natgillin/translations-raw huggingface dataset:
BNE presents the opinion that the Measure does not constitute State aid.
BNE kehottaa komissiota arvioimaan toimenpiteen vain valtiontuen osalta ja pyytää, ettei komissio kyseenalaistaisi maanpäällisen digitaalisen televisioverkon asemaa verrattuna satelliittiteknologiaan.
If the Commission would decide to qualify the Measure as State aid, it should declare it compatible under Article 107(3) of the Treaty and in any case technologically neutral.
BNE uskoo, että lähetystoiminnan harjoittajat menettäisivät kannustimen jättää 800 MHz:n taajuudet taajuusylijäämän vapauttamisen yhteydessä suunnitellussa aikataulussa, jos toimenpiteestä luovuttaisiin.
According to BNE, the costs of release of the Digital Dividend for broadcasters do not only include the additional costs of broadcasting during simulcast (to be paid to the respective DTT platform operator) but also costs resulting from the required change of transmission frequencies in the terrestrial network.
Tilanne johtaisi markkinahäiriöön.
The DTT platform operators will neither benefit nor be harmed by the Measure, as it would not change the obligation of broadcasters to broadcast on the DTT platform with retained coverage on lower frequencies.
BNE ei siis ole toimenpiteestä samaa mieltä komission alustavien päätelmien kanssa.
BNE calls on the Commission to limit its assessment to State aid issues and not question the treatment of the DTT technology in comparison with the satellite technology.
NET TV:n huomautukset
BNE believes that the broadcasters would lose the incentive to leave the 800 MHz band freed by the Digital Dividend within the foreseen timetable in the absence of the Measure.
NET TV pyytää, ettei komissio katsoisi toimenpidettä valtiontueksi.
This would hence lead to a market failure.
Jos se kuitenkin katsoo toimenpiteen valtiontueksi, sen tulisi NET TV:n mukaan todeta tuki sisämarkkinoille soveltuvaksi.
In conclusion, BNE does not agree with the preliminary conclusions of the Commission on the Measure.
NET TV ei usko, että lähetystoiminnan harjoittajia velvoitettaisiin jatkamaan julkisen palvelun velvoitettaan säilyttääkseen toimilupansa, jos toimenpidettä ei olisi.
Comments from NET TV
Tämä johtuu siitä, että tällöin lähetystoiminnan harjoittajat eivät hyötyisi millään lailla toiselle taajuudelle siirtymisestä.
NET TV requests the Commission not to qualify the Measure as State aid and if yes, then declare it compatible with the internal market.
Siksi valtion viranomaisen vastuu rinnakkaislähetyksistä aiheutuneiden kustannusten korvaamisesta lähetystoiminnan harjoittajille on perusteltu.
NET TV doubts that the broadcasters would be obliged to continue fulfilling their public interest obligation in order to keep their licences in the absence of the Measure.
Rinnakkaislähetyksistä syntyvät kustannukset ovat NET TV:n mukaan sille ”mahdottomia” kustannuksia, kun huomioidaan sen pieni markkinaosuus ja asema pk-yrityksenä.
This is because they would not receive any advantage from moving to another frequency.
NET TV väittää, että tilanne johtaisi yrityksen poistumiseen kyseisiltä markkinoilta.
Therefore the responsibility of the administration to compensate the broadcasters for the simulcast costs is justified.
NET TV ei siis yhdy toimenpiteestä esitettyihin komission alustaviin päätelmiin.
The simulcast costs are ‘impossible’ costs for NET TV, considering its low market share and SME status.
TOIMENPITEEN ARVIOINTI
They claim this could lead to the exit of NET TV from the relevant market.
Tuen olemassaolo
In conclusion, NET TV does not agree with the preliminary conclusions of the Commission on the Measure.
Komissio on tutkinut, voidaanko toimenpide katsoa perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi.
