natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘In 2008, the ARCO Group and Holding Communal participated in the Group’s capital increase for a huge amount that would be impossible to raise.
”Vuonna 2008 ARCO-yhtymä ja Holding Communal osallistuivat yhtymän pääomapohjan vahvistamiseen valtavilla summilla, jotka muutoin olisivat mahdotonta kerätä.
For this loan [the loan granted by DBB to ARCO and Holding Communal to enable them to participate in the capital increase], they could only apply to Banque Dexia Belgique, so it was actually circular financing.
Tämän lainan osalta [DBB:n ARCOlle ja Holding Communalille myöntämä laina, jonka ansiosta ne pystyivät osallistumaan pääomapohjan vahvistamiseen], ne pystyivät kääntymään vain Banque Dexia Belgiquen puoleen, joten kysymyksessä oli todellisuudessa ristiinrahoitus.
The capital increase was designed to safeguard dividends and was carried out under government pressure.
Pääomankorotuksen tavoitteena oli turvata osingot, ja se toteutettiin hallituksen painostuksella.
In return, ARCO was given access to the guarantee fund, with savers having to be paid compensation for management errors.
Vastineeksi ARCO otettiin mukaan takausjärjestelyyn, jossa säästäjille maksettaisiin korvausta johdon tekemistä virheistä.
In order to join, ARCO only had to pay if this was necessary.
Liittyäkseen ARCOn täytyi suorittaa maksu vain, mikäli korvausten maksaminen olisi tarpeellista.
So once again the government explicitly rewarded ARCO by handing it EUR 1,5 billion on a plate’ [102].
Näin ollen hallitus nimenomaisesti palkitsi ARCOn antamalla sille 1,5 miljardia euroa kuin tarjottimella.” [102]
For the reasons set out in recitals 397-400, the doubts expressed by the Commission in the decision to extend the procedure have not been allayed by the comments received from the Member States concerned.
Johdanto-osan 397–400 kappaleissa kuvatuista syistä johtuen asianomaiset jäsenvaltiot eivät ole huomautuksillaan onnistuneet lieventämään komission menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessä esittämiä epäilyksiä.
The Commission therefore considers that the State guarantee for members of Arcofin was planned by the Belgian authorities in order to persuade Arcofin to participate in Dexia’s recapitalisation.
Komissio sen tähden katsoo, että Belgian viranomaiset myönsivät Arcofinin jäsenille valtiontakauksen suostutellakseen Arcofinin osallistumaan Dexian pääomapohjan vahvistamiseen.
In reply to Belgium’s comments (see recital 377), the Commission points out that the announcement and the guarantee came from the Belgian Government.
Vastauksena Belgian huomautuksiin (ks. kappale 5.2.2) komissio toteaa, että kyseinen ilmoitus ja takaus annettiin Belgian hallituksen toimesta.
It notes that the guarantee operation did not occur until the point at which, without the guarantee, Arcofin would have faced a major risk that its shareholders would incur losses linked to Arcofin’s participation in the recapitalisation of Dexia.
Komissio toteaa, että takaustoimenpide toteutettiin vasta kun kävi ilmi, että ilman takausta oli suuri riski, että Arcofinin osakkaille aiheutuisi tappioita Arcofinin osallistumisesta Dexian pääomapohjan vahvistamiseen.
It points to the fact that the announcement of the guarantee plan (on 10 October 2008) was concomitant with the preparations for Dexia’s recapitalisation (which became definitive on 3 October 2008, and was thus prepared before that date), and it considers, in the light of the evidence set out above [103], that Arcofin would not have participated in the recapitalisation of Dexia if it had not been able to count on the guarantee scheme protecting the investment of individual members in cooperatives, disclosure of the plans for which encouraged it to go ahead with the injection of capital.
Komissio huomauttaa, että takaussuunnitelmasta (10 päivänä lokakuuta 2008) annettu ilmoitus sattui samaan ajankohtaan kuin Dexian pääomapohjan vahvistamista (jota koskeva päätös vahvistettiin 3 päivänä lokakuuta 2008 ja siten laadittiin ennen kyseistä päivämäärää) koskevat valmistelut. Se katsoo edellä kuvattujen todisteiden valossa [103], että Arcofin ei olisi osallistunut Dexian pääomapohjan vahvistamiseen, jollei se olisi voinut luottaa osuuskuntien yksittäisten jäsenten sijoitukset turvaavaan takausjärjestelyyn.
