natgillin/translations-raw huggingface dataset:
calculated weighted average log Pow values, when appropriate.
Luettelot fragmenttivakioista ja korjaustermeistä ovat saatavana lähteistä (1), (2), (3), (4), (5), (6).
Correlations between liquid chromatographic capacity ratio data on Lichrosorb RP-18 and partition coefficients in the octanol-water system.
Kun tutkitaan yksinkertaisia molekyyleja, joilla on alhainen molekyylipaino ja yksi tai kaksi funktionaalista ryhmää, voidaan odottaa, että poikkeama fragmentaatiomenetelmien ja mitatun arvon välillä on 0,1–0,3 log Pow -yksikköä.
J. Chromatography 247, 1.
Virhemarginaali riippuu käytettyjen fragmenttivakioiden luotettavuudesta sekä siitä, miten hyvin molekyylin sisäiset vuorovaikutukset (esimerkiksi vetysidokset) ovat tunnistettavissa ja miten hyvin korjaustermejä osataan käyttää.
15, 787.
Kun käsitellään ionisoivia yhdisteitä, on tärkeää ottaa huomioon varaus ja ionisointiaste (10).
Appendix
Fujita-Hansch π -menetelmä
POW calculation methods
Hydrofobinen substituenttivakio π, jonka esittivät ensimmäisinä Fujita ym.
This appendix provides a short introduction to the calculation of Pow.
, määritetään seuraavasti:
For further information the reader is referred to textbooks (1)(2).
jossa PhX on aromaattinen johdannainen ja PhH on emoyhdiste.
Calculated values of Pow are used for:
Esimerkiksi:
deciding which experimental method to use:
π-menetelmää käytetään lähinnä aromaattisille aineille. π-arvot suurelle määrälle substituentteja on esitetty kirjallisuudessa (4), (5).
Shake Flask method for log Pow between – 2 and 4 and HPLC method for log Pow between 0 and 6;
Rekker-menetelmä
selecting conditions to be used in HPLC (reference substances, methanol/water ratio);
Rekker-menetelmällä (8) log Pow -arvo lasketaan seuraavasti:
Principle of calculation methods
Fragmenttivakiot fi and Cm on määritetty 1054 kokeellista Pow -arvoa (825 ainetta) sisältävän luettelon perusteella moninkertaista regressioanalyysiä käyttäen (6), (8).
The calculation methods suggested here are based on the theoretical fragmentation of the molecule into suitable substructures for which reliable log Pow increments are known.
Vuorovaikutustermien määritys tehdään tiettyjen sääntöjen mukaan (6), (8), (9).
The log Pow is obtained by summing the fragment values and the correction terms for intramolecular interactions.
Hansch-Leon menetelmä
Lists of fragment constants and correction terms are available (1)(2)(3)(4)(5)(6).
Hansch-Leon-menetelmällä (4) log Pow -arvo lasketaan seuraavasti:
Some are regularly updated (3).
jossa fi on fragmenttivakio, Fj korjaustermi (tekijä) ja ai ja bj ovat vastaavia esiintymistaajuuksia.
Reliability of calculated values
Luettelot atomien ja ryhmien fragmenttiarvoista sekä korjaustermeistä Fj on laadittu yrityksen ja erehdyksen kautta kokeellisten Pow-arvojen perusteella.
In general, the reliability of calculation methods decreases as the complexity of the substance under study increases.
Korjaustermit on jaettu useaan eri luokkaan (1), (4).
In the case of simple molecules of low molecular weight and with one or two functional groups, a deviation of 0,1 to 0,3 log Pow units between the results of the different fragmentation methods and the measured values can be expected.
Markkinoilla olevat erikoisohjelmat huomioivat kaikki säännöt ja korjaustermit (3).
The margin of error will depend on the reliability of the fragment constants used, the ability to recognise intramolecular interactions (e.g. hydrogen bonds) and the correct use of correction terms.
YHDISTETTY MENETELMÄ
In the case of ionising substances the charge and degree of ionisation must be taken into consideration (10).
Monimutkaisten molekyylien Pow-laskentaa voidaan helpottaa huomattavasti jakamalla molekyylit suurehkoihin alarakenteisiin, joille on saatavana luotettavia Pow-arvoja joko taulukoista (3), (4) tai valmiiksi tehdyistä mittauksista.
Fujita-Hansch π-method
Tällaiset fragmentit (esimerkiksi heterosykliset renkaat, antrakinoni ja atsobentseeni) voidaan sen jälkeen yhdistää Hanschin π-arvoihin tai Rekkerin tai Leon fragmenttivakioihin.
The hydrophobic substituent constant, π, originally introduced by Fujita et al.
Huomautuksia
is defined as:
Laskentamenetelmiä voidaan soveltaa vain osittain tai kokonaan ionisoituihin aineisiin, jos tarpeelliset korjauskertoimet on otettu huomioon.
where PhX is an aromatic derivative and PhH the parent substance.
Jos voidaan 4olettaa, että molekyylin sisällä on vetysidoksia, on lisättävä vastaavat korjaustermit (noin + 0,6…+ 0,1 log Pow -yksikköä) (1).
e.g.
Indikaatiot vetysidosten olemassaolosta saadaan stereomalleista tai spektroskooppisista tiedoista.
The π-method is primarily of interest for aromatic substances. π-values for a large number of substituents are available (4)(5).
Jos useat tautomeeriset muodot ovat mahdollisia, todennäköisintä muotoa käytetään laskennan perustana.
Rekker method
Fragmenttivakioluetteloiden päivityksiä on seurattava huolella.
Using the Rekker method (8) the log Pow value is calculated as:
LASKENTAMENETELMIÄ KÄSITTELEVÄ LÄHTEKIRJALLISUUS
where ai is the number of times a given fragment occurs in the molecule and fi is the log Pow increment of the fragment.
Korvataan luku C.3 seuraavasti:
The interaction terms can be expressed as an integral multiple of one single constant Cm (so-called “magic constant”).
MAKEAN VEDEN LEVIEN JA SYANOBAKTEERIEN KASVUNESTYMISTESTI
The fragment constants fi and Cm have been determined from a list of 1054 experimental Pow values of 825 substances using multiple regression analysis (6)(8).
Tämä testimenetelmä vastaa OECD:n testiohjetta (TG) nro 201 (2006, liite oikaistu vuonna 2011).
The determination of the interaction terms is carried out according to set rules (6)(8)(9).
On todettu tarpeelliseksi laajentaa testimenetelmää, jotta siihen voidaan lisätä uusia lajeja ja jotta menetelmää voidaan päivittää siten, että vaaranarviointia ja kemikaalien luokitusta koskevat vaatimukset täyttyvät.
Hansch-Leo method
Menetelmän tarkistus perustuu laajaan käytännön kokemukseen, tieteen kehitykseen leviin kohdistuvien myrkyllisyystutkimusten alalla sekä testimenetelmän aiemman version laajaan käyttöön sääntelyssä.
Using the Hansch and Leo method (4), the log Pow value is calculated as:
Käytetyt määritelmät on esitetty lisäyksessä 1.
where fi is a fragment constant, Fj a correction term (factor), ai and bj the corresponding frequency of occurence.
TESTIN PERIAATE
Lists of atomic and group fragmental values and of correction terms Fj were derived by trial and error from experimental Pow values.
Testin tavoitteena on määrittää testattavan kemikaalin vaikutukset makean veden viherlevien ja/tai syanobakteereiden kasvuun.
The correction terms have been divided into several different classes (1)(4).
Eksponentiaalisesti kasvavat koe-eliöt altistetaan testikemikaalille panosviljelmissä yleensä 72 tunnin ajan.
Sofware packages have been developed to take into account all the rules and correction terms (3).
Vaikka testi on suhteellisen lyhyt, sillä voidaan arvioida useaan sukupolveen kohdistuvia vaikutuksia.
COMBINED METHOD
Järjestelmän vasteena on kasvun väheneminen sarjassa leväviljelmiä (testiyksiköitä), jotka on altistettu testikemikaalin eri pitoisuuksille.
The calculation of log Pow of complex molecules can be considerably improved, if the molecule is dissected into larger substructures for which reliable log Pow values are available, either from tables (3)(4) or by existing measurements.
Vastetta arvioidaan altistuspitoisuuden funktiona vertaamalla sitä rinnakkaisten, altistumattomien kontrolliviljelmien keskimääräiseen kasvuun.
Such fragments (e.g. heterocycles, anthraquinone, azobenzene) can then be combined with the Hansch- π values or with Rekker or Leo fragment constants.
Jotta järjestelmän vaste myrkkyvaikutuksiin ilmenisi kokonaan (optimaalinen herkkyys), viljelmien kasvua ei rajoiteta vaan niiden annetaan kasvaa eksponentiaalisesti olosuhteissa, joissa on riittävästi ravinteita ja valonsaanti on jatkuvaa, kunnes spesifisen kasvunopeuden pieneneminen on mitattavissa.
Remarks:
Kasvua ja kasvun estymistä kvantifioidaan mittaamalla leväbiomassa ajan funktiona.
The calculation methods are only applicable to partly or fully ionised substances when the necessary correction factors are taken into account.
Leväbiomassa määritetään kuivapainona tilavuutta kohden, esimerkiksi milligrammoina levää yhtä litraa testiliuosta kohden.
If the existence of intramolecular hydrogen bonds can be assumed, the corresponding correction terms (approx. + 0,6 to + 1,0 log Pow units) must be added (1).
Kuivapainoa on kuitenkin vaikea mitata, minkä vuoksi käytetään korvaavia parametreja.
Indications on the presence of such bonds can be obtained from stereo models or spectroscopic data.
Useimmin käytettyjä ovat solumäärät.
If several tautomeric forms are possible, the most likely form should be used as the basis of the calculation.
Muita korvaavia parametreja ovat muun muassa solutilavuus, fluoresenssi ja optinen tiheys.
The revisions of lists of fragment constants should be followed carefully.
Mitatun korvaavan parametrin ja biomassan välinen muuntokerroin on tunnettava.
LITERATURE ON CALCULATION METHODS
Testin loppupisteenä on kasvun estyminen, joka ilmenee biomassan logaritmisesta kasvusta (keskimääräisestä spesifisestä kasvunopeudesta) altistusaikana.
Chapter C.3 is replaced by the following:
Testiliuossarjassa mitattujen keskimääräisten spesifisten kasvunopeuksien avulla määritetään pitoisuus, jossa kasvunopeus vähenee ennalta määrätyn prosenttimäärän x verran (esimerkiksi 50 prosenttia).
FRESHWATER ALGA AND CYANOBACTERIA, GROWTH INHIBITION TEST
Kyseinen pitoisuus ilmoitetaan ErCx-arvona (esimerkiksi ErC50).
This test method is equivalent to OECD test guideline (TG) 201 (2006, annex corrected in 2011).
Toinen testimenetelmässä käytetty vastemuuttuja on tuotos, jota voidaan tarvita joissakin maissa erityisten sääntelyvaatimusten täyttämiseksi.
The need to extend the test method to include additional species and update it to meet the requirements for hazard assessment and classification of chemicals has been identified.
Tuotoksella tarkoitetaan altistusajan lopussa mitatun biomassan ja altistusajan alussa mitatun biomassan erotusta.
This revision has been completed on the basis of extensive practical experience, scientific progress in the field of algal toxicity studies, and extensive regulatory use, which has occurred since the original adoption.
Testiliuossarjassa mitatun tuotoksen avulla määritetään pitoisuus, jossa tuotos vähenee ennalta määrätyn prosenttimäärän x verran (esimerkiksi 50 prosenttia).
Definitions used are given in Appendix 1.
Kyseinen pitoisuus ilmoitetaan EyCx-arvona (esimerkiksi EyC50).
PRINCIPLE OF THE TEST
Tilastollisesti voidaan määrittää myös pienin havaittavan vaikutuksen aiheuttava pitoisuus (LOEC) sekä pitoisuus, joka ei aiheuta havaittavaa vaikutusta (NOEC).
The purpose of this test is to determine the effects of a chemical on the growth of freshwater microalgae and/or cyanobacteria.
TESTIKEMIKAALIA KOSKEVIA TIETOJA
Exponentially growing test organisms are exposed to the test chemical in batch cultures over a period of normally 72 hours.
Testikemikaalia koskevia tietoja, joista voi olla hyötyä päätettäessä testiolosuhteista, ovat rakennekaava, puhtaus, stabiilius valossa, stabiilius testiolosuhteissa, valonabsorbointiominaisuudet, pKa ja muuntumistutkimusten tulokset, mukaan luettuna biohajoavuus vedessä.
In spite of the relatively brief test duration, effects over several generations can be assessed.
Testikemikaalin vesiliukoisuus, oktanoli/vesi-jakaantumiskerroin (Pow) ja höyrynpaine on tunnettava, ja testiliuoksissa olevan testikemikaalin kvantifioimiseen tarvitaan validoitu menetelmä, jonka saantoteho ja havaitsemisraja tunnetaan.
The system response is the reduction of growth in a series of algal cultures (test units) exposed to various concentrations of a test chemical.
TESTIN VALIDITEETTI
The response is evaluated as a function of the exposure concentration in comparison with the average growth of replicate, unexposed control cultures.
Jotta testi olisi validi, sen on täytettävä seuraavat vaatimukset:
For full expression of the system response to toxic effects (optimal sensitivity), the cultures are allowed unrestricted exponential growth under nutrient sufficient conditions and continuous light for a sufficient period of time to measure reduction of the specific growth rate.
Biomassan on täytynyt kasvaa kontrolliviljelmissä eksponentiaalisesti vähintään 16-kertaiseksi 72 tunnin testijakson aikana.
Growth and growth inhibition are quantified from measurements of the algal biomass as a function of time.
Tämä vastaa spesifistä kasvunopeutta 0,92 päivää kohden.
Algal biomass is defined as the dry weight per volume, e.g. mg algae/litre test solution.
Useimmin käytetyillä lajeilla kasvunopeus on yleensä huomattavasti suurempi (ks. lisäys 2).
However, dry weight is difficult to measure and therefore surrogate parameters are used.
Tämä vaatimus ei välttämättä täyty käytettäessä lajeja, jotka kasvavat hitaammin kuin lisäyksessä 2 luetellut lajit.
Of these surrogates, cell counts are most often used.
Siinä tapauksessa testijaksoa on pidennettävä, jotta kontrolliviljelmissä saavutettaisiin vähintään 16-kertainen kasvu, ja kasvun on oltava eksponentiaalista koko testijakson ajan.
Other surrogate parameters include cell volume, fluorescence, optical density, etc.
Testijaksoa voidaan lyhentää 48 tuntiin saakka rajoittamattoman eksponentiaalisen kasvun ylläpitämiseksi koko testin ajan, jos kasvukerroin on vähintään 16.
A conversion factor between the measured surrogate parameter and biomass should be known.
Kontrolliviljelmien jaksoittaisten spesifisten kasvunopeuksien (72 tunnin testeissä päivät 0–1, 1–2 ja 2–3) keskimääräinen variaatiokerroin (ks. lisäys 1 kohdassa ’Variaatiokerroin’) saa olla enintään 35 prosenttia.
The test endpoint is inhibition of growth, expressed as the logarithmic increase in biomass (average specific growth rate) during the exposure period.
Jaksoittaisen spesifisen kasvunopeuden laskemista käsitellään 49 kohdassa.
From the average specific growth rates recorded in a series of test solutions, the concentration bringing about a specified x % inhibition of growth rate (e.g. 50 %) is determined and expressed as the ErCx (e.g. ErC50).
Tämä vaatimus koskee rinnakkaisia kontrolliviljelmiä varten laskettujen variaatiokertoimien keskiarvoa.
An additional response variable used in this test method is yield, which may be needed to fulfil specific regulatory requirements in some countries.
Rinnakkaisten kontrolliviljelmien keskimääräisten spesifisten kasvunopeuksien variaatiokerroin saa olla koko testijakson aikana enintään 7 prosenttia, jos testeissä käytetään lajeja Pseudokirchneriella subcapitata ja Desmodesmus subspicatus.
It is defined as the biomass at the end of the exposure period minus the biomass at the start of the exposure period.
Käytettäessä muita, harvemmin testattuja lajeja tämä arvo saa olla enintään 10 prosenttia.
From the yield recorded in a series of test solutions, the concentration bringing about a specified x % inhibition of yield (e.g., 50 %) is calculated and expressed as the EyCx (e.g. EyC50).
VERTAILUKEMIKAALI
In addition, the lowest observed effect concentration (LOEC) and the no observed effect concentration (NOEC) may be statistically determined.
Testimenetelmä voidaan tarkistaa testaamalla vertailukemikaali (-kemikaalit), kuten 3,5-dikloorifenoli, jota on käytetty kansainvälisessä yhteistutkimuksessa (1).
INFORMATION ON THE TEST CHEMICAL
Viherleviä viljeltäessä vertailukemikaalina voidaan käyttää myös kaliumdikromaattia.
Information on the test chemical which may be useful in establishing the test conditions includes structural formula, purity, stability in light, stability under the conditions of the test, light absorption properties, pKa, and results of studies of transformation including biodegradability in water.
Vertailukemikaali olisi hyvä testata vähintään kahdesti vuodessa.
The water solubility, octanol water partition coefficient (Pow) and vapour pressure of the test chemical should be known and a validated method for the quantification of the chemical in the test solutions with reported recovery efficiency and limit of detection should be available.
TESTIN SOVELTUVUUS
VALIDITY OF THE TEST
Tätä testimenetelmää voidaan parhaiten soveltaa vesiliukoisiin kemikaaleihin, jotka todennäköisesti pysyvät veteen liuenneina testiolosuhteissa.
For the test to be valid, the following performance criteria should be met:
Testattaessa kemikaaleja, jotka ovat haihtuvia, voimakkaasti adsorboivia, värillisiä tai huonosti veteen liukenevia, tai kemikaaleja, jotka voivat vaikuttaa testiviljelyaineessa olevien ravinteiden tai kivennäisaineiden saantiin, voi olla tarpeen tehdä tiettyjä mukautuksia tässä kuvattuun menetelmään (esimerkiksi suljettu järjestelmä ja koeastioiden erityisvalmistelu).
The biomass in the control cultures should have increased exponentially by a factor of at least 16 within the 72-hour test period.
Kirjallisuusviitteissä (2), (3) ja (4) annetaan ohjeita joistakin sopivista mukautuksista.
This corresponds to a specific growth rate of 0,92 day– 1.
TESTIMENETELMÄN KUVAUS
For the most frequently used species the growth rate is usually substantially higher (see Appendix 2).
Astioiden ja muiden laitteiden, jotka joutuvat kosketuksiin testiliuosten kanssa, on oltava kokonaan lasia tai muuta kemiallisesti inerttiä materiaalia.
This criterion may not be met when species that grow slower than those listed in Appendix 2 are used.
Ne on pestävä huolellisesti, jotta mitkään orgaaniset tai epäorgaaniset epäpuhtaudet eivät vaikuttaisi leväkasvuun tai testiliuosten koostumukseen.
In this case, the test period should be extended to obtain at least a 16-fold growth in control cultures, while the growth has to be exponential throughout the test period.
Koeastiat ovat yleensä lasipulloja, jotka ovat niin suuria, että viljelmän tilavuus riittää testin aikaisiin mittauksiin ja CO2:n siirtyminen ilmakehästä on riittävää (ks. 30 kohta).
The test period may be shortened to at least 48 hours to maintain unlimited, exponential growth during the test as long as the minimum multiplication factor of 16 is reached.
Nestetilavuuden täytyy olla riittävän suuri analyyttisiä määrityksiä varten (ks. 37 kohta).
The mean coefficient of variation for section-by-section specific growth rates (days 0-1, 1-2 and 2-3, for 72-hour tests) in the control cultures (See Appendix 1 under “coefficient of variation”) must not exceed 35 %.
Lisäksi saatetaan tarvita joitakin tai kaikkia seuraavista laitteista:
See paragraph 49 for the calculation of section-by-section specific growth rate.
Viljelylaite:
This criterion applies to the mean value of coefficients of variation calculated for replicate control cultures.
Suosituksena on käyttää kaappia tai kammiota, jossa valittua inkubointilämpötilaa voidaan pitää yllä ± 2 °C:n tarkkuudella.
The coefficient of variation of average specific growth rates during the whole test period in replicate control cultures must not exceed 7 % in tests with Pseudokirchneriella subcapitata and Desmodesmus subspicatus.
Valonmittauslaitteet:
For other less frequently tested species, the value should not exceed 10 %.
On tärkeää muistaa, että valon voimakkuuden mittausmenetelmä ja erityisesti mittausanturin (keräimen) tyyppi saattavat vaikuttaa mitattuun arvoon.
REFERENCE CHEMICAL
Mittauksissa olisi mieluimmin käytettävä pyöreää (4 π) mittausanturia (joka reagoi suoraan valoon ja heijastuneeseen valoon mistä tahansa kulmasta mittaustason ylä- ja alapuolelta) tai 2 π:n mittausanturia (joka reagoi valoon mistä tahansa kulmasta mittaustason yläpuolelta).
Reference chemical(s), such as 3,5-dichlorophenol used in the international ring test (1), may be tested as a means of checking the test procedure.
Leväbiomassan määrityslaite:
Potassium dichromate can also be used as a reference chemical for green algae.
Solumäärä, joka on yleisin leväbiomassan sijasta käytetty parametri, voidaan laskea käyttämällä elektronista hiukkaslaskinta, laskukammiolla varustettua mikroskooppia tai virtaussytometria.
It is desirable to test a reference chemical at least twice a year.
Muita biomassan sijasta käytettyjä parametreja voidaan mitata virtaussytometrilla, fluorimetrilla, spektrofotometrilla tai kolorimetrilla.
APPLICABILITY OF THE TEST
On hyödyllistä laskea solumäärän ja kuivapainon välinen muuntokerroin.
This test method is most easily applied to water-soluble chemicals which, under the conditions of the test, are likely to remain in the water.
Jotta mittaukset onnistuisivat spektrofotometrilla pienissä biomassapitoisuuksissa, voi olla tarpeen käyttää kyvettejä, joissa valotien pituus on vähintään 4 cm.
For testing of chemicals that are volatile, strongly adsorbing, coloured, having a low solubility in water or chemicals that may affect the availability of nutrients or minerals in the test medium, certain modifications of the described procedure may be required (e.g., closed system, conditioning of the test vessels).
Testiorganismit
Guidance on some appropriate modifications is given in (2) (3) and (4).
Testissä voidaan käyttää monia kiinnittymättömiä mikrolevä- ja syanobakteerilajeja.
DESCRIPTION OF THE TEST METHOD
Lisäyksessä 2 lueteltujen kantojen on todettu soveltuvan tähän testimenetelmään.
Test vessels and other apparatus which will come into contact with the test solutions should be made entirely of glass or other chemically inert material.
Jos testissä käytetään muita lajeja, niiden kanta ja/tai alkuperä on ilmoitettava.
The items should be thoroughly washed to ensure that no organic or inorganic contaminants may interfere with the algal growth or composition of the test solutions.
Varmista, että testiin valitun levän eksponentiaalista kasvua voidaan pitää yllä testiolosuhteissa koko testijakson ajan.
The test vessels will normally be glass flasks of dimensions that allow a sufficient volume of culture for measurements during the test and a sufficient mass transfer of CO2 from the atmosphere (see paragraph 30).
Viljelyaine
Note that the liquid volume must be sufficient for analytical determinations (see paragraph 37).
Testiä varten suositetaan kahta vaihtoehtoista viljelyainetta: OECD- ja AAP-viljelyainetta.
In addition some or all of the following equipment may be required:
Niiden koostumus esitetään lisäyksessä 3.
Culturing apparatus:
Biomassan alkupitoisuus
a cabinet or chamber is recommended, in which the chosen incubation temperature can be maintained at ± 2 °C.
Biomassan alkupitoisuuden on oltava sama kaikissa testiviljelmissä ja niin pieni, että kasvu on eksponentiaalista koko inkubointiajan ilman, että ravinteet uhkaavat loppua.
Light measurement instruments:
Biomassan alkupitoisuus saa olla enintään 0,5 mg/l kuivapainona ilmaistuna.
it is important to note that the method of measurement of light intensity, and in particular the type of receptor (collector), may affect the measured value.
Suosituksena on käyttää seuraavia solujen alkupitoisuuksia:
Measurements should preferably be made using a spherical (4 π) receptor (which responds to direct and reflected light from all angles above and below the plane of measurement), or a 2 π receptor (which responds to light from all angles above the measurement plane).
5 × 103…104 solua/ml
Apparatus to determine algal biomass.
2…5 × 103 solua/ml
Cell count, which is the most frequently used surrogate parameter for algal biomass, may be made using an electronic particle counter, a microscope with counting chamber, or a flow cytometer.
104 solua/ml
Other biomass surrogates can be measured using a flow cytometer, fluorimeter, spectrophotometer or colorimeter.
5 × 104…105 solua/ml
A conversion factor relating cell count to dry weight is useful to calculate.
Testikemikaalin pitoisuudet
In order to provide useful measurements at low biomass concentrations when using a spectrophotometer, it may be necessary to use cuvettes with a light path of at least 4 cm.
Pitoisuusalue, jolla vaikutuksia todennäköisesti esiintyy, voidaan määrittää alueenmäärityskokeiden avulla.
Test organisms
Varsinaista testiä varten on valittava vähintään viisi pitoisuutta, jotka muodostavat geometrisen sarjan, jonka suhdeluku on enintään 3,2.