natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To avoid separation of sediment ingredients and re-suspension of fine material during addition of test water in the water column, the sediment can be covered with a plastic disc while water is poured onto it, and the disc is removed immediately afterwards.
Sedimentin voi peittää muovikiekolla, kun vettä kaadetaan päälle, jotta sedimentin ainesosien erottuminen ja hienon materiaalin resuspensio voidaan välttää, mutta kiekko on poistettava heti tämän jälkeen.
Aeration of the water has to be stopped while adding the larvae to test vessels and remain so for another 24 hours after addition of larvae (see paragraphs 24 and 32).
Veden ilmastus on lopetettava, kun toukkia lisätään testiastioihin eikä sitä saa aloittaa 24 tuntiin toukkien lisäämisen jälkeen (katso kohdat 24 ja 32).
Twenty-four hours after adding the larvae, the test substance is spiked into the overlying water column, and slight aeration is again supplied.
24 tuntia toukkien lisäämisen jälkeen sedimentin päällä olevaan veteen lisätään testiainetta, ja aloitetaan kevyt ilmastus.
Small volumes of test substance solutions are applied below the surface of the water using a pipette.
Pieni määrä testiaineliuosta lisätään pipetillä vedenpinnan alle.
The overlying water should then be mixed with care not to disturb the sediment.
Sen jälkeen sedimentin päällä oleva vesi sekoitetaan varoen häiritsemästä sedimenttiä.
Gentle aeration of the overlying water in test vessels is supplied preferably 24 hours after addition of the larvae and is pursued throughout the test (care should be taken that dissolved oxygen concentration does not fall below 60 %of ASV).
Sedimentin päällä olevaa vettä aletaan ilmastaa varovasti mieluiten 24 tuntia toukkien lisäämisen jälkeen, ja ilmastusta jatketaan testin loppuun saakka (on pidettävä huoli, ettei liuenneen hapen pitoisuus laske alle 60 prosenttiin ilman kyllästysarvosta).
Aeration is provided through a glass Pasteur pipette fixed 2-3 cm above the sediment layer (i.e. one or few bubbles/sec).
Ilmastus tapahtuu lasisella Pasteur-pipetillä, joka on kiinnitetty 2–3 senttiä sedimenttikerroksen yläpuolelle (yksi tai muutama kupla sekunnissa).
When testing volatile chemicals, consideration may be given not to aerate the sediment-water system.
Haihtuvia kemikaaleja testattaessa voidaan harkita, jätetäänkö vesi-sedimenttisysteemi ilmastamatta.
For C. tentans and C. yoshimatui, recommended temperatures are of 23 °C and 25 °C (± 2 °C), respectively.
Suositeltu lämpötila C. tentans -lajille on 23 °C (± 2 °C) ja C. yoshimatui -lajille 25 °C (± 2 °C).
As a minimum, samples of the overlying water, the pore water and the sediment must be analysed at the start (preferably one hour after application of test substance) and at the end of the test, at the highest concentration and a lower one.
Vähintään sedimentin päällä olevan veden, huokosveden ja sedimentin näytteet analysoidaan testin alussa (mieluiten yksi tunti testiaineen lisäämisen jälkeen) ja lopussa suurimmassa pitoisuudessa ja matalammassa pitoisuudessa.
These determinations of test substance concentration inform on the behaviour/partitioning of the test substance in the water-sediment system.
Testiaineen pitoisuudesta saadaan tietoa testiaineen käyttäytymisestä ja jakautumisesta vesi-sedimenttisysteemissä.
Sampling of sediment at the start of the test may influence the test system (e.g. removing test larvae), thus additional test vessels should be used to perform analytical determinations at the start and during the test if appropriate (see paragraph 39).
Sedimenttinäytteen ottaminen testin alussa voi vaikuttaa testijärjestelmään (esim. testitoukkia poistuu), joten testin alussa ja testin aikana tehtäviä analyyttisiä määrityksiä varten on tarvittaessa käytettävä ylimääräisiä testiastioita (katso kohta 39).
Measurements in sediment might not be necessary if the partitioning of the test substance between water and sediment has been clearly determined in a water/sediment study under comparable conditions (e.g. sediment to water ratio, type of application, organic carbon content of sediment).
