natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The subject-matter of the present Decision is a scheme by which Germany wished to grant aid to non-ferrous metal producers to compensate them for indirect CO2 costs, included in the electricity price, incurred in 2009.
Toimenpiteellä on tarkoitus kattaa osa sähkön hintaan sisältyneistä, vuonna 2009 syntyneistä välillisistä hiilidioksidikustannuksista.
According to Germany, the German non-ferrous metal industry, that is to say the producers of primary aluminium (NACE-Code 24.42), zinc (NACE-Code 24.43) and copper (NACE-Code 24.44), was in economic difficulties.
Saksan mukaan ei-rautametalliteollisuus, eli primaarialumiinin (NACE-koodi 24.42), sinkin (NACE-koodi 24.43) ja kuparin (NACE-koodi 24.44) tuotanto oli taloudellisissa vaikeuksissa.
Germany gives two reasons for this situation: first, the financial crisis of 2008 that led to a drop in world prices for non-ferrous metals at the London Metal Exchange (hereinafter ‘LME’), secondly, electricity prices that remained high due to the influence of indirect CO2 costs caused by the EU Emissions Trading System (ETS).
Saksan mukaan tilanteeseen on kaksi syytä.
Germany argues that the combination of low prices for non-ferrous metals and high electricity prices weakened the competitiveness of non-ferrous metal producers in the Union in comparison with producers outside the Union.
Ensinnäkin vuonna 2008 alkanut finanssikriisi johti ei-rautametallien maailmanmarkkinahinnan laskemiseen Lontoon metallipörssissä ja toiseksi sähkön hinnat pysyivät unionissa korkealla tasolla Euroopan unionin päästökauppajärjestelmästä johtuvien välillisten hiilidioksidikustannusten vuoksi.
Germany submits that this competitive disadvantage risked incentivising non-ferrous metal producers to reduce production capacity or even to move their production to countries outside the Union which were not subject to high CO2 costs.
Ei-rautametallien alhaiset maailmanmarkkinahinnat yhdessä unionin korkeiden sähkön hintojen kanssa heikensivät unionin ei-rautametallien tuottajien kilpailukykyä verrattuna ei-rautametallien tuottajiin unionin ulkopuolella.
The relocation of the German non-ferrous metal production could then have severe impacts on downstream industries (such as the construction sector, car industry, engine building, construction of air- and space-craft) which are of great importance to the German and European industrial sector.
Saksa toteaa, että tämä kilpailuhaitta voisi kannustaa eurooppalaisia ei-rautametallien tuottajia supistamaan tuotantokapasiteettiaan tai siirtämään tuotantonsa unionin ulkopuolisiin maihin, joissa ei synny korkeita hiilidioksidikustannuksia.
Furthermore, such relocation would lead to higher CO2 emissions on a global level, since in many countries outside the Union the production was not subject to a binding emission cap (‘carbon leakage’).
Saksalaisten ei-rautametallien tuottajien toimipaikan siirrot voisivat vaikuttaa vakavasti tuotantoketjun jälkipään teollisuusaloihin (kuten rakennusteollisuus, autoteollisuus, koneenrakennus, ilmailu- ja avaruusteollisuus), jotka ovat erittäin tärkeitä Saksan ja Euroopan teollisuudelle.
Germany concludes that the envisaged measure is a proportionate instrument to prevent capacity shifts and relocations and to avoid their negative implications on the industrial sector in the Union as well as on EU CO2 reduction efforts.
Lisäksi toimintojen siirtäminen unionin ulkopuolisiin maihin johtaisi maailmanlaajuisella tasolla suurempiin hiilidioksidipäästöihin, koska ei-rautametallien tuotanto tapahtuisi tällöin lievempien hiilidioksidivaatimusten mukaisesti kuin unionissa, jossa sovelletaan sitovaa päästökattoa (hiilidioksidipäästöjen siirtyminen, niin sanottu hiilivuoto).
Before the notification of the present scheme, Germany had submitted (and subsequently withdrawn) an earlier notification with an identical scheme, but where the justification lay in improving the competitiveness of German non-ferrous metal producers in comparison with producers in other EU Member States and in countries outside the Union.
