natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The current Union legislation on animal health consists of a series of linked and interrelated basic acts that lay down rules on animal health applying to intra–Union trade, entry into the Union of animals and products, disease eradication, veterinary controls, notification of diseases and financial support in relation to different animal species, but an overarching legal framework, laying down harmonised principles across the sector, is missing.
Nykyinen eläinterveyttä koskeva unionin lainsäädäntö koostuu toisiinsa liittyvistä perussäädöksistä, joissa vahvistetaan eläinterveyttä koskevat säännöt, joita sovelletaan unionin sisäiseen kauppaan, eläinten ja tuotteiden saapumiseen unioniin, tautien hävittämiseen, eläinlääkinnälliseen valvontaan, taudeista ilmoittamiseen ja eri eläinlajeihin liittyvään taloudelliseen tukeen, mutta kaiken kattavat oikeudelliset puitteet, joissa säädetään koko alaan sovellettavat yhdenmukaistetut periaatteet, puuttuvat.
Financial rules relating to the support of animal health objectives are provided for in Regulation (EU) No 652/2014 of the European Parliament and of the Council [3] and do not form part of this Regulation.
Eläinten terveyttä koskevien tavoitteiden tukemiseen liittyvistä varainhoitosäännöistä säädetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 652/2014 [3] erillään tästä asetuksesta.
In addition, the rules covering the official controls of animal health measures provided for in Regulation (EC) No 882/2004 of the European Parliament and of the Council [4] and in Council Directives 89/662/EEC [5], 90/425/EEC [6], 91/496/EEC [7] and 97/78/EC [8] should be used to regulate official controls in the area of animal health.
Lisäksi eläinterveyteen liittyvien toimenpiteiden virallista valvontaa koskevia sääntöjä, joista säädetään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 882/2004 [4] sekä neuvoston direktiiveissä 89/662/ETY [5], 90/425/ETY [6], 91/496/ETY [7] ja 97/78/EY [8], olisi käytettävä eläinterveyttä koskevien virallisten tarkastusten sääntelyyn.
This Regulation does not contain provisions which regulate animal welfare.
Tämä asetus ei sisällä eläinten hyvinvointia säänteleviä säännöksiä.
However, animal health and welfare are linked: better animal health promotes better animal welfare, and vice versa.
Eläinten terveys ja hyvinvointi kuitenkin liittyvät toisiinsa: eläinten parempi terveys lisää eläinten hyvinvointia ja päinvastoin.
When disease prevention and control measures are carried out in accordance with this Regulation, their effect on animal welfare, understood in the light of Article 13 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), should be considered in order to spare the animals concerned any avoidable pain, distress or suffering.
Toteutettaessa tämän asetuksen mukaisesti taudinehkäisy- ja torjuntatoimenpiteitä olisi otettava huomioon niiden vaikutus eläinten hyvinvointiin, jota tarkastellaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 13 artiklan valossa, jotta kyseisiä eläimiä varjeltaisiin vältettävissä olevalta kivulta, tuskalta ja kärsimykseltä.
Animal welfare legislation, such as Council Regulations (EC) No 1/2005 [9] and (EC) No 1099/2009 [10], should necessarily continue to apply and should be properly implemented.
Eläinten hyvinvointia koskevan lainsäädännön kuten neuvoston asetusten (EY) N:o 1/2005 [9] ja (EY) N:o 1099/2009 [10] soveltamista olisi jatkettava ja se olisi pantava asianmukaisesti täytäntöön.
The rules laid down in this Regulation should not duplicate, or overlap with, the rules laid down in that legislation.
Tämän asetuksen säännöt eivät saisi olla päällekkäisiä mainitun lainsäädännön säännösten kanssa.
The aim of this Regulation is to implement the commitments and visions provided for in that Animal Health Strategy, including the ‘One health’ principle, and to consolidate the legal framework for a common Union animal health policy through a single, simplified and flexible regulatory framework for animal health.
Monia tauteja voidaan hoitaa, ne vaikuttavat ainoastaan kyseiseen yksittäiseen eläimeen eivätkä leviä toisiin eläimiin tai ihmisiin.
