natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Depending on the polychlorinated dibenzo-p-dioxin (PCDD), polychlorinated dibenzofuran (PCDF) or PCB congeners considered, reported transfer ratios varied from 5 to 175 and were approximately four times higher for liver than for meat or kidney.
Riippuen siitä, tarkasteltiinko polykloorattua dibentso-p-dioksiinia (PCDD), polykloorattua dibentsofuraania (PCDF) vai PCB-yhdisteitä, ilmoitetut siirtymissuhteet vaihtelivat 5:stä 175:een, ja ne olivat maksan osalta noin nelinkertaiset verrattuna lihaan tai munuaisiin.
EFSA concluded also that sheep liver is an important storage organ of dioxins and PCBs.
EFSA totesi päätelmänään myös, että lampaanmaksa on elin, johon varastoituu paljon dioksiineja ja PCB:itä.
The differences in metabolism could partly explain the relatively high liver storage of dioxins and related compounds in sheep compared to cattle.
Osasyynä siihen, että dioksiineja ja niihin liittyviä yhdisteitä varastoituu suhteellisesti enemmän lampaan kuin nautakarjan maksaan, saattavat olla aineenvaihdunnan erot.
EFSA concluded that even if there would be a possible hepatic sequestration and the dioxins and PCBs would not be totally associated with the fat fraction of the liver, this would have no influence on the result, whether expressed on lipid or fresh weight basis, as all dioxins and PCBs are extracted during the analytical procedure irrespective of the liver compartment where they are present.
EFSAn päätelmä oli, että vaikka hepaattista sekvestraatiota mahdollisesti tapahtuisi eivätkä kaikki dioksiinit ja PCB:t olisi maksan rasvaosassa, se ei vaikuttaisi tulokseen riippumatta siitä, ilmaistaanko pitoisuus rasvan vai tuorepainon perusteella, sillä analyysissä uutetaan kaikki dioksiinit ja PCB:t riippumatta siitä, missä osassa maksaa niitä esiintyy.
The European Union Reference Laboratory (EURL) for dioxins and PCBs in Feed and Food was requested by the Commission to investigate how different extraction methods influence the levels of dioxins and PCBs in sheep liver with regard to reporting the analytical result on fat or wet weight basis.
Komissio pyysi rehussa ja elintarvikkeissa olevia dioksiineja ja PCB:itä käsittelevää Euroopan unionin vertailulaboratoriota tutkimaan, miten erilaiset uuttamismenetelmät vaikuttavat lampaanmaksan dioksiini- ja PCB-tasoihin sen mukaan, ilmoitetaanko analyysitulokset rasvassa vai tuorepainossa olevan pitoisuuden perusteella.
The EURL concluded that the variations for concentrations of dioxins and PCBs were considerably higher on fat basis compared to wet weight basis.
EURL:n päätelmän mukaan dioksiini- ja PCB-pitoisuuksien vaihtelu oli huomattavasti suurempaa rasvan kuin tuorepainon perusteella ilmoitettuna.
The concentrations of dioxins and PCBs on fat basis in sheep liver were dependant on the applied extraction method or solvents and therefore on the resulting fat content.
Rasvassa olevan pitoisuuden mukaan ilmoitetut lampaanmaksan dioksiini- ja PCB-pitoisuudet riippuivat käytetystä uuttamismenetelmästä tai liuottimista ja näin ollen rasvapitoisuudesta.
When comparing results on wet weight, the levels of dioxins and PCBs were quite comparable.
Kun verrattiin tuorepainon perusteella ilmoitettuja tuloksia, dioksiini- ja PCB-pitoisuudet olivat hyvin samankaltaisia.
Therefore in order to ensure comparable results and an uniform enforcement approach across the Union as regards dioxins and PCBs in liver of terrestrial animals, it is appropriate to establish the maximum levels on a wet weight basis as was already established for fish liver and derived products thereof.
Jotta voidaan varmistaa maaeläinten maksassa olevia dioksiineja ja PCB:itä koskevien tulosten vertailukelpoisuus ja sääntöjen noudattamisen yhdenmukainen valvonta koko unionissa, enimmäismäärät on näin ollen aiheellista vahvistaa tuorepainon perusteella, kuten kalanmaksan ja siitä johdettujen tuotteiden osalta on jo tehty.
