäntö- ja sääntelykehys vaikuttaa IRIS-sairaaloiden toimintaan.
On this basis the Commission has reassessed the case and interpreted certain elements differently in comparison to the assessment in the annulled Commission's 2009 decision.
Kuvauksessa esitellään CPAS-laki (jonka nojalla IRIS-sairaalat on perustettu), kerrotaan lyhyesti IRIS-sairaaloiden perustamisesta, tarkastellaan lainsäädäntöä ja muita IRIS-sairaaloiden toimintaa säänteleviä asiakirjoja, esitetään lyhyt yleiskatsaus IRIS-sairaaloiden päätoimialoista sekä käydään läpi sovellettavat rahoitusmekanismit.
BACKGROUND
Oikeus sosiaaliapuun ja CPAS-laki
The IRIS-H operate in a complex legislative and regulatory environment which is shaped by various public authorities.
Oikeus sosiaaliapuun turvataan Belgian perustuslaissa.
A comprehensive assessment of the compliance with State aid rules of the public financing from which they benefit requires at the outset a brief description of the legislative and regulatory framework as it applies to the IRIS-H.
Erityisesti Belgian perustuslain 23 §:ssä säädetään seuraavaa:
This description encompasses an introduction to the Loi CPAS (on the basis of which the IRIS-H were created), a brief account of the creation of the IRIS-H, a survey of the legislative and other documents regulating the operations of the IRIS-H, a short overview of the main activities of the IRIS-H, as well as an enumeration of the various applicable financing mechanisms.
”Jokaisella on oikeus ihmisarvoiseen elämään.
The right to social aid and the Loi CPAS
Siksi 134 §:ssä tarkoitetuissa laeissa, määräyksissä tai säännöissä taataan taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset oikeudet – ja otetaan huomioon niihin liittyvät velvollisuudet – ja määritellään edellytykset niiden käyttämiselle.
The right to social aid is a constitutional right in Belgium.
Tällaisia oikeuksia ovat muun muassa seuraavat:
In particular, Article 23 of the Belgian Constitution provides:
oikeus sosiaaliturvaan, terveydenhoitoon ja sosiaali-, lääkintä- ja oikeusapuun.”
‘Everyone has the right to lead a life in keeping with human dignity.
Kansalaisten sosiaaliavun saantia säännellään käytännössä ensisijaisesti 8 päivänä heinäkuuta 1976 säädetyllä orgaanisella lailla [17] (jäljempänä ’CPAS-laki’), jonka nojalla perustettiin julkiset sosiaalikeskukset (centres publics d'action sociale, jäljempänä ’CPAS-keskukset’).
To that end, the laws, the decree or rule referred to in Article 134 guarantee economic, social and cultural rights, taking account of the relevant obligations, and determine the conditions for their exercise.
CPAS-keskukset ovat julkisia elimiä, joilla on oikeushenkilöllisyys ja joilla on toimipiste jokaisessa Belgian kunnassa.
Those rights include, inter alia:
CPAS-keskuksia hallinnoi lautakunta, jonka jäsenet valitsee kunkin kunnan kunnanvaltuusto.
the right to social security, healthcare and social, medical and legal aid.’
CPAS-lain 1 artiklassa todetaan seuraavaa:
Actual access to social aid by citizens is governed primarily by the Organic Law of 8 July 1976 [17] (hereinafter ‘Loi CPAS’) which created the Centres Publics d'Action Sociale (hereinafter ‘CPAS’).
”Jokaisella on oikeus sosiaaliapuun.
The CPAS are public bodies, with legal personality, and are present in each Belgian municipality.
Tällaisen avun tarkoituksena on antaa kaikille mahdollisuus ihmisarvoiseen elämään.
The CPAS are governed by a board the members of which are elected by the municipal council of the respective municipality.
CPAS-keskukset perustetaan tällaisen avun antamiseksi tässä laissa asetettujen edellytysten mukaisesti.”
According to Article 1 of the Loi CPAS:
Käytännössä CPAS-keskukset antavat sosiaaliapua henkilöille, joiden omat varat eivät yksin riitä ihmisarvon mukaiseen elämiseen ja jotka eivät voi saada muita sosiaaliturvaetuuksia (esimerkiksi työttömyysetuuksia).
‘Everyone has the right to social aid.
Näiltä osin CPAS-lain 57 §:n 1 kohdassa säädetään, että CPAS-keskusten tehtävänä on antaa yksilöille ja perheille se apu, joka yhteisön kuuluu antaa, ja tätä apua kuvaillaan seuraavasti:
The purpose of such aid is to enable everyone to lead a life in keeping with human dignity.
