natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The concurrent control group should be a sham-treated control group or a vehicle-control group if a vehicle is used in administering the test chemical.
Kantaja-aine ei saisi aiheuttaa vaikutuksia, jotka voivat olla esteenä tutkimuksen tulkinnalle, eikä sillä saisi olla toksisia hermostoperäisiä käyttäytymiseen kohdistuvia vaikutuksia tai vaikutuksia lisääntymiseen tai kehitykseen.
All animals should normally be administered the same volume of either test chemical or vehicle on a body weight basis.
Jos käytetään uutta kantaja-ainetta, kantaja-ainetta saavan kontrolliryhmän lisäksi tutkimukseen sisällytetään plaseboa saava kontrolliryhmä.
If a vehicle or other additive is used to facilitate dosing, consideration should be given to the following characteristics:
Kontrolliryhmän tai -ryhmien eläimiä tulee käsitellä samalla tavoin kuin koeryhmän eläimiä.
effects on the absorption, distribution, metabolism, or retention of the test chemical;
Antotapa
effects on the chemical properties of the test chemical which may alter its toxic characteristics;
Testikemikaalia tai kantaja-ainetta olisi annettava ihmisten altistumiselle asianmukaisinta reittiä.
and effects on the food or water consumption or the nutritional status of the animals.
Tämä perustuu koe-eläinten metaboloitumisesta ja jakautumisesta saatavilla olevaan tietoon.
The vehicle should not cause effects that could interfere with the interpretation of the study neither should it be neurobehaviourally toxic nor have effects on reproduction or development.
Ainetta annetaan tavallisesti suun kautta (esim. letkulla, ravinnon tai juomaveden välityksellä), mutta myös muuta reittiä voidaan käyttää (esim. ihon tai inhalaation kautta).
For novel vehicles, a sham-treated control group should be included in addition to a vehicle control group.
Kunkin eläinyksilön annoksen pitäisi yleensä perustua viimeisimpään eläimen ruumiin painon määritykseen.
Animals in the control group(s) should be handled in an identical manner to test group animals.
Annoskoon määrittämisessä on kuitenkin toimittava erityisen huolellisesti viimeisen tiineyskolmanneksen aikana.
The test chemical or vehicle should be administered by the route most relevant to potential human exposure, and based on available metabolism and distribution information in the test animals.
Testikemikaalia tai kantaja-ainetta olisi annosteltava vähintään päivittäin paritelluille naaraille munasolun kohdun seinämään kiinnittymisestä lähtien (tiineyspäivä 6) koko imetyksen ajan (SJP 21), jotta poikaset altistetaan testikemikaalille syntymää edeltävän ja sen jälkeisen neurologisen kehityksen aikana.
The route of administration will generally be oral (e.g.gavage, dietary, via drinking water), but other routes (e.g. dermal, inhalation) may be used depending on the characteristics and anticipated or known human exposure routes (further guidance is provided in the Guidance Document 43(8)).
Ikää, jolloin annostus aloitetaan sekä annostuksen kestoa ja tiheyttä voidaan mukauttaa, jos on näyttöä, jolla tuetaan ihmisten altistumisen suhteen asianmukaisempaa koejärjestelyä.
Justification should be provided for the route of administration chosen.
Annostuksen kestoa olisi mukautettava toisiin lajeihin nähden, jotta altistuminen aivojen kehityksen varhaisessa vaiheessa (joka vastaa ihmisen aivojen syntymää edeltävää ja varhaista syntymän jälkeistä kasvuvaihetta) varmistetaan.
The test chemical should be administered at approximately the same time every day.
Annostelu voidaan aloittaa tiineyden alkamisajankohdasta (tiineyspäivä 0).
The dose administered to each animal should normally be based on the most recent individual body weight determination.
On kuitenkin kiinnitettävä huomiota siihen mahdollisuuteen, että testikemikaali voi päättää tiineyden, ennen kuin munasolu kiinnittyy kohdun seinämään.
However, caution should be exercised when adjusting the doses during the last third of pregnancy.
Tiineyspäivänä 6 aloitetulla annostuksella vältettäisiin tämä riski, mutta kehitysvaiheita tiineyspäivän 0 ja 6 välillä ei katettaisi.
If excess toxicity is noted in the treated dams, those animals should be humanely killed.