Saksa päättelee, että suunniteltu toimenpide on tarkoituksenmukainen keino välttää tuotantolaitosten siirrot ja niiden kielteiset vaikutukset unionin teollisuuteen ja unionin ponnisteluihin pienentää hiilidioksidipäästöjä.
LEGAL BASIS
Ennen nyt tarkasteltavana olevan ohjelman ilmoittamista Saksa oli tehnyt ilmoituksen (ja sen jälkeen peruuttanut sen) samanlaisesta ohjelmasta, jota kuitenkin perusteltiin saksalaisten ei-rautametallien tuottajien kilpailukyvyn parantamisella suhteessa tuottajiin muissa jäsenvaltioissa ja EU:n ulkopuolisissa maissa.
The scheme is based on the Act on the second supplementary budget of 2 July 2009, and in particular title 683 03 (Gesetz über den zweiten Nachtragshaushalt vom 2.
OIKEUSPERUSTA
Juli 2009), and on the Administrative Regulation on the Support for the Production of Climate-Friendly Non-Ferrous Metals of 6 August 2009 (Richtlinie zur Förderung der Herstellung von klimaschonenden NE-Metallen vom 6.
Ohjelman oikeusperusta on 2 päivänä heinäkuuta 2009 hyväksytty laki toisesta lisätalousarviosta, erityisesti talousarvion osastosta 683 03, ja 6 päivänä elokuuta 2009 annetut ohjeet ympäristöystävällisten ei-rautametallien valmistuksen tukemisesta (Richtlinie zur Förderung der Herstellung von klimaschonenden NE-Metallen).
August 2009).
TUENSAAJAT
BENEFICIARIES
Tukea voidaan myöntää alumiinin, sinkin (lukuun ottamatta lyijyä ja tinaa) ja kuparin tuottajille edellyttäen, että tuotantolaitos sijaitsee Saksassa, tuotannossa kuluu vuosittain sähköä yli 10 gigawattituntia (GWh) ja sähkökustannukset ovat yli 15 prosenttia bruttoarvonlisäyksestä.
The aid is open to producers of aluminium, zinc (with the exception of lead and tin) and copper, under the conditions that the production plant is based in Germany, the electricity consumption is more than 10 GWh per year and the electricity costs account for more than 15 % of gross value added.
Vuotuisen sähkönkulutuksen ensimmäisestä gigawattitunnista aiheutuvat kustannukset jätetään korvauksen ulkopuolelle (omavastuu).
The costs for the first GWh of yearly electricity consumption are excluded from compensation (Selbstbehalt, that is to say retention).
Saksan ilmoituksen mukaan 11 tuensaajaa on hakenut tukea.
Germany submits that 11 beneficiaries filed applications.
Käytettävissä olevien tietojen mukaan 80 prosenttia tuesta menee kolmelle alumiinintuottajalle, joista pelkästään yksi ([…] [3]) saisi tuesta […] prosenttia.
It appears that 80 % of the aid would go to three aluminium producers of which one alone ([…] [3]) would receive […] % of the aid.
TUEN MÄÄRÄ JA KESTO
BUDGET AND DURATION
Tuen kokonaismäärän oli tarkoitus olla vähintään 40 miljoonaa euroa ja se oli tarkoitus myöntää vuoden 2009 loppupuoliskolla [4].
The scheme was intended to have a budget of at least EUR 40 million for the second half of 2009 [4].
Tukiohjelmaan sisältyy standstill-lauseke, jonka mukaan tuet myönnetään vasta komission hyväksynnän jälkeen.
The aid scheme contains a standstill clause and the aid would only be disbursed after approval by the Commission.
TUKIMUOTO JA RAHOITUSLÄHTEET
FORM OF THE AID AND CALCULATION MODALITIES
Tuensaajien oli haettava tukea Saksan talous- ja vientivalvontavirastolta (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle, BAFA).
The beneficiaries had to apply for the aid to the Federal Office of Economics and Export Control (BAFA).
Yksittäiset tukimäärät riippuivat kunkin hakijan sähkönkulutuksesta.
The individual aid amounts depend on the electricity consumption of the respective applicants.
