natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In case the Commission, nevertheless, concludes that the measure constitutes State aid, the BPI submits that the R & R Guidelines pursue different aims (restructuring of firms in difficulties) than the measure (hardship clause preventing German legislation from forcing otherwise healthy undertakings into bankruptcy) and should, therefore, not be applicable.
Kuten jo todettiin, komissio on vastaanottanut huomautuksia kantelun tekijän ja BPI:n lisäksi yhdeksältä lääkeyritykseltä.
Thus, the compatibility should rather be assessed directly on the basis of the Treaty.
Kaikki nämä yritykset ovat järjestelyn puitteissa joko saaneet vapautuksen tai hakeneet vapautusta sitä saamatta.
In particular, the BPI points out that Article 168(7) TFEU states that the EU must respect the responsibilities of the Member States for the definition of their health policy and for the organisation and delivery of health services and medical care, including the allocation of the resources assigned to health services and medical care.
Koska näiden yhdeksän asianomaisen näkemykset ovat osittain päällekkäisiä, niitä käsitellään jäljempänä yhdessä.
As stated above, in addition to the submissions by the complainant and the BPI, the Commission received comments by 9 pharmaceutical companies.
Kyseisten huomautusten mukaan toimenpiteessä on kyse pelkästään hintasääntelystä, johon ei liity valtion varojen käyttöä, koska toimenpiteen kohteille ei siirretä valtion varoja.
All these companies are either beneficiaries under the scheme or had unsuccessfully applied for an exemption.
Ennemminkin on kyse pelkästään toimenpiteen kohteiden varoista.
Due to partly overlapping arguments, the submissions by these 9 interested parties are summarised together below.
Lisäksi kyseenalaistetaan varojen kuuluminen missään vaiheessa valtion määräysvaltaan, sillä asianomaisten näkemyksen mukaan sairausvakuutuslaitokset ovat valtiosta riippumattomia laitoksia eikä niiden rahoitusvaroja voida pitää valtion varoina.
According to these submissions the measure merely constitutes a price regulation and, due to the lack of a transfer of resources from the State to the beneficiaries, does not involve State resources.
Lisäksi joidenkin asianomaisten mielestä niiden tuotteet olivat markkinoiden edullisimpia.
The money involved is rather money that is exclusively attributable to the beneficiaries.
Tämä koskee erityisesti rinnakkaistuojia, jotka tarjoavat tuomiaan tuotteita huomattavasti alempaan hintaan kuin niiden valmistajat.
Furthermore, it is also questioned whether the money is ever under the control of the State, as it is argued that the health insurance funds are bodies independent from the State and as such their financial means should not be regarded as State resources.
Asianomaiset kertovat, että ilman vapautusta hintasulusta niiden olisi hakeuduttava konkurssiin.
In addition, several of the third parties submit that their products are amongst the cheapest on the market.
Niiden poistuttua markkinoilta tarjolla olisi vain vielä kalliimpia tuotteita.
This is in particular true for parallel-importers, who offer the imported products at a price considerably lower than their producers.
Koska toimenpiteen puitteissa myönnetään vapautus ja yritykset pysyvät markkinoilla, toimenpide alentaa sairausvakuutuslaitosten kustannuksia.
The third parties argue that without the exemptions to the price freeze they will be forced into bankruptcy.
Tämä merkitsee sitä, että ilman toimenpidettä kustannukset ja lääkeyrityksille siirrettävien julkisten varojen määrä kasvaisivat.
As this will mean that they will have to leave the market, only the more expensive products remain available.
Lisäksi asianomaiset katsovat, että kyse ei ole valtion toimenpiteestä, koska vapautuksessa on kyse pelkästään direktiivin 89/105/ETY 4 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta.
Thus, by granting exemptions and keeping them in the market, the measure actually reduces the costs for the health insurances, meaning that without the measure the costs and the transfers of public funds to pharmaceutical companies will increase.
Asianomaisten mukaan lakisääteinen 16 prosentin hinnanalennus ajaa konkurssiin erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka olivat ennen alennuksen käyttöönottoa terveitä yrityksiä mutta joiden voittomarginaali ei riitä lisäkustannusten kattamiseen.
Furthermore, it is argued that the measure is not imputable to Germany, as the foreseen exemptions are merely a mandatory implementation of Article 4(2) of Directive 89/105.
Tähän liittyen asianomaiset toteavat erityisesti, että lakisääteinen hintasulku yhdessä hintojen jäädytyksen kanssa estää yrityksiltä hintasulkuun kytkeytyvien lisäkustannusten kompensoimisen hintojen korotuksella.