Jos laboratorio hankkii aikaparitettuja eläimiä, ei ole käytännöllistä aloittaa annostusta tiineyspäivänä 0, vaan asianmukainen aloituspäivä on tiineyspäivä 6.
The test chemical or vehicle should, as a minimum, be administered daily to mated females from the time of implantation (GD 6) throughout lactation (PND 21), so that the pups are exposed to the test chemical during pre- and postnatal neurological development.
Koelaboratorion olisi mukautettava annostusta testiaineen vaikutuksia koskevien asianmukaisten tietojen, aikaisempien kokemusten ja logististen näkökohtien perusteella.
The age at which dosing starts, and the duration and frequency of dosing, may be adjusted if evidence supports an experimental design more relevant to human exposures.
Tähän voi sisältyä annostuksen jatkaminen vieroituksen jälkeen.
Dosing durations should be adjusted for other species to ensure exposure during all early periods of brain development (i.e. equivalent to prenatal and early postnatal human brain growth).
Annostelua ei suoriteta synnytyspäivänä niille eläimille, joiden synnytys on kesken.
Dosing may begin from the initiation of pregnancy (GD 0) although consideration should be given to the potential of the test chemical to cause pre-implantation loss.
Näyttö jatkuvasta altistuksesta voidaan saada esimerkiksi farmakokineettisistä tiedoista, poikasiin kohdistuvasta toksisuudesta tai biomarkkereiden muutoksista (28).
Administration beginning at GD 6 would avoid this risk, but the developmental stages between GD 0 and 6 would not be treated.
Tarkkailu
this may include extension of dosing past weaning.
Käsittelytoimenpide- ja havaintojaksojen aikana olisi tehtävä säännöllisesti yksityiskohtaisempia kliinisiä havaintoja (ainakin kahdesti tiineysajan annosten antamisjaksolla ja kahdesti imetysajan annosten antamisjaksolla) käyttäen ainakin kymmentä emoa annostasoa kohti.
Dosing should not occur on the day of parturition in those animals which have not completely delivered their offspring.
Koulutettujen teknikoiden, jotka eivät ole tietoisia eläinten käsittelytiedoista, olisi tarkkailtava eläimiä niiden häkin ulkopuolella.
In general, it is assumed that exposure of the pups will occur through the maternal milk;
Heidän pitäisi soveltaa standardoituja menettelyitä, joita käytetään eläinten stressin ja tarkkailijan ennakkokäsitysten vähimmäistämiseksi ja tarkkailijoiden välisen luotettavuuden maksimoimiseksi.
however, direct dosing of pups should be considered in those cases where there is a lack of evidence of continued exposure to offspring.
On suositeltavaa, että havainnot tietyssä tutkimuksessa tekee sama teknikko, kun tämä on mahdollista.
Evidence of continuous exposure can be retrieved from e.g. pharmacokinetic information, offspring toxicity or changes in bio-markers (28).
Havaitut oireet on kirjattava.
OBSERVATIONS
Myös havaittujen oireiden voimakkuus on kirjattava mahdollisuuksien mukaan.
Observations on dams
Kliinisiä havaintoja on tehtävä muun muassa ihon, karvapeitteen, silmien, limakalvojen, mahdollisten eritteiden erityksen sekä autonomisen hermoston toiminnan muutoksista (esimerkiksi kyynelvuoto, piloerektio, mustuaisen koko, poikkeavuudet hengityksessä ja/tai ilman haukkominen, kaikki virtsaamiseen tai ulostamiseen liittyvät epätavalliset oireet).
All dams should be carefully observed at least once daily with respect to their health condition, including morbidity and mortality.
Myös kaikki kehon asentoon, aktiivisuustasoon (esimerkiksi vakioalueen vähentynyt tai lisääntynyt tutkiminen) ja liikekoordinaatioon liittyvät epätavalliset vasteet on kirjattava.
During the treatment and observation periods, more detailed clinical observations should be conducted periodically (at least twice during the gestational dosing period and twice during the lactational dosing period) using at least 10 dams per dose level.
