natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The criteria to calculate the deficits that the municipalities are obliged to cover are determined in a Royal Decree [61].
Alijäämän korvausmekanismin maksujärjestelyjä kuvataan jäljempänä (ks. 7.3.3 jakso).
On this basis, the Federal Minister responsible for public health each year determines the deficit that must be covered for each public hospital.
Kirjanpitovaatimukset
In practice, the Article 109 LCH deficit that must be covered as determined by the Minister is not exactly equal to the deficit reported in the financial accounts of the hospital, since certain cost elements (e.g., the result of the non-hospital activities which in the case of the IRIS-H are purely ancillary to the hospital activities as will be explained in recital 155) [62] contained in the deficit reported in the financial accounts are excluded from the Article 109 LCH deficit.
Kaikkien (sekä julkisten että yksityisten) sairaaloiden on noudatettava tiettyjä kirjanpitoa ja avoimuutta koskevia vaatimuksia.
In conclusion, the IRIS-H thus enjoy a comprehensive financing mechanism that ensures coverage of any deficit they may generate.
Erityisesti sairaaloiden kirjanpidon tulee olla laadittu siten, että kunkin palvelun kustannukset voidaan määrittää ja tietyt 17 päivänä heinäkuuta 1975 annetun lain [64] kirjanpitoa [65] koskevat vaatimukset täyttyvät.
The five general financing measures foreseen by the LCH (see recital 46) cover the majority of the hospitals' operating and investment costs.
Muista tehtävistä kuin sairaalatehtävistä on laadittava erillinen kirjanpito.
To the extent that these sources are insufficient to cover the costs arising from the hospitals' activities, Article 46 of the bylaws of the IRIS-H obliges the municipalities to fully cover any deficit generated by the IRIS-H (see recitals 44-45).
Sairaaloiden on lisäksi nimettävä tilintarkastaja, joka hyväksyy sairaalan kirjanpidon ja tilinpäätökset [66].
The accounting deficit addressed by Article 46 of the bylaws necessarily includes the ‘Article 109 LCH deficit’ [63] (see recital 47) and by fully covering the accounting deficit, the municipalities also fulfil their obligation under Article 109 LCH.
Sairaaloiden tulee niin ikään toimittaa liittovaltion terveysministerille tiettyjä (taloudellisia) tietoja [67], ja liittovaltion terveysministeriö myös valvoo LCH-lain noudattamista [68].
The payment modalities of this deficit compensation mechanism will be described below (see Section 7.3.5).
KANTELUN KOHTEENA OLEVIEN TOIMENPITEIDEN KUVAUS
Accounting requirements
Kantelijoiden mukaan Brysselin pääkaupunkialue on käytännössä päättänyt ottaa itselleen kyseessä olevien Brysselin kuntien tehtävät, jotka liittyvät IRIS-sairaaloiden alijäämien korvaamiseen.
All hospitals (i.e. public and private) are subject to accounting and transparency requirements.
Eritoten kantelussa nostetaan esiin Brysselin pääkaupunkialueen perustaman Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales -rahaston (eli aluerahaston) [69] tekemät toimenpiteet.
In particular, each hospital must keep a set of accounts that allow determining the cost of each service and that respect certain elements of the Law of 17 July 1975 [64] on accounting [65].
Lisäksi kantelussa mainitaan, että Brysselin pääkaupunkialueen väitetään myöntäneen vuodesta 2003 alkaen kunnille erityistukia [70] (enimmillään 10 miljoonaa euroa vuodessa), jotka oli väitteen mukaan tarkoitus siirtää IRIS-sairaaloiden toiminnan tukemiseen.
It is mandatory to record non-hospital activities on separate accounts.
Kantelijat eivät kyseenalaista Brysselin pääkaupunkialueen toimivaltaa kyseisiin kuntiin nähden mutta katsovat, että IRIS-sairaaloille annetaan alueellista rahoitusta, joka ylittää sen, mitä LCH-lain 109 §:ssä on määritelty alijäämän kattamisesta (ks. myös johdanto-osan 47 kappale).