The interested parties further submit that the mandatory rebate of 16 % of the turnover forces mainly small and medium sized firms into bankruptcy, which were healthy firms before the introduction of the rebate, but whose profit margins are not big enough to be able to bear its additional costs.
Niiden mukaan mahdollisuus myöntää vapautuksia ei ole valikoiva etu vaan ennemminkin sillä estetään syrjintä, joka kohdistuu pienempiin yrityksiin, joilla on pienemmät voittomarginaalit.
In this regard the third parties in particular point to the fact that the combination of the mandatory price freeze with the Preismoratorium prevents firms from compensating the additional costs of the former through an increase in prices.
Tässä mielessä toimenpidettä olisi pidettävä kohtuullistamislausekkeena, joka vähentää hintasulun vaikutukset kohtuulliselle tasolle.
It is, therefore, argued that the possibility of granting exemptions does not lead to a selective advantage, but rather prevents discrimination of smaller undertakings with small profit margins.
Asianomaisten mukaan ilman tällaista kohtuullistamislauseketta hintasulku rikkoisi perusoikeuskirjan 16 artiklassa tarkoitettua elinkeinovapautta.
In this sense, the measure must be seen as a hardship clause, reducing the impact of the price freezes to a proportionate level.
Kaikki asianomaiset ilmoittavat, että ilman hintasulkua ne eivät olisi taloudellisissa vaikeuksissa.
It is argued that the price freezes would be in breach of the freedom to conduct a business, as laid down in Article 16 of the Charter, without such a hardship clause.
Koska hintasulkua koskevien oikeussääntöjen ja asianomaisten yritysten taloudellisten vaikeuksien välillä on suora syy-seuraussuhde, asianomaiset korostavat kohtuullistamislausekkeen merkitystä.
In this regard all beneficiaries point to the fact that they would not be firms in financial difficulties if it were not for the price freezes.
Lisäksi useat asianomaiset ilmoittavat, että hintasulut otettiin käyttöön vasta vähän sen jälkeen, kun useiden niiden tuotteiden hyväksyntää koskevat tiukemmat edellytykset tulivat voimaan, mikä lisäsi huomattavasti kustannuksia.
In light of this direct causal link between the legislation introducing the price freezes and their financial difficulties, the beneficiaries underline the importance of a hardship clause.
Oikeussäännöissä, joilla nämä tiukemmat edellytykset otettiin käyttöön, todettiin, että ne aiheuttaisivat lisäkustannuksia.
Several of the third parties in addition explain that the price freezes were introduced only shortly after stricter conditions concerning certification of several of their products, significantly increasing their costs, entered into force.
Hintojen jäädytyksen ja lakisääteisen hinnanalennuksen takia kyseisten yritysten ei kuitenkaan ollut mahdollista kompensoida lisäkustannuksia.
The legislation laying down these stricter conditions recognised the fact that it will lead to additional costs.
Siksi asianomaiset katsovat, että toimenpide ei ole valikoiva, sillä se koskee kaikkia yrityksiä, joihin tämä kaksinkertainen rasitus kohdistuu.
Yet, due to the Preismoratorium in combination with the mandatory rebate, the affected companies were not able to compensate these additional costs.
Asianomaiset toteavat myös, että tarkasteltavana olevien summien vähäisyyden vuoksi kilpailu ei ole vääristynyt.
They, therefore, argue that the measure is not selective as it applies to all undertakings subject to this double burden.
Lisäksi useat asianomaiset katsovat, että toimenpide ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska ne toimivat vain Saksassa ja siellä hyväksytyillä tuotteilla.
Lastly, due to the small amounts involved the third parties submit that there is no distortion of competition.
SAKSAN HUOMAUTUKSET
Several beneficiaries, furthermore, submit that there is no effect on trade between the Member States, as they only operate within Germany and only with products that are certified in Germany.
Saksa pysyi kannassaan, jonka mukaan toimenpiteessä ei ole kyse valtiontuesta.
COMMENTS FROM GERMANY
Saksan esittämien tietojen mukaan toimenpide on pelkästään osa lääkkeiden hintojen yleistä sääntelykehystä.
Germany maintained its position that the measure does not constitute State aid.
Saksa toteaa, että tietyille lääkkeille ja tietyille valmistajille on erilaisia hinnanmuodostusmekanismeja ja että tarkasteltavana oleva toimenpide on vain yksi näistä mekanismeista.
According to the German authorities the measure merely constitutes part of a general framework regulating the price levels for pharmaceuticals.