Muutokset käynnissä (esimerkiksi vaappuminen ja ataksia), asennossa (esimerkiksi selän köyristäminen) ja käsittelyyn, paikkaan tai muihin ympäristön ärsykkeisiin liittyvässä reaktiivisuudessa sekä klooniset tai tooniset liikkeet, kouristukset tai vapina, stereotypiat (esimerkiksi ylenmääräinen turkin hoito, epätavalliset pään liikkeet, jatkuva kehän kiertäminen) tai omituinen käytös (esimerkiksi pureminen tai ylenmääräinen nuoleminen, itsensä silpominen, takaperin käveleminen, ääntely) tai aggressiivisuus on kirjattava.
The animals should be observed outside the home cage by trained technicians who are unaware of the animals' treatment, using standardised procedures to minimise animal stress and observer bias, and maximise inter-observer reliability.
Myrkytysoireet olisi kirjattava, mukaan lukien oireiden alkamispäivä, vuorokaudenaika, voimakkuus ja kesto.
Where possible, it is advisable that the observations in a given study be made by the same technician.
Eläimet punnitaan tutkimuksen aikana annosteluajankohdalla ainakin viikoittain, synnytyspäivänä tai sen lähellä ja syntymän jälkeisenä päivänä 21 (vieroitus).
The presence of observed signs should be recorded.
Emot olisi punnittava letkuruokintatutkimuksia varten ainakin kahdesti viikossa.
Whenever feasible, the magnitude of the observed signs should also be recorded.
Annoksia olisi mukautettava kunkin painonmäärityksen ajankohdalla tarpeen mukaan.
Clinical observations should include, but not be limited to, changes in skin, fur, eyes, mucous membranes, occurrence of secretions, and autonomic activity (e.g. lacrimation, piloerection, pupil size, unusual respiratory pattern and/or mouth breathing, and any unusual signs of urination or defecation).
Ravinnonkulutusta olisi mitattava viikoittain vähintään tiineyden ja imetyksen aikana.
Any unusual responses with respect to body position, activity level (e.g. decreased or increased exploration of the standard area) and co-ordination of movement should also be noted.
Vedenkulutusta olisi mitattava ainakin viikoittain, jos eläin altistuu veden välityksellä.
Changes in gait, (e.g. waddling, ataxia), posture (e.g. hunched-back) and reactivity to handling, placing or other environmental stimuli, as well as the presence of clonic or tonic movements, convulsions, tremors, stereotypies (e.g.excessive grooming, unusual head movements, repetitive circling), bizarre behaviour (e.g. biting or excessive licking, self-mutilation, walking backwards, vocalisation), or aggression should be recorded.
Poikasten tarkkailu
Signs of toxicity should be recorded, including the day of onset, time of day, degree, and duration.
Kaikkien poikasten myrkytysoireita, sairastuneisuutta ja kuolleisuutta seurataan ainakin kerran päivässä.
Animals should be weighed at the time of dosing at least weekly throughout the study, on or near the day of delivery, and on PND 21 (weaning).
Käsittelytoimenpide- ja havaintojaksojen aikana olisi tehtävä yksityiskohtaisempia kliinisiä havaintoja poikasista.
For gavage studies dams should be weighed at least twice weekly.
Koulutettujen teknikoiden, jotka eivät ole tietoisia eläinten käsittelytiedoista, olisi tarkkailtava poikasia (ainakin yksi poikanen/sukupuoli/poikue).
Doses should be adjusted at the time of each body weight determination, as appropriate.
Heidän pitäisi käyttää standardoituja menettelyitä tarkkailijan ennakkokäsitysten vähimmäistämiseksi ja tarkkailijoiden välisen luotettavuuden enimmäistämiseksi.
Food consumption should be measured weekly at a minimum during gestation and lactation.
On suositeltavaa, että havainnot tekee sama teknikko, kun tämä on mahdollista.
Water consumption should be measured at least weekly if exposure is via the water supply.
Vähintään 24 ja 25 kohdassa kuvattuja päätetapahtumia olisi tarkkailtava, kun se on asianmukaista tarkkailtavassa kehitysvaiheessa.
Observations on offspring
Kaikki poikasten myrkytysoireet olisi kirjattava mukaan lukien oireiden alkamispäivä, vuorokaudenaika, voimakkuus ja kesto.
All offspring should be carefully observed at least daily for signs of toxicity and for morbidity and mortality.
Fyysiset ja kehitystä koskevat tuntomerkit
During the treatment and observation periods, more detailed clinical observations of the offspring should be conducted.