”Avun ei pidä olla vain lievittävää ja parantavaa vaan myös ennalta ehkäisevää.
CPAS shall be set up to provide such aid in accordance with the conditions laid down in this Law.’
Sen tulee kannustaa avunsaajia sosiaaliseen osallistumiseen.
In practice, the CPAS provide social aid to persons who do not have the resources to be able to live in dignity and who are ineligible for other forms of social security (e.g. unemployment benefits).
Apu voi olla aineellista, sosiaalista, lääkinnällistä, lääkinnällis-sosiaalista tai psykologista.”
In this context, Article 57(1) of the Loi CPAS specifies that the CPAS have the mission to provide individuals and families with the aid that the community is due to provide and describes this aid as follows:
Kaikilla CPAS-keskuksilla on velvollisuus antaa sosiaaliapua yksilöille ja perheille, mutta keskukset voivat käyttää tiettyä harkintavaltaa siinä, miten tämä apu annetaan.
‘It shall provide not only palliative and curative assistance but also preventive assistance.
Tarkemmin sanoen CPAS-keskus voi antaa apua seuraavilla tavoilla:
It shall encourage social participation by users.
keskus voi itse antaa apua suoraan,
The assistance may be material, social, medical, medico-social or psychological.’
tai se voi antaa apua perustamiensa laitosten tai palveluyksiköiden kautta (CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan, 79 §:n ja 118 §:n nojalla), ”jos se on tarpeen ja olemassa olevassa järjestelmässä asianmukaista” (ks. myös johdanto-osan 19 kappale); tässä tapauksessa kyseisen laitoksen tai palveluyksikön perustavan CPAS-keskuksen on niin ikään määriteltävä tämän laitoksen tai palveluyksikön tarkoitus; kaikki sosiaaliset velvollisuudet, jotka CPAS-keskus siirtää laitokselle tai palveluyksikölle, on näin ollen täytettävä tämän tarkoituksen mukaisesti;
Although each CPAS has the obligation to provide social aid to individuals and families, it does have a certain discretion as to how this aid is provided.
tai se voi antaa apua sellaisten laitosten tai palveluyksiköiden kautta, joiden kanssa se tekee yhteistyötä (CPAS-lain 61 §); tässä tapauksessa laitosten tai palveluyksiköiden perustaja voi olla jompikumpi seuraavista:
More specifically, a CPAS may provide such aid:
CPAS-keskus itse (ks. edellä oleva luetelmakohta);
either itself, directly, or
tai kolmas osapuoli, joka on tällöin myös määrittänyt laitoksen tarkoituksen.
‘where necessary and if appropriate under an existing scheme’ (see also recital 19), through institutions or services which it creates (on the basis of Articles 60(6), 79, 118 Loi CPAS), in which case the CPAS setting up such an institution or service also necessarily determines its purpose; any of its social obligations, which the CPAS delegates to the institution or service, is then exercised in accordance with that purpose, or
Kahdessa viimeksi mainitussa tapauksessa CPAS-keskus siirtää sosiaaliavun antamisvelvoitteensa (osan siitä) vain siltä osin kuin velvoite on yhdenmukainen yhteistyölaitoksen tarkoituksen kanssa.
through institutions or services with which it collaborates (Article 61 Loi CPAS), in which case the respective institutions or services will have been created:
Yhtäältä CPAS-keskus määrää perustamiensa laitosten tarkoituksen.
either by the CPAS itself (see previous indent), or
Toisaalta taas, kun on kyse laitoksista, jotka ovat kolmansien osapuolten täydessä hallinnassa, laitosten tarkoitus rajoittaa harjoitettavaa yhteistyötä.
by a third party which will also have decided the purpose of its institution.
CPAS-keskuksille asetettu oikeudellinen velvollisuus antaa aineellista, sosiaalista, lääkinnällistä, lääkinnällis-sosiaalista taikka psykologista sosiaaliapua on sama riippumatta siitä, antavatko ne kyseisen avun itse suoraan vai perustamiensa laitosten tai yhteistyölaitosten kautta.
In the latter two cases, the CPAS will delegate (part of) its social aid obligation solely in so far as this is consistent with the purpose of the collaborating institution.
CPAS-lain 57 artiklassa tällaisen avun antamisvelvollisuus asetetaan kaikissa tapauksissa (yksinomaan) CPAS-keskuksille.