ASSESSMENT OF THE MEASURE
Kyseisen kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
Existence of aid
Toimenpiteen luokittelu valtiontueksi edellyttää kaikkien seuraavien edellytysten täyttymistä: 1) tuki on myönnetty valtion varoista, 2) siitä on yrityksille taloudellista etua, 3) etu on valikoiva ja vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja 4) toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
The Commission has examined whether the Measure in question can be qualified as State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, which provides that ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods, shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
Valtion varat ja valtion toimenpide
It follows that in order to be qualified as State aid, the following cumulative conditions have to be met: (1) the measure has to be granted out of State resources, (2) it has to confer an economic advantage to undertakings, (3) the advantage has to be selective and distort or threaten to distort competition, (4) the measure has to affect trade between Member States.
Kuten aloituspäätöksen johdanto-osan 39 kappaleessa todettiin, kiistanalainen toimenpide on määrä rahoittaa suoraan Espanjan valtion talousarviosta tuloilla, jotka saadaan huutokauppaamalla vapautetut taajuudet televiestintäoperaattoreille.
State resources and imputability to the State
Espanjan viranomaiset eivät kiistäneet aloituspäätökseen sisältyvää päätelmää, jonka mukaan toimenpide tulisi rahoittaa suoraan talousarviosta.
As already established in recital 39 of the opening decision, the contested Measure is to be funded directly from the Spanish budget through the revenues obtained from the auctioning of the freed frequencies to the telecommunication operators.
Edellä 2.3 kohdassa kuvatusta toimenpiteestä päättää valtio, ja se rahoitetaan suoraan talousarviosta.
The Spanish authorities did not contest the finding of the opening decision that the Measure should be funded directly from budgetary resources.
Komissio toteaa näin ollen, että toimenpide on katsottava valtion toiminnasta johtuvaksi ja että siihen sisältyy valtion varojen käyttöä.
The Measure, as described in Section 2.3, is decided by the State and financed directly from the central State budget.
Taloudellinen etu
The Commission therefore concludes that it is imputable to the State and involves the use of State resources.
Komissio on aiemmissa päätöksissään todennut, että kaupallinen lähetystoiminta [56] ja televisiolähetysverkkojen käyttäminen [57] ovat taloudellista toimintaa.
Economic advantage
Espanjan viranomaiset ja kaikki asianomaiset Astraa lukuun ottamatta katsovat, että yksityiset lähetystoiminnan harjoittajat eivät hyödy millään tavalla alemmalle taajuusalueelle siirtymisestä ja että niille korvataan vain sääntelyn muutoksista johtuvat lisäkustannukset.
In its previous decisions, the Commission has found that commercial broadcasting [56] as well as the operation of television transmission networks [57] constitute an economic activity.
Kestävästä taloudesta annetun lain 51 §:ssä säädetään, että sekä julkisen palvelun yleisradiotoiminnan harjoittajat että yksityiset lähetystoiminnan harjoittajat ovat oikeutettuja rahalliseen korvaukseen kaikista kustannuksista, jotka aiheutuvat 800 MHz:n taajuusalueen vapauttamiseksi tarvittavien taajuuksien käytön uudelleenjaosta ja etenkin rinnakkaislähetyksistä.
The Spanish authorities and all interested parties apart from Astra consider that private broadcasters do not receive any advantage when moving to the lower frequency band and that they are merely compensated for the extra costs they have to bear following a regulatory change.
Espanjan viranomaiset väittivät muodollisessa tutkintamenettelyssä, että kyseinen säännös perustuu Espanjan perustuslain 106 §:n 2 momenttiin [58], jonka mukaan korvausta tulisi pitää julkishallinnon taloudellisena vastuuna, jonka myötä syntyy yleinen velvollisuus korvata hallinnollisista toimista johtuvat vahingot silloinkin, kun vastuita ei voida määrittää.
Article 51 of the Act on Sustainable Economy establishes the right of both public service and private broadcasters to financial compensation of all costs relating to the reallocation of spectrum usage needed for the liberation of the 800 MHz frequency band, most particularly the simulcast costs.