Animals may suffer from a broad range of infectious or non–infectious diseases.
Sen sijaan tarttuvilla taudeilla voi olla eläinterveyteen tai kansanterveyteen laajempi, eläinpopulaation tai väestön tasolla tuntuva vaikutus.
Many diseases can be treated, or have an impact only on the individual animal concerned, or do not spread to other animals or to humans.
Tässä asetuksessa säädetyt eläinterveyttä koskevat säännöt olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan tarttuvia tauteja.
On the other hand, transmissible diseases may have a broader impact on animal or public health, with effects felt at population level.
Kyseisiä eläinterveyttä koskevia sääntöjä vahvistettaessa on olennaisen tärkeää tarkastella eläinterveyden yhteyksiä kansanterveyteen, ympäristöön, elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuteen, eläinten hyvinvointiin, ruokaturvaan sekä taloudellisiin, yhteiskunnallisiin ja kulttuurisiin näkökohtiin.
The animal health rules laid down in this Regulation should be limited to those latter diseases alone.
Sopimuksella terveys- ja kasvinsuojelutoimista (SPS-sopimus), jonka osapuoli unioni on, säännellään ihmisten, eläinten tai kasvien elämän tai terveyden suojelemiseksi tarvittavien toimien käyttöä, jotta niillä ei sattumanvaraisesti tai perusteettomasti syrjitä joitain Maailman kauppajärjestön (WTO) jäseniä.
In laying down those animal health rules, it is essential that consideration be given to the links between animal health and public health, the environment, food and feed safety, animal welfare, food security, economic, social and cultural aspects.
Jos voimassa on kansainvälisiä standardeja, niitä on käytettävä perustana.
The Sanitary and Phytosanitary Measures (SPS) Agreement, to which the Union is a party, regulates the use of measures necessary to protect human, animal or plant life or health so that they do not arbitrarily or unjustifiably discriminate between World Trade Organisation (WTO) members.
SPS-sopimuksen osapuolilla on kuitenkin oikeus vahvistaa omat asiaankuuluvat standardinsa edellyttäen, että kyseiset standardit perustuvat tieteelliseen näyttöön.
If international standards exist, they are required to be used as a basis for Union measures.
Eläinterveyden osalta SPS-sopimuksessa viitataan Maailman eläintautijärjestön (OIE), standardeihin siltä, osin kuin kyse on eläinterveyttä koskevista vaatimuksista kansainvälisessä kaupassa.
However, the parties to the SPS Agreement have the right to set their own relevant standards, provided that such standards are based on scientific evidence.
Kaupan häiriöriskin vähentämiseksi eläinterveyttä koskevissa unionin toimenpiteissä olisi pyrittävä suhteellisen lähelle OIE:n standardeja.
As regards animal health, the SPS Agreement refers to the standards of the World Organisation for Animal Health (OIE) relating to animal health conditions for international trade.
Erityisolosuhteissa, joissa ilmenee merkittävä eläinten terveyteen tai kansanterveyteen kohdistuva riski mutta joissa asiasta vallitsee tieteellinen epävarmuus, SPS-sopimuksen 5 artiklan 7 kohdassa, jota on tulkittu unionin tarpeisiin ennalta varautumisen periaatteesta 2 päivänä helmikuuta 2000 annetussa komission tiedonannossa, annetaan kyseisen sopimuksen sopimuspuolille mahdollisuus hyväksyä saatavilla oleviin merkityksellisiin tietoihin perustuvia väliaikaisia toimenpiteitä.
In order to reduce the risk of trade disruption, Union animal health measures should aim at an appropriate level of convergence with OIE standards.
Tällaisissa olosuhteissa asianomaisen sopimuspuolen edellytetään hankkivan kohtuullisen ajan kuluessa lisätiedot, joita tarvitaan riskin objektiivisempaan arviointiin ja sen mukaiseen toimenpiteen tarkasteluun.
