natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Even if the milk levy in Baden-Württemberg were attributable to the State contrary to the criteria set out by the Court of Justice in PreussenElektra, there was not any advantage to dairies.
Mitä tulee siihen, että rutiininomaisia maidon laatutarkastuksia oli aiemmin rahoitettu osittain maksusta saaduilla varoilla, maidonjalostusyritykset olivat suorittaneet osuutensa maksuun ja vastasivat siten itse tämän osarahoituksen kaikista kustannuksista.
The aspect of ‘favouring’ as the central element of Article 107(1) TFEU has been widely interpreted by reference to established case law and the Commission's practice [21].
Niissä muissa Saksan osavaltioissa, joissa maksua ei kerätty, meijerit eivät maksaneet osuutta maksuun mutta myöskään tarkastuselimet eivät saaneet maksusta varoja.
Parafiscal charges often formed the basis for systems involving the provision of services that are in the specific interest of those liable to pay them (aspect of group benefit).
Yksittäisissä kysymyksissä LVN väitti, etteivät maitomaksusta saaduilla varoilla rahoitetut toimenpiteet kuormittaneet osavaltion talousarviota, ettei valtiolla ollut määräysvaltaa maitomaksusta saatujen varojen suhteen ja ettei valtio päättänyt maksun suuruudesta eikä toimenpiteiden sisällöstä.
In such systems, those paying the levy were prima facie identical to those who benefited from the service funded by the parafiscal levy.
Näin ollen asianomaisten suoritusten ei voida katsoa johtuvan valtiosta.
In the case of parafiscal levies, case law therefore dictated that it must be examined whether the service received corresponds in value to the contribution (levy) paid, i.e. that there is equivalence in terms of the payment and the benefit received.
Valtio ei myöskään valvo suoritusten suuruutta eikä ole organisatorisesti sidoksissa LVN:ään.
Such equivalence should not be examined individually but in relation to the overall system.
LVN:ää ei valvo yksikään valtion elin vaan sitä valvoo Hannoverin maatalouskamari, joka on julkisoikeudellinen itsesääntelyelin ja sellaisena elin, joka ei suoraan liity valtionhallintoon.
While it is true that parafiscal systems of funding services typically involve a certain element of redistribution, i.e. not all of those liable to pay draw the same benefit from each of the individual services on offer, the aspects of balance and equivalence in such systems were nevertheless not undermined if such redistribution occurred on the basis of solidarity [22].
LVN viittasi 8. heinäkuuta 2014 päivätyssä täydentävässä huomautuksessaan muun muassa komission asiassa Val'Hor tekemään päätökseen 2014/416/EU [24].
The level of the levy in Baden-Württemberg was determined according to the specific quantity of delivered milk.
Kyseisessä päätöksessä komissio tunnusti, ettei julkisen vallan toimivaltaa tunnustaa toimialakohtainen organisaatio eikä sen sääntelyllistä tukea alakohtaisten suoritusten keräämiseen (kyseessä olevassa tapauksessa yleissitovuuden mahdollisuudella) voida pitää perusteena päätelmille siitä, että toimialakohtaisen organisaation toteuttamat toimenpiteet johtuvat valtiosta.
Dairy A that delivered twice as much milk for quality testing by MPBW would have to pay exactly twice the levy.
Mikä taho päätti varojen keruusta ja käytöstä?
This meant that the notion of equivalence in terms of the payment and the benefit received was not undermined.
Mistä varoista maksut rahoitettiin?
The competent authorities in Baden-Württemberg had no discretion whatsoever in calculating the milk levy.
Millaisia toimenpiteitä rahoitettiin?
This system also ensured that there could not be any structural net beneficiaries because all dairies were liable to the levy solely on the basis of the quantity of milk delivered and would receive services from MPBW solely on that basis.
Miltä tahoilta varat kerättiin?
The MPBW therefore assumed that no aid was being granted, or at least no advantage.
Mikä taho loi toimenpiteen?
In its comments of 5 February 2014, Landesvereinigung der Bayerischen Milchwirtschaft e.V. claimed that the system of charging a milk levy was highly appreciated among consumers, that it was not seen outside Bavaria as an advantage that distorted competition, and that it was not challenged by dairies either in Germany or abroad.