Hospitals are also obliged to appoint an auditor who certifies the hospital's accounts and financial statements [66].
Kantelijat katsovat, että IRIS-sairaalat ovat hyötyneet merkittävästi alueellisesta rahoituksesta, jota on myönnetty niille kunnille, joissa kyseiset sairaalat sijaitsevat, ja että rahoitusta ei voida perustella LCH-lain säännöksillä.
Finally, hospitals are required to submit certain (financial) information to the Federal Minister responsible for public health [67] and its Federal Public Service also monitors compliance with the LCH [68].
Kantelijat eivät viitanneet alijäämän kattamista koskevaan velvollisuuteen IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa.
DESCRIPTION OF THE MEASURES TARGETED BY THE COMPLAINT
Tämän lisäksi kantelijat viittasivat noin 100 miljoonan euron suuruiseen summaan, joka oli myönnetty aluerahastosta, kun Brysselin julkisten sairaaloiden rakenteita uudistettiin ja IRIS-sairaalat saivat alkunsa (ks. myös 2.2 jakso).
According to the complainants, the Brussels Capital Region has chosen to de facto take up the role of the relevant Brussels municipalities for the compensation of the deficits of the IRIS-H.
Kantelijat väittävät, että tämä olisi johtanut IRIS-sairaaloiden kustannusten liialliseen korvaamiseen.
In particular, the complaint mentions interventions by the Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales (or FRBRTC) which was created by the Brussels Capital Region [69].
MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT
In addition, the complaint adds that since 2003 the Brussels Capital Region itself also allegedly granted special subsidies to the municipalities [70] (i.e. up to EUR 10 million annually), which were allegedly intended to be passed on as aid for the IRIS-H.
Komission vuonna 2009 tekemä päätös
While the complainants do not put into doubt the competence of the Brussels Capital Region towards these municipalities they consider that what they qualify as regional financing of the IRIS-H goes beyond what is envisaged by the deficit cover as specified by Article 109 of the LCH (see also recital 47).
Kuten edellä on jo muistutettu (ks. johdanto-osan 5 kappale), komissio päätti 28 päivänä lokakuuta 2009 [71] olla vastustamatta IRIS-sairaaloiden saamaa tukea ja totesi, että IRIS-sairaaloille Brysselin pääkaupunkialueella myönnetty julkinen rahoitus oli sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea, joka voitiin katsoa korvaukseksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta.
The complainants argue that the IRIS-H benefited significantly from regional financing awarded to the municipalities in which they are located and that this financing cannot be justified on the basis of the provisions of the LCH.
Komissio perusti päätöksensä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevaan vuoden 2005 päätökseen sekä suoraan EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohtaan (nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta).
The complainants did not refer to the deficit cover obligation in Article 46 of the bylaws of the IRIS-H.
Päätöksessään komissio katsoi, että IRIS-sairaaloille oli annettu hoidettavaksi kolme julkisia sairaalapalveluja koskevaa tehtävää: ensimmäinen tehtävä käsittää LCH-lain mukaisen yleisen sairaalapalvelun tehtävän, joka koskee kaikkia (julkisia ja yksityisiä) sairaaloita [72]; toinen tehtävä koskee velvollisuutta hoitaa kaikkia potilaita kaikissa olosuhteissa, myös ensiavun antamisen jälkeen [73]; ja kolmas tehtävä koskee velvollisuutta tarjota täysimääräinen sairaalahoito useissa toimipaikoissa [74].
Finally, the complainants referred to approximately EUR 100 million being awarded via the FRBRTC in the context of the restructuring of the Brussels public hospitals which led to the creation of the IRIS-H (see also Section 2.2).
Lisäksi komissio päätteli, että IRIS-sairaaloiden vastuulle oli annettu lääketieteellisen hoidon lisäksi tehtäväksi myös sosiaalisen avun antaminen, mikä tarkoitti, että sairaaloilla oli myös muita julkisen palvelun tehtäviä kuin sairaalapalveluita [75].
The complainants allege that this operation would have resulted in overcompensation of the IRIS-H.
Lisäksi viitattiin myös kaksikielisyyttä koskevaan velvollisuuteen [76].