Komissio huomauttaa tässä yhteydessä, että yksityisille lähetystoiminnan harjoittajille alun perin televisiopalvelujen tarjoamiseen myönnettyjen käyttöoikeuksien, niiden uusimisen ja varsinaisten toimilupien yhteydessä ei mainittu oikeutta saada korvaus taajuuksien käytön siirrosta tai uudelleenjaosta aiheutuvista kustannuksista.
The Spanish authorities argued, during the formal investigation, that this legislative provision is based on Article 106(2) of the Spanish Constitution [58], according to which compensation should be characterised as patrimonial liability of the public administration which would result in a general obligation to indemnify for any damage caused by an administrative action, even when it is not possible to determine responsibilities.
Kansallisessa teknisessä suunnitelmassa todettiin myös, että viranomaiset voivat asettaa sellaisia erityisehtoja lähetystoiminnalle, joista ei säädetä käyttöoikeuksissa, jos lähetysmuotoa on tarpeen muuttaa markkinoiden kehityksen tai teknologisten uudistusten perusteella EU:n muiden jäsenvaltioiden käytäntöjen mukaisiksi.
The Commission notes in this regard that the initial concessions granted to private broadcasters for the provision of television services, their respective renewals and subsequent licences did not contain any reference to the right to compensation for the cost of migration or reallocation of spectrum usage.
Komissio huomauttaa myös, että kansallisessa teknisessä suunnitelmassa ei vahvisteta yksityisten lähetystoiminnan harjoittajien oikeuttaa korvaukseen tällaisessa tapauksessa.
Moreover, the NTP provided that the authorities could establish special conditions for broadcasting, not foreseen in the concessions, in the case of necessity to change the mode of broadcasting resulting from the evolution of the market or technological development in line with the practices of other EU Member States.
Lisäksi 25 päivänä tammikuuta 1989 annetun päätöslauselman 10 artiklassa [59], johon julkisen palvelun velvoitteen piiriin kuuluvien yksityisten lähetystoiminnan harjoittajien käyttöoikeudet ja lopulliset toimiluvat perustuvat, velvoitetaan lähetystoiminnan harjoittajia tarjoamaan jatkuvaa lähetyspalvelua ja vastaamaan kaikista alkuperäisistä käyttöoikeuksista ja nykyisistä toimiluvista aiheutuvat kustannukset.
The Commission also notes that the NTP did not establish the right to compensation for private broadcasters in such a case.
Kuten komissio aloituspäätöksen johdanto-osan 65–70 kappaleessa totesi, unionin tuomioistuinten oikeuskäytäntö vahvistaa, että oikeudellisten velvoitteiden täytäntöönpanosta aiheutuvista kustannuksista vastaavat normaalisti ne yritykset, joihin kustannukset vaikuttavat, minkä vuoksi kustannusten kaikki korvaustoimenpiteet katsotaan tässä yhteydessä valtiontueksi [60].
Furthermore, Article 10 of the Resolution of 25 January 1989 [59] on which the concessions and subsequent licences of the private broadcasters with public service obligation are based, contains an obligation for the broadcasters to provide the broadcasting service with continuity and also to bear all the costs derived from the original concessions and the current licences.
Tuomioistuin on esimerkiksi todennut tuomiossa Fleuren Compost BV v. komissio [61], että ”merkitystä ei ole sillä, onko tämän järjestelmän luomisen tavoitteena yritysten auttaminen täyttämään ympäristönsuojeluun liittyvät lailliset velvoitteensa.
As the Commission explained in recitals 65-70 of the opening decision, the case-law of Union Courts confirms that the costs stemming from the implementation of a legal obligation are normally borne by the undertakings affected and thus any compensatory measure in this regard is considered to be State aid [60].
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan [perussopimuksen 107] artiklan 1 kohdassa ei tehdä eroa valtion toimenpiteiden syiden tai tavoitteiden perusteella vaan niiden vaikutusten perusteella.
By way of example, in its Fleuren Compost BV v Commission judgment [61] the ECJ held that ‘it is irrelevant that the objective of that scheme is to assist undertakings to meet their legal obligations as regards protection of the environment.