Saksan mukaan BAFA:n päätös myöntää vapautuksia ei johda välittömästi ja sinällään varojen siirtämiseen sairausvakuutuslaitoksesta kyseiselle yritykselle, vaan sillä pelkästään asetetaan tietylle tuotteelle tietty hinta.
Germany points out that there are several different mechanisms regulating prices for certain medical products or certain producers, the measure at stake in the present case merely being one of them.
Varojen siirrosta on kyse vasta, kun lääkäri määrää tiettyä lääkettä.
In this regard Germany argues that the decision by the BAFA to grant exemptions does not directly and in itself lead to any transfer of funds from the health insurances to the eligible undertakings, but merely sets a certain price for a specific product.
Siksi varojen siirto ei ole välittömästi yhteydessä valtion viranomaisen tai valtion perustaman ja varojen hallinnoinnin tehtäväkseen saaneen julkisen tai yksityisen laitoksen toimintaan.
The BAFA carries out case-by-case assessments of applications and, amongst other possible grounds, grants exemptions from the price freeze if the applicant is in financial difficulties because of the price freeze.
Direktiivin 89/105/ETY 4 artiklan 2 kohdan perusteella jäsenvaltiot ovat Saksan mielestä kuitenkin velvollisia tekemään päätöksen vapautusta koskevista hakemuksista.
Germany considers that no other interpretation of Article 4(2) of Directive 89/105 than to grant exemptions to undertakings that could not carry the financial burden of a price freeze would be appropriate, as exempting companies that can carry the burden themselves (or companies that are in difficulties even without the price freeze) is not necessary.
Siksi on sen mukaan epäselvää, onko tapauksia, joissa direktiivin 89/105/ETY 4 artiklan 2 kohdassa säädetty vapautus voitaisiin myöntää niin, että se ei olisi valtiontukea, ja jos on, miten vapautus olisi myönnettävä tukisäännösten mukaan.
In this regard Germany additionally argues that it follows from the opening decision that the Commission came to the preliminary conclusion that any exemption from a price freeze constitutes a selective advantage and therefore State aid, irrespective of the grounds on which it is granted.
Lisäksi Saksa toteaa, että unionin elinten on vältettävä unionin oikeuden eri sääntöjen soveltamisesta syntyvää epäjohdonmukaisuutta.
However, Article 4(2) of Directive 89/105 forces Member States to decide upon applications for such exemptions.
Tämä koskee erityisesti nyt tarkasteltavana olevan kaltaisia tapauksia, joissa tukisäännöillä ja direktiivillä 89/105/ETY on sama tavoite.
Thus, it is unclear to Germany whether the exemption foreseen in Article 4(2) of Directive 89/105 can ever be granted without constituting State aid and if so how this could be done in conformity with State aid law.
Siksi olisi Saksan mielestä lähdettävä siitä, että EU:n lainsäädännössä on jo todettu, että vapautukset hintasulusta eivät vääristä kilpailua ja että siksi niitä ei ole enää tarpeen tutkia tukisääntöjen perusteella.
Furthermore, Germany asserts that EU institutions must avoid inconsistencies that might arise in the implementation of various provisions of Union law, especially in circumstances as the present case, where the rules on State aid as well as Directive 89/105 pursue a common objective.
Jos päätellään, että vapautus hintasulusta on valtiontukea, direktiivin 89/105/ETY 4 artiklan 2 kohta menettää merkityksensä.
It must, thus, be presumed that the European legislature has already assessed that exemptions from price freezes do not distort competition and that there is, therefore, no room for a subsequent assessment under the State aid rules.
Siinä tapauksessa, että komissio päätyisi pitämään toimenpidettä sisämarkkinoille soveltumattomana tukena, Saksa pyytää, että poikkeuksellisesti ei määrättäisi tukea perittäväksi takaisin.
To conclude that such exemptions constitute State aid would deprive Article 4(2) of Directive 89/105 of any content.
Saksan mukaan tämä on asian erityispiirteiden vuoksi perusteltua, erityisesti koska jäsenvaltiot ovat direktiivin 89/105/ETY 4 artiklan 2 kohdan perusteella velvollisia säätämään hintasulusta vapauttamisesta eikä direktiivissä tai tuomioistuimen oikeuskäytännössä ole mitään viitteitä siitä, että vapautukset olisivat valtiontukea.
Finally, in case the Commission comes to the conclusion that the measure constitutes incompatible aid, Germany asks that the decision should exceptionally not order recovery of the aid.