On the one hand, if the institution is set up by the CPAS, it will control this purpose.
Tapauksissa, joissa velvollisuus siirretään, kyse on tämän velvollisuuden täyttämiseksi toteutettavista järjestelyistä, jotka eivät vapauta CPAS-keskusta vastuusta varmistaa, että tämä velvollisuus täytetään – ja että se täytetään myös vastaisuudessa.
In the case of an entirely third-party institution, on the other hand, the collaboration will be limited by the purpose of this institution.
Vaatimukset, joita sovelletaan silloin, kun CPAS-keskus haluaa perustaa laitoksen tai palveluyksikön (kuten sairaalan), jolla on tarkoitus toteuttaa CPAS-keskuksen sosiaaliavun antamista koskeva tehtävä (osa siitä), esitetään CPAS-lain 60 §:n 6 kohdassa:
The legal obligation on the CPAS to provide social aid, whether material, social, medical, medico-social or psychological, is the same no matter whether it provides the aid directly or through institutions that it creates or with which it collaborates.
”Jos se on tarpeen ja olemassa olevassa järjestelmässä asianmukaista, CPAS-keskusten tulee perustaa, kehittää ja hallita laitoksia ja palveluyksiköitä, joilla on sosiaalisia, parantavia ja ennalta ehkäiseviä tehtäviä.
Article 57 of the Loi CPAS imposes the obligation to provide such aid on the CPAS (alone) in all cases.
Laitoksen taikka palveluyksikön perustamis- tai kehittämistarpeen tulee perustua asiakirjanäyttöön, muiden muassa seuraaviin asiakirjoihin: arvio kunnan ja/tai alueen tarpeista ja vastaavista jo toiminnassa olevista laitoksista tai palveluyksiköistä, kuvaus laitoksen tai palveluyksikön toiminnasta, tarkka arvio omakustannushinnasta ja hankkeeseen liittyvistä menoista, ja, jos mahdollista, tiedot, joiden avulla laitosta tai palveluyksikköä voidaan verrata vastaaviin laitoksiin tai palveluyksiköihin.
Any forms of delegation are arrangements for the exercise of this obligation and do not exempt the CPAS from its responsibility to ensure that its obligation is — and continues to be — fulfilled.
Päätös sellaisten laitosten tai palveluyksiköiden perustamisesta tai kehittämisestä, joille saatetaan antaa investointi- taikka toimintatukia, voidaan tehdä vain sellaisten asiakirjojen perusteella, joista käy ilmi, että ne edellytykset, joista orgaanisessa laissa tai näiden tukien myöntämistä koskevissa asetuksissa säädetään, tulevat täyttymään.
The requirements that apply when a CPAS wants to create an institution or service (such as a hospital) for the performance of (part of) the CPAS mission to provide social aid are set out in Article 60(6) of the Loi CPAS:
Muilta julkisilta viranomaisilta hankittavien lupien ohella päätökselle laitoksen tai palveluyksikön perustamisesta tai kehittämisestä on saatava kunnanvaltuuston hyväksyntä heti, jos päätös voi sisältää kunnan talousarviosta maksettavia osuuksia tai lisäyksiä talousarvioon.”
‘Where necessary and if appropriate under an existing scheme, the CPAS shall set up, develop and manage social, curative and preventive establishments and services.
CPAS-lain 57 §:ssä määriteltyyn velvollisuuteen antaa yksilöille ja perheille (sosiaalista, lääkinnällistä, lääkinnällis-sosiaalista tai psykologista) apua liittyvät seuraavat piirteet:
The need to create or develop an establishment or service must be based on documentation including an evaluation of the needs of the municipality and/or region and of similar establishments or services already in existence, a description of their operation, an accurate assessment of the cost price and expenditure involved and, if possible, information allowing a comparison with similar establishments or services.
Velvollisuus on yleinen: Apua on annettava tuensaajan ideologisista, filosofisista tai uskonnollisista vakaumuksista riippumatta (CPAS-lain 59 §) ja riippumatta henkilön mahdollisesta varattomuudesta.
The creation or development of establishments or services that will potentially receive either investment or operating subsidies can only be decided on the basis of documentation showing that the conditions laid down in the organic law or regulations on the granting of such subsidies will be satisfied.
CPAS-keskusten erityisenä tarkoituksena on auttaa vähävaraisia henkilöitä.
Notwithstanding the authorisation to be obtained from other public authorities, as soon as the decision to create or develop an establishment or service might entail a contribution from or addition to the municipal budget, it shall require the approval of the municipal council.’