Ainoastaan suoraan tuotantoprosessiin liittyvä sähkönkulutus on tukikelpoista.
Only the electricity consumption directly linked to the production process is eligible for aid.
Alumiinin tapauksessa korvausta myönnetään ainoastaan elektrolyysin sähkökustannuksista, kuparin ja sinkin tapauksessa myös muille sähköintensiivisille tuotantoprosesseille (esim. sähkökäyttöiset sulatusuunit).
For aluminium, the compensation is granted only for electricity cost of electrolysis, for copper and zinc also for other electricity-intensive production processes (e.g. electric arc furnaces).
Sinkin ja kuparin tapauksessa ei ole mahdollista eikä myöskään tarpeen erottaa toisistaan primaari- ja sekundaarituotantoa, koska erot sähköintensiteetissä ovat vähäisiä.
In the case of zinc and copper, a differentiation between primary and secondary production is allegedly impossible and unnecessary because the energy-intensity differentiation is marginal.
Tuki myönnetään tuensaajille suorina avustuksina.
It is financed through the federal budget and granted as compensatory payments for the CO2 costs of all electricity consumed above 1 GWh per year.
Tuki lasketaan hakijan vuotuisen sähkönkulutuksen perusteella (josta vähennetään 1 GWh) kerrottuna alakohtaisesti (alumiini, kupari, sinkki) määritetyllä summalla megawattituntia kohden.
The aid is calculated on the basis of the applicants annual electricity consumption (minus 1 GWh) multiplied by an amount in EUR per MWh which is defined at sub-sector level (aluminium, copper, zinc).
Muiden metallien korvauskertoimet ovat alhaisemmat: sinkin tapauksessa 16 euroa/MWh ja kuparin tapauksessa 9 euroa/MWh.
According to Germany, the basis of the calculation is a CO2 price of EUR 19 per MWh.
Tarkat tukimäärät riippuvat yksittäisten tuensaajien sähkönkulutuksesta vuoden 2009 loppupuoliskolla, sillä tuki lasketaan tuensaajien todellisen kulutuksen ja edellä mainitun alumiinin, sinkin ja kuparin tuotannossa tarvitun sähkön megawattituntihinnan perusteella.
This is said to correspond to 0,75 % of the average EU CO2 allowance price in the second half of 2009 equal to EUR 24.
Jos tuotanto lopetetaan tai siirretään pois Saksasta ennen vuoden 2010 loppua, kyseisen yrityksen on maksettava siihen mennessä saamansa tuki kokonaisuudessaan takaisin.
From this amount, the German authorities deduct a safety margin of 10 % to establish the maximum compensation of EUR 17 per MWh for aluminium.
MENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVA PÄÄTÖS
The compensation factors for the other metals are lower, with EUR 16 per MWh for zinc and EUR 9 per MWh for copper.
Komissio ilmaisi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä epäilyjä valtiontuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille ja kehotti kaikkia asianomaisia esittämään huomautuksensa tuen eri puolista.
The exact aid figure per beneficiary depends on the electricity consumption in the second half of 2009, since the aid is allocated based on the actual consumption of the beneficiaries and on the abovementioned price per MWh of electricity consumed to produce aluminium, zinc and copper.
Todettuaan, että tukeen ei ilmeisesti ollut mahdollista soveltaa tiettyjä puitteita tai suuntaviivoja, komissio tarkasteli Saksan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdan nojalla esittämiä kolmea perustelua.
In case of closure of production or its relocation outside of Germany by the end of 2010, beneficiaries would have to pay back any aid they might have received until then.
Saksa totesi ensinnäkin, että tuen tarkoituksena on auttaa ei-rautametallialaa poistamaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettu taloudessa oleva vakava häiriö.
THE OPENING DECISION
Komissio kyseenalaisti tältä osin, voidaanko ei-rautametallien hintojen laskua vuosina 2008–2009 todellakin pitää taloudessa olevana vakavana häiriönä ja onko ei-rautametallien tuottajilla niin tiivis yhteys tuotantoketjun jälkipään aloihin kuin Saksa väittää [5].