GROUNDS FOR INITIATING THE PROCEDURE
Komissio katsoi, että nämä tehtävät oli annettu IRIS-sairaaloiden vastuulle LCH-lailla, CPAS-lailla, IRIS-verkoston strategisilla suunnitelmilla ja lisäksi IRIS-sairaaloiden ja CPAS-keskusten allekirjoittamalla sopimuksella.
The Commission's 2009 decision
Tämän lisäksi komissio katsoi, että korvausta koskevat parametrit oli vahvistettu etukäteen [77] ja että käytössä olevat järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi ja korjaamiseksi olivat riittävät [78].
As recalled above (see recital 5), on 28 October 2009, the Commission adopted a no objections decision [71], concluding that the public financing of the IRIS-H in the Brussels Capital Region constituted State aid compatible with the internal market as compensation for the provision of services of general economic interest.
Komissio oli niin ikään tyytyväinen siihen, että IRIS-sairaaloilla oli erillinen kirjanpito sairaalatehtäviä ja muita tehtäviä kuin sairaalatehtäviä varten [79], millä voitiin taas varmistaa, että IRIS-sairaaloiden kaupallisiin tehtäviin, jotka eivät koskeneet yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluita, ei annettu ristikkäistukia [80].
The Commission based this decision on the 2005 SGEI Decision as well as directly on Article 86(2) EC Treaty (now Article 106(2) TFEU).
Komissio arvioi myös sitä, olivatko IRIS-sairaalat saaneet aikaisemmin (eli vuosina 1996–2007) [81] liiallisia korvauksia, ja päätteli, että liiallisia korvauksia ei ollut maksettu [82].
In its decision, the Commission considered that the IRIS-H were entrusted with three hospital public service missions: first, the general hospital mission of all hospitals (public and private) under the LCH [72]; second, the obligation to treat any patient in all circumstances, including post-emergency [73]; and third the obligation to provide complete multi-site hospital care [74].
Rahoitustoimenpiteiden kokonaisarvioinnin ohella komissio tutki myös ennakkomaksumekanismia koskevaa väitettä.
In addition, the Commission concluded that the IRIS-H were entrusted with the non-hospital public service mission of providing social assistance together with medical care [75].
Koska LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämän korvaus suoritettiin yleensä pitkällä, enimmillään 10 vuoden viiveellä, oli esitetty väite, jonka mukaan IRIS-sairaaloille suoritettiin aluerahastosta ennakkomaksuja tästä maksamatta olevasta summasta.
Finally, reference was also made to a bilingualism obligation [76].
Komissio päätteli, että väitetyistä ennakkomaksuista ei aiheutuisi IRIS-sairaaloille liiallisia korvauksia, sillä ennakkomaksut tulisi joka tapauksessa maksaa takaisin siinä vaiheessa, kun LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämän korvaus suoritetaan [83].
These missions were considered to have been entrusted to the IRIS-H via the LCH, the Loi CPAS, the IRIS strategic plans, and finally a convention signed by the IRIS-H and the CPAS.
Unionin yleisen tuomioistuimen vuonna 2012 antama kumoamistuomio
The Commission further considered that the compensation parameters were established ex ante [77] and that sufficient procedures for preventing and correcting overcompensation were in place [78].
Kantelijat reagoivat komission vuonna 2009 tekemään päätökseen nostamalla unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen päätöksen kumoamiseksi [84].
Finally, the Commission was also satisfied that the IRIS-H kept separate accounts for hospital and non-hospital activities [79], which in turn ensured the absence of cross-subsidisation of commercial non-SGEI activities of the IRIS-H [80].
Kantelijat katsoivat, että komissio loukkasi kantelijoiden menettelyllisiä oikeuksia päättäessään olla aloittamatta muodollista tutkintamenettelyä, sillä komission olisi pitänyt todeta vakavia vaikeuksia kyseessä olevassa tutkinnassa [85].
The Commission also assessed whether the IRIS-H had been overcompensated in the past (i.e. between 1996 and 2007) [81], reaching the conclusion that this had not been the case [82].