The measure is thus imputable to the State.
Kyseistä järjestelyä koskevien suunnitelmien julkistaminen kannusti Arcofinia osallistumaan pääomankorotukseen. Asianomaisen toimenpiteen voidaan siten katsoa johtuvan valtiosta.
The EUR 350 million recapitalisation of Dexia by the Arcofin financial cooperative as part of the first Dexia rescue plan is thus imputable to the State.
Taloudellisen osuuskunnan Arcofinin osallistuminen 350 miljoonalla eurolla Dexian pääomankorotukseen Dexian ensimmäisen pelastamissuunnitelman yhteydessä johtuu näin ollen valtiosta.
The other conditions required for it to be classified as State aid are met for the reasons already set out in the opening decision of 13 March 2009 [104] and the conditional authorisation decision [105]: the Commission considers that without the guarantee from the Belgian State, Arcofin would not have subscribed to this capital increase, which gave the Dexia Group a major advantage by reducing its risk of insolvency; the capital increase was selective since it involved only one undertaking, the Dexia Group; given Dexia’s size and importance in the Belgian, French and Luxembourg markets, and the fact that, without the measures taken, the Group might have become insolvent, which would have significantly changed the structure of the banking market in those three countries, the Commission considers that the measures in question affect trade between Member States and distort or threaten to distort competition.
Muut ehdot, joiden perusteella toimenpide voidaan katsoa valtiontueksi, täyttyvät jo 13 päivänä maaliskuuta 2009 annetussa menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä [104] ja ehdollisessa lupapäätöksessä [105] esitetyistä syistä. Komissio katsoo, että ilman Belgian valtion myöntämää takausta Arcofin ei olisi osallistunut pääomapohjan vahvistamiseen, mikä antoi Dexia-yhtymälle huomattavan edun pienentämällä sen maksukyvyttömyysriskiä. Pääomapohjan vahvistaminen oli luonteeltaan valikoiva toimenpide, sillä se koski vain yhtä yritystä, eli Dexia-yhtymää. Ottaen huomioon Dexian koon ja merkityksen Belgian, Ranskan ja Luxemburgin markkinoilla ja sen, että ilman toteutettuja toimenpiteitä yhtymä olisi voinut joutua maksukyvyttömyystilaan, mikä olisi merkittävästi muuttanut pankkialan markkinoiden rakennetta kyseisessä kolmessa maassa, komissio katsoo, että asianomaiset toimenpiteet vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua.
The Commission was not kept informed by the Belgian authorities, during the procedure which led up to the conditional authorisation decision, of details of the guarantee scheme protecting the shares of individual members of financial cooperatives.
Belgian viranomaiset eivät pitäneet komissiota ehdolliseen lupapäätökseen johtaneen menettelyn aikana ajan tasalla taloudellisten osuuskuntien yksittäisten jäsenten osuuksia koskevan takausjärjestelyn yksityiskohdista.
Not having full details of the conditions surrounding Arcofin’s participation in the recapitalisation was decisive in persuading the Commission that there was no aid involved in this investment and that the other aid elements identified in the conditional authorisation decision were compatible.
Komissiolla ei ollut hallussaan kaikkia tietoja olosuhteista, jotka vaikuttivat Arcofinin osallistumiseen pääomapohjan vahvistamiseen. Tämä oli ratkaiseva tekijä komission todetessa, että kyseinen investointi ei sisältänyt tukea ja että muut ehdollisessa lupapäätöksessä käsitellyt tuet soveltuivat sisämarkkinoille.
Dexia actually received a larger amount of aid than that noted by the Commission in the conditional authorisation decision, and the error about the amount of aid which the Commission was led to make may have had a decisive influence on the Commission’s analysis.
Dexialle myönnetyn tuen määrä oli todellisuudessa suurempi kuin mitä komissio totesi ehdollisessa lupapäätöksessään. Lisäksi tuen määrää koskevalla virhepäätelmällä, joka komissio johdateltiin tekemään, on saattanut olla merkittävä vaikutus komission tekemän arvioinnin kannalta.