Saksa viittaa tässä yhteydessä myös siihen, että komissio ei ole ennen aloituspäätöstä missään vaiheessa esittänyt, että vapautus hintasulusta direktiivin 89/105/ETY 4 artiklan 2 kohdan perustella olisi valtiontukea.
It argues that this would be justified by the particular circumstances of the case, in particular since Article 4(2) of Directive 89/105 requires Member States to foresee exemptions from prices freezes while there is neither any indication in the Directive nor jurisprudence of the Court that such exemptions could constitute State aid.
Komissio ei ole myöskään direktiivin 89/105/ETY käynnissä olevan uudelleentarkastelun yhteydessä esittänyt epäilyjä siitä, että kyseinen säännös olisi mahdollisesti ristiriidassa valtiontukisääntöjen kanssa.
In this regard Germany also points to the fact that the Commission has never argued before the opening decision that exemptions based on Article 4(2) of Directive 89/105 constitute State aid and also did not raise any concerns relating to a possible conflict of that Article with the rules on State aid in the ongoing revision of Directive 89/105.
ARVIOINTI
ASSESSMENT
Valtiontuen olemassaolo
Existence of aid
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
According to Article 107(1) TFEU any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market.
Jotta toimenpide voidaan katsoa EY:n perustamissopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, sen on täytettävä seuraavat neljä kriteeriä:
It follows that, for a State measure to be qualified as State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU, the following cumulative criteria have to be fulfilled:
valtion varojen käyttö;
involvement of State resources;
valtion toteuttama toimenpide;
imputability to the State;
valikoiva etu yritykselle ja (mahdollinen) vääristävä vaikutus kilpailuun ja unionin sisäiseen kauppaan.
selective advantage to an undertaking; and (potential) distortive effects on competition and intra-Union trade.
Valtion varojen käyttö
Involvement of State resources
Etuja on pidettävä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena ainoastaan, jos ne on myönnetty suoraan tai välillisesti valtion varoista.
For advantages to be capable of being categorised as aid within the meaning of Article 107 TFEU, they must be granted directly or indirectly through State resources.
Ero ”jäsenvaltion myöntämän tuen” ja ”valtion varoista myönnetyn tuen” välillä ei merkitse sitä, että kaikki jäsenvaltion myöntämät edut olisivat tukea riippumatta siitä, onko ne rahoitettu valtion varoista, vaan erottelun tarkoituksena on ainoastaan sisällyttää tuen käsitteeseen valtion suoraan myöntämien tukien lisäksi myös valtion nimeämien tai perustamien julkisten tai yksityisten elinten välityksellä myönnetyt tuet [9].
The distinction made between ‘aid granted by a Member State’ and aid granted ‘through State resources’ does not mean that all advantages granted by a State, whether financed through State resources or not, constitute aid, but is merely intended to bring within the definition of State aid both, advantages which are granted directly by the State and those granted by a public or private body designated or established by the State to administer the advantages [9].
Se, että etua tuovaa toimenpidettä ei rahoita valtio suoraan vaan julkinen tai yksityinen elin, jonka valtio on perustanut tai nimennyt hallinnoimaan tukea, ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että kyseinen toimenpide rahoitetaan valtion varoista [10].
The fact that a measure granting an advantage is not financed directly by the State, but by a public or private body established or appointed by the State to administer the aid does not exclude that that measure is financed through State resources [10].
Tarkasteltavana olevassa asiassa hinta, joka sairausvakuutuslaitosten on maksettava lääkkeestä, asetetaan Saksan (hintojen jäädytystä ja hinnanalennusta koskevissa) oikeussäännöissä.
In the case at hand the relevant German legislation (through the price moratorium and the manufacturer's rebate) lays down the price that the insurance funds have to pay for pharmaceutical products.
Myöntämällä tarkasteltavana olevia vapautuksia BAFA (liittovaltion viranomainen) varmistaa, että sairausvakuutuslaitokset maksavat korkeamman hinnan tarkasteltavana olevista lääkkeistä eli sellaisten yritysten lääkkeistä, joiden taloudelliset vaikeudet katsotaan niin suuriksi, että vapautuksen myöntäminen yleisesti sovellettavasta kiinteästä hinnasta on perusteltua.
By granting the exemptions under assessment, the BAFA (a federal authority) ensures that these funds pay a higher price for the products in question, namely products of companies deemed to be in sufficient financial difficulty to justify an exception to the generally applicable fixed price.
Kuten 16 johdantokappaleessa todetaan, 85–90 prosentilla Saksan väestöstä on lakisääteinen sairausvakuutus ja vain pienemmällä osalla väestöä yksityinen sairausvakuutus.