It is appropriate to provide that the maximum levels are not applicable to foodstuffs which are lawfully placed on the market before the date of application.
On aiheellista säätää, että enimmäismääriä ei sovelleta elintarvikkeisiin, jotka on lainmukaisesti saatettu markkinoille ennen soveltamispäivää.
Amending provisions
Säännösten muuttaminen
In the Annex to Regulation (EC) No 1881/2006, point 5.2 is replaced by the following:
Korvataan asetuksen (EY) N:o 1881/2006 liitteessä oleva 5.2 kohta seuraavasti:
Liver of terrestrial animals referred to in 5.1 with the exception of sheep and derived products thereof
Kohdassa 5.1 tarkoitettujen maaeläinten, lukuun ottamatta lammasta, maksa ja siitä johdetut tuotteet;
3,0 ng/g wet weight
3,0 ng/g tuorepainoa
Liver of sheep and derived products thereof
Lampaanmaksa ja siitä johdetut tuotteet
1,25 pg/g wet weight
1,25 pg/g tuorepainoa
2,00 pg/g wet weight
2,00 pg/g tuorepainoa
3,0 ng/g wet weight’
3,0 ng/g tuorepainoa”
This Regulation shall not apply to products which were placed on the market at a date prior to 1 January 2014 in conformity with the provisions applicable at such date.
Tätä asetusta ei sovelleta tuotteisiin, jotka on saatettu markkinoille ennen 1 päivää tammikuuta 2014 kyseisenä päivänä sovellettavien säännösten mukaisesti.
Commission Regulation (EU) No 1068/2013
Komission asetus (EU) N:o 1068/2013,
amending Annex II to Regulation (EC) No 1333/2008 of the European Parliament and of the Council as regards the use of diphosphates (E 450), triphosphates (E 451) and polyphosphates (E 452) in wet salted fish
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1333/2008 liitteen II muuttamisesta siltä osin kuin on kyse difosfaattien (E 450), trifosfaattien (E 451) ja polyfosfaattien (E 452) käytöstä tynnyrisuolatussa kalassa
An application for authorisation of the use of diphosphates (E 450), triphosphates (E 451) and polyphosphates (E 452) in wet salted fish was submitted on 19 June 2009 and has been made available to the Member States.
Hakemus difosfaattien (E 450), trifosfaattien (E 451) ja polyfosfaattien (E 452) käytön hyväksymiseksi tynnyrisuolatussa kalassa toimitettiin 19 päivänä kesäkuuta 2009 ja asetettiin jäsenvaltioiden saataville.
Fish can be cured and preserved by adding high levels of salt to the raw material.
Kala voidaan suolata ja säilöä lisäämällä raaka-aineeseen suuria määriä suolaa.
The salting process has been developed from a single step to a multi-step process, involving a pre-salting step which allows a shorter salting time and a relatively homogenous salt concentration in the fish muscle.
Suolausprosessi on kehitetty yksivaiheisesta monivaiheiseksi prosessiksi, johon kuuluu esisuolaus, joka mahdollistaa lyhyemmän suolausajan ja suhteellisen homogeenisen suolapitoisuuden kalan lihaksessa.
For this, fish is first pre-salted by injection and/or brine salting with a prepared brine with a controlled salt concentration.
Tätä varten kala esisuolataan ensin ruiskuttamalla siihen suolavettä ja/tai upottamalla se suolaveteen, jonka suolapitoisuutta valvotaan.
After that fish is dry salted (i.e. curing) to get the right salt concentration in the end product.
Tämän jälkeen kala kuivasuolataan oikean suolapitoisuuden saamiseksi lopputuotteeseen.
During this long preservation oxidation can still occur, in particular of the lipids present in the fish muscle.
Tämän pitkän säilöntäprosessin aikana hapettumista voi edelleen esiintyä erityisesti kalan lihaksessa olevien rasvojen osalta.
This will lead to a change in colour and flavour.
Tämä muuttaa väriä ja makua.
The oxidation is accelerated by the metal ions present in the fish muscle and used salt.
Hapettumista nopeuttavat kalan lihaksessa ja käytetyssä suolassa olevat metalli-ionit.