Sedimentin mittaukset eivät välttämättä ole tarpeen, jos testiaineen jakautuminen veden ja sedimentin välille on määritetty selkeästi vesi/sedimentti-tutkimuksessa vastaavissa olosuhteissa (esim. sedimentin ja veden suhde, sovelluksen tyyppi, orgaanisen hiilen pitoisuus sedimentissä).
The pH, dissolved oxygen in the test water and temperature of the test vessels should be measured in an appropriate manner (see paragraph 10).
Testiastioiden pH ja lämpötila sekä testiveteen liuennut happi on mitattava asiaankuuluvasti (katso kohta 10).
Effect concentrations expressed as concentrations in the overlaying water, are calculated preferably based on measured concentrations at the beginning of the test (see paragraph 38).
Vaikutuspitoisuudet ilmaistaan pitoisuuksina sedimentin päällä olevassa vedessä, ja vaikutuspitoisuudet lasketaan mieluiten testin alussa mitattujen sedimenttipitoisuuksien perusteella (katso kohta 38).
If not, a Fisher’s exact or Mantel-Haenszal test with Bonferroni-Holm adjusted p-values can be used.
Jos näin ei ole, voidaan käyttää Fisherin tarkkaa testiä tai Mantel-Haenszelin testiä, jossa p-arvot on korjattu Bonferroni-Holmin menetelmällä.
To apply ANOVA methods values of ER should first be transformed by the arcsin square roottransformation or Freeman-Tukey transformation to obtain an approximate normal distribution and to equalise variances.
Jos halutaan soveltaa ANOVA-menetelmiä, ER-arvot on ensin muunnettava arcsin-neliöjuuri-muunnoksella tai Freeman-Tukeyn muunnoksella, jotta saadaan likimääräinen normaalijakauma ja varianssi tasoittuu.
The arcsin square root transformation is applied by taking the inverse sine (sine–1) of the square root of ER.
Arcsin-neliöjuuri-muunnosta sovelletaan ottamalla kuoriutumisasteen neliöjuuren käänteinen sini (sini–1).
For development rate as a continuous response, ECx-values can be estimated by using regression analysis (e.g. (23)(24)).
Kun kehittymisnopeus on jatkuva vaste, ECx-arvot voidaan estimoida regressioanalyysillä (esim. (23) ja (24)).
m maximum number of inspection intervals
m tarkastusvälien enimmäismäärä
method of preparation of stock solutions and test concentrations;
kantaliuosten valmistusmenetelmät ja testipitoisuudet
application of test substance: test concentrations used, number of replicates and use of solvent if any;
testiaineen lisääminen: käytetyt testipitoisuudet, toistojen määrä ja mahdollisen liuottimen käyttö
estimates of toxic endpoints e.g. ECx (and associated confidence intervals), NOEC and/or LOEC, and the statistical methods used for their determination;
toksisten tutkittavien ominaisuuksien estimaatit, kuten ECx (ja siihen liittyvät luottamusvälit), NOEC ja/tai LOEC, ja niiden määrittämiseen käytetyt tilastolliset menetelmät
Chapter C.8 of this Annex, Toxicity for Earthworms,
Tämän liitteen luku C.8: Myrkyllisyystutkimus madoilla.
Biometrics 48: 577-585.
Biometrics 48: 577–585.
For the purpose of this method the following definitions are used:
Tässä testimenetelmässä käytetään seuraavia määritelmiä:
Spiked water is the test water to which test substance has been added.
Vesi, johon on lisätty testiaine.
Chironomus larvae should be fed with a fish flake food (TetraMin®, TetraPhyll® or other similar brand of proprietary fish food), at approximately 250 mg per vessel per day.
Chironomus-toukat ruokitaan kalojen hiutaleruoalla (TetraMin®, TetraPhyll® tai muu vastaava kaupallinen kalanruoka), jota annetaan noin 250 mg astiaa kohden päivässä.
This preparation may be fed at a rate of about 5 ml per vessel per day (shake before use.) Older larvae may receive more.
Tätä valmistetta voi antaa noin 5 ml astiaa kohden päivässä (ravista ennen käyttöä). Vanhoille toukille voi antaa enemmän ruokaa.
Vitamin stock solution for medium M4 and M7
Vitamiinien kantaliuos M4- ja M7-liuosta varten
All three vitamin solutions are combined to make a single vitamin stock solution.
Kaikki kolme vitamiiniliuosta yhdistetään yhdeksi vitamiinien kantaliuokseksi.
Chapter C.8 of this Annex, Toxicity for Earthworms
Tämän liitteen luku C.8: Myrkyllisyystutkimus madoilla.