As indicated above (recital 16), 85-90 % of the population in Germany is covered by public sickness funds, while just a residual part of the population opt for private health insurance.
Tämä tarkoittaa, että erityisesti julkiset sairausvakuutuslaitokset joutuvat tarkasteltavana olevien vapautusten vuoksi maksamaan korkeampia hintoja.
This means that it is mainly public sickness funds that have to pay higher prices due to the exemptions in questions.
Tarkasteltavana oleva toimenpide lisää julkisten sairauskassojen kustannuksia ja vähentää näin valtion varoja [11].
The present measure therefore creates additional costs for public sickness funds, thereby involving a loss of State resources [11].
Tarkasteltavana oleva tilanne eroaa siis asiasta PreussenElektra [12], jossa tuomioistuin arvioi pelkästään sitä, että ”yksityisille sähkönjakeluyrityksille asetettuun velvoitteeseen ostaa kiinteillä vähimmäishinnoilla uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä ei liity valtion varojen suoraa tai välillistä siirtämistä tällaista sähköä tuottaville yrityksille” [13].
Thus, the present case is different from the situation in PreussenElektra [12], where the Court only examined whether an ‘obligation imposed on private electricity supply undertakings to purchase electricity produced from renewable energy sources at fixed minimum prices’ involved ‘any direct or indirect transfer of State resources to undertakings which produce that type of electricity’ [13].
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että toimenpide sisältää valtiontukea.
In the light of the above, the Commission concludes that the measure involves state resources.
Valtion toimenpide
Imputability to the State
Toimenpide on ainoastaan silloin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan valtiontukimääritelmän mukainen, kun se on valtion toteuttama [14].
While Germany admits that the term ‘particular reasons’ is rather broad, it asserts that the reason for this broad formulation is to make it possible for Member States to react to changing market conditions.
Komissio toteaa, että tapauksissa, joissa jäsenvaltiot pelkästään saattavat unionin lainsäädännössä säädetyn selkeän ja täsmällisen velvollisuuden osaksi kansallista lainsäädäntöään, ne ainoastaan täyttävät SEUT-sopimuksessa määrätyn velvollisuuden saattaa unionin lainsäädäntö osaksi kansallista lainsäädäntöä eikä kyseessä ole valtion toimenpide.
However, according to Germany, this does not change the fact that Article 4(2) of Directive 89/105 lays down an obligation to grant exemptions on the basis of particular reasons and as such does not give Member States discretion on whether to grant exemptions or not.
Tuomioistuin on tähän liittyen esimerkiksi asiassa Deutshce Bahn v. komissio antamassaan tuomiossaan todennut, että kun Saksa saattoi osaksi kansallista lainsäädäntöään selkeän ja täsmällisen velvollisuuden vapauttaa kaupallisessa ilmailussa käytettävä moottoripolttoaine direktiivin 92/81/ETY [15] mukaisesta yhdenmukaistetusta valmisteverosta, kyseessä oli tämän velvollisuuden saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä, mitä ei voida pitää Saksan valtion vaan unionin lainsäätäjän toimenpiteenä [16].
The Commission notes that in situations in which Member States merely transpose a clear and precise obligation put on them by a provision of Union legislation into national law, they are indeed only fulfilling their obligation under the Treaty to implement EU law into national law and that such implementation is, therefore, not imputable to them.
Tarkasteltavana olevaan tapaukseen liittyen direktiivin 89/105/ETY johdanto-osan 6 kappaleen mukaan kyseisestä direktiivistä johtuvat vaatimukset eivät vaikuta jäsenvaltioiden menettelytapoihin lääkkeiden hintojen määrittämiseksi eivätkä myöskään kansallisiin politiikkoihin hintojen vahvistamisen ja sosiaaliturvajärjestelmän kehittämisen osalta, paitsi jos se on tarpeen avoimuuden saavuttamiseksi samassa direktiivissä tarkoitetulla tavalla.
In this regard, the General Court held, for example, in Deutsche Bahn v Commission that the implementation by Germany of a clear and precise obligation not to levy the harmonised excise duty on fuel used for the purpose of commercial air navigation laid down in Directive 92/81 [15] was, as an implementation of this obligation into national law, not imputable to Germany but in fact stemmed from an act of the Union legislature [16].
Kuten tuomioistuin on asiassa Menarini ym. vahvistanut, tästä seuraa, että direktiivin 89/105/ETY taustalla on ajatus siitä, että siihen, miten jäsenvaltiot harjoittavat kansallista politiikkaansa sosiaaliturvan alalla, puututaan mahdollisimman vähän [17].