natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finally, CBI makes reference to a series of opinions by the Belgian Inspectorate of Finance which concluded that it was impossible to monitor the use of the special subsidies awarded on the basis of the Ordonnance of 13 February 2003 because that Ordonnance did not specify the tasks of communal interest for which these subsidies were granted.
Lisäksi se huomauttaa, että LCH-laissa ei aseteta mitään edellytyksiä, jotka koskisivat sairaalaksi tunnustettavien laitosten oikeudellista muotoa (julkinen tai yksityinen).
CBI also repeats its previous assertions that there are no measures to avoid overcompensation.
Zorgnet Vlaanderen toteaa niin ikään, että sairaaloiden julkisen palvelun velvoitteiden määrittelyssä ei viitata alueellisiin erityispiirteisiin.
They add that in the absence of a precise definition of the specific missions performed by the IRIS-H, it is impossible to say what activities should be subject to compensation or not.
Lisäksi Zorgnet Vlaanderen väittää, että Flanderin ja Brysselin pääkaupunkialueen sairaaloiden suorittamat sosiaaliset tehtävät eivät eroa toisistaan.
In CBI's view, it is consequently impossible to verify the existence of a monitoring mechanism to avoid overcompensations.
Union Nationale des Cliniques Psychiatriques Privées (UNCPSY) on Ranskan yksityisten psykiatristen sairaaloiden liitto.
Finally, CBI points out that while the pérennité of the public hospitals is cited in the cooperation agreement of 19 May 1994, this document does not define such a mission and does not constitute an entrustment.
Menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä tekemissään huomautuksissa UNCPSY katsoo, että jotta voitaisiin tarkistaa, että julkinen rahoitus ei ylitä julkisen palvelun nettokustannuksia, kyseisillä nettokustannuksilla on oltava yläraja ja kustannuksissa on huomioitava, onko palvelun tarjoajan talous hoidettu hyvin.
In particular, according to CBI this agreement would in no way indicate that a municipality or a city must have a public hospital on its territory and would also not lay down any rule for hospital service programming in Belgium requiring the operation of a service in a public hospital.
Tässä yhteydessä UNCPSY katsoo, että komission olisi syytä verrata julkisia ja yksityisiä sairaaloita määrittääkseen, onko tuki SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaisesti oikeasuhtaista.
The Association bruxelloise des institutions de soins privées (ABISP), one of the initial complainants (see recital 1), notes in its comments on the opening decision that all Belgian hospitals, regardless of their bylaws (statuts) or owners, are required by law to fulfil a mission of general interest.
Tältä osin komissio toteaa, että UNCPSY:n tekemät huomautukset ovat ristiriidassa unionin yleisen tuomioistuimen 7 päivänä marraskuuta 2012 antaman tuomion (T-137/10) 300 kohdan kanssa, sillä siinä todetaan, että yrityksen taloudellinen tehokkuus sen tarjotessa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua ei ole edellytys, joka kuuluisi SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaiseen arviointiin siitä, onko kyseessä olevan yrityksen saama julkinen rahoitus sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea (ks. tältä osin johdanto-osan 63 kappale).
In this context, ABISP makes reference to Article 2 of the LCH [125].
BELGIAN KUNINGASKUNNAN HUOMAUTUKSET
Finally, ABISP recalls that it has withdrawn its complaint.
Belgian huomautukset menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä
Zorgnet Vlaanderen represents over 500 Flemish care providers (such as general hospitals, psychiatric care institutions, and nursing homes).
Vastauksessaan komission 1 päivänä lokakuuta 2014 tekemään päätökseen ja erityisesti päätöksen johdanto-osan 17 kappaleeseen Belgian viranomaiset toteavat, että Brysselin pääkaupunkialueen rahoitustoimenpiteet (eli enintään 10 miljoonan euron vuotuiset erityistuet) ja aluerahastosta tehdyt tukitoimenpiteet olivat varojen siirtoja, jotka oli suoritettu ainoastaan kunnille, ei IRIS-sairaaloille.