Chemical Characteristics of Acceptable Dilution Water
Hyväksyttävän laimennusveden kemialliset ominaisuudet
READY BIODEGRADABILITY — CO2 IN SEALED VESSELS (HEADSPACE TEST)
C.29 BIOHAJOAVUUS – CO2 SULJETUISSA ASTIOISSA (HEADSPACE-TESTI)
This Test Method is equivalent to OECD Test Guideline (TG) 310 (2006).
Tämä testimenetelmä vastaa OECD:n testiohjetta nro 310 (2006).
This Test Method is a screening method for the evaluation of ready biodegradability of chemicals and provides similar information to the six test methods described in chapter C.4 of this Annex A to F. Therefore, a chemical that shows positive results in this Test Method can be considered readily biodegradable and consequently rapidly degradable in the environment.
Testimenetelmällä voidaan arvioida kemikaalien biohajoavuutta, ja sen avulla saadaan vastaavaa tietoa kuin tämän liitteen luvussa C.4, A–F kuvatuilla kuudella testimenetelmällä. Niinpä kemikaalia, jonka tulokset ovat positiiviset tässä testimenetelmässä, voidaan pitää helposti biohajoavana, eli se hajoaa nopeasti ympäristössä.
In the original and modified Sturm test (1)(2) CO2 is removed from the liquid phase to the absorbing vessels by sparging (i.e. bubbling air treated to remove CO2 through the liquid medium), while in the version of Larson (3)(4) CO2 is transferred from the reaction vessel to the absorbers by passing CO2-free air through the headspace and, additionally, by shaking the test vessel continuously.
Alkuperäisessä ja muunnetussa Sturmin testissä (1)(2) CO2:ta poistetaan nestefaasista absorboiviin astioihin kuplittamalla (sparging) eli hiilidioksidia poistetaan kuplittamalla ilmaa nestefaasin läpi. Larsonin versiossa (3)(4) CO2 siirretään puolestaan reaktioastiasta absorboiviin materiaaleihin kuljettamalla hiilidioksidia sisältämätöntä ilmaa kaasutilan (headspace) läpi ja lisäksi ravistamalla testiastiaa jatkuvasti. Ainoastaan Larsonin muunnoksessa reaktioastiaa ravistetaan.
Only in the Larson modification is the reaction vessel shaken; stirring is specified only for insoluble substances in ISO 9439 (5) and in the original US version (6), both of which specify sparging rather than headspace replacement.
Liukenemattomia aineita sekoitetaan standardissa ISO 9439 (5) ja alkuperäisessä yhdysvaltalaisessa versiossa (6), joissa kummassakin käytetään kuplitusta (sparging) kaasutilan vaihdon sijaan.
In another official US EPA method (7) based on Gledhill’s method (8), the shaken reaction vessel is closed to the atmosphere and CO2 produced is collected in an internal alkaline trap directly from the gaseous phase, as in classical Warburg/Barcroft respirometer flasks.
Toisessa virallisessa US EPA -menetelmässä (7), joka perustuu Gledhillin menetelmään (8), ravistettu reaktioastia suljetaan ilmatiiviisti, ja tuotettu CO2 sidotaan astiassa olevaan emäkseen suoraan kaasufaasista, kuten klassisissa Warburgin/Barcroftin respirometripulloissa.
However, inorganic carbon (IC) has been shown to accumulate in the medium during the application of the standard, modified Sturm test to a number of chemicals (9).
On kuitenkin osoitettu, että epäorgaaninen hiili (IC) kerääntyy standardin Sturmin muunnetun testin aikana väliaineessa useisiin kemikaaleihin (9).
A concentration of IC as high as 8 mg/l was found during the degradation of 20 mg C/l of aniline.
Epäorgaanisen hiilen pitoisuus oli jopa 8 mg/l aniliinin (20 mg C/l) hajoamisen aikana.
Thus, the collection of CO2 in the alkaline traps did not give a true reflection of the amount of CO2 produced microbiologically at intermediate times during the degradation.
Siten CO2:n sitominen emäkseen ei antanut oikeaa kuvaa siitä, miten paljon CO2:ta tuotettiin mikrobiologisesti hajoamisen aikana.
As a result, the specification that > 60 % theoretical maximum CO2 production (ThCO2) must be collected within a “10-d window” (the 10 days immediately following the attainment of 10 % biodegradation) for a test chemical to be classified as readily biodegraded will not be met for some chemicals which would be so classified using dissolved organic carbon (DOC) removal.
