natgillin/translations-raw huggingface dataset:
During the elimination phase, measurements are made at sampling times during 14 days (enchytraeids) or 21 days (earthworms) unless earlier analytical determination showed 90 % reduction of the test chemical residues in worms.
Poistumavaiheen aikana mittauksia tehdään näytteenottoaikoina 14 vuorokautta (änkyrimadot) tai 21 vuorokautta (lierot), ellei analyyttinen määritys osoita aiemmin, että testikemikaalin jäämät ovat laskeneet madoissa 90 prosenttia.
The concentration of the test chemical in the worms at the end of the elimination phase is reported as non-eliminated residues.
Testikemikaalin pitoisuus madoissa poistumavaiheen jälkeen raportoidaan eliminoitumattomina jääminä.
The steady state bioaccumulation factor (BAFss) is calculated preferably both as the ratio of the concentration in worms (Ca) and in the soil (Cs) at apparent steady state, and as a kinetic bioaccumulation factor, BAFK, as the ratio of the rate constant of uptake from soil (ks) and the elimination rate constant (ke) (see Appendix 1 for definitions) assuming first-order kinetics (see Appendix 2 for calculations).
Tasapainotilan biokertyvyystekijä (BAFss) lasketaan mieluiten sekä madoissa (Ca) ja maassa (Cs) olevan pitoisuuden suhteena, kun tasapainotila näyttää olevan saavutettu, että kineettisenä biokertyvyystekijänä (BAFK) maan kertymävakion (ks) ja poistumavakion (ke) 2 suhteena (määritelmät ovat lisäyksessä 1), kun oletetaan, että reaktio noudattaa ensimmäisen asteen kinetiikkaa (tietoa laskelmista on lisäyksessä 2).
If first-order kinetics is obviously not applicable, other models should be employed.
Jos on ilmeistä, että reaktio ei noudata ensimmäisen asteen kinetiikkaa, on käytettävä muita malleja.
The uptake rate constant, the elimination rate constant (or constants, where other models are involved), the kinetic bioaccumulation factor (BAFK), and where possible, the confidence limits of each of these parameters are calculated from computerised model equations (see Appendix 2 for guidance).
Kertymävakio, poistumavakio (tai vakiot, jos käytetään muita malleja), kineettinen biokertyvyystekijä (BAFK) ja mahdollisuuksien mukaan näiden muuttujien luottamusvälit lasketaan tietokonemalleista (ohjeet ovat lisäyksessä 2).
The goodness of fit of any model can be determined from e.g. the correlation coefficient or the coefficient of determination (coefficients close to one indicate a good fit) or chi-squared.
Mallin soveltuvuuden voi määrittää esimerkiksi korrelaatiokertoimella tai determinaatiokertoimella (soveltuvuus on hyvä, jos kerroin on lähellä yhtä) tai khii2-testillä.
Also the size of the standard error or confidence limit around the estimated parameters may be indicative of the goodness of fit of the model.
Myös keskivirheen koko tai arvioitujen parametrien luottamusväli voivat kuvata mallin soveltuvuutta.
To reduce variability in test results for test chemicals with high lipophilicity, bioaccumulation factors should be expressed in relation to lipid content and organic carbon content (kg soil organic carbon (OC) kg-1 worm lipid content).
Jos testikemikaali on hyvin lipofiilinen, testitulosten vaihtelua voi vähentää ilmaisemalla biokertyvyystekijät suhteessa rasvapitoisuuteen ja orgaanisen hiilen pitoisuuteen (kilossa maan orgaanista hiiltä, kilossa madon rasvamäärässä).
This approach is based on the fact that for some chemical classes, there is a clear relationship between the potential for bioaccumulation and lipophilicity; this has been well established for fish (47).
Tämä perustuu siihen, että tietyissä kemikaalien luokissa biokertyvyyspotentiaalin ja rasvahakuisuuden välillä on selvä suhde, mikä osoitettu kalojen osalta (47).
There is a relationship between the lipid content of fish and the bioaccumulation of such chemicals.
Kalan rasvapitoisuuden ja näiden kemikaalien biokertyvyyden välillä on suhde. Samanlaisia korrelaatioita on havaittu pohjaeliöissä.
For benthic organisms, similar correlations have been found e.g. (30) (44).
Tästä esimerkkinä (30) (44).