LVN oli oikeudellisten edustajiensa kautta tutkinut oikeudellista tilannetta muissa Saksan osavaltioissa ja oli tullut siihen tulokseen, etteivät valtiontuen olemassaolon tunnusmerkit täyttyneet.
It was therefore incomprehensible that it was no longer permissible to test milk quality from 2007 onwards.
Tämä tarkoittaa sitä, ettei maito- ja rasvalailla voida yleensä ottaen katsoa olevan tuen piirteitä.
This had served in both the past and the present to guarantee consumers high quality milk that was free from inhibitor residues [23].
LVN:n mukaan maksun keräämisestä meijereiltä päättivät osavaltiotason maitoyhdistykset.
In its comments of 7 February 2014, the DHB — Netzwerk Haushalt considered the services provided by muva Kempten in the area of the tests carried out to detect nutritionally relevant constituents to make a vital contribution to the protection of and information available to consumers.
Maito- ja rasvalain 22 §:n 1 momentin 1 kohdan mukaan maksu voidaan kerätä ainoastaan osavaltiotason maitoyhdistyksiä kuullen.
These measures helped ensure that high-quality food was available to the trade and thus to consumers.
Maksun yksityiskohtia ja suuruutta säännellään Niedersachsenissa ja Thüringenissä maksunkeruuasetuksella (Umlageerhebungsverordnung – UmlErhVO), joka oli annettu kuullen asianomaisia osavaltiotason maitoyhdistyksiä.
The importance of these tests to all consumers could not be overestimated.
Näin ollen osavaltiotason maitoyhdistykset laativat omalla vastuullaan ehdotuksia varojen käytöstä.
In its comments of 6 February 2014, the Nahrung-Genuss-Gaststätten Region Allgäu trade union indicated that Landesvereinigung der Bayerischen Milchwirtschaft e.V. had always been seen as a consumer-protection association.
Esimerkiksi Thüringenissä tämä tapahtuu siten, että yhdistyksen Landesvereinigung Thüringer Milch (LVTM) jäsenet toimittavat tälle asiaa koskevia hakemuksia (ks. Thüringer Arbeitsrichtlinie, 6.3 kohta).
By deciding on how the resources from the levy were to be used, in particular as regards milk quality tests, it could exert significant influence to be exerted on how these tests were carried out.
Osavaltion maitoyhdistysten laatimat varainkäyttöehdotukset ”vahvistetaan” (ks. Niedersachsenin osalta Zuwendungsrichtlinie, 6.2 kohta ja Thüringenin osalta Thüringenin maksunkeruuasetuksen 4 §), tai ”hyväksytään” (kuten Nordrhein-Westfalenissa ja Baijerissa) osavaltion viranomaisen toimesta.
According to the opinion of the Genossenschaftsverband Bayern e.V., as set out in its comments of 5 February 2014, neither individual farms nor individual milk-processing undertakings could derive any kind of competitive advantage from the charging of the levy.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että valtiolla olisi kyseisessä asiassa merkittävää vaikutusta, koska valtion valvontatoimien ainoana perustana on maito- ja rasvalain 22 §:n 2 momentti.
When routine milk quality checks had been partially funded from levy resources in the past, milk-processing undertakings had paid contributions towards the levy and therefore bore the full cost of this co-funding.
Näin ollen asianomaisilla säännöksillä ei siirretä osavaltion elimille enempää valtaa ohjata varojen hallinnointia tai vaikuttaa siihen kuin oikeusasiassa Doux Élevage [25].
V.
LVN:n mukaan kaikilla osavaltiotason maitoyhdistyksillä on puhtaasti yksityisoikeudellinen asema.
Consequently, the payments in question could not be attributed to the State.
Osavaltiotason maitoyhdistykset eroavat kuitenkin oikeusasian Pearle kohteena olevasta optikkojen ammattiliitosta Hoofdbedrijfschap Ambachte, jonka tehtävänä oli kerätä ja käyttää pakollinen maksu mainontatoimenpiteitä varten.
Moreover, the State neither controlled the level of payments nor was it involved organisationally in the LVN.