In its observations on the opening decision, Zorgnet Vlaanderen emphasises that all Belgian hospitals, whether they are public or private, fulfil the same public service obligations in the framework of the LCH.
Näin ollen Belgian viranomaisten näkemyksen mukaan kyse on julkisten viranomaisten välisistä varojen siirroista, joihin ei sovelleta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa.
In addition, Zorgnet Vlaanderen points out that the LCH does not set out any conditions regarding the legal form (i.e. public or private) to be recognised as a hospital.
Belgian viranomaisten mukaan Brysselin pääkaupunkialue sen paremmin kuin aluerahastokaan eivät ole myöntäneet tukea IRIS-sairaaloille.
Furthermore, Zorgnet Vlaanderen observes that the definition of the public service obligations of the hospitals does not refer to a regional specificity.
Sen sijaan nämä siirrot kuuluivat niiden mukaan hallintoalueen toimivaltaan, jonka nojalla se antaa kunnille yleistä rahoitusta, jolla kunnat voivat suoriutua yhteisen edun mukaisista tehtävistään, CPAS-keskusten tehtävät mukaan lukien.
Finally, Zorgnet Vlaanderen claims that hospitals in Flanders and in the Brussels Capital Region do not perform a different social task.
Tässä yhteydessä kantelijan tekemä viittaus rahoitusvalvontalaitoksen lausuntoihin koskee pelkästään Brysselin pääkaupunkialuetta ja kuntia mutta ei IRIS-sairaaloita.
The Union Nationale des Cliniques Psychiatriques Privées (UNCPSY) is the federation of private psychiatric clinics in France.
Belgian viranomaiset toteavat myös, että 8 päivänä elokuuta 1980 institutionaalisista uudistuksista annetun erityislain ja Belgian korkeimman hallinto-oikeuden lausunnon [126] mukaan Brysselin pääkaupunkialue voi rahoittaa yksinomaan kuntia eikä IRIS-sairaaloita, sillä erityisten sairaalatehtävien rahoittaminen ei kuulu hallintoalueen toimivaltaan.
In its comments on the opening decision, UNCPSY argues that for the check of whether the public funding does not exceed the net costs of the public service, this net cost cannot be without a limit and cannot ignore whether or not the service provider is well managed.
Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 26 kappaleessa esitetyn epäilyn osalta Belgian viranomaiset selventävät, millainen ero on CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan vaatimuksen ja sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmän mukaisten julkisen sairaalan sulkemismahdollisuuksien välillä.
In this context, UNCPSY is of the opinion that the Commission should compare public and private hospitals to determine whether or not the aid is proportionate within the meaning of Article 106(2) TFEU.
Viranomaisten mukaan CPAS-lain 60 §:n 6 kohdassa [127] vahvistetaan ne edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta CPAS-keskus voi perustaa sairaalan.
In this context, the Commission observes that UNCPSY's comments run counter to the GC's conclusion in paragraph 300 of its judgment of 7 November 2012 (T-137/10) that economic efficiency of an undertaking in supplying the SGEI is not a criterion for the assessment under Article 106(2) TFEU of the State aid compatibility of the public funding which this undertaking receives (see in this respect recital 63).
CPAS-keskuksen on eritoten selvitettävä, onko tällaiselle sairaalalle todellista tarvetta, huomioimalla alueen tarpeet, lääkinnällis-sosiaaliset tarpeet mukaan lukien, ja olemassa olevat vastaavat laitokset.
COMMENTS FROM THE KINGDOM OF BELGIUM
Belgian viranomaiset huomauttavat myös, että sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmässä liittohallitus päättää sairaalapaikkojen aluekohtaisen enimmäismäärän ja perustaa päätöksensä yksinomaan niihin sairaalapalveluiden tarpeisiin, jotka se on tunnistanut, ottamatta huomioon kunkin alueen sosiaalisten tarpeiden suuruutta [128].
Comments from Belgium on the opening decision
Viranomaiset täsmentävät, että Brysselin pääkaupunkialueen osalta sairaalapaikkojen enimmäismäärä määritetään koko hallintoalueelle eikä kullekin siihen kuuluvalle 19 kunnalle erikseen.