Likewise for terrestrial oligochaetes this correlation has been demonstrated e.g. (5) (6) (7) (14).
Korrelaatio on osoitettu myös maalla elävien harvasukasmatojen osalta (esim. (5) (6) (7) (14)).
If sufficient worm tissue is available, the lipid content of the test animals can be determined on the same biological material as the one used to determine the concentration of the test chemical.
Jos matojen kudosta on saatavilla riittävästi, eläinten rasvapitoisuus voidaan määrittää käyttämällä samaa biologista ainesta, jota käytettiin testikemikaalin pitoisuuden määrittämiseen.
Alternatively, control animals can be used to measure the lipid content.
Rasvapitoisuus voidaan mitata myös kontrollieläimistä.
For a test to be valid the following criteria should be fulfilled for both controls and treatments:
Testi on luotettava, jos seuraavat ehdot täyttyvät sekä kontrolli- että käsittelyryhmässä:
At the end of the test, the overall mortality during uptake and elimination phase should not exceed 10 % (earthworms) or 20 % (enchytraeids) of the total number of the introduced worms.
Testin lopussa yleinen kuolleisuus kertymä- ja poistumavaiheen aikana ei saa olla yli 10 prosenttia (lierot) tai 20 prosenttia (änkyrimadot) käytettyjen matojen kokonaismäärästä.
For Eisenia fetida and Eisenia andrei, the mean mass loss as measured at the end of the uptake and at the end of the elimination phase should not exceed 20 % compared to the initial fresh weight (f.w.) at start of each phase.
Eisenia fetida- ja Eisenia andrei -lajien keskimääräinen painohäviö, joka mitataan kertymävaiheen ja poistumavaiheen lopussa, ei saa olla yli 20 prosenttia verrattuna jokaisen jakson alun alkuperäiseen tuorepainoon (f.w.).
Test species
Testilajit
Several species of terrestrial oligochaetes are recommended for bioaccumulation testing.
Biokertyvyystesteihin suositellaan useita maalla elävien harvasukasmatojen lajeja.
The most commonly used species Eisenia fetida or Eisenia andrei (Lumbricidae), or Enchytraeus albidus, Enchytraeus crypticus, or Enchytraeus luxuriosus (Enchytraeidae)) are described in Appendix 5.
Yleisimmin käytetyt lajit tunkioliero eli kompostiliero (Eisenia fetida) tai Eisenia andrei (Lumbricidae), änkyrimato (Enchytraeus albidus), Enchytraeus crypticus ja Enchytraeus luxuriosus (Enchytraeidae)) on kuvattu lisäyksessä 5.
Care should be taken to avoid the use of materials, for all parts of the equipment, which can dissolve, adsorb the test chemical or leach other chemicals, and have an adverse effect on the test animals.
Missään laitteiston osissa ei saisi käyttää materiaaleja, jotka voivat liuottaa tai adsorboida testikemikaalia, joista voi liueta muita kemikaaleja ja jotka voivat vaikuttaa haitallisesti testieläimiin.
Standard rectangular or cylindrical vessels, made of chemically inert material and of suitable capacity can be used in compliance with the loading rate, i.e. the number of test worms.
Testissä voidaan käyttää normaaleja suorakulmaisia tai lieriömäisiä astioita, jotka on valmistettu kemiallisesti inertistä materiaalista ja jotka ovat riittävän tilavia testimatojen määrään nähden.
Stainless steel, plastic or glass may be used for any equipment having contact with the test media.
Ruostumatonta terästä, muovia tai lasia voidaan käyttää laitteissa ja välineissä, jotka ovat kosketuksissa testiliuosten kanssa.
The test vessels should be appropriately covered to prevent escaping of the worms, while allowing sufficient air supply.
Testiastiat on peitettävä siten, että madot eivät pääse karkaamaan, mutta astiaan täytyy kuitenkin päästä riittävästi ilmaa.
For chemicals with high adsorption coefficients, such as synthetic pyrethroids, silanised glass may be required.
Jos käytettävän kemikaalin adsorptiokerroin on korkea, kuten synteettisillä pyretroideilla, voi olla tarpeen käyttää silanoitua lasia.
In these situations the equipment will have to be discarded after use (49).
Tällöin välineet on heitettävä pois käytön jälkeen (49).
Radiolabelled test items and volatile chemicals should be prevented from escaping.