In specific circumstances where a significant animal or public health risk exists but scientific uncertainty persists, Article 5(7) of the SPS Agreement, which has been interpreted for the Union in the Commission communication of 2 February 2000 on the precautionary principle, allows members of that Agreement to adopt provisional measures on the basis of available pertinent information.
Riskinarviointi, johon tämän asetuksen mukaisten toimenpiteiden on perustuttava, olisi tehtävä saatavilla olevan tieteellisen näytön perusteella riippumattomasti, objektiivisesti ja avoimesti.
In such circumstances, the member concerned is required to obtain the additional information necessary for a more objective assessment of risk and to review the measure accordingly within a reasonable period of time.
Lisäksi olisi otettava asianmukaisesti huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 [11] 22 artiklan 1 kohdalla perustetun Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen lausunnot.
The risk assessment on the basis of which the measures under this Regulation are taken should be based on the available scientific evidence and undertaken in an independent, objective and transparent manner.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1069/2009 [12] säädetään tiettyjä eläimistä saatavia sivutuotteita ja niistä johdettuja tuotteita koskevista, sekä kansanterveyteen että eläinten terveyteen liittyvistä säännöistä, jotta ehkäistään ja minimoidaan kyseisistä tuotteista kansanterveydelle ja eläinten terveydelle aiheutuvat riskit ja suojataan etenkin elintarvike- ja rehuketjun turvallisuus.
Due account should also be taken of the opinions of the European Food Safety Authority (EFSA) established by Article 22(1) of Regulation (EC) No 178/2002 of the European Parliament and of the Council [11].
Päällekkäisyyksien välttämiseksi unionin lainsäädännössä tätä asetusta olisi näin ollen sovellettava eläimistä saataviin sivutuotteisiin ja niistä johdettuihin tuotteisiin ainoastaan niissä tapauksissa, joista asetuksessa (EY) N:o 1069/2009 ei ole säädetty erityisiä sääntöjä ja joihin liittyy eläinten terveysriski.
Regulation (EC) No 1069/2009 of the European Parliament and the Council [12] lays down both public and animal health rules for certain animal by–products and derived products in order to prevent and minimise risks to public and animal health arising from those products, and in particular to protect the safety of the food and feed chain.
Asetuksessa (EY) N:o 2069/2009 ei säädetä esimerkiksi siitä, miten eläimistä saatavia sivutuotteita ja niistä johdettuja tuotteita käsitellään taudintorjuntatoimenpiteiden yhteydessä, ja siten nämä seikat kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan.
In order to avoid any overlap of Union legislation, this Regulation should therefore only apply to animal by-products and derived products where specific rules are not laid down in Regulation (EC) No 1069/2009, and where an animal health risk is involved.
Lisäksi tarttuvia eläintauteja – mukaan lukien ihmisiin tarttuvat taudit eli zoonoosit – koskevia erityissääntöjä on jo vahvistettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 999/2001 [13], Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/99/EY [14] sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2160/2003 [15], ja ihmisessä esiintyviä tartuntatauteja koskevia erityissääntöjä on vahvistettu Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 1082/2013/EU [16].
For instance, Regulation (EC) No 1069/2009 does not regulate how to handle animal by–products and derived products in the context of disease control measures, and so those issues are duly covered by this Regulation.
Näiden säädösten olisi edelleen oltava voimassa tämän asetuksen tultua hyväksytyksi.
In addition, specific rules on transmissible animal diseases, including those transmissible to humans (‘zoonoses’), are already laid down in Regulation (EC) No 999/2001 of the European Parliament and of the Council [13], Directive 2003/99/EC of the European Parliament and of the Council [14] and Regulation (EC) No 2160/2003 of the European Parliament and of the Council [15], and specific rules on communicable diseases in humans are laid down in Decision No 1082/2013/EU of the European Parliament and of the Council [16].
Päällekkäisyyksien välttämiseksi unionin lainsäädännössä tätä asetusta olisi vastaavasti sovellettava zoonooseihin ainoastaan niissä tapauksissa, joiden osalta ei ole vahvistettu erityisiä sääntöjä kyseisissä muissa unionin säädöksissä.
Those acts should remain in force following the adoption of this Regulation.