In their reply to the Commission's decision of 1 October 2014 and in particular to recital 17 of that decision, the Belgian authorities note that the financial interventions by the Brussels Capital Region (i.e. the special subsidies of up to EUR 10 million per year) and by the FRBRTC were financial transfers granted to the municipalities only and not to the IRIS-H.
Sitä vastoin kukin Brysselin pääkaupunkialueen 19 CPAS-keskuksesta päättää itsenäisesti kuntansa osalta sairaalan perustamisesta paikallisiin tarpeisiin.
As a result, the Belgian authorities consider these were financial transfers between public authorities which are not covered by Article 107(1) TFEU.
Belgian viranomaiset kertoivat niin ikään, että julkisen sairaalan sulkemista taikka sairaalan siirtämistä yksityisen sektorin kumppanille ei muodollisesti tai erityisesti käsitellä LCH- eikä CPAS-laissa [129].
According to the Belgian authorities, neither the Brussels Capital Region nor the FRBRTC has granted aid to the IRIS-H.
Belgian viranomaisten mukaan Belgian korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytäntö on kuitenkin selventänyt CPAS-keskuksen perustamien laitosten sulkemista ja/tai siirtoa koskevia järjestelyjä ja edellytyksiä.
Instead, they consider that these transfers were made as part of the Region's competence for the general financing of the municipalities, which enables the latter to fulfil their common interest missions, including the missions of the CPAS.
Korkein hallinto-oikeus määräsi 9 päivänä joulukuuta 2002 antamassaan tuomiossa 113.428, että CPAS-keskukselle kuuluvan parantolan siirto yksityiselle toimijalle oli kumottava.
In this context, the complainant's reference to the opinions of the Inspectorate of Finance only concerns the Brussels Capital Region and the municipalities but not the IRIS-H.
Erityisesti korkein hallinto-oikeus totesi, että lääkinnällis-sosiaalisten palveluiden tarve oli niin ikään arvioitava ennen kuin laitoksen sulkemisesta tai siirtämisestä päätettiin.
Finally, the Belgian authorities argue that on the basis of the Special Law of 8 August 1980 on institutional reforms and the Opinion of the Belgian Council of State [126], the Brussels Capital Region can only finance the municipalities and not the IRIS-H since financing specific hospital missions does not fall within the Region's competences.
Arvioinnissa tulisi ottaa asianmukaisesti huomioon arviointi, joka tehtiin laitoksen perustamishetkellä, ja siten myös ne muutokset, joita on saattanut tapahtua laitoksen perustamispäätöksen jälkeen.
With respect to the doubt expressed in recital 26 of the opening decision, the Belgian authorities clarify the difference between, on the one hand, the requirement of Article 60(6) Loi CPAS and the possibilities for a public hospital to close down with the hospital programming mechanism, on the other hand.
Belgian viranomaiset toteavat niin ikään, että tämä arviointi ei voi perustua pelkästään laitoksen taloustilanteeseen tai laitoksen ylläpitokustannuksiin.
According to them, Article 60(6) Loi CPAS [127] lays down the conditions that need to be fulfilled for a CPAS to be able to establish a hospital.
Tämän perusteella Belgian viranomaiset päättelevät, että CPAS-keskus ei voi sulkea sairaalaansa, ellei se ole ensin vahvistanut, että niitä lääkinnällisiä ja sosiaalisia tarpeita, joiden tyydyttämiseksi sairaala oli perustettu, ei ole enää olemassa.
In particular, a CPAS must analyse whether there is a genuine need for such a hospital taking into account the needs of the area, including the medico-social needs, and the presence of similar facilities.
Belgian viranomaisten mukaan julkisen sairaalan perustaminen edellyttää sekä CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan vaatimusten että viranomaisten sairaalatoiminnan ohjelmointia koskevien vaatimusten täyttymistä, kun taas yksityisiä sairaaloita koskevat vain jälkimmäiset vaatimukset.