Ottamatta kantaa siihen, voidaanko käsiteltävänä olevassa asiassa soveltaa ympäristönsuojelutukia koskevia suuntaviivoja[…] valtion toimenpiteitä ei näin ollen voida jättää katsomatta [perussopimuksen 107] artiklassa tarkoitetuksi tueksi yksinomaan sillä perusteella, että BMP-järjestelmän mukaisilla tuilla edistetään ympäristönsuojelua.”
According to settled case-law, Article 107(1) of the Treaty does not distinguish between measures of State intervention by reference to their causes or aims but defines them in relation to their effects.
Niin ikään tuomiossa Ranska v. komissio [62] yhteisöjen tuomioistuin täsmensi, että kustannukset, jotka syntyvät yrityksille sääntelytoimenpiteistä, rasittavat yritysten talousarviota luonteensa vuoksi.
Leaving aside the question whether the Environmental Guidelines apply in the present case […] the fact that aid granted under the BPM scheme promotes regard for the environment is not sufficient to exclude it outright from being categorised as aid for the purposes of Article 107 of the Treaty’.
Se totesi seuraavaa: ”on todettava, että yrityksille aiheutuvat kulut, joista Ranskan hallitus tekee selkoa […] perustuvat työnantajaosapuolen ja ammattijärjestöjen välillä tehtyihin työehtosopimuksiin, joita yritysten on noudatettava joko siksi, että ne ovat liittyneet sopimuksiin tai siksi, että sopimuksia on säädösteitse laajennettu.
Similarly, in France v Commission [62] the ECJ specified that the costs of undertakings arising from regulatory measures are included by their nature in the budgets of undertakings.
Tämänkaltaiset kustannukset rasittavat yritysten talousarviota luonteensa vuoksi”.
It stated: ‘it should be recalled that the costs for undertakings […] arise from collective agreements, concluded between employers and trade unions, which undertakings are bound to observe, either because they have acceded to those agreements or because those agreements have been extended by regulation.
Koska sääntelyn muutokset rasittavat yritysten talousarviota luonteensa vuoksi, ne kuuluvat normaalisti valtiontukisääntöjen soveltamisalaan.
Such costs are included, by their nature, in the budgets of undertakings’.
Tuomiossa Cassa di Risparmio di Firenze [63] yhteisöjen tuomioistuin totesi seuraavaa: ”[T]uen käsite on yleisluonteisempi kuin avustuksen käsite sen vuoksi, että tuella ei tarkoiteta ainoastaan positiivisia suorituksia, kuten avustuksia, vaan myös toimenpiteitä, jotka eivät ole avustuksia sanan suppeassa merkityksessä mutta jotka eri tavoin alentavat yritysten vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja ovat siten sekä luonteeltaan että vaikutuksiltaan avustusten kaltaisia.”
As the regulatory charges are by their nature included in the budgets of undertakings, they are normally caught by the State aid rules.
Käsiteltävänä olevassa asiassa toimenpiteellä määrätään korvattavaksi kustannukset, jotka maksetaan normaalisti yksityisten lähetystoiminnan harjoittajien talousarviosta.
In Cassa di Risparmio di Firenze [63], the ECJ stated in this respect: ‘The definition of aid is more general than that of a subsidy because it includes not only positive benefits, such as subsidies themselves, but also measures which, in various forms, mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking and which thus, without being subsidies in the strict sense of the word, are similar in character and have the same effect’.
Toimenpiteen avulla lähetystoiminnan harjoittajat täyttävät lain mukaiset velvoitteensa ja säilyttävät toimilupansa, yleisönsä ja mainostulonsa.
In the case at hand, the Measure foresees a compensation of costs that the private broadcasters would normally have to bear from their own budget.
Toimenpide pienentää myös merkittävästi yrityksille siirtymästä aiheutuvia kokonaiskustannuksia.
The Measure allows those broadcasters to fulfil the obligations imposed on them by law and therefore keep their licences, audience and related advertising revenues.