Lisäksi tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta unionin muissa säädöksissä esimerkiksi eläinten lääkitsemisen ja eläinten hyvinvoinnin aloilla säädettyjä sääntöjä.
Accordingly, in order to avoid any overlap of Union legislation, this Regulation should only apply to zoonoses to the extent that specific rules are not already laid down in those other Union acts.
Pidettävillä eläimillä esiintyvillä taudeilla voi olla vakavia vaikutuksia maatalouteen ja vesiviljelyyn, kansanterveyteen, ympäristöön ja biologiseen monimuotoisuuteen.
In addition, this Regulation applies without prejudice to the rules provided for in other Union legislative acts, such as in the fields of veterinary medicine and animal welfare.
Taudinehkäisy- ja taudintorjuntatoimenpiteitä on kuitenkin usein helpompi soveltaa ihmisten pitämiin eläimiin kuin luonnonvaraisiin eläimiin.
Diseases occurring in animals which are kept by humans can have severe impacts on the agriculture and aquaculture sectors, on public health, on the environment and on biodiversity.
Myös luonnonvaraisten eläinten populaatioissa esiintyvillä taudeilla voi kuitenkin olla haitallisia vaikutuksia maatalouteen ja vesiviljelyyn, kansanterveyteen, ympäristöön ja biologiseen monimuotoisuuteen.
However, as such animals are kept by humans, disease prevention and control measures are often easier to apply to them than to wild animals.
Sen vuoksi on aiheellista, että kyseisissä tapauksissa myös luonnonvaraiset eläimet kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan, sekä näiden tautien mahdollisina uhreina että niiden tartunnanlevittäjinä.
Nevertheless, diseases occurring in wild animal populations may have a detrimental effect on the agriculture and aquaculture sectors, on public health, on the environment and on biodiversity.
Tässä asetuksessa ’luonnonvaraisilla eläimillä’ tarkoitetaan kaikkia muita kuin pidettäviä eläimiä, mukaan lukien irrallaan tavatut ja villiintyneet eläimet, vaikka ne kuuluvat tavanomaisiin kotieläinlajeihin.
It is therefore appropriate that the scope of this Regulation should, in such cases, cover wild animals, both as potential victims of those diseases and as their vectors.
Eläintaudit eivät tartu pelkästään eläinten välisissä tai eläinten ja ihmisten välisissä suorissa kontakteissa.
For the purposes of this Regulation, the term ‘wild animals’ covers all animals that are not kept by humans, including stray and feral animals, even if they are of species that are normally domesticated.
Ne leviävät myös vesiväylien ja ilman välityksellä, tartunnanlevittäjien kuten hyönteisten avulla tai keinosiemennyksessä käytettävän siemennesteen, munasolujen ja alkioiden välityksellä sekä munasolujen luovutuksen tai alkionsiirron yhteydessä.
Animal diseases are not only transmitted through direct contact between animals or between animals and humans.
Taudinaiheuttajia voi olla myös elintarvikkeissa ja muissa eläinperäisissä tuotteissa, kuten nahassa, turkiksissa, höyhenissä, sarvissa tai missä tahansa muussa eläimen ruhosta saadussa materiaalissa.
They are also carried further afield through water and air systems, vectors such as insects, or the semen, oocytes and embryos used in artificial insemination, oocyte donation or embryo transfer.
Lisäksi taudinaiheuttajat voivat levitä kuljetusvälineiden, laitteiden, rehun sekä heinien ja olkien välityksellä.
Disease agents may also be contained in food and other products of animal origin such as leather, fur, feathers, horn and any other material derived from the body of an animal.
Eläinterveyttä koskevien vaikuttavien sääntöjen on sen vuoksi katettava kaikki infektioiden leviämistiet ja kaikki niihin liittyvät materiaalit.
Moreover, various other objects such as transport vehicles, equipment, fodder and hay and straw may diffuse disease agents.
Eläintaudeilla voi olla haitallisia vaikutuksia eläinlajien levinneisyyteen luonnossa, ja siten ne voivat vaikuttaa biologiseen monimuotoisuuteen.