The Belgian authorities further point out that the hospital programming mechanism consists of determining the maximum number of hospital beds per Region by the Federal Government who bases its decision solely on the hospital needs identified without taking into account the level of social needs in each area [128].
CPAS-lain 60 §:n 6 kohdan mukaan uuden julkisen sairaalan perustaminen on voitava perustella todellisella tarpeella.
They explain that for the Brussels Capital Region, the maximum number of hospital beds is determined for the region as a whole and not for each of the 19 municipalities separately.
Lisäksi Belgian viranomaiset selittävät, että jos alueelle avataan julkinen sairaala, jonka kapasiteetti vastaa sairaalatoiminnan ohjelmoinnissa asetettua sairaalapaikkojen määrää, tällaisella alueella ei ole enää tilaa toiselle (julkiselle tai yksityiselle) sairaalalle kyseessä olevassa ohjelmassa, mikä tarkoittaa, että väestön tarpeiden tyydyttämiselle ei ole olemassa muuta keinoa.
In contrast, each of the 19 CPAS in the Brussels Capital Region determined autonomously for their municipality whether or not to establish a hospital based on the local needs.
Belgian viranomaiset toteavat, että jos CPAS-keskus haluaa jossain vaiheessa sulkea perustamansa julkisen sairaalan, sen on ensin varmistettava korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytännön mukaisesti, että sairaalalle ei ole enää tarvetta.
The Belgian authorities also explained that the closure of a public hospital or its transfer to a private sector partner are not dealt with formally or specifically in the LCH or the Loi CPAS [129].
Mikäli sitä vastoin yksityinen toimija päättää sulkea sairaalansa, tämä toimija ei ole CPAS-keskusten tavoin oikeudellisesti velvollinen varmistamaan väestön terveydenhuoltopalveluiden saatavuutta.
However, according to the Belgian authorities the case law of the Belgian Council of State has clarified the arrangements and conditions for the closure and/or the transfer of institutions set up by a CPAS.
Belgian viranomaisten mukaan yksityinen sairaala pitää ovensa avoinna pelkästään omasta päätöksestään ja voi myös pyörtää päätöksensä hetkenä minä hyvänsä.
In its judgment 113.428 of 9 December 2002, the Council of State ruled that the transfer of a convalescent home belonging to a CPAS to a private operator was to be annulled.
Belgian viranomaiset mainitsevat esimerkkinä Brysselin Berchem-Sainte-Agathessa toimineen Hôpital Français -nimisen yksityisen sairaalan äkillisen sulkemisen vuonna 2008 [130].
In particular, the Council of State found that the need to provide medico-social services also had to be assessed before a decision was taken to close or transfer an establishment.
Belgian viranomaiset täsmentävät edelleen, että sairaalatoiminnan ohjelmointijärjestelmällä rajoitetaan yhtä lailla sekä julkisten että yksityisten toimijoiden vapautta perustaa sairaala (sillä sairaala voidaan perustaa vain, jos alueen sairaalapaikkojen enimmäismäärää ei ole vielä saavutettu).
That assessment must take due account of the assessment made when the establishment was created and hence of any changes that had occurred since the decision to create the establishment.
Viranomaisten näkemyksen mukaan CPAS-lakiin perustuvat velvoitteet rajaavat kuitenkin entisestään CPAS-keskusten mahdollisuuksia niin julkisen sairaalan perustamisen kuin sulkemisenkin osalta, kun taas yksityiset sairaalat voivat sulkeutua milloin tahansa.
Furthermore, the Belgian authorities note that this assessment could not be based purely on the financial situation of the establishment or on the costs incurred for its maintenance.
Niiden velvollisuuksien osalta, jotka väitetysti koskevat yksinomaan IRIS-sairaaloita (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 87–89 kappale), Belgian viranomaiset toteavat, että velvollisuudet ovat suoraa seurausta siitä, että CPAS-keskukset ovat perustaneet IRIS-sairaalat siinä tarkoituksessa, että ne osallistuisivat sosiaaliavun antamiseen (ks. myös 2.2 jakso).
On this basis, the Belgian authorities conclude that a CPAS cannot close its hospital unless it has first established that the medical and social needs the hospital was created to meet no longer exist.