In its opening decision, the Commission expressed doubts on the compatibility of the scheme with the internal market and invited interested parties to comment on different aspects of the aid.
Toiseksi Saksa väitti, että ilmoitetussa ohjelmassa on kyse tuesta tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisessa merkityksessä, tarkemmin sanottuna tuesta saksalaisille primaarialumiinin, sinkin ja kuparin tuottajille.
Noting that specific frameworks and guidelines did not seem to apply, the Commission examined the three grounds put forward by Germany under Articles 107(3)(b) and 107(3)(c) TFEU.
Ensimmäisenä perusteluna Saksa väitti, että sähkön hintojen kautta siirrettyihin välillisiin hiilidioksidikustannuksiin sisältyi riski, että Saksassa sijaitsevat ei-rautametallien tuottajat supistaisivat tuotantokapasiteettiaan ja mahdollisesti jopa siirtäisivät tuotantonsa unionin ulkopuolisiin maihin ja siten siirtäisivät samalla hiilidioksidipäästöt muualle (hiilivuoto).
First, Germany argued that the notified scheme was intended to remedy a serious disturbance of its economy within the meaning of Article 107(3)(b) TFEU.
Komissio epäili kuitenkin useita tämän perustelun osia.
On this point, the Commission questioned whether the fall in non-ferrous metal prices in 2008/2009 really constituted a serious disturbance of the economy and whether the non-ferrous metal producers were as closely linked to the downstream industries as Germany contended [5].
Ei ole selvää, onko tuki välttämätön ja tarkoituksenmukainen, sillä Saksan esittämien tietojen perusteella ei ole mahdollista todeta hiilivuotoriskiä.
Secondly, Germany submitted that the notified scheme constituted aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, as laid down in Article 107(3)(c) TFEU, to the benefit of German producers of primary aluminium, zinc and copper.
Komission käytettävissä ei varsinkaan ollut mitään tietoja tuensaajien kustannuksista.
In a first line of reasoning, Germany argued that the indirect CO2 costs which were passed on through electricity prices carried the risk that non-ferrous metal producers in Germany would reduce production capacity and possibly even relocate to countries outside the Union, thus inducing carbon leakage.
Lisäksi näyttää siltä, että muutamat tuensaajat olivat kyseessä olevan ajanjakson aikana tehneet voittoa, minkä vuoksi ei ole selvää, että ne todella tunsivat painetta tuotannon siirtämiseen.
However, the Commission expressed doubts on several aspects of this line of reasoning:
Ei myöskään voitu todeta todellista riskiä tuotannon siirtämisestä unionin tai ETA:n ulkopuolisiin maihin [6].Epäselvää on myös se, olisiko tuella, joka oli rajoitettu vuoden 2009 loppupuoliskoon, tuensaajiin sellainen kannustava vaikutus, että ne säilyttäisivät tuotantopaikkansa Saksassa [7].Komissio kyseenalaisti myös ohjelman kohtuullisuuden, sillä Saksa ei ollut esittänyt riittäviä todisteita siitä, ettei ohjelman perusteella makseta liian suuria korvauksia [8].Komissio epäili myös ohjelman vaikutusalaan kuuluvien intressien tasapainoa, koska ei voitu sulkea pois mahdollisuutta, että tuki johtaisi vakaviin kilpailun vääristymiin, joista olisi erityisesti haittaa ei-rautametallien tuottajille muissa unionin/ETA:n jäsenvaltioissa, varsinkin niille tuottajille, joilla oli luonnollinen sijaintipaikkaetu halvemman sähkön ansiosta [9].(23) Toisena perusteluna Saksa totesi, että ohjelmassa on kyse tuesta tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisessa merkityksessä.
It was unclear whether the aid was necessary and appropriate, since, on the basis of the information submitted by Germany, the carbon leakage risk could not be established.
Tuella on tarkoitus estää työpaikkojen menetys ei-rautametalliteollisuudessa ja tuotantoketjun jälkipään aloilla.
In particular, the Commission had no information on the beneficiaries' costs.