Tästä syystä vaatimus, että > 60 prosenttia ThCO2:sta on kerättävä 10-päiväisen jakson aikana (10 %:n hajoamistason saavuttamista seuraavat 10 päivää), jotta testikemikaali voidaan luokitella helposti biohajoavaksi, ei täyty joidenkin sellaisten kemikaalien osalta, jotka määriteltäisiin helposti biohajoaviksi DOC-poistuman perusteella.
When the percentage degradation is a lower value than expected, IC is possibly accumulated in the test solution.
Kun hajoamisprosentti on alempi kuin odotettu arvo, epäorgaanista hiiltä saattaa kerääntyä testiliuokseen.
Then, the degradability may be assessed with the other ready biodegradability tests.
Silloin hajoavuutta voidaan arvioida muilla nopean biohajoavuuden testeillä.
Other drawbacks of the Sturm methodology (cumbersome, time-consuming, more prone to experimental error and not applicable to volatile chemicals) had earlier prompted a search for a sealed vessel technique, other than Gledhill’s, rather than gas flow-through (10)(11).
Sturmin menetelmän muiden heikkouksien (vaivalloinen, aikaa vievä, alttiimpi koevirheille eikä sovellu haihtuville kemikaaleille) vuoksi oli aiemmin alettu etsiä Gledhillin tekniikan lisäksi toista suljetun astian menetelmää läpivirtausjärjestelmien (10)(11) sijaan.
Boatman et al (12) reviewed the earlier methods and adopted an enclosed headspace system in which the CO2 was released into the headspace at the end of incubation by acidifying the medium.
Boatman et al (12) tarkastelivat aiempia menetelmiä ja ottivat käyttöön suljetun kaasutilan järjestelmän, jossa CO2 vapautetaan kaasutilaan inkubaation jälkeen happamoittamalla väliaine.
was measured by gas chromatography (GC)/IC analysis in automatically taken samples of the headspace but dissolved inorganic carbon (DIC) in the liquid phase was not taken into account.
mitattiin kaasukromatografisella (GC)/IC-analyysillä automaattisesti kaasutilasta otetuista näytteistä, mutta nestefaasin liuennutta epäorgaanista hiiltä (DIC) ei huomioitu.
Also, the vessels used were very small (20 ml) containing only 10 ml of medium, which caused problems e.g. when adding the necessarily very small amounts of insoluble test chemicals, and/or there may be insufficient or no microorganisms present in the inoculated medium that are competent to degrade the test chemicals.
Lisäksi käytetyt astiat olivat hyvin pieniä (20 ml) ja niissä oli vain 10 ml:aa väliainetta, mikä aiheutti ongelmia esimerkiksi, kun liukenemattomia testikemikaaleja lisättiin hyvin pieniä määriä. Lisäksi siirrostetussa liuoksessa ei välttämättä ole ollenkaan tai tarpeeksi mikro-organismeja, jotka pystyvät hajottamaan testikemikaaleja.
These difficulties have been overcome by the independent studies of Struijs and Stoltenkamp (13) and of Birch and Fletcher (14), the latter being inspired by their experience with apparatus used in the anaerobic biodegradation test (15).
Nämä vaikeudet voitettiin Struijsin ja Stoltenkampin (13) sekä Birchin ja Fletcherin (14) itsenäisissä tutkimuksissa. Jälkimmäiset saivat inspiraation anaerobisen biohajoavuuden testissä käytetystä laitteesta (15).
In the former method (13) CO2 is measured in the headspace after acidification and equilibration, while in the latter (14) DIC in both the gaseous and liquid phases was measured, without treatment; over 90 % of the IC formed was present in the liquid phase.
Ensimmäisessä menetelmässä (13) CO2 mitataan kaasutilassa happamoittamisen ja tasapainottumisen jälkeen, kun taas jälkimmäisessä (14) DIC mitataan sekä kaasu- että nestefaasissa, ilman käsittelyä. Yli 90 prosenttia muodostuneesta IC:stä oli nestefaasissa.
Both methods had advantages over the Sturm test in that the test system was more compact and manageable, volatile chemicals can be tested and the possibility of delay in measuring CO2 produced is avoided.