Radioaktiivisesti merkittyjä testiaineita ja haihtuvia kemikaaleja on estettävä karkaamasta.
Traps (e.g. glass gas washing bottles) should be employed containing suitable absorbents to retain any residues evaporating from the test vessels.
Testiastioista mahdollisesti haihtuvat jäämät on kerättävä loukuilla (esim. kaasunpesupulloilla), joissa on soveltuvaa adsorbenttia.
Soil
Maa-aines
The test soil should be of a quality that will allow the survival and preferably the reproduction of the test organisms for the duration of the acclimation and test periods without them showing any abnormal appearance or behaviour.
Testissä käytettävän maa-aineksen on oltava laadultaan sellaista, että testiorganismit elävät ja mielellään myös lisääntyvät siinä totuttautumisvaiheen ja testin aikana ilman, että niiden ulkonäössä tai käyttäytymisessä havaitaan mitään epänormaalia muutosta.
The worms should burrow in the soil.
Matojen kuuluu kaivautua maa-ainekseen.
The artificial soil described in the chapter C.8 of this Annex (48) is recommended for use as the substrate in the tests.
Tämän liitteen luvussa C.8 (48) kuvattua keinomaata suositellaan käytettäväksi substraattina testeissä.
Preparation of the artificial soil for use in the bioaccumulation tests and recommendations for the storage of artificial soil are given in Appendix 4.
Ohjeet keinomaan valmistamisesta biokertyvyystestejä varten ja keinomaan säilytysohjeet annetaan lisäyksessä 4.
Air-dried artificial soil may be stored at room temperature until use.
Ilmakuivattua keinomaata voidaan säilyttää huoneenlämpötilassa käyttöön asti.
However, natural soils from unpolluted sites may serve as test and/or culture soil.
Myös saastumattomalta paikalta kerättyä luonnonmaata voidaan käyttää testeissä ja/tai kasvatuksessa.
Natural soils should be characterised at least by origin (collection site), pH, organic carbon content, particle size distribution (percent sand, silt, and clay), maximum water holding capacity (WHCmax), and percent water content (3).
Luonnonmaasta on annettava vähintään alkuperä (keräyspaikka), pH, orgaanisen hiilen pitoisuus, hiukkaskokojakauma (hiekan, siltin ja saven prosenttiosuudet), suurin mahdollinen vedensitomiskyky (WHCmax) ja vesipitoisuus prosentteina (3).
Analysis of the soil or its constituents for micro-pollutants prior to use should provide useful information.
Hyödyllistä tietoa saadaan, kun maa-aineksesta tai sen ainesosista analysoidaan mikrosaasteet ennen sen käyttöä.
If field soil from agricultural land is used, it should not have been treated with crop protection products or with manure from treated animals as fertilizers for at least one year and with organic fertilizers for at least six months prior to sampling (50).
Jos käytettävä maa-aines on peräisin viljelysmaasta, sitä ei saa olla käsitelty kasvinsuojeluaineilla tai lannoitettu hoidetuista eläimistä saadulla lannalla vähintään vuoteen eikä orgaanisilla lannoitteilla vähintään kuuteen kuukauteen ennen näytteenottoa (50).
Manipulation procedures for natural soils prior to use in ecotoxicological tests with oligochaetes in the laboratory are described in (3).
Luonnonmaan käsittely ennen laboratoriossa tehtäviä ekotoksikologisia testejä harvasukasmadoilla kuvataan kohdassa (3).
For natural soils the storage time in the laboratory should be kept as short as possible.
Jos käytetään luonnonmaata, säilytysaika laboratoriossa on pidettävä mahdollisimman lyhyenä.
Application of the test chemical
Testikemikaalin lisääminen
The test chemical is incorporated into the soil.
Testikemikaali lisätään maa-ainekseen.
The physicochemical properties of the test chemical should be taken into consideration.
Testikemikaalin fysikaaliskemialliset ominaisuudet on otettava huomioon.
A water-soluble test chemical should be completely dissolved in water before it be mixed with the soil.
Jos testikemikaali on vesiliukoinen, se on liuotettava kokonaan veteen ennen sekoittamista maa-ainekseen.
The recommended spiking procedure for poorly water-soluble test chemical involves coating of one or more of the (artificial) soil constituents with the test chemical.