Belgian viranomaiset katsovat, että asianomaiset velvollisuudet perustuvat CPAS-lakiin, jonka nojalla IRIS-sairaalat perustettiin, ja että IRIS-sairaaloille on annettu toimeksianto velvollisuuksien hoitoon IRIS-sairaaloiden ohjesäännöissä ja IRIS-verkoston strategisissa suunnitelmissa.
According to the Belgian authorities, for a public hospital to be established, both the requirements of Article 60(6) Loi CPAS and of the authorities' hospital programming need to be fulfilled while for private hospitals only the latter applies.
Belgian viranomaisten mukaan näiden velvollisuuksien tarkat määritelmät löytyvät niin ikään kyseisistä asiakirjoista.
Under Article 60(6) Loi CPAS, the opening of a new public hospital has to be justified by the existence of a genuine need.
Tarkastelun tiivistämiseksi ja toiston välttämiseksi komissio lainaa arvioinnissaan vain niitä tekstikohtia, jotka ovat tarkastelun kannalta olennaisia (ks. 7.3.4.1 jakso).
Furthermore, the Belgian authorities explain that if a public hospital is opened with a capacity that equals the number of beds foreseen under the hospital programming, then there is no longer room for another (public or private) hospital in that area under that programme, in which case there is no other way of meeting the needs of the population.
Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään (ks. johdanto-osan 48 kappale) komissio ilmaisi epäilyjä IRIS-sairaaloiden suorittamien ylimääräisten sosiaalipalveluiden taloudellista tai muuta kuin taloudellista luonnetta kohtaan.
The Belgian authorities note that if at some point a CPAS wishes to close its public hospital it must first ensure that it is no longer needed in line with the jurisprudence by the Council of State.
Vastauksessaan menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen Belgian viranomaiset katsovat, että nämä sosiaalipalvelut ovat muuta kuin taloudellista toimintaa.
On the contrary, if a private operator decides to close its hospital, that operator, unlike the CPAS, is not legally required to ensure that the population continues to be provided with healthcare.
Käytännössä viranomaiset katsovat, että Brysselin CPAS-keskusten antama aineellinen, sosiaalinen, lääkinnällinen, lääkinnällis-sosiaalinen ja psykologinen sosiaaliapu ei ole osa kilpailumarkkinoita ja että tämä pätee myös siinä tapauksessa, että IRIS-sairaalat toteuttavat osan tästä sosiaaliavusta (eli ylimääräiset sosiaalipalvelut) toimeksiannon pohjalta.
According to the Belgian authorities, it is only its own choice that motivates a private hospital to remain open, a choice which can be changed at any time.
Alijäämien korvausta koskevan oikeusperustan (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 91 kappale) osalta Belgian viranomaiset katsovat, että kuntien velvollisuus kattaa julkisten sairaaloidensa alijäämä vahvistetaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa sekä LCH-lain 109 §:ssä.
The Belgian authorities refer to the abrupt closure of the private Hôpital Français of Berchem-Sainte-Agathe (Brussels) in 2008 [130] as an illustration.
Viranomaisten mukaan LCH-lain 109 §:ssä vahvistetaan yleinen periaate, jota sovelletaan kaikkiin Belgian julkisiin sairaaloihin ja joka asettaa kuntien toiminnalle vähimmäisvaatimukset (sillä artiklassa edellytetään kunnilta vain alijäämän osittaista kattamista, ks. myös johdanto-osan 47 kappale).
To conclude, the Belgian authorities explain that the hospital programming mechanism equally restrains the freedom of public and private operators to establish a hospital (as this is only possible if the maximum number of hospital beds in an area has not yet been reached).
Lisäksi Belgian viranomaiset toteavat, että IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa on kyseessä erityisvelvollisuus, joka koskee vain niitä kuutta kuntaa, jotka perustivat IRIS-sairaalat ja päättivät ylittää LCH-lain 109 §:ssä asetetut vähimmäisvaatimukset kattamalla kokonaan IRIS-sairaaloiden taseen alijäämän.