Therefore, effective animal health rules need to cover all paths of infection and material involved therein.
Tällaisia eläintauteja aiheuttavia mikro-organismeja voidaan sen vuoksi pitää Yhdistyneiden kansakuntien biologista monimuotoisuutta koskevassa yleissopimuksessa tarkoitettuina vieraslajeina.
Animal diseases may have detrimental effects on the distribution of animal species in the wild, and thus affect biodiversity.
Tässä asetuksessa säädetyissä toimenpiteissä otetaan huomioon myös biologinen monimuotoisuus, ja sen vuoksi sitä olisi sovellettava sellaisiin eläinlajeihin ja taudinaiheuttajiin, haitallisiksi vieraslajeiksi luokitellut lajit mukaan luettuina, joiden välityksellä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat taudit tarttuvat tai joihin kyseiset taudit vaikuttavat.
Microorganisms causing such animal diseases can therefore be considered as invasive alien species within the framework of the United Nations Convention on Biological Diversity.
Ennen tätä asetusta hyväksytyssä unionin lainsäädännössä säädetään erikseen maa- ja vesieläimiin sovellettavista eläinten terveyttä koskevista säännöistä.
The measures provided for in this Regulation also take account of biodiversity and thus this Regulation should cover animal species and disease agents, including those defined as invasive animal species, which play a role in the transmission of, or are affected by, diseases covered by this Regulation.
Neuvoston direktiivissä 2006/88/EY [17] säädetään vesiviljelyeläimiin sovellettavista erityisistä säännöistä.
Union legislation adopted prior to this Regulation lays down separate animal health rules for terrestrial and aquatic animals.
Useimmiten hyvän eläinterveyden hallinnan sekä hyvän kotieläintalouden perusperiaatteita voidaan kuitenkin soveltaa kumpaankin eläinlajiryhmään.
Council Directive 2006/88/EC [17] lays down specific rules for aquatic animals.
Näin ollen sekä maa- että vesieläinten olisi kuuluttava tämän asetuksen soveltamisalaan, ja siinä olisi mahdollisuuksien mukaan yhdenmukaistettava kyseiset eläinterveyttä koskevat säännöt.
Yet in most cases, the main principles for good animal health governance and good animal husbandry are applicable to both groups of animal species.
Etenkin pitopaikkojen rekisteröintiin ja hyväksymiseen sekä eläinten jäljitettävyyteen ja siirtoihin unionissa liittyvien näkökohtien osalta tässä asetuksessa pitäydytään kuitenkin aiempaan lähestymistapaan eli siinä säädetään erilliset eläinterveyttä koskevat säännöt maa- ja vesieläimille, mikä johtuu näiden eläinten erilaisesta elinympäristöstä ja eläinten terveyden suojelun erilaisista vaatimuksista.
Accordingly, this Regulation should cover both terrestrial and aquatic animals and should align those animal health rules where applicable.
Ennen tätä asetusta hyväksytyssä unionin lainsäädännössä ja erityisesti neuvoston direktiivissä 92/65/ETY [18] säädetään myös sellaisten muiden eläinlajien, kuten matelijoiden, sammakkoeläinten, merinisäkkäiden ja muiden lajien, eläinten terveyttä koskevista perussäännöistä, joista ei säädetä muissa unionin säädöksissä ja jotka eivät kuulu tässä asetuksessa määriteltyihin vesi- tai maaeläimiin.
However, for certain aspects, in particular the registration and approval of establishments and the traceability and movements of animals within the Union, this Regulation adheres to the approach adopted in the past, which was to lay down different sets of animal health rules for terrestrial and aquatic animals due to their different environments and accordingly different requirements to safeguard health.
Tällaiset lajit eivät tavallisesti aiheuta merkittävää terveysriskiä ihmisille tai toisille eläimille, ja siksi niihin sovelletaan sääntöjä vain harvoin tai niihin ei sovelleta sääntöjä lainkaan.
Union legislation adopted prior to this Regulation, and in particular Council Directive 92/65/EEC [18], also lays down basic animal health rules for other animal species not regulated in other Union acts, such as reptiles, amphibians, marine mammals, and others which are not aquatic or terrestrial animals as defined in this Regulation.