Heikosti veteen liukenevien testikemikaalien suositellussa lisäysmenetelmässä yksi tai monta (keino)maan ainesosaa pinnoitetaan testikemikaalilla.
For example, the quartz sand, or a portion thereof, can be soaked with a solution of the test chemical in a suitable organic solvent, which is then slowly evaporated to dryness.
Esimerkiksi kvartsihiekkaa tai sen osaa voidaan liottaa liuoksessa, jossa on testikemikaalia ja soveltuvaa orgaanista liuotinta. Liuoksen annetaan hitaasti haihtua kuivaksi.
The coated fraction can then be mixed into the wet soil.
Sen jälkeen testikemikaalilla pinnoitettu osio sekoitetaan märkään maahan.
The major advantage of this procedure is that no solvent is introduced into the soil.
Tässä menetelmässä on se suuri etu, että maahan ei lisätä lainkaan liuotinta.
When a natural soil is used, the test chemical may be added by spiking an air-dried portion of the soil as described above for the artificial soil, or by stirring the test chemical into the wet soil, with subsequent evaporating step if a solubilising agent is used.
Kun käytetään luonnonmaata, testikemikaali voidaan lisätä ilmakuivattuun maa-ainekseen, kuten edellä on kuvattu keinomaan osalta, tai sekoittaa märkään maahan, minkä jälkeen mahdollinen liuotusapuaine haihdutetaan.
In general, the contact of wet soil with solvents should be avoided as far as possible.
Märän maan ja liuottimien kosketusta on vältettävä, jos suinkin mahdollista.
The following should be considered (3):
Seuraavat seikat on otettava huomioon (3):
If a solvent other than water is used, it should be one that is water-miscible and/or can be driven off (for example, evaporated), leaving only the test chemical on the soil.
Jos liuottimena käytetään muuta kuin vettä, liuottimen on oltava veteen sekoittuvaa ja/tai se on voitava poistaa muulla tavoin (kuten haihduttamalla), jotta maa-ainekseen jää vain testikemikaalia.
If a solvent control is used, there is no need for negative control.
Jos liuotinkontrolli on käytössä, negatiivista kontrollia ei tarvita.
The solvent control should contain the highest concentration of solvent added to the soil and should use solvent from the same batch used to make the stock solution.
Liuotinkontrollissa on oltava korkein pitoisuus maahan lisättyä liuotinta. Käytettävän liuottimen on oltava peräisin samasta erästä, josta kantaliuos on tehty.
Toxicity and volatility of the solvent, and solubility of the test chemical in the chosen solvent should be the main criteria used for the selection of a suitable solubilising agent.
Liuottimen toksisuus ja haihtuvuus sekä testikemikaalin liukenevuus valittuun liuottimeen ovat tärkeimmät kriteerit soveltuvan liuotusapuaineen valinnassa.
For chemicals that are poorly soluble in water and in organic solvents, 2,0-2,5 g of finely ground quartz sand per test vessel can be mixed with the quantity of test chemical, e.g. using mortar and pestle, to obtain the desired test concentration.
Jos kemikaali liukenee heikosti veteen ja orgaanisiin liuottimiin, haluttu testipitoisuus saadaan sekoittamalla testikemikaaliin 2,0–2,5 g hienoksi jauhettua kvartsihiekkaa testiastiaa kohden esimerkiksi huhmareella.
This mixture of quartz sand and test chemical is added to the pre-moistened soil and thoroughly mixed with an appropriate amount of de-ionised water to obtain the required moisture content.
Tämä kvartsihiekan ja testikemikaalin seos lisätään esikostutettuun maahan ja sekoitetaan hyvin soveltuvaan määrään deionisoitua vettä, jotta saadaan tarvittava kosteuspitoisuus.
The final mixture is distributed to the test vessels.
Lopullinen seos jaetaan testiastioihin.
The procedure is repeated for each test concentration, and an appropriate control with 2,0-2,5 g of finely ground quartz sand per test vessel is also prepared.
Sama toistetaan jokaista testipitoisuutta varten, ja lisäksi valmistellaan asianmukainen kontrolli, jossa on 2,0–2,5 g hienoksi jauhettua kvartsihiekkaa testiastiaa kohden.
The concentration of the test chemical in the soil should be determined after spiking.
Testikemikaalin pitoisuus maassa on määritettävä testikemikaalin lisäämisen jälkeen.