Kummassakin menetelmässä on etunsa Sturmin testiin verrattuna, sillä niissä testijärjestelmä on pienempi ja helpompi käsitellä, haihtuvia kemikaaleja voidaan testata ja mahdollinen viive tuotetun CO2:n mittauksessa vältetään.
The two approaches were combined in the ISO Headspace CO2 Standard (16), which was ring-tested (17) and it is this Standard which forms the basis of the present Test Method.
Nämä kaksi lähestymistapaa yhdistettiin ISO Headspace CO2 -standardissa (16), joka rengastestattiin (17). Nykyinen testimenetelmä perustuu juuri tähän standardiin.
Similarly, the two approaches have been used in the US EPA method (18).
Noita kahta lähestymistapaa on käytetty myös US EPA -menetelmässä (18).
Two methods of measuring CO2 have been recommended, namely CO2 in headspace after acidification (13) and IC in the liquid phase after the addition of excess alkali.
:n mittaamiseen suositellaan kahta menetelmää eli CO2 kaasutilassa happamoittamisen jälkeen (13) ja IC nestefaasissa emäksisen aineen lisäämisen jälkeen.
The latter method was introduced by Peterson during the CONCAWE ring test (19) of this headspace method modified to measure inherent biodegradability.
Jälkimmäisen menetelmän otti käyttöön Peterson, kun tälle Headspace-menetelmälle, joka oli muunnettu luontaisen biohajoavuuden mittausta varten, tehtiin laboratorioiden välinen CONCAWE-tutkimus (19).
The changes made in the 1992 (20) revision of the methods in chapter C.4 of this Annex for Ready Biodegradability have been incorporated into this Test Method, so that the conditions (medium, duration etc.) are otherwise the same as those in the revised Sturm test (20).
Tähän testimenetelmään on sisällytetty muutokset, jotka tehtiin vuonna 1992 (20) tämän liitteen lukuun C.4 Biohajoavuuden määritys, joten olosuhteet (väliaine, kesto jne.) ovat muuten samat kuin muutetussa Sturmin testissä (20).
Birch and Fletcher (14) have shown that very similar results were obtained with this headspace test as were obtained with the same chemicals in the OECD Ring Test (21) of the revised Test Methods.
Birch ja Fletcher (14) ovat osoittaneet, että tällä Headspace-testillä saatiin samoilla kemikaaleilla hyvin samankaltaisia tuloksia kuin tarkistettujen testimenetelmien OECD:n yhteistutkimuksissa (21).
The CO2 evolution resulting from the ultimate aerobic biodegradation of the test chemical is determined by measuring the IC produced in the test bottles in excess of that produced in blank vessels containing inoculated medium only.
Testikemikaalin lopullisen aerobisen biohajoamisen tuottama CO2 määritetään mittaamalla, kuinka paljon enemmän epäorgaanista hiiltä muodostuu testipulloissa verrattuna pulloihin, joissa on vain siirrostettua liuosta.
The extent of biodegradation is expressed as a percentage of the theoretical maximum IC production (ThIC), based on the quantity of test chemical (as organic carbon) added initially.
Biohajoaminen ilmaistaan ThIC-arvona, joka perustuu alun perin lisätyn testikemikaalin (orgaanisena hiilenä) määrään.
The DOC removal and/or the extent of primary biodegradation of the test chemical can also be measured (20).
DOC-poistuma ja/tai testikemikaalin primäärisen biohajoamisen laajuus voidaan myös mitata (20).
The organic carbon content (% w/w) of the test chemical needs to be known, either from its chemical structure or by measurement, so that the percentage degradation may be calculated.
Testikemikaalin orgaanisen hiilen pitoisuuden (% w/w) on oltava tiedossa kemiallisen rakenteen tai mittauksen perusteella, jotta hajoamisprosentti voidaan laskea. Jos testikemikaalit ovat haihtuvia, mitattu tai laskettu Henryn lain vakio auttaa määrittämään soveltuvan kaasutilan ja nestetilavuuden suhteen.
For volatile test chemicals, a measured or calculated Henry’s law constant is helpful for determining a suitable headspace to liquid volume ratio.
Testikemikaalin toksisuus mikro-organismeille on hyvä olla tiedossa, kun valitaan soveltuvaa testipitoisuutta ja tulkitaan heikosta biohajoavuudesta kertovia tuloksia.
Information on the toxicity of the test chemical to micro-organisms is useful in selecting an appropriate test concentration and for interpreting results showing poor biodegradability: it is recommended to include the inhibition control unless it is known that the test chemical is not inhibitory to microbial activities (see paragraph 24).