Unionin yleinen tuomioistuin kumosi 7 päivänä marraskuuta 2012 asiassa T-137/10 antamassaan tuomiossa komission vuonna 2009 tekemän päätöksen ja totesi, että komission tuli aloittaa muodollinen tutkintamenettely [86].
Apart from assessing the financing measures as a whole, the Commission also examined an alleged mechanism of advances.
Yleinen tuomioistuin arvioi ensiksi sitä, oliko IRIS-sairaaloiden vastuulle annettu selkeästi määriteltyjä julkisen palvelun tehtäviä [87].
Since the deficit compensation pursuant to Article 109 LCH was regularly only paid out with a long delay of up to 10 years, the IRIS-H allegedly received an advance on these outstanding payments through the FRBRTC.
Aluksi yleinen tuomioistuin totesi, että kaikki osapuolet olivat yhtä mieltä siitä, että LCH-laki antoi kaikille – sekä julkisille että yksityisille – sairaaloille yleisen julkisen sairaalapalvelun tehtävän [88].
The Commission concluded that since these alleged advances would in any event have to be repaid once the deficit compensation pursuant to Article 109 LCH was paid, they could not lead to overcompensation of the IRIS-H [83].
Siten epävarmaa oli ainoastaan se, oliko komissio erehtynyt alustavassa tutkinnassaan todetessaan, että IRIS-sairaaloiden hoidettavaksi oli annettu ylimääräisiä sairaalatehtäviä ja muita tehtäviä kuin julkisen sairaalapalvelun tehtäviä [89].
The 2012 annulment judgment of the General Court
Yleinen tuomioistuin päätteli, että oli epäilyksenalaista, riittivätkö komission päätöksensä perusteluina käyttämät säännökset antamaan IRIS-sairaaloiden vastuulle ylimääräisiä tehtäviä, jotka koskivat kaikkien potilaiden hoitoa kaikissa olosuhteissa [90], sairaalahoidon tarjoamista useissa toimipaikoissa [91] ja ylimääräisten sosiaalipalveluiden tarjoamista [92].
In response to the Commission's 2009 decision, the complainants launched an action for annulment of that decision in front of the General Court [84].
Tämän lisäksi unionin yleinen tuomioistuin huomautti, että oli epäselvää, miten väitetty tehtävä, joka koski sairaalahoidon tarjoamista useissa toimipaikoissa, erosi niistä yleisistä ohjelmointi- ja toimintavaatimuksista, joita sovelletaan kaikkiin LCH-lain soveltamisalaan kuuluviin sairaaloihin [93].
The complainants argued that the Commission violated the complainant's procedural rights by not opening the formal investigation procedure, as the Commission should have noted serious difficulties in the examination at issue [85].
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin selvitti sitä, oliko komissio osoittanut, että selvät korvausta koskevat parametrit olivat olemassa [94].
In its judgment of 7 November 2012 in case T-137/10, the General Court annulled the Commission's 2009 decision, concluding that the Commission was obliged to open the formal investigation procedure [86].
Sairaalatehtävien osalta yleinen tuomioistuin tarkasteli LCH-lain 109 §:n mukaista alijäämän korvausmekanismia [95] – kuitenkin todeten, että kantelijat eivät olleet nimenomaisesti valittaneet kyseisestä mekanismista [96] – ja väitettyä aluerahaston kautta toimivaa alueellisen rahoituksen mekanismia, jolla oli tarkoitus maksaa ennakkoon IRIS-sairaaloiden alijäämien kattamiseen tarvittavia tilapäisiä summia ennen kuin alijäämien kattaminen tosiasiassa tapahtui LCH-lain 109 §:n mukaisesti [97].
The General Court first considered whether the IRIS-H had been entrusted with clearly-defined public service missions [87].
LCH-lain 109 §:n osalta yleinen tuomioistuin totesi, että kantelijat eivät olleet esittäneet väitteitä, joilla olisi vaikutusta komission asiasta tekemään myönteiseen arviointiin [98].
At the outset, the General Court noted that all parties agreed that the LCH entrusted all hospitals, public and private, with a general hospital public service mission [88].