The homogenous distribution of the test chemical into the soil should be verified before introducing the test organisms.
Ennen testiorganismien lisäämistä on varmistettava, että testikemikaali on jakautunut homogeenisesti maahan.
The method used for spiking, and the reasons for choosing a specific spiking procedure should be reported (24).
Käytetty lisäysmenetelmä ja tietyn lisäysmenetelmän valintaperusteet ilmoitetaan (24).
Equilibrium between the soil and the pore-water phase should ideally be established before adding the organisms; a time period of four days at 20 °C is recommended.
Ihanteellisessa tilanteessa maa ja huokosvesifaasi ovat tasapainossa ennen organismien lisäämistä. Suositeltava tasapainotusjakso on neljä päivää lämpötilassa 20 °C.
For many poorly water-soluble organic chemicals the time required to reach a true equilibrium between adsorbed and dissolved fractions can be counted in days or months.
Useilla heikosti veteen liukenevilla orgaanisilla kemikaaleilla vie päiviä tai kuukausia, ennen kuin adsorboituneet ja liuotetut fraktiot ovat aidosti tasapainossa.
Depending on the purpose of the study, for example when the environmental conditions are to be mimicked, the spiked soil may be “aged” for a longer period, e.g. for metals three weeks at 20 °C (22).
Tutkimuksen tarkoituksen vaatiessa, esimerkiksi ympäristöolosuhteita jäljiteltäessä, maata, johon testikemikaalia on lisätty, voidaan ”kypsyttää” pidempäänkin, esimerkiksi kolme viikkoa lämpötilassa 20 °C, kun kyseessä ovat metallit (22).
Culturing of the test organisms
Testiorganismien viljely
Worms should be preferably kept in permanent laboratory culture.
Madot pidetään mieluiten pysyvästi laboratorioviljelmässä.
Guidance on laboratory culture methods for Eisenia fetida and Eisenia andrei, and Enchytraeid species, is provided in Appendix 5 (see also (48) (51) (52)).
Eisenia fetidan, Eisenia andrein ja Enchytraeid-lajien laboratorioviljelyohjeet ovat lisäyksessä 5 (ks. myös (48) (51) (52)).
The worms used in the tests should be free from observable diseases, abnormalities and parasites.
Testeissä käytettävillä madoilla ei saa olla havaittavia sairauksia, poikkeavuuksia tai loisia.
PERFORMANCE OF THE TEST
TESTIN SUORITTAMINEN
The test organisms are exposed to the test chemical during the uptake phase.
Testiorganismit altistetaan testikemikaalille kertymävaiheessa.
The uptake phase should be of 14 days (enchytraeids) or 21 days (earthworms) unless it is demonstrated that steady state has been reached.
Kertymävaiheen pituus on 14 vuorokautta (änkyrimadot) tai 21 vuorokautta (lierot), ellei jo aiemmin voida osoittaa, että tasapainotila on saavutettu.
For the elimination phase, the worms are transferred to a soil free of test chemical.
Poistumavaiheessa madot siirretään maahan, joka ei sisällä testikemikaalia.
The first sample should be taken at 4-24 h after the start of elimination phase.
Ensimmäinen näyte otetaan 4–24 h poistumavaiheen alkamisen jälkeen.
Examples of sampling schedules for a 21-day uptake phase and a 21-day elimination phase are given in Appendix 3.
Esimerkkejä 21-päiväisen kertymävaiheen ja 21-päiväisen poistumavaiheen näytteenoton aikatauluista on lisäyksessä 3.
Test organisms
Testiorganismit
For many species of terrestrial enchytraeids the individual weight is very low (e.g. 5-10 mg wet weight per individual for Enchytraeus albidus and less for Enchytraeus crypticus or Enchytraeus luxuriosus); in order to perform the weight measurements and chemical analysis, it may be necessary to pool the worms of the replicate test vessels (i.e. all the worms of a replicate vessel will be used for obtaining one analytical tissue result).
Monien maalla elävien änkyrimatolajien yksilöpaino on hyvin pieni (esim. Enchytraeus albidus -yksilöiden märkäpaino 5–10 mg ja Enchytraeus crypticus- ja Enchytraeus luxuriosus -lajien vähemmän). Jotta paino voidaan mitata ja kemiallinen analyysi tehdä, voi olla tarpeen yhdistää rinnakkaisten testiastioiden madot (eli kaikkia rinnakkaisastian matoja käytetään yhteen kudosanalyysiin).