Inhibitiota on suositeltavaa kontrolloida, ellei olet tiedossa, että testikemikaali ei estä mikrobien toimintaa (katso kohta 24).
APPLICABILITY OF THE METHOD
MENETELMÄN SOVELTUVUUS
The test is applicable to water-soluble and insoluble test chemicals, though good dispersion of the test chemical should be ensured.
Tätä testiä voidaan soveltaa vesiliukoisiin ja liukenemattomiin testikemikaaleihin, mutta testikemikaalin hyvä dispersio on varmistettava.
Using the recommended headspace to liquid volume ratio of 1:2, volatile chemicals with a Henry’s law constant of up to 50 Pa.m3.mol–1 can be tested as the proportion of test chemical in the headspace will not exceed 1 % (13).
Kun käytetään suositeltua kaasutilan ja nestetilavuuden välistä suhdetta 1:2, voidaan testata haihtuvia kemikaaleja, joiden Henryn lain vakio on enintään 50 Pa m3 mol–1, sillä testikemikaalin osuus kaasutilassa ei ole yli 1 prosenttia (13).
A smaller headspace volume may be used when testing chemicals, which are more volatile, but their bioavailability may be limiting especially if they are poorly soluble in water.
Kaasutilan tilavuuden on oltava pienempi, kun testataan tätä haihtuvampia kemikaaleja, mutta niiden biologinen hyötyosuus voi asettaa rajoituksia varsinkin, jos ne liukenevat heikosti veteen.
However, users must ensure that the headspace to liquid volume ratio and the test chemical concentration are such that sufficient oxygen is available to allow complete aerobic biodegradation to occur (e.g. avoid using a high substrate concentration and a small headspace volume).
Käyttäjien on kuitenkin valittava kaasutilan ja nestetilavuuden suhde sekä testikemikaalin pitoisuus siten, että happi riittää täydelliseen aerobiseen biohajoamiseen (esimerkiksi suuren substraattipitoisuuden ja pienen kaasutilavuuden käyttöä on vältettävä).
Guidance on this matter can be found in (13)(23).
Ohjeet ovat kirjallisuusviitteissä (13)(23).
In order to check the test procedure, a reference chemical of known biodegradability should be tested in parallel.
Testimenetelmän toimivuus tarkistetaan testaamalla rinnakkaisesti vertailukemikaalia, jonka biohajoavuus on tiedossa.
For this purpose, aniline, sodium benzoate or ethylene glycol may be used when testing water-soluble test chemicals and 1-octanol for poorly soluble test chemicals (13).
Tähän tarkoitukseen voidaan käyttää aniliinia, natriumbentsoaattia tai etyleeniglykolia, kun testataan vesiliukoisia kemikaaleja, ja 1-oktanolia, kun testataan heikosti liukenevia kemikaaleja (13).
Biodegradation of these chemicals must reach > 60 % ThIC within 14 days.
Näiden kemikaalien biohajoavuuden täytyy olla > 60 % ThIC 14 päivän kuluessa.
REPRODUCIBILITY
TOISTETTAVUUS
In the ISO ring test of the method (17), the following results were obtained using the recommended conditions, including 20 mg C test chemical/l.
Menetelmän ISO-yhteistutkimuksessa (17) saatiin seuraavat tulokset, kun käytettiin suositeltuja olosuhteita ja hiilen pitoisuus testikemikaalissa oli 20 mg C/l.
Mean Percentage Biodegradation
Biohajoavuuden keskiarvo
Coefficient of variation
Variaatiokerroin
Number of Laboratories
Laboratorioiden määrä
ctanol
ktanoli
Within-test variability (replicability), using aniline, was low with coefficients of variability not greater than 5 % in nearly all test runs.
Variaatiokerroin oli enintään 5 prosenttia lähes kaikissa testiajoissa.
In the two cases in which the replicability was worse, the greater variability was probably due to high IC production in the blanks.
Kahdessa tapauksessa toistettavuus oli huonompi, ja suurempi variaatio johtui luultavasti suuresta IC:n tuotannosta nollakokeissa (kontrolleissa).
Replicability was worse with 1-octanol but was still less than 10 % for 79 % of test runs.
Toistettavuus oli huonompi käytettäessä 1-oktanolia, mutta se oli silti alle 10 prosenttia 79 prosentissa testiajoista.