The Commission therefore sent letters to the Member States concerned announcing its intention to initiate a procedure with a view to revoking all the sections of the conditional authorisation decision relating to Arcofin’s participation in the recapitalisation of Dexia.
Komissio ilmoitti näin ollen asianomaisille jäsenvaltioille aikeestaan aloittaa menettely, jonka tarkoituksena on peruuttaa kaikki ehdollisen lupapäätöksen kohdat, jotka liittyvät Arcofinin osallistumiseen Dexian pääomapohjan vahvistamiseen.
It also warned the Member States concerned that, if it turned out that Arcofin’s participation in the recapitalisation of Dexia was additional aid, if new aid had been granted or might be granted in the restructuring period covered by the conditional authorisation decision, or if certain commitments and conditions arising from that decision were not complied with, it would have to review the compatibility of all the aid dealt with in the conditional decision.
Lisäksi komissio varoitti asianomaisia jäsenvaltioita siitä, että mikäli käy ilmi, että Arcofinin osallistuminen Dexian pääomapohjan vahvistamiseen oli lisätukea, uutta tukea on tai on mahdollisesti myönnetty ehdollisen lupapäätöksen kattaman rakenneuudistuksen aikana tai tiettyjä kyseisestä päätöksestä johtuvia sitoumuksia tai ehtoja ei ole noudatettu, komission on arvioitava kaikkien ehdollisen lupapäätöksen kattamien tukien soveltuvuus sisämarkkinoille.
Then, in the decision to extend the procedure, the Commission invited the Member States concerned to submit their comments and supply any relevant information on this point, in order to establish whether the conditional authorisation decision should be revoked.
Menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään komissio pyysi asianomaisia jäsenvaltioita toimittamaan asiaa koskevat huomautuksensa ja kaikki olennaiset tietonsa, jotta se voi arvioida, pitäisikö ehdollinen lupapäätös peruuttaa.
For the reasons set out above, after examining the comments submitted by the Member States concerned, the Commission considers that the conditional authorisation decision should be revoked.
Edellä mainituista syistä johtuen ja harkittuaan asianomaisten jäsenvaltioiden toimittamia huomautuksia komissio katsoo, että ehdollinen lupapäätös on peruutettava.
The Commission nevertheless considers that the analysis of the existence of the aid measures already identified in the conditional authorisation decision (see recitals 121-138 of the conditional authorisation decision) remains entirely valid.
Komissio kuitenkin katsoo, että ehdollisessa lupapäätöksessä käsiteltyjä tukitoimenpiteitä koskeva analyysi tuen olemassaolosta (ks. ehdollisen lupapäätöksen johdanto-osan 121–138 kappale) on edelleen täysin pätevä.
Additional aid paid (after the conditional authorisation decision)
Ehdollisen lupapäätöksen jälkeen myönnetty lisätuki
Temporary refinancing guarantees for Dexia SA, DCL and their subsidiaries (initially for EUR 45 billion, increased to EUR 55 billion)
Dexia SA:lle, DCL:lle ja niiden tytäryhtiöille myönnetyt tilapäiset jälleenrahoitustakaukset (alun perin 45 miljardia euroa, joka nostettiin 55 miljardiin euroon).
The temporary guarantee from the Member States concerned for the refinancing of Dexia SA and DCL was classified as aid (and approved temporarily) by the temporary approval decision [106], the decision on the first prolongation of the guarantee [107], the decision to increase the guarantee ceiling [108] and the decision on the second prolongation of the guarantee [109] for EUR 45 billion initially, then EUR 55 billion.
Asianomaisten jäsenvaltioiden Dexia SA:lle ja DCL:lle jälleenrahoitusta varten myöntämä tilapäinen takaus luokiteltiin tueksi (ja hyväksyttiin väliaikaisesti) tilapäisessä hyväksymispäätöksessä [106], ensimmäisessä takauksen jatkamista koskevassa päätöksessä [107], takauksen ylärajan nostamista koskevassa päätöksessä [108] ja toisessa takauksen jatkamista koskevassa päätöksessä