Tarpeettomien hallinnollisten rasitteiden ja kustannusten välttämiseksi tässä asetuksessa olisi pitäydyttävä aiemmin omaksuttuun lähestymistapaan eli säädettävä oikeudellinen kehys, joka mahdollistaa kyseisten eläinten ja niistä saatavien tuotteiden siirtoihin sovellettavien eläinten terveyttä koskevien sääntöjen vahvistamisen, jos asiaan liittyvät riskit niin edellyttävät.
Usually, such species do not present a significant health risk for humans or other animals and therefore only a few animal health rules, if any, apply.
Ihmiset pitävät usein tiettyjä eläinlajeja lemmikki- ja seuraeläiminä kotitalouksissaan.
In order to avoid unnecessary administrative burdens and costs, this Regulation should adhere to the approach adopted in the past, namely to provide the legal framework enabling detailed animal health rules to be laid down for movements of such animals and their products if the risks involved so require.
Tällaisten lemmikkieläinten, myös koristevesieläinten, pitäminen puhtaasti yksityisiin tarkoituksiin kotitalouksissa sisätiloissa tai ulkona aiheuttaa yleensä pienemmän terveysriskin kuin laajamittaisempi eläinten pito tai siirtäminen, mikä on yleistä maataloudessa, vesiviljelyssä, eläinsuojissa ja eläinten kuljetuksessa yleisemmin.
Humans often keep certain animals as pets in their households to keep them company.
Sen vuoksi näihin lemmikkieläimiin ei olisi aiheellista soveltaa yleisiä vaatimuksia, jotka koskevat rekisteröintiä, tietojen kirjaamista ja säilyttämistä sekä siirtoja unionissa, koska se aiheuttaisi perusteettomia hallinnollisia rasitteita ja kustannuksia.
The keeping of such pet animals for purely private purposes, including ornamental aquatic animals in households, both indoors and outdoors, generally poses a lower health risk compared to other ways of keeping or moving animals on a broader scale, such as those common in agriculture, aquaculture, animal shelters and the transport of animals more generally.
Rekisteröinti- sekä kirjaamis- ja säilyttämisvaatimuksia ei näin ollen pitäisi soveltaa lemmikkieläinten pitäjiin.
Therefore, it is not appropriate that the general requirements concerning registration, record keeping and movements within the Union should apply to such pet animals, as this would represent an unjustified administrative burden and cost.
Lisäksi olisi sovellettava erityisiä sääntöjä lemmikkieläinten muihin kuin kaupallisiin siirtoihin unionissa.
Registration and record keeping requirements should therefore not apply to pet keepers.
Jotkin määritellyt eläinryhmät, joihin sovellettavat erityiset eläinten terveyttä koskevat säännöt vahvistetaan tässä asetuksessa, on kyseisen ryhmän moninaisuuden vuoksi tarpeen esittää liitteessä eläinlajien luettelona.
In addition, specific rules should apply to non–commercial movements of pet animals within the Union.
Tämä koskee sorkka- ja kavioeläinten ryhmää.
Some defined groups of animals, for which special animal health rules exist in this Regulation, need to be listed as species in an annex, due to the varied nature of the group concerned.
Kyseistä luetteloa saattaa olla tarpeen muuttaa tulevaisuudessa taksonomian muutosten vuoksi.
This is the case for the group of hoofed mammals classified as ungulates.
Jotta tällaiset muutokset voidaan ottaa huomioon, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tämän asetuksen liitteessä II olevaa sorkka- ja kavioeläinten luetteloa.
The list of such animals may need to be changed in the future due to reasons of changed taxonomy.
Kaikkia tarttuvia eläintauteja ei voida tai ei pitäisi ehkäistä ja torjua sääntelytoimenpiteillä esimerkiksi siinä tapauksessa, että tauti on levinnyt liian laajalle, diagnoosivälineitä ei ole käytettävissä tai yksityissektori pystyy itse toteuttamaan toimenpiteitä taudin torjumiseksi.