Myös ilman toimenpidettä lähetystoiminnan harjoittajilla olisi lainsäädännön määräämä velvollisuus tarjota jatkossakin lähetyspalvelua ja siten myös maksaa kaikki toimiluvista aiheutuvat kustannukset.
It also significantly reduces their overall transition costs.
Näissä olosuhteissa voidaan katsoa, että lähetystoiminnan harjoittajat saavat etua, jota niillä ei olisi ilman toimenpidettä.
However, in the absence of the Measure the broadcasters would also be obliged, by the regulatory act, to fulfil the obligation of providing the broadcasting service with continuity and thus to bear all the costs derived from the licences.
Lisäksi Espanjan viranomaiset väittivät, että lähetystoiminnan harjoittajille rinnakkaislähetyksistä maksettavista korvauksista säädetään unionin lainsäädännössä, erityisesti päätöksessä N:o 243/2012/EU, eikä toimenpiteestä siksi koidu aiheetonta taloudellista etua tuensaajille.
In these circumstances it may be concluded that they receive an advantage which they would not have in the absence of the Measure.
Komissio toteaa, että päätöksen N:o 243/2012/EU 6 artiklan 5 kohdassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus harkintansa mukaan myöntää korvausta kustannuksiin, jotka ovat aiheutuneet taajuuksien käytön siirrosta tai uudelleenjaosta, jos seuraavat ehdot täyttyvät: i) korvauksen on oltava aiheellinen toimenpide, ja ii) sen on oltava unionin lainsäädännön, myös valtiontukea koskevan lainsäädännön, mukainen.
The Spanish authorities also argued that the compensation of broadcasters for the simulcast is foreseen in Union law, notably in Decision No 243/2012/EU, and therefore does not result in any undue economic advantage to the beneficiaries of aid under the Measure.
Käsiteltävänä olevassa asiassa jäsenvaltion mahdollisuuksia korvata taajuuksien käytön siirrosta tai uudelleenjaosta aiheutuvia kustannuksia ei voida jättää valtiontukia koskevan valvonnan ulkopuolelle.
The Commission notes that Article 6(5) of Decision No 243/2012/EU allows Member States to consider the possibility of granting compensation of direct costs of migration or reallocation of spectrum usage under the following conditions: (i) the compensation must be an appropriate measure and (ii) it has to comply with Union law, including Union law in the area of State aid.
Lopuksi komissio huomauttaa, että yksityisillä lähetystoiminnan harjoittajilla ei ole oikeudellista velvoitetta tarjota rinnakkaislähetyksiä [64].
In the case at hand, the possibility for the Member State to compensate for the direct costs associated with the migration or reallocation of spectrum usage cannot fall outside State aid control.
Tällä perusteella komissio katsoo, että toimenpiteestä koituu yksityisille lähetystoiminnan harjoittajille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan tarkoittamaa taloudellista etua.
Finally, the Commission notes that private broadcasters are not subject to any legal obligation to provide simulcast services [64].
Ne saavat tukea, joka pienentää merkittävästi niille normaalisti koituvia kustannuksia.
The Commission therefore concludes that the Measure confers an economic advantage within the meaning of Article 107(1) TFUE to private broadcasters.
Määrällisesti ilmaistavissa oleva etu suorille tuensaajille, yksityisille lähetystoiminnan harjoittajille, on rinnakkaislähetysvelvoitteen toteuttamiseen saatavilla olevan julkisen tuen kokonaismäärä.
They receive a subsidy which effectively reduces the cost they would normally have to bear.
Toimenpiteen tuensaajan määrittämisessä on muistettava, että ”[v]altion tuen edunsaajaa ei voida etsiä vain kääntymällä sen puoleen, joka on saanut tuen suoraan, vaan on otettava huomioon myös ne seuraukset, joita tuella on edellä mainitun suhteen ulkopuolella [65]”.
The quantifiable advantage to the direct beneficiaries, private DTT broadcasters, would represent the total amount of the public funds made available for carrying out the simulcast obligation.