Because they form chemical complexes with metals ions, diphosphates (E 450), triphosphates (E 451) and polyphosphates (E 452) have been proven to be most effective to protect the salted fish against oxidation.
Koska difosfaatit (E 450), trifosfaatit (E 451) ja polyfosfaatit (E 452) muodostavat kemiallisia yhdisteitä metalli-ionien kanssa, niiden on osoitettu tehokkaimmin suojaavan suolattua kalaa hapettumiselta.
Most of the added phosphates and the salt are removed by the soaking with water before consumption.
Suurin osa lisätyistä fosfaateista ja suolasta poistuu upottamalla kala veteen ennen sen nauttimista.
The water content in the final wet salted product is not increased by this use of the phosphates.
Tämä fosfaattien käyttö ei lisää lopullisen tynnyrisuolatun tuotteen vesipitoisuutta.
Salted fish of which the original colour and taste have been preserved is in particular demanded by the markets in Spain, Italy and Greece.
Suolatulle kalalle, jonka alkuperäinen väri ja maku ovat säilyneet, on kysyntää erityisesti Espanjan, Italian ja Kreikan markkinoilla.
According to Article 3 in conjunction with Article 6(4) of Directive 2000/13/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 on the approximation of the laws of the Member States relating to the labelling, presentation and advertising of foodstuffs [3] the use of phosphates in wet salted fish, has to be labelled in the list of ingredients.
Fosfaattien käyttö tynnyrisuolatussa kalassa on myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY [3] 3 artiklan ja sen 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti merkittävä ainesosien luetteloon.
Food business operators may also mark on their products that polyphosphates have not been used.
Elintarvikealan toimijat voivat lisäksi merkitä tuotteisiinsa, että polyfosfaatteja ei ole käytetty.
As most of the added phosphates are removed during the soaking with water, the exposure of the consumer to the phosphates will be minimal and is for that reason not liable to have an effect on human health.
Koska suurin osa lisätyistä fosfaateista poistuu veteen upottamisen aikana, kuluttajien altistuminen fosfaateille on vähäistä, eikä sillä tästä syystä todennäköisesti ole vaikutusta ihmisten terveyteen.
It is therefore appropriate to allow the use of diphosphates (E 450), triphosphates (E 451) and polyphosphates (E 452) for the preservation of wet salted fish.
Tämän vuoksi on aiheellista sallia difosfaattien (E 450), trifosfaattien (E 451) ja polyfosfaattien (E 452) käyttö tynnyrisuolatun kalan säilönnässä.
Since the authorisation of use of diphosphates (E 450), triphosphates (E 451) and polyphosphates (E 452) for the preservation of wet salted fish constitutes an update of that list which is not liable to have an effect on human health, it is not necessary to seek the opinion of the European Food Safety Authority.
Koska difosfaattien (E 450), trifosfaattien (E 451) ja polyfosfaattien (E 452) hyväksyminen käytettäväksi tynnyrisuolatun kalan säilöntäaineina on sellainen kyseisen luettelon päivitys, jolla ei todennäköisesti ole vaikutusta ihmisten terveyteen, ei Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselta ole tarpeen pyytää lausuntoa.
Bacalhau or Portuguese cod is produced by further drying wet salted fish.
Bacalhau eli portugalilainen turska valmistetaan lisäkuivaamalla tynnyrisuolattu kala.
The use of polyphosphates could influence this drying process.
Polyfosfaattien käyttö saattaisi vaikuttaa tähän kuivausprosessiin.
In addition, this use could also hamper the development of the typical colour and taste of bacalhau.
Niiden käyttö saattaisi lisäksi vaarantaa bacalhaun tyypillisen värin ja maun kehittymisen.
Salted fish that is treated with phosphates would therefore not be desired by the producers of traditional bacalhau.
Perinteisen bacalhaun tuottajat eivät näin ollen halua fosfaateilla käsiteltyä suolattua kalaa.
In order to allow the traditional bacalhau producers to adapt to the situation where fish treated with phosphates can be placed on the market a transitional period should be proposed.
Jotta perinteisen bacalhaun tuottajat voisivat mukautua tilanteeseen, jossa fosfaateilla käsiteltyä kalaa voidaan saattaa markkinoille, olisi ehdotettava siirtymäkautta.