Muutokset vieroitusta edeltävissä kehitystä koskevissa tuntomerkeissä (esim. korvalehden avautuminen, silmien avautuminen, etuhampaan puhkeaminen) korreloivat merkittävästi ruumiinpainon kanssa (30)(31).
The offspring (at least one pup/sex/litter) should be observed by trained technicians who are unaware of the animals' treatment, using standardised procedures to minimise bias and maximise inter-observer reliability.
Ruumiinpaino voi olla fyysisen kehityksen paras indikaattori.
Where possible, it is advisable that the observations are made by the same technician.
Kehitystä koskevien tuntomerkkien määrittäminen on tämän vuoksi suositeltavaa ainoastaan, kun on ennalta näyttöä, että näillä tuloksilla tarjotaan lisätietoja.
At a minimum, the endpoints described in paragraphs 24 and 25 should be monitored as appropriate for the developmental stage being observed.
Näiden parametrien arvioinnin ajoitus esitetään taulukossa 1.
All signs of toxicity in the offspring should be recorded, including the day of onset, time of day, degree, and duration.
Oletetuista vaikutuksista ja ensimmäisten määritysten tuloksista riippuen voi olla suositeltavaa lisätä muita ajankohtia tai tehdä määrityksiä muissa kehitysvaiheissa.
Physical and developmental landmarks
Fyysisen kehityksen arvioinnissa on suositeltavaa käyttää syntymän jälkeisen iän sijasta yhdynnän jälkeistä ikää (33).
Changes in pre-weaning landmarks of development (e.g.pinna unfolding, eye opening, incisor eruption) are highly correlated with body weight (30)(31).
Jos poikasia testataan vieroituspäivänä, on suositeltavaa, että testi tehdään ennen varsinaista vieroitusta, jotta vältetään vieroitukseen liittyvän stressin aiheuttama häiritsevä vaikutus.
Body weight may be the best indicator of physical development.
Lisäksi mitään vieroituksen jälkeistä poikasten testiä ei pitäisi suorittaa vieroituksen jälkeisen kahden päivän aikana.
Measurement of developmental landmarks is, therefore, recommended only when there is prior evidence that these endpoints will provide additional information.
Taulukko 1
Timing for the assessment of these parameters is indicated in Table 1.
Fyysisten ja kehitystä koskevien tuntomerkkien sekä toiminnallisten ja käyttäytymistä mittaavien tulostapahtumien arvioinnin ajoittaminen [2]
Depending on the anticipated effects, and the results of the initial measurements, it may be advisable to add additional time points or to perform the measurements in other developmental stages.
Ikäväli
It is advisable to use post-coital age instead of postnatal age when assessing physical development (33).
Päätetapahtumat
If pups are tested on the day of weaning, it is recommended that this testing be carried out prior to actual weaning to avoid a confounding effect by the stress associated with weaning.
Ennen vieroitusta [3]
In addition, any post-weaning testing of pups should not occur during the two days after weaning.
Kasvuiässä [3]
Table 1
Nuoret täysikasvuiset [3]
Timing of the assessment of physical and developmental landmarks, and functional/behavioural endpoints [2]
Ruumiinpaino ja kliiniset havainnot
Age Periods
viikoittain [4]
Endpoints
vähintään kahden viikon välein
Pre-weaning [3]
Aivojen paino
Adolescence [3]
SJP 22 [5]
Young adults [3]
lopettamisen yhteydessä
Body weight and Clinical Observations
Neuropatologia
weekly [4]
tarvittaessa
at least every two weeks
Muut kehitystä koskevat tunnusmerkit [6]
Brain weight
Toiminnalliset ja käyttäytymistä mittaavat tulostapahtumat
PND 22 [5]
ainakin kaksi määritystä
at termination
Motorinen aktiviteetti (mukaan lukien tottuminen)
Neuropathology
1–3 kertaa [7]
as appropriate
kerran
Other developmental landmarks [6]
Elävät poikaset lasketaan ja niiden sukupuoli määritetään esim. silmämääräisesti tai mittaamalla peräaukon ja sukupuolielinten välinen etäisyys (34)(35).
Functional/behavioural endpoints
Poikueen kukin poikanen olisi punnittava erikseen syntymähetkellä tai pian sen jälkeen ainakin viikoittain koko imetyksen ajan vähintään kerran kahdessa viikossa sen jälkeen.