Se tarkoittaa, että toimenpiteen tuensaaja voi olla mikä tahansa yksikkö/yhteisö, joka tosiasiallisesti on saanut tukea [66].
Also, with regard to the determination of the beneficiary of a measure, it is established that ‘consideration needs to be given not only to the immediate recipient of the subsidy, but also to the effects of the subsidy extending beyond that relationship’ [65].
Tässä yhteydessä on syytä muistuttaa unionin yleisen tuomioistuimen vahvistaneen asiassa Mediaset, että ”perussopimuksen 107 artiklassa kielletään valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki siitä riippumatta, onko tukiin liittyvät edut myönnetty suoraan vai välillisesti [67]”.
This means that the beneficiary of the Measure can be any entity which actually benefited from it [66].
Myös (unionin yleisen tuomioistuimen pysyttämässä [68]) komission päätöksessä [69] Espanjan kuningaskunnan ensisijaisuusmekanismista sellaisten sähköntuotantolaitosten hyväksi, jotka käyttävät kotimaista kivihiiltä, todetaan, että espanjalaiset kivihiilentuottajat olivat välillisiä tuensaajia siitä huolimatta, että niillä oli oikeudellinen velvoite ostaa kivihiilikaivoksilta ja että korvaus asetettiin vasta kyseisen velvoitteen käyttöönoton jälkeen.
In this respect it is worth noting that in the Mediaset case, the Court confirmed that ‘Article 107 of the Treaty prohibits aid granted by a State or through State resources in any form whatsoever, without drawing a distinction as to whether the aid-related advantages are granted directly or indirectly [67]’.
Komissio totesi, että kivihiilentuottajien saama etu syntyi siitä, että sähköntuotantolaitokset olivat velvoitettuja ostamaan niiltä hiiltä, ja sähkölaitoksille myönnettiin puolestaan tukia kotimaisen kivihiilen ostamiseen.
Similarly, in its Spanish Preferential dispatch of indigenous coal plants decision [68], confirmed by the General Court [69], the Commission found that despite the fact that there was a legal obligation to buy from the coal miners and that the compensation was set only after the imposition of the obligation in question, Spanish coal producers were indirect beneficiaries of the aid.
Voidaan väittää, että maanpäällisen digitaalisen televisioverkon verkko-operaattorit ovat vastaavassa asemassa kuin kaivosten omistajat Espanjan kivihiiltä koskevassa tapauksessa, jossa Espanjan viranomaiset määräsivät, että tuottajien (joita tässä tapauksessa vastaavat lähetystoiminnan harjoittajat) on ostettava hiiltä espanjalaisilta kaivoksilta (tässä tapauksessa tehtävä sopimus rinnakkaislähetyspalveluista maanpäällisen digitaalisen televisioverkon verkko-operaattorien kanssa).
The Commission acknowledged that their advantage stemmed from the obligation on generators to buy their coal which was compensated by the subsidies granted to electricity producers using indigenous coal.
Tätä taustaa vasten komissio katsoi aloituspäätöksessä, että maanpäällisen digitaalisen televisioverkon verkko-operaattorit ovat toimenpiteen mahdollisia välillisiä tuensaajia.
It can be argued that the DTT platform operators are in a similar position to that of the coal mines' owners in the Spanish coal case where the Spanish authorities imposed an obligation on generators (here broadcasters) to buy coal from Spanish coal mines (here to contract simulcast services with DTT platform operators).
Näkemys on vahvistettu muodollisessa tutkintamenettelyssä erityisesti jäljempänä esitetyistä syistä.
Against this background, in the opening decision the Commission considered the DTT platform operators to be potential indirect beneficiaries of the Measure.
Ensinnäkin kansallisessa teknisessä suunnitelmassa määrättiin, että maanpäällisen digitaalisen lähetystoiminnan harjoittajilla on velvollisuus tavoittaa 96 prosenttia väestöstä maanpäällisen digitaalisen verkon välityksellä.