During this period the traditional bacalhau producers may make agreements with suppliers and become familiar with analytical methods that can be used for controlling the presence of added phosphates in the fish.
Tämän siirtymäkauden aikana perinteisen bacalhaun tuottajat voivat tehdä sopimuksia toimittajien kanssa ja tutustua analyysimenetelmiin, joita voidaan käyttää valvomaan, onko kalaan lisätty fosfaatteja.
In order to further assess the impact on the availability of wet salted fish for the production of bacalhau, the Commission will, during three years, monitor the use of polyphosphates in the main salted cod producing countries.
Jotta voidaan tarkemmin arvioida tynnyrisuolatun kalan saatavuuden vaikutusta bacalhaun tuotantoon, komissio seuraa kolmen vuoden ajan polyfosfaattien käyttöä tärkeimmissä suolattua turskaa valmistavissa maissa.
In Part E of Annex II to Regulation (EC) No 1333/2008 the following entries are inserted in the food category 09.2 ‘Processed fish and fishery products including molluscs and crustaceans’ after the entry for E 392:
Lisätään asetuksen (EY) N:o 1333/2008 liitteessä II olevaan E osaan seuraavat kohdat elintarvikeryhmässä 09.2 ”Jalostettu kala ja jalostetut kalastustuotteet, myös nilviäiset ja äyriäiset” kohdan E 392 jälkeen:
only salted fish of the Gadidae family that have been pre-salted by injecting and/or brine salting with an at least 18 % salt solution and often followed by dry salting
Ainoastaan suolattu Gadidae-heimon kala, joka on esisuolattu ruiskuttamalla siihen suolavettä ja/tai upposuolauksella vähintään 18-prosenttisessa suolaliuoksessa ja usein vielä kuivasuolattu.
from 31 December 2013
31 päivästä joulukuuta 2013 lähtien
: The maximum level is expressed as P2O5
: Enimmäismäärä ilmoitetaan P2O5:nä.
: The maximum level applies to the sum of E 450, E 451 and E 452 used individually or in a combination’
: Enimmäismäärää sovelletaan E 450:n, E 451:n ja E 452:n yhteismäärään käytettynä yksittäin tai yhdistelmänä.”
Commission Regulation (EU) No 1069/2013
Komission asetus (EU) N:o 1069/2013,
amending Annex II to Regulation (EC) No 1333/2008 of the European Parliament and of the Council as regards the use of sodium phosphates (E 339) in natural casings for sausages
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1333/2008 liitteen II muuttamisesta siltä osin kuin on kyse natriumfosfaattien (E 339) käytöstä makkaroiden luonnonkuorissa
An application for authorisation of the use of sodium phosphates (E 339) as an acidity regulator in natural casings for sausages was submitted on 26 August 2010 and has been made available to the Member States.
Hakemus natriumfosfaattien (E 339) käytön hyväksymiseksi happamuudensäätöaineena makkaroiden luonnonkuorissa on esitetty 26 päivänä elokuuta 2010 ja toimitettu jäsenvaltioiden saataville.
Sodium phosphates (E 339) are included in the Union list of food additives and they are allowed to be used in certain foods, which does not include natural casings for sausages.
Natriumfosfaatit (E 339) sisältyvät unionin elintarvikelisäaineluetteloon, ja niiden käyttö sallitaan tietyissä elintarvikkeissa, joihin makkaroiden luonnonkuoret eivät kuulu.
Important efficacy-reducing mechanical characteristics of natural casings that cause problems in the sausage industry are the occurrence of burst during stuffing and reduced sliding capacity (increased stickiness) of casings over the sausage stuffing horn.
Halkeaminen täyttämisen yhteydessä ja kuorien huonontunut liukumiskyky (lisääntynyt tahmeus) makkarasuppilon päälle asetettaessa ovat luonnonkuorien merkittäviä tehokkuutta alentavia mekaanisia ominaisuuksia, jotka aiheuttavat ongelmia makkarateollisuudessa.
Sodium phosphates (E 339), used as an acidity regulator, has been proved to be suitable to improve the sliding properties of natural casings facilitating the sausage stuffing process and reducing the maximum force and breaking strain in casings.