At least two measures
Kun sukukypsyyttä arvioidaan, eläimen ikä ja ruumiinpaino olisi määriteltävä emättimen avautuessa (36) tai esinahan erotessa terskasta (37) ainakin yhdestä uros- ja naarapuolisesta eläimestä poikuetta kohti.
Motor activity (including habituation)
Valikoitujen käyttäytymistapojen kehittyminen määritellään ainakin yhden poikasen/sukupuolen/poikueen osalta asianmukaisen ikävälin aikana, ja samoja poikasia käytetään kaikkina testipäivinä kustakin arvioinnin kohteena olevasta käyttäytymistavasta.
1–3 times [7]
Mittauspäivät jaetaan tasaisesti kyseiselle ajanjaksolle.
once
Tällä tavoin määritellään kyseisen käyttäytymistavan kehityksen normaalit tai käsittelyyn liittyvät muutokset (38).
Live pups should be counted and sexed e.g. by visual inspection or measurement of anogenital distance (34)(35), and each pup within a litter should be weighed individually at birth or soon thereafter, at least weekly throughout lactation, and at least once every two weeks thereafter.
Seuraavat ovat esimerkkejä käytöstavoista, joiden kehittymistä voitaisiin arvioida:
When sexual maturation is evaluated, the age and body weight of the animal when vaginal patency (36) or preputial separation (37) occurs should be determined for at least one male and one female per litter.
oikaisurefleksi, ylöspäin suuntautuva liike ja motorinen aktiviteetti (38)(39)(40).
Ontogeny of selected behaviours should be measured in at least one pup/sex/litter during the appropriate age period, with the same pups being used on all test days for all behaviours assessed.
Motorista aktiviteettia olisi seurattava (41)(42)(43)(44)(45) vieroitusta edeltävällä ajanjaksolla ja täysikasvuisen iässä.
The measurement days should be spaced evenly over that period to define either the normal or treatment-related change in ontogeny of that behaviour (38).
Kun testi suoritetaan vieroituksen aikana, ks. 32 kohta.
The following are some examples of behaviours for which their ontogeny could be assessed:
Testin olisi kestettävä riittävän pitkään, jotta voidaan osoittaa testijakson sisäinen sopeutuminen, kun kyseessä ovat altistamattomat kontrollit.
righting reflex, negative geotaxis and motor activity (38)(39)(40).
Motorisen aktiviteetin käyttö käytöksen kehityksen arviointia varten on erittäin suositeltavaa.
Motor activity should be monitored (41)(42)(43)(44)(45) during the pre-weaning and adult age periods.
Jos sitä käytetään käytöksen kehityksen testaamiseen, testissä käytetään samoja eläimiä kaikkien vierotusta edeltävien testijaksojen osalta.
For testing at the time of weaning, see paragraph 32.
Testejä pitäisi suorittaa tarpeeksi usein testijakson sisäisen sopeutumiskehityksen arviointia varten (44).
The test session should be long enough to demonstrate intra-session habituation for non-treated controls.
Tämä saattaa edellyttää kolmea tai useampaa ajankohtaa vieroituspäivään mennessä ja se mukaan lukien (esim. SJP 13, 17, 21).
Use of motor activity to assess behavioural ontogeny is strongly recommended.
Samojen eläinten tai saman poikueen eläinten testi olisi suoritettava myös täysikasvuisilla lähellä tutkimuksen päättymisajankohtaa (esim. SJP 60–70).
If used as a test of behavioural ontogeny, then testing should utilise the same animals for all pre-weaning test sessions.
Tutkimuksia lisäpäivinä voidaan suorittaa tarpeen mukaan.
Testing should be frequent enough to assess the ontogeny of intra-session habituation (44).
Motorista toimintaa olisi valvottava toimintaa mittaavalla automaattilaitteella, jolla voidaan selvittää toiminnan vähentyminen ja lisääntyminen (eli laitteen mittaaman lähtötilanteen ei pitäisi olla niin alhainen, että toiminnan vähentymisen havaitseminen estetään, eikä niin suuri, että estetään toiminnan lisääntymisen havaitseminen).
This may require three or more time periods prior to, and including the day of weaning (e.g. PND 13, 17, 21).
Kutakin laitetta olisi testattava vakiomuotoisilla menettelyillä, jotta toiminnan luotettavuus varmistetaan mahdollisuuksien mukaan laitteiden ja tutkimuspäivien osalta.