Komissio epäili erityisesti sitä, voidaanko työpaikkojen menetyksen estämistä pitää yhteisen edun mukaisena tavoitteena, kohdistuuko tuotantoketjun jälkipään aloihin todella niin voimakas vaikutus ja onko valtiontuki tarkoituksenmukainen väline tämän tavoitteen saavuttamiseksi [10].
Moreover, some of the beneficiaries appeared to be profitable throughout the period concerned, which made it unclear whether they were really under pressure to relocate.
KOLMANSIEN OSAPUOLTEN JA ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
Finally, it had not been established that there was a real risk of relocations to countries outside the Union or the EEA [6].It was also unclear whether the aid, which was limited to the second half of 2009, would have the incentive effect on the beneficiaries to maintain their production sites in Germany [7].The Commission also questioned the proportionality of the scheme, since Germany had not provided sufficient information showing that overcompensation would be avoided [8].Finally, the Commission had doubts on the balance of interests affected by the scheme, since it could not be excluded that the aid would lead to serious distortions of competition, in particular to the detriment of non-ferrous metal producers in other EU/EEA Member States, in particular those who enjoyed a natural location advantage due to cheaper electricity [9].(23) In a second line of reasoning, Germany claimed that the scheme constituted aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, within the meaning of Article 107(3)(c) TFEU, in order to prevent job losses in the non-ferrous metal industry and downstream industries.
Komissio sai 3 päivän toukokuuta ja 13 päivän toukokuuta 2011 välisenä aikana huomautuksia 12 osapuolelta:
In this respect, the Commission doubted whether the prevention of job losses could be considered an objective of common interest, whether downstream industries would actually be as severely affected, and whether State aid was the appropriate instrument to achieve this objective [10].
Niistä kuusi oli ei-rautametallien tuottajia, jotka olivat hakeneet tukia ([…], […], […], […] ja […]) tai joilla oli tytäryhtiö, joka oli mahdollinen tuensaaja ([…]).
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
[…], […] ja […] ovat alumiinin tuottajia.
Between 3 May and 13 May 2011, the Commission received observations from twelve interested parties:
[…] valmistaa kuparia ja […] sinkkiä.
Six of them were non-ferrous metal producers who had applied for aid ([…], […], […], […], […]) or who owned a subsidiary that was a potential beneficiary ([…]).
Lisäksi huomautuksia esitti viisi elinkeinoelämän järjestöä, joista kolme edusti Saksan tasolla kemianteollisuutta (Verband der chemischen Industrie, VCI), teollisia energiankäyttäjiä (Verband der Industriellen Energie- und Kraftwirtschaft, VIK) ja ei-rautametalliteollisuutta (Wirtschaftsvereinigung Metalle, WVM), ja kaksi edusti metalliteollisuutta Euroopan tasolla, Euroalliages ja Eurométaux.
[…], […] and […] are aluminium producers.
Saksalainen kaivos-, kemia- ja energia-alan ammattiyhdistys (Industriegewerkschaft Bergbau, Chemie, Energie, IG BCE) esitti myös huomautuksia
[…] produces copper and […] zinc.
Kaikki asianomaiset suhtautuivat yleisesti ottaen myönteisesti tukitoimenpiteeseen [11].
Five of them were trade associations: three at the German level representing the chemical industry (Verband der chemischen Industrie — VCI), the industrial users of energy (Verband der Industriellen Energie- und Kraftwirtschaft — VIK) and the non-ferrous metal industry (Wirtschaftsvereinigung Metalle — WVM); and two at the European level representing the metal industry (Euroalliages, Eurométaux).
Ne totesivat, että unionin lainsäädännössä oli jo tunnustettu hiilivuodon riski ja sen vuoksi ei olisi tarpeen esittää uudelleen todisteita.
One submission was made by a German trade union, the Industriegewerkschaft Bergbau, Chemie, Energie (IG BCE).
Vaikka todisteet olisivat välttämättömiä, asianomaisten mukaan ei-rautametalliteollisuuden osalta riski voitaisiin katsoa osoitetuksi, sillä kyseinen teollisuusala on maailmanmarkkinoilla hinnanottaja ja sähköntoimittajat olivat siirtäneet hiilidioksidikustannukset edelleen jo ennen vuotta 2013 (eli ennen kuin tietyistä päästökauppajärjestelmään liittyvistä valtiontukitoimenpiteistä vuoden 2012 jälkeen annettujen suuntaviivojen, jäljempänä ’päästökauppasuuntaviivat’, soveltaminen alkoi).