Aluerahastomekanismin kautta väitetysti suoritettujen ennakkomaksujen osalta yleinen tuomioistuin sen sijaan totesi, että komissio ei ollut yksilöinyt minkäänlaisia parametreja, jotka koskisivat näiden ennakkomaksujen laskentaa [99], mikä oli merkki siitä, että näiden ennakkomaksujen tutkinta oli ollut puutteellinen [100].
It was thus only in doubt whether the Commission had erred in finding, in the preliminary examination, that the IRIS-H were entrusted with additional hospital and non-hospital public service missions [89].
Yleinen tuomioistuin lisäsi, että komissio oli kuulemisissa väittänyt, että aluerahasto oli mekanismi, jolla Brysselin pääkaupunkialue rahoitti vain Brysselin kuntia eikä IRIS-sairaaloita, mikä oli ristiriidassa komission tekemän päätöksen kanssa [101].
The General Court concluded that there were doubts whether the provisions relied on by the Commission in its decision were sufficient to entrust the IRIS-H with the additional missions to treat all patients in all circumstances [90], to provide multi-site hospital care [91], and to provide additional social services [92].
Unionin yleinen tuomioistuin totesi IRIS-sairaaloiden väitettyä ylimääräistä sosiaalista tehtävää varten annetusta julkisesta rahoituksesta [102], että tämä rahoitus oli ilmeisesti jälleen peräisin aluerahastosta, joka oli tehnyt kyseessä olevien Brysselin kuntien kanssa sopimuksen, jonka mukaan kunnille myönnettiin erityistukea, jolla ne voisivat rahoittaa IRIS-sairaaloiden sosiaalisia tehtäviä [103].
In addition, with respect to the alleged mission to provide multi-site hospital care, the General Court pointed out that it was not clear how that mission differed from the general programming and operational requirements applicable to all hospitals subject to the LCH [93].
Yleinen tuomioistuin päätteli, että sopimuksessa ei määritelty etukäteen vahvistettuja korvausta koskevia parametreja, jotka liittyisivät IRIS-sairaaloiden väitettyihin ylimääräisiin sosiaalisiin tehtäviin [104].
Secondly, the General Court examined whether the Commission had demonstrated the existence of clear compensation parameters [94].
Seuraavaksi unionin yleinen tuomioistuin arvioi, oliko komissio kyennyt osoittamaan, että käytössä oli järjestelyjä, joilla voitiin välttää liialliset korvaukset, ja että liiallisia korvauksia ei ollut maksettu [105].
As regards the hospital missions, the General Court addressed the deficit compensation mechanism under Article 109 LCH [95] — while noting that this mechanism was explicitly not challenged by the complainant [96] — and the alleged regional financing mechanism through the FRBRTC established in order to advance temporarily the amounts needed to make up the deficits of the IRIS-H before the deficit cover under Article 109 LCH takes effect [97].
Yleinen tuomioistuin totesi ensiksi, että LCH-laissa säädetään riittävistä suojakeinoista, joilla voidaan varmistaa, että LCH-lain 109 §:n mukaisesta järjestelystä ei synny liiallisia korvauksia [106].
With respect to Article 109, the General Court found that the complainants had not put forward any arguments affecting the Commission's positive assessment thereof [98].
Tuomioistuin totesi tämän lisäksi, että komissio ei ollut selvittänyt, että samanlainen mekanismi koskisi kuntien väitettyjä ennakkomaksuja [107], ja viittasi erityisesti siihen, että IRIS-sairaaloilla ei ollut selvää oikeudellista velvollisuutta palauttaa näitä ennakkomaksuja sen jälkeen, kun niille on maksettu LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämärahoitus [108].
Regarding the alleged advances paid out via the FRBRTC mechanism, however, the General Court concluded that the Commission had not identified any parameters for the calculation of those advances [99], thus evincing an incomplete examination of these advances [100].
Niiden erityistukien osalta, joilla komissio oli maininnut rahoitettavan ylimääräistä sosiaalista tehtävää, unionin yleinen tuomioistuin päätteli, että komission suorittama arviointi järjestelystä, jolla pyrittiin välttämään liialliset korvaukset sosiaalisten tehtävien rahoituksen yhteydessä, oli puutteellinen [109].