Testing of the same animals, or littermates, should also occur at an adult age close to study termination (e.g. PND 60-70).
Testiryhmiä olisi mahdollisuuksien mukaan tasapainotettava laitteisiin nähden.
Testing on additional days may be done as necessary.
Kukin eläin olisi testattava erikseen.
Motor activity should be monitored by an automated activity recording apparatus which should be capable of detecting both increases and decreases in activity, (i.e. baseline activity as measured by the device should not be so low as to preclude detection of decreases, nor so high as to preclude detection of increases in activity).
Testiryhmiä olisi tasapainotettava testiajankohtiin nähden, jotta vältetään häiritsemästä toiminnan vuorokausirytmiä.
Each device should be tested by standard procedures to ensure, to the extent possible, reliability of operation across devices and across days.
Olisi pyrittävä varmistamaan, että testiolosuhteiden muutokset ovat mahdollisimman vähäiset ja että ne eivät liity järjestelmällisesti käsittelyyn.
To the extent possible, treatment groups should be balanced across devices.
Muuttujat, jotka voivat vaikuttaa moniin käyttäytymistä, myös motorista aktiviteettia, koskeviin määrityksiin, ovat äänitaso, testihäkin koko ja muoto, lämpötila, suhteellinen kosteus, valaistusolosuhteet, hajut, kotihäkin tai uuden testihäkin käyttö ja ympäristön häiriötekijät.
Each animal should be tested individually.
Motorista ja aistien toimintaa olisi tarkasteltava yksityiskohtaisesti ainakin kerran, kun eläin on kasvuiässä ja kerran, kun se on nuori täysikasvuinen eläin (esim. SJP 60–70).
Treatment groups should be counter-balanced across test times to avoid confounding by circadian rhythms of activity.
Olisi suoritettava riittävä testi, jotta sensorisesta toiminnasta (esim. somatosensorinen, vestibulaarinen) ja motorisesta toiminnasta (esim. voimakkuus, koordinaatio) varmistetaan riittävä määrällinen näytteenotto.
Efforts should be made to ensure that variations in the test conditions are minimal and are not systematically related to treatment.
Muutamia esimerkkejä motorisesta ja aistien toiminnasta ovat ojentajalihaksen työntövoimarefleksi (46), suoristusrefleksi (47)(48), akustinen säpsähdysvaste (40)(49)(50)(51)(52)(53)(54) ja herätepotentiaalit (55).
Among the variables that can affect many measures of behaviour, including motor activity, are sound level, size and shape of the test cage, temperature, relative humidity, light conditions, odours, use of home cage or novel test cage and environmental distractions.
Oppimisen ja muistin testaaminen
Motor and sensory function should be examined in detail at least once for the adolescent period and once during the young adult period (e.g. PND 60-70).
Assosiatiivista oppimista ja muistia koskeva testi olisi suoritettava vieroituksen jälkeen (esim. 25 ± 2 päivää) ja nuorilla täysikasvuisilla eläimillä (SJP 60 ja vanhempi).
Sufficient testing should be conducted to ensure an adequate quantitative sampling of sensory modalities (e.g. somato-sensory, vestibular) and motor functions (e.g. strength, coordination).
Samaa tai eri testiä (testejä) voidaan käyttää näissä kahdessa kehitysvaiheessa.
A few examples of tests for motor and sensory function are extensor thrust response (46), righting reflex (47)(48), auditory startle habituation (40)(49)(50)(51)(52)(53)(54), and evoked potentials (55).
Vastavieroitettujen ja täysikasvuisten rottien oppimista ja muistia koskevien testien valinnan osalta sallitaan jonkin verran joustavuutta.
Learning and memory tests
Testit olisi kuitenkin suunniteltava siten, että täytetään kaksi kriteeriä.
A test of associative learning and memory should be conducted post-weaning (e.g. 25 ± 2 days) and for young adults (PND 60 and older).
Ensinnäkin oppimista olisi arvioitava joko usean toistetun oppimista mittaavaan kokeen tai jakson kuluessa tapahtuneena muutoksena tai yhdestä kokeesta muodostuvissa testeissä, kun kyseessä on olosuhde, joka ohjaa oppimisen ei-assosiatiivisia vaikutuksia.