20 individual enchytraeids are added to each replicate, and at least three replicates should be used.
Jokaiseen rinnakkaisastiaan lisätään 20 änkyrimatoa, ja rinnakkaisnäytteitä on oltava vähintään kolme.
If the analytical detection limit of the test chemical is high, more worms may be necessary.
Jos testikemikaalin analyyttinen havaitsemisraja on korkea, matoja saatetaan tarvita enemmän.
For test species with higher individual weight (Eisenia fetida and Eisenia andrei), replicate vessels containing one individual can be used.
Jos testilajin yksilöpaino on tätä suurempi (Eisenia fetida ja Eisenia andrei), voidaan käyttää rinnakkaisnäyteastioita, joissa on vain yksi yksilö.
The earthworms used in a test should be of similar weight (e.g. Eisenia fetida and Eisenia andrei should have an individual weight of 250-600 mg).
Testissä käytettävien lierojen on painettava suunnilleen yhtä paljon (esim. Eisenia fetidan ja Eisenia andrein yksilöpainon on oltava 250–600 mg).
Enchytraeids (e.g. Enchytraeus albidus) should have a length of approximately 1 cm.
Änkyrimatojen (esim. Enchytraeus albidus) pituuden on oltava noin 1 cm.
All worms used in a particular test should come from the same source, and should be adult animals with clitellum (see Appendix 5).
Kaikkien tietyssä testissä käytettävien matojen on oltava peräisin samasta lähteessä, ja eläinten on oltava aikuisia ja sukukypsiä (ks. lisäys 5).
Since the weight and age of an animal might have an effect on the BAF-values (e.g. due to varying lipid content and/or presence of eggs), these parameters should be recorded accurately and taken into account in the interpretation of results.
Koska eläimen paino ja ikä saattavat vaikuttaa BAF-arvoihin (esim. rasvapitoisuuden vaihtelun ja/tai munien vuoksi), nämä parametrit on kirjattava täsmällisesti ja huomioitava tuloksia tulkittaessa.
In addition, cocoons can be deposited during the exposure period, which will also have an impact on the BAF values.
Lisäksi BAF-arvoihin vaikuttaa myös munakoteloiden mahdollinen muniminen altistusjaksolla.
It is recommended that a sub-sample of the test worms be weighed before the test in order to estimate the mean wet and dry weights.
On suositeltavaa, että testimatojen alaryhmä punnitaan ennen testiä, jotta keskimääräinen märkä- ja kuivapaino voidaan arvioida.
A high soil-to-worm ratio should be used in order to minimise the decrease of the test chemical concentration in the soil during the uptake phase.
Maa-mato-suhteen on oltava korkea, jotta testikemikaalin pitoisuuden lasku maassa voidaan minimoida kertymisjakson aikana.
For Eisenia fetida and Eisenia andrei a minimum amount of 50 g dry weight (d.w.) of soil per worm, and for enchytraeids, a minimum of 10-20 g d.w. of soil per test vessel are recommended.
Eisenia fetida- ja Eisenia andrei -lajeille maata on oltava vähintään 50 g (kuivapaino) matoa kohden, ja änkyrimadoille suositellaan vähintään 10–20 g maata (kuivapaino) testiastiaa kohden.
The vessels should contain a soil layer of 2-3 cm (enchytraeids) or 4-5 cm (earthworms).
Astiassa olevan maakerroksen paksuuden on oltava 2–3 cm (änkyrimadot) tai 4–5 cm (lierot).
The worms used in a test are removed from the culture (e.g. enchytraeids by using jeweller’s tweezers).
Testissä käytetyt madot poistetaan viljelmästä (esim. änkyrimadot korupihdeillä).
Adult animals are transferred to non-treated test soil for acclimation, and fed (see paragraph 36).
Aikuiset eläimet siirretään käsittelemättömään testimaahan totuttautumista varten ja ruokitaan (ks. kohta 36).
If the test conditions differ from the culture conditions, an acclimation phase of 24-72 h should be sufficient to adapt the worms to the test conditions.
Jos testiolosuhteet poikkeavat viljelyolosuhteista, 24–72 tunnin totuttamisjakso on riittävä, jotta madot ehtivät sopeutua testioloihin.