Happamuudensäätöaineena käytettynä natriumfosfaattien (E 339) on todistettu soveltuvan luonnonkuorien liukumisominaisuuksien parantamiseen makkaroiden täyttöprosessin helpottamiseksi ja kuorien enimmäisvoiman ja murtolujuuden vähentämiseksi.
The maximum tolerable daily intake (MTDI) of phosphates established by the Scientific Committee for Food [3] is 70 mg/kg body weight.
Elintarvikealan tiedekomitean määrittelemä siedettävän päiväsaannin enimmäismäärä fosfaatteja [3] on 70 mg painokiloa kohti.
The maximum level proposed by the applicant is 12600 mg/kg of casings leading to a maximum carry-over of phosphates from casings in the final sausage of 250 mg/kg.
Hakijan ehdottama enimmäismäärä olisi 12600 mg kuorikiloa kohti, minkä seurauksena kuorista lopulliseen makkaraan siirtyvä pitoisuus fosfaatteja olisi enintään 250 mg/kg.
The highest contribution of phosphates via treated natural casings will be 2,1 % of the MTDI.
Käsitellyistä luonnonkuorista aiheutuva fosfaattien osuus olisi korkeimmillaan 2,1 prosenttia siedettävän päiväsaannin enimmäismäärästä.
It is therefore appropriate to allow the use of sodium phosphates as an acidity regulator to improve the mechanical properties of casings for sausages.
Näin ollen on asianmukaista sallia natriumfosfaattien käyttö happamuudensäätöaineena makkarankuorten mekaanisten ominaisuuksien parantamiseksi.
Since the authorisation of use of sodium phosphates (E 339) for the improvement of the mechanical properties of natural casings for sausages constitutes an update of that list which is not liable to have an effect on human health for the aforesaid reasons, it is not necessary to seek the opinion of the European Food Safety Authority.
Koska natriumfosfaattien (E 339) hyväksyminen käytettäväksi makkaroiden luonnonkuorien mekaanisten ominaisuuksien parantamiseksi on sellainen kyseisen luettelon päivitys, jolla ei edellä mainituista syistä todennäköisesti ole vaikutusta ihmisten terveyteen, ei Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselta ole tarpeen pyytää lausuntoa.
Reports of the Scientific Committee for Food, Twenty-fifth series (page 13), 1991, available at http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/reports/scf_reports_25.pdf
Reports of the Scientific Committee for Food, Twenty-fifth series (sivu 13), 1991, saatavilla osoitteesta http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/reports/scf_reports_25.pdf
In Part E of Annex II to Regulation (EC) No 1333/2008, the following entry is inserted in the food category 08.2.3 ‘Casings and coatings and decoration for meat’ after the entry for E 338-452:
Lisätään asetuksen (EY) N:o 1333/2008 liitteessä II olevaan E osaan seuraava kohta elintarvikeryhmään 08.2.3. ”Kuoret, päällysteet ja kuorrutukset lihaa varten” kohdan E 338–452 jälkeen:
only in natural casings for sausages
ainoastaan makkaroiden luonnonkuorissa
: Carry-over in the final product shall not exceed 250 mg/kg’
: Lopputuotteeseen siirtyvä pitoisuus saa olla enintään 250 mg/kg.”
Commission Implementing Regulation (EU) No 1070/2013
Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1070/2013,
Regulation (EU) No 1071/2013 of the European Central Bank
Euroopan keskuspankin asetus (EU) N:o 1071/2013,
concerning the balance sheet of the monetary financial institutions sector (recast)
rahalaitossektorin taseesta (uudelleenlaadittu)
Having regard to Council Regulation (EC) No 2531/98 of 23 November 1998 concerning the application of minimum reserves by the European Central Bank [2], and in particular Article 6(4) thereof,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin soveltamista vähimmäisvarannoista 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2531/98 [2] ja erityisesti sen 6 artiklan 4 kohdan,
Regulation (EC) No 25/2009 of the European Central Bank of 19 December 2008 concerning the balance sheet of the monetary financial institutions sector (ECB/2008/32) [3] has been substantially amended.