Näin ollen CPAS-keskuksilla on velvollisuus antaa apua kaikille, ja jos keskus perustaa laitoksen tai palveluyksikön hoitamaan sen tehtävää, kyseisellä laitoksella tai palveluyksiköllä on väistämättä sama velvollisuus.
The obligation in Article 57 of the Loi CPAS to provide individuals and families with aid (of social, medical, medico-social or psychological nature) is:
Velvollisuudelle ei ole aikarajaa: Apua on annettava niin kauan kuin sille on sosiaalista tarvetta.
General: aid is to be provided irrespective of the ideological, philosophical or religious beliefs of the beneficiary (Article 59 of the Loi CPAS) and the person's possible lack of means.
CPAS-keskuksilla on näin ollen velvollisuus varmistaa avun jatkuvuus ja siten myös avun antamisesta vastaavan laitoksen tai palveluyksikön toiminnan jatkuvuus.
The CPAS has the specific purpose of providing aid in view of the person's state of poverty.
Kuntien itsemääräämisoikeuden periaatteen mukaisesti kunkin kunnan CPAS-keskukset päättävät itsenäisesti – CPAS-lakia noudattaen – siitä, millä tavoin ne voivat parhaiten täyttää sosiaaliavun (myös lääkinnällisen avun) antamista koskevan velvollisuutensa.
On this basis, each CPAS has the obligation to provide aid to all, and if it sets up an institution or service to fulfil its task the latter will necessarily have the same obligation.
Perustuslaissa tehty valinta sosiaaliavun järjestämisestä kuntatasolla perustuu niin ikään haluun ja tarpeeseen toteuttaa sosiaalista avustuspolitiikkaa mahdollisimman lähellä väestöä.
Not subject to time limits: the aid is to be provided for as long as the social need exists.
Kun CPAS-keskus päättää perustaa parantavan terveydenhuoltolaitoksen vastatakseen paikallisen väestön terveydenhuollon tarpeisiin, näin perustettua laitosta säännellään sekä CPAS-lailla että sairaaloita koskevalla liittovaltion sääntelykehyksellä (kehyksen osalta ks. johdanto-osan 32 kappale), jota sovelletaan kaikkiin sairaaloihin (julkisiin tai yksityisiin) sairaaloiden asemasta riippumatta ja jolla varmistetaan, että koko maassa on yhteinen organisatorinen järjestelmä.
The CPAS is therefore obliged to ensure the continuity of the aid and hence of the institution or service that provides it.
Yksityisistä sairaaloista poiketen CPAS-keskusten perustamien sairaaloiden, kuten IRIS-sairaaloiden, päätarkoituksena on kuitenkin aina sosiaaliavun antaminen.
On the basis of the principle of municipal autonomy, each CPAS in its respective municipality takes an autonomous decision, whilst complying with the Loi CPAS, as to the most appropriate means of fulfilling its obligation to provide social aid (including medical aid).
IRIS-sairaaloita koskevista sosiaaliavun antamisvelvollisuuksista (ks. myös 7.3.4.1 jakso) määrätään tarkasti IRIS-sairaaloiden ohjesäännöissä ja IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa CPAS-lain (erityisesti lain 120 ja 135 d §:n) vaatimusten mukaisesti.
The constitutional choice to organise social aid at the municipal level is also driven by the wish and need to establish a social aid policy that is as close as possible to the population.
CPAS-lain 106 §:n nojalla kuntien tulee lisäksi kattaa CPAS-keskustensa alijäämät silloin, kun keskuksilla ei ole riittäviä varoja sosiaaliavun antamisvelvoitteen täyttämisestä aiheutuvien menojen kattamiseen.
When a CPAS decides to set up a curative healthcare institution in order to cater for the healthcare needs of the local population, the institution thus created is regulated both by the Loi CPAS and the federal regulatory framework for hospitals (see recital 32 for this framework), which applies to all hospitals regardless of their status (public or private) and ensures a common organisational system for the whole country.
IRIS-sairaaloiden perustaminen
Unlike private hospitals, the primary purpose of hospitals established by a CPAS, such as the IRIS-H, is however always to contribute to the provision of social aid.
Kuten edellä on selostettu (ks. johdanto-osan 15 kappale), CPAS-keskusten antama sosiaaliapu kattaa lääkinnällisen ja lääkinnällis-sosiaalisen avun ja voi olla luonteeltaan sekä ennalta ehkäisevää että parantavaa.