In their view, the obligations arising from the Loi CPAS however put additional constraints on both the possibility for a CPAS to establish and to close a public hospital while private hospitals can close at any time.
Menettelyn aloittamista koskevan päätöksensä johdanto-osan 92 kappaleessa komissio kysyi, voidaanko sitä, että kunnat siirtävät (Brysselin pääkaupunkialueelta saamansa) erityistuet IRIS-sairaaloille, pitää alijäämän kattamismekanismista erillisenä toimena.
With respect to the obligations that allegedly only apply to the IRIS-H (see recitals 87 to 89 of the opening decision), the Belgian authorities argue that these obligations are the direct consequence of the fact that the IRIS-H have been set up to contribute to the provision of social aid by the CPAS (see also Section 2.2).
Vastauksessaan Belgian viranomaiset väittävät, että Brysselin kunnat käyttävät erityistukia ainoastaan siihen, että ne täyttävät (osin) velvollisuutensa, joka koskee IRIS-sairaaloiden alijäämien kattamista.
The Belgian authorities consider that these obligations derive from the Loi CPAS, pursuant to which the IRIS-H were created, and are entrusted by means of the bylaws of the IRIS-H and the IRIS strategic plans.
Kuten jäljempänä yksityiskohtaisesti selostetaan (ks. 7.3.5 jakso), alijäämän korvaus suoritetaan useissa eri vaiheissa, joihin kuuluu myös erityistukien siirto kunnalta IRIS-sairaaloille, mutta näiden kaikkien maksusuoritusten perusta on sama, nimittäin kunnallinen velvollisuus kattaa alijäämä.
The Belgian authorities also refer to these documents for the exact definition of these obligations.
Komissio pyysi lisäksi selvennystä väitettyyn ennakkomaksujärjestelmään (jos tällainen järjestelmä on olemassa), sen oikeusperustaan ja käyttöön, siihen, miten kyseinen järjestelmä eroaa alijäämän kattamismekanismista, ja aluerahaston asemaan järjestelmän rahoituksessa (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 93 kappale).
For reasons of brevity and in order to avoid repetition, the Commission will only cite the relevant quotations in its assessment (see Section 7.3.4.1).
Belgian viranomaisten mukaan minkäänlaista ennakkomaksujärjestelmää ei ole käytössä.
In its opening decision (see recital 48), the Commission expressed doubts with respect to the economic or non-economic nature of the additional social services carried out by the IRIS-H.
Viranomaiset selittävät, että tarkemmin sanoen velvollisuus IRIS-sairaaloiden alijäämän kattamiseen tulee voimaan heti, kun tällainen alijäämä syntyy.
In their reply to the opening decision, the Belgian authorities consider that these social services are non-economic activities.
Belgian viranomaisten mukaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklassa onkin viittaus taseen alijäämään, joka kirjataan sairaaloiden tilinpäätöstietoihin viimeistään kuuden kuukauden kuluessa tilikauden päättymisestä.
In essence, they argue that the social aid in the form of material, social, medical, medico-social and psychological assistance provided by the Brussels CPAS is not part of a competitive market and that this remains the case even if part of the social aid (i.e. the additional social services) is performed by the IRIS-H on the basis of an entrustment.
LCH-lain 109 §:n mukaisen alijäämän laskeminen kestää liittovaltion terveysministeriössä sitä vastoin paljon pidempään (enintään kymmenen vuotta).
With respect to the legal basis for the compensation of the deficits (see recital 91 of the opening decision), the Belgian authorities consider that the obligation for the municipalities to cover the deficit of their public hospitals is laid down in Article 46 of the IRIS-H bylaws and also in Article 109 of the LCH.
Belgian viranomaiset kuitenkin katsovat, että koska LCH-lain 109 §:n mukainen alijäämä on vain osa taseen alijäämää, joka katetaan IRIS-sairaaloiden ohjesääntöjen 46 artiklan nojalla välittömästi, IRIS-sairaaloille ei makseta mitään sellaisia ennakkomaksuja, jotka voitaisiin luokitella alijäämien kattamismekanismista erillisiksi.