Rahalaitossektorin taseesta 19 päivänä joulukuuta 2008 annettua Euroopan keskuspankin asetusta (EY) N:o 25/2009 (EKP/2008/32) [3] on muutettu huomattavasti.
Since further amendments are to be made, in particular in the light of Regulation (EU) No 549/2013 of the European Parliament and of the Council of 21 May 2013 on the European system of national and regional accounts in the European Union [4], it should be recast in the interests of clarity.
Koska asetukseen on tehtävä uusia muutoksia erityisesti Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä Euroopan unionissa 21 päivänä toukokuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 549/2013 [4] johdosta, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.
The principal purpose of such information is to provide the European Central Bank (ECB) with a comprehensive statistical picture of monetary developments in the Member States whose currency is the euro (hereinafter the ‘euro area Member States’) which are viewed as one economic territory.
Näiden tietojen pääasiallisena tarkoituksena on antaa Euroopan keskuspankille (EKP) kattava tilastoihin perustuva kuva rahatalouden kehityksestä jäsenvaltioissa, joiden rahayksikkö on euro (jäljempänä ’euroalueen jäsenvaltiot’) ja joita tarkastellaan yhtenä talousalueena.
Sufficiently detailed statistical data are also necessary to guarantee the continued analytical usefulness of the euro area monetary aggregates and counterparts.
Riittävän yksityiskohtaisia tilastotietoja tarvitaan myös, jotta voidaan taata euroalueen raha-aggregaattien ja niiden vastaerien jatkuva analyyttinen käyttökelpoisuus.
The ECB is required, in accordance with the Treaty on the Functioning of the European Union and under the conditions laid down in the Statute of the European System of Central Banks and of the European Central Bank (hereinafter the ‘Statute of the ESCB’), to make regulations to the extent necessary to implement the ESCB’s tasks as defined in the Statute of the ESCB and in some cases as laid down in the provisions adopted by the Council pursuant to Article 129(4) of the Treaty.
EKP:lla on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännössä (jäljempänä ’EKPJ:n perussääntö’) vahvistetuin edellytyksin velvollisuus antaa asetuksia siinä määrin kuin se on tarpeen niiden EKPJ:n tehtävien hoitamiseksi, jotka on määritelty EKPJ:n perussäännössä ja joista säädetään eräissä tapauksissa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 129 artiklan 4 kohdan nojalla annetuissa neuvoston säädöksissä.
Article 5.1 of the Statute of the ESCB requires the ECB, assisted by the national central banks (NCBs), to collect the necessary statistical information either from the competent national authorities or directly from economic agents in order to undertake the ESCB’s tasks.
EKPJ:n perussäännön 5.1 artiklassa edellytetään, että EKP kerää EKPJ:n tehtävistä huolehtiakseen kansallisten keskuspankkien avustuksella tarvittavat tilastotiedot joko toimivaltaisilta kansallisilta viranomaisilta tai suoraan taloudellisilta toimijoilta.
Article 5.2 of the Statute of the ESCB stipulates that the NCBs carry out, to the extent possible, the tasks described in Article 5.1.
EKPJ:n perussäännön 5.2 artiklan mukaan kansalliset keskuspankit hoitavat 5.1 artiklassa kuvattuja tehtäviä siinä määrin kuin on mahdollista.
Article 3 of Regulation (EC) No 2533/98 requires the ECB to specify the actual reporting population within the limits of the reference reporting population and entitles it to fully or partly exempt specific classes of reporting agents from its statistical reporting requirements.
Asetuksen (EY) N:o 2533/98 3 artiklassa edellytetään, että EKP täsmentää varsinaisen tietojen antajien joukon tietojen antajien perusjoukon piiristä, sekä annetaan EKP:lle valtuudet vapauttaa tietyt tietojen antajien ryhmät tilastoihin liittyvistä tietojenantovaatimuksista kokonaan tai osittain.
Article 6(4) provides that the ECB may adopt regulations specifying the conditions under which the right to verify or to carry out the compulsory collection of statistical information may be exercised.
Saman asetuksen 6 artiklan 4 kohdassa säädetään, että EKP voi antaa asetuksia edellytyksistä, joiden mukaisesti oikeutta tarkistaa tilastotietoja tai toimittaa pakollinen tilastotietojen keruu voidaan käyttää.