The General Court added that the Commission contradicted its decision when it claimed, in the hearings, that the FRBRTC was only a mechanism by which the Brussels Capital Region financed the Brussels communes, but not the IRIS-H [101].
Siitä, olivatko IRIS-sairaalat käytännössä saaneet liiallisia korvauksia [110], unionin yleinen tuomioistuin tyytyi toteamaan, että analysoitava aineisto oli hyvin laaja, sillä se kattoi IRIS-sairaaloiden kaikki taloudelliset tulokset yli kymmenen vuoden ajalta [111].
With regards to the public financing in favour of the IRIS-H's alleged additional social mission [102], the General Court observed that this financing apparently again originated from the FRBRTC, which had concluded an agreement with the relevant Brussels communes to grant them a special subsidy with a view to enabling the communes to finance the social missions performed by the IRIS-H [103].
Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut nimenomaisesti kantaa komission päätelmään siitä, että liiallisia korvauksia ei ollut suoritettu, mutta katsoi, että komission arvioinnin laajuus ja monitahoisuus tuki jo sinänsä kantelijan väitettä vakavien vaikeuksien olemassaolosta [112].
The General Court concluded that this agreement did not specify the prior compensation parameters relating to the alleged additional social missions of the IRIS-H [104].
Tämän lisäksi kantelijat katsoivat, että komission olisi pitänyt ottaa arvioinnissaan huomioon yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tarjoajan taloudellista tehokkuutta koskeva edellytys [113].
Next, the General Court considered whether the Commission had demonstrated the existence of procedures for avoiding overcompensation and the absence of overcompensation [105].
Unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin hylkäsi tämän väitteen ja päätteli seuraavaa:
The General Court first found that the LCH provides for sufficient safeguards to ensure that the procedure pursuant to Article 109 LCH does not lead to overcompensation [106].
dellytys, joka liittyy yrityksen taloudelliseen tehokkuuteen sen tarjotessa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, ei kuulu sen arvioinnin alaan, onko valtiontuki EY 86 artiklan 2 kohdan [nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta] mukainen, eikä kansallisten viranomaisten valintaa, joka koskee julkisen toiminnanharjoittajan taloudellista tehokkuutta, voida arvostella tältä osin” [114].
It concluded further that the Commission had not established that with respect to the alleged advance payments by the municipalities that a similar mechanism existed [107], pointing in particular to the apparent lack of a legal obligation of the IRIS-H to repay these advances once the Article 109 LCH deficit-financing was received [108].
(64) Päätelmien yhteenvedossa unionin yleinen tuomioistuin totesi seuraavaa:
With respect to the special subsidy referred to by the Commission as financing the additional social mission, the General Court concluded that the assessment made by the Commission of the procedure for avoiding overcompensation in connection with the funding of the social missions was inadequate [109].
”[Kantelija] esitti useita yhtäpitäviä aihetodisteita, jotka osoittavat, että tarkasteltavien toimenpiteiden soveltuvuudesta on vakavia epäilyjä niiden EY 86 artiklan 2 kohdan [nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta] soveltamisedellytysten perusteella, jotka koskevat ensinnäkin selvästi määritellyn sellaisen toimeksiannon olemassaoloa, joka liittyy IRIS-sairaaloiden erityisiin julkisen palvelun sairaalatehtäviin ja sosiaalisiin tehtäviin, toiseksi etukäteen vahvistettavien korvausta koskevien parametrien olemassaoloa ja kolmanneksi sellaisten järjestelyjen olemassaoloa, joilla voidaan välttää liialliset korvaukset näiden julkisen palvelun tehtävien rahoittamisen yhteydessä […]” [115].
With respect to the question of whether the IRIS-H had been overcompensated in practice [110], the General Court merely remarked that the scope of the analysis was very broad, covering all the financial results of the IRIS-H over a period of more than a decade [111].
Komission 1 päivänä lokakuuta 2014 tekemä päätös menettelyn aloittamisesta [116]