All interested parties took a generally favourable view on the aid scheme [11].
Ne katsoivat lisäksi, että tuella on kannustava vaikutus, sillä jo pelkkä ohjelmasta ilmoittaminen sai jotkin tuottajat jatkamaan tuotantoaan.
They argued that the carbon leakage risk had already been recognised by Union legislation, so that it was not necessary to prove it.
Lopuksi ne korostivat, että tuki ei vääristä kilpailua vaan poistaa merkittävän, päästökauppajärjestelmään liittyvän kilpailun vääristymisen verrattuna tuottajiin unionin/ETA:n ulkopuolisissa maissa.
Even if proof was required, they took the view that the existence of such a risk for the non-ferrous metal industry was established, given that the industry was a price taker on the world market and given that the electricity suppliers passed on the CO2 costs already before 2013 (that is to say before the Guidelines on certain State aid measures in the context of the greenhouse gas emission allowance trading scheme post-2012 (‘ETS Guidelines’) would be applicable).
Tämän kannan tueksi eräät mahdolliset tuensaajat ja yksi toimialajärjestö totesivat sähkön hintojen lähentyvän unionissa, jonka seurauksena toimintoja ei siirrettäisi unionin sisällä vaan unionin ulkopuolelle.
They also contended that the scheme had an incentive effect, as the mere announcement of the measure had prompted some of the producers to keep production going.
Eräät asianomaiset, kuten Saksan ammattiliittojen keskusjärjestö, näyttävät olevan sitä mieltä, että päästökauppajärjestelmästä aiheutuvat välilliset kustannukset vaikuttavat voimakkaammin saksalaisiin tuottajiin kuin tuottajiin unionin muissa jäsenvaltioissa, joissa hinnat pidetään alhaisina pitkäaikaisilla sopimuksilla.
They finally insisted that the aid did not distort competition, but remedied a significant, ETS-related distortion of competition in comparison with producers in countries outside the EU/EEA.
SAKSAN HUOMAUTUKSET
To support that statement, some potential beneficiaries and one trade association have indicated that electricity prices in the Union were converging so that relocations would not take place within the Union but outside.
Menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä esittämissään huomautuksissa Saksa vahvisti vielä kerran kantansa, jonka mukaan tukiohjelma soveltuu sisämarkkinoille.
Other interested parties, however, such as the German trade union, seemed to indicate that the producers in Germany were hit harder by indirect ETS costs than producers in other Union Member States, where long-term contracts kept prices down.
Sen mukaan unionin olisi hyväksyttävä ohjelman taustalla olevat syyt – nimittäin finanssi- ja talouskriisi sekä korvauksen maksaminen niille toimialoille ja toimialojen osille, joita uhkaa hiilivuoto, tekijöiksi, jotka on otettava huomioon valtiontukien valvonnassa.
COMMENTS FROM GERMANY
Erityisesti Saksa esitti uudelleen kantansa, jonka mukaan tuensaajia koskevan hiilivuotoriskin olemassaolo on jo todettu olemassa olevassa unionin lainsäädännössä, varsinkin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/29/EY [12] ja komission päätöksessä 2010/2/EU [13], ja että Saksa on joka tapauksessa jo esittänyt riittävät todisteet tämän riskin olemassaolosta.
In its comments on the opening decision, Germany reaffirmed that the notified scheme would be compatible with the internal market.
Tästä ovat osoituksena myös viimeaikaiset tuotantolaitosten sulkemiset Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
The two rationales of the scheme — namely the financial and economic crisis as well as the compensation for sectors and subsectors threatened by carbon leakage — were said to have been recognised by the Union as factors to be taken into account in State aid control.
Lisäksi Saksa kuvaili tukiohjelman olevan tarkoituksenmukainen väline hiilivuodon estämiseksi, koska komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä mainitut vaihtoehdot eivät ole yhtä tehokkaita.