Vaikka kyseisellä ammattiliitolla olisi ollut julkisoikeudellinen asema, tuomioistuin totesi, ettei kyseessä ollut valtiontuki, koska mainontatoimenpiteitä ei rahoitettu valtion elinten käytettävissä olevilla varoilla vaan ne rahoitettiin maksuilla, jotka kerättiin alalla toimivilta yrityksiltä [27].
It also stated that the LVN was not overseen by state bodies but rather by the Hannover Chamber of Agriculture, a public self-regulating body which therefore did not come directly under the public administration.
Osavaltiotason maitoyhdistykset, jotka ovat elimiä, joilla on valta kerätä ja käyttää maitomaksu, eroavat myös oikeusasiassa Plans de Campagne mainituista maatalouskomiteoista, jotka eivät osallistuneet asianomaisten toimenpiteiden määrittämiseen ja joilla ei ollut minkäänlaista harkintavaltaa kyseisten toimenpiteiden soveltamisen suhteen [28].
In supplementary comments submitted on 8 July 2014, the LVN referred, inter alia, to the Commission Decision2014/416/EU [24] in the case Val'Hor.
Osavaltiotason maitoyhdistykset ovat valtiosta riippumattomia, puhtaasti yksityisiä elimiä, jotka sellaisina päättävät maitomaksun suuruudesta ja käytöstä omalla vastuulla.
In that Decision the Commission had acknowledged that neither the State's power to recognise an interbranch organisation nor its regulatory support in the collection of sector-related ‘contributions’ (through the possibility, in the case in question, of extending agreements) led to the conclusion that the measures implemented by the interbranch organisation were attributable to the State.
Lisäksi maitoteollisuuden nauttimat edut eivät rasita osavaltion talousarviota, koska maitomaksu kerätään maitoteollisuuden toimijoilta.
Whether State involvement in parafiscal systems of funding led to advantages being attributable to the State as ‘State aid’ depended on the circumstances in the individual case and on an overall assessment to be made on that basis.
Toisin sanoen valikoivat ”edut” kompensoituvat valikoivalla rasitteella.
The aspects that were relevant to an examination as to whether State aid existed, as developed by case law, were as follows:
Näin voidaan sulkea pois suosivat vaikutukset ja kilpailun vääristyminen, koska meijereiden nauttimat ”edut” kompensoituvat kokonaan niiden suorittaman maksuosuuden myötä.
Who decided about the collection and use of the funds?
Oikeusasiassa Vent de Colère tuomioistuin totesi, että maksujärjestelmä on valtiontukea, koska rasitetta ei enää – toisin kuin ennen lainsäädäntömuutosta – kompensoitu pelkästään asianomaisen talouden alan (energia-ala) jäsenten suorittamilla maksuilla vaan kaikkien kansallisella alueella asuvien sähkön loppukäyttäjien suorittamilla maksuilla [29].
From what resources were the payments funded?
Kiistanalaisilla toimenpiteillä pyrittiin ainoastaan edistämään maidon kulutusta ja siten maitoteollisuuden yhteistä etua.
What type of measures were funded?
Asianomaisilla toimenpiteillä myös osittain suojattiin kuluttajien etuja, koska näitä kahta tarkoitusta ei voinut erottaa toisistaan olemassa olevien intressien päällekkäisyyden vuoksi.
From whom were the resources collected?
Valtion rooli rajoittui siihen, että se asetti maitoalan saataville lakisääteisen korvausmekanismin maito- ja rasvalain muodossa.
Who was responsible for initiating the measure?
Maito- ja rasvalaki on luonteeltaan sellainen, että se takaa, että maitoteollisuuden toimijat, jotka hyötyvät maitoa tuotteena edistävien toimenpiteiden toteuttamisesta, ovat myös ne, jotka suorittavat osuutensa asiaa koskeviin kuluihin.
Via its legal representatives, the LVN had examined the legal situation in other German Länder and had come to the conclusion that the indicators for the existence of State aid developed by case law were not met, which meant that the MFG could not overall be regarded as comprising an aid element.
Kuten asioissa Pearle, Doux Élevage ja VaľHor, valtio toimi pelkästään välineenä, joka teki yksityisen sektorin luomasta korvausjärjestelmästä pakollisen varmistaen siten rasitteen oikeudenmukaisen jaon [30].
According to the LVN, it was the Land associations that decided to collect the levy from dairies.
Maksun käyttöönotosta päättivät osavaltiotason maitoyhdistykset eli yksityisen sektorin elimet.
Under the first sentence of Section 22(1) of the MFG, the levy could only be collected in consultation with the Land associations.
Tiivistelmässään LVN viittasi niihin yhtäläisyyksiin ja eroihin, joita se katsoi olevan ensinnäkin eri oikeustapausten välillä ja toisekseen suhteessa maito- ja rasvalakiin.
Under the second sentence of Section 22(1) of the MFG, any increase in the levy had to be requested by the Land association.
Asiassa VaľHor annetussa päätöksessä 2014/416/EU (tulos: ei tukea), kuten myös maitomaksun tapauksessa, varat keräsi ja jakoi pääasiassa valtion tunnustama yksityinen ja vapaaehtoinen toimialakohtainen organisaatio.
The detailed arrangements and amount of the levy were regulated in Lower Saxony and Thuringia by a Levy Collection Regulation [Umlageerhebungsverordnung (UmlErhVO)] which had been issued ‘in consultation’ with the relevant Land association.
Lisäksi alan toimijoiden suorittamilla osuuksilla rahoitettiin yhteisiä toimenpiteitä alan hyväksi.
The Land association in question also determined how the revenues from the levy, which had to be administered separately (see the first sentence of Section 22(3) of the MFG), were to be used.
Kyseisessä asiassa lakisääteinen mahdollisuus saada valtion hyväksyntä yksityiselle toimialakohtaiselle organisaatiolle ei itsessään johtanut oletukseen valtion määräysvallasta, eikä valtio voinut tosiasiassa käyttää varoja tiettyjen yritysten tukemiseen.
For this reason, they were in some cases even paid into an account belonging to the Land association (see, for example, Section 3(1) of the Thuringia Levy Collection Regulation).
Lisäksi toimialakohtainen organisaatio päätti itse varojen käytöstä.
The Land associations thus drew up proposals under their own responsibility in the area as to how the revenues should be used.
Asiassa Vent de Colère (C-262/12) (tulos: tukea), toisin kuin maitomaksun tapauksessa, kyseessä olevan maksun suuruus vahvistettiin yksipuolisesti ministeriön säädöksellä yksityisten osapuolien osallistumatta siihen, valtiontakaus otettiin käyttöön, varoja hallinnoi julkinen elin ja valtion seuraamusmekanismeja otettiin käyttöön.
In Thuringia, for example, this occurred on the basis of applications submitted to the local Land association, the Landesvereinigung Thüringer Milch (LVTM), by its members (see point 6.3 of the Thuringia Working Guidelines [Thüringer Arbeitsrichtlinie]).
Asiassa Doux Élevage (C-677/11) (tulos: ei tukea), kuten maitomaksun tapauksessa, varat keräsi ja jakoi pääasiassa valtion tunnustama yksityinen ja vapaaehtoinen toimialakohtainen organisaatio.
Although the proposals on the use of the resources drawn up by the Land associations were ‘enacted’ (for Lower Saxony, see point 6.2 of the Payment Guidelines [Zuwendungsrichtlinie], and for Thuringia, see Section 4 of the Thuringia Levy Collection Order) or ‘approved’ (as in North Rhine-Westphalia and Bavaria) by a State body, this did not mean that the State exercised any significant influence since the only basis for State ‘overseeing’ was what was laid down by Section 22(2) of the MFG.
Lisäksi alan toimijoiden suorittamilla osuuksilla rahoitettiin yhteisiä toimenpiteitä alan hyväksi.
Consequently, the provisions in question conferred upon State bodies no more power to direct or influence the administration of the funds than in Doux Elevage [25].
Kyseisessä asiassa lakisääteinen mahdollisuus saada valtion hyväksyntä yksityiselle toimialakohtaiselle organisaatiolle ei itsessään johtanut oletukseen valtion määräysvallasta, varat olivat kokonaan peräisin talouden toimijoiden keräämistä osuuksista eikä valtio voinut tosiasiassa käyttää varoja tiettyjen yritysten tukemiseen.
Moreover, the revenues from the levy were indeed used in all Länder in accordance with the proposals put forward by the Land associations.
Lisäksi toimialakohtainen organisaatio päätti itse varojen käytöstä.
That in itself was evidence enough — irrespective of the specific legal arrangements that were applicable — that the revenues in question were not imputable to the State [26].
Asiassa Plans de Campagne (T-139/09) (tulos: tukea), toisin kuin maitomaksun tapauksessa, viranomainen päätti osuuksien suuruudesta, osuuksista saatuja tuloja vahvistettiin valtion varoilla, toimenpiteet määritteli valtio (valtion varainhoidon valvojan leima jne.) ilman, että määrittelyyn osallistuivat alan komiteat, joilla ei ollut minkäänlaista harkintavaltaa myöskään toimenpiteiden toteuttamisen suhteen, ja ministerin edustaja osallistui komiteoiden kokouksiin.
According to the LVN, each of the Land associations had the status of a public body.
Asiassa Pearle (C-345/02) (tulos: ei tukea), kuten maitomaksun tapauksessa, varoja käytettiin ainoastaan kyseessä olevan alan tarkoituksiin, tietyn talouden alan yhdistys oli pyytänyt julkista elintä keräämään maksuosuuksia tiettyjen toimenpiteiden toteuttamiseksi kyseisen alan hyväksi ja, toisin kuin maitomaksun tapauksessa, julkisoikeudellisella – ei siis yksityisellä – ammattiyhdistyksellä oli tärkeä rooli pakollisen maksun keräämisessä ja jakamisessa.
Their statutes made it clear that they considered themselves to represent the interests of their members, who were recruited solely from the dairy industry (including consumer representatives).
Näin ollen asia Pearle vaikuttaa monimutkaisemmalta kuin maitomaksun tapaus.
In Section 14 of the MFG, Land associations were described as ‘voluntary’ organisations made up of businesses and consumers involved in the dairy industry whose purpose it was to ensure the joint representation of their member's economic interests.
Saksan 3 päivänä joulukuuta 2014 esittämä huomautus
The Land associations differed from the Hoofdbedrijfschap Ambachte, the opticians' trade association entrusted with collecting and allocating a compulsory levy for advertising measures, which was at issue in the case Pearle.
Heinäkuun 8 päivänä 2014 päivättyyn LVN:n lisähuomautukseen Saksa otti kantaa 3 päivänä joulukuuta 2014 päivätyllä kirjeellä seuraavassa esitetyllä tavalla.
This in itself was enough to rule out any preferential treatment or distortion of competition because the ‘advantages’ enjoyed by dairies and milk producers were offset by having to pay the levy.
Tämä arvio perustuu seuraavassa esitettyihin seikkoihin.
In the case Vent de Colère, the Court of Justice had found a system of charges to constitute State aid because — following a change to the law — the burden was no longer offset solely by charges paid by members of the economic sector in question (energy) but by charges paid by all end consumers of electricity resident in the national territory [29].
Kuten asioista Val'Hor (päätös 2014/416/EU) ja Doux Élevage (C-677/11) ilmeni, yksityisten toimialakohtaisten organisaatioiden rahoittamat ja toteuttamat toimenpiteet eivät ole valtiontukea.
The LVN also considered State aid not to exist in the event that it related to ‘collective operations’ implemented in the interests of a specific sector and funded on the basis of contributions collected from members of that sector.
Yksittäisissä osavaltioissa toimivat osavaltiotason maitoyhdistykset ovat organisaatioita, joiden voidaan katsoa olevan verrattavissa mainituissa päätöksissä tarkoitettuihin organisaatioihin.
The contested measures were intended solely to promote milk as a product and thus the collective interest of the dairy industry.
Valtion elimet eivät koskaan ole olleet näiden osavaltiotason maitoyhdistysten jäseniä.
The measures in question also partially protected consumer interests because the two purposes could not be separated from each other owing to the overlapping of interests that existed.
Ne ovat kuitenkin osallistuneet kokouksiin, mutta ilman äänioikeutta eli käytännössä vierailijoina.
The role of the State was limited to making a statutory compensation mechanism available to the dairy sector via the MFG that — by its nature — guaranteed that the members of the dairy industry that benefited from the measures implemented in favour of milk were the ones who contributed to the costs.
Valtion elinten osallistuminen maitomaksun täytäntöönpanoon tai maito- ja rasvalain sisältämien oikeudellisten edellytysten noudattamisen seuraamiseen ei vaikuta siihen tosiasiaan, että hankkeiden valinnasta vastaavat osavaltiotason maitoyhdistykset.
As in the cases Pearle, Doux Elevages and VaľHor, the State thus functioned solely as a facilitator enabling the compensation mechanism that had been brought into being by the private sector to be made mandatory and thus ensuring a fair sharing of burdens [30].
Tosiasiassa kyseiset osavaltiotason maitoyhdistykset hallinnoivat maksusta saatuja tuloja ja päättivät siitä, miten ne olisi käytettävä.
The levy had been initiated by the Land associations and thus by the private sector.
Kyse ei tosiasiassa ole valtion vaikutuksesta, joka olisi tulosta osavaltiotason maitoyhdistysten ehdotusten tarkistamisesta tai vahvistamisesta valtion elinten toimesta, koska nämä toimivat maito- ja rasvalain 22 §:n 2 momentissa tarkoitetulla tavalla ja pyrkivät tutkimaan, täyttyivätkö 22 §:ssä säädetyt oikeudelliset vaatimukset.
The levy was thus collected pursuant to Section 22 of the MFG solely in ‘consultation’ with the Land associations.
Maksusta saatuja varoja käytettiin osavaltiotason maitoyhdistysten esittämien varainkäyttöehdotusten mukaisesti.
The Land associations were themselves not a product of State action either but rather ‘voluntary’ organisations made up of members of the dairy industry (Section 14 of the MFG).
Kun otetaan huomioon tuomioistuimen 16 päivänä toukokuuta 2002 antama tuomio asiassa Stardust Marine (C-482/99), tämä tosiseikka osoittaa selkeästi, etteivät varat olleet valtion varoja.
The situation in Thuringia, where the Land association was not recognised until 1999, was clearly documented in this respect.
Osavaltiotason maitoyhdistykset ovat puhtaasti yksityisiä organisaatioita.
At the request of the Thuringian Farmers' Association, the competent Ministry ‘initiated the necessary formal administrative steps’ to collect the levy from dairies and milk collection centres.
Tämä tosiseikka yhdessä sen havainnon kanssa, että osavaltiotason maitoyhdistykset hallinnoivat maitomaksua ja sen käyttöä, osoittavat selkeästi, ettei maitomaksua olisi luokiteltava valtiontueksi yhdenmukaisesti edellä mainitun oikeuskäytännön kanssa.
This made it blatantly clear that the milk levy was a purely private compensation mechanism, with the State acting solely as a facilitator in order to make payment of the levy mandatory [31].
Se, ettei kyseessä ole valtiontuki, osoitettiin myös sillä, että maitomaksun varat olivat puhtaasti yksityisiä varoja.
In summing up, the LVN stressed what it considered to be the similarities and differences between various legal cases on the one hand and the MFG on the other.
Ne ovat varoja, jotka ovat peräisin maksuvelvollisten yksityisyritysten varallisuudesta.
In the case VaľHor (Decision 2014/416/EU) (result: no aid), as in the case of the milk levy, the funds were collected and allocated essentially by a state-recognised private and voluntary interbranch organisation, the contributions paid by operators within the branch were used to fund collective operations for the benefit of the branch, the possibility provided for by law of state recognition of the private interbranch organisation did not in itself lead to the assumption of public control, the State could not in fact use the funds to support certain businesses, and the interbranch organisation decided itself on how the funds were to be used.
Maitomaksun tapauksessa ei käytetty valtion rahallista tukea eikä valtiontakausta, toisin kuin asioissa Vent de Colère (C-262/12) ja Plans de Campagne (T-139/09), joissa juuri näistä syistä todettiin olevan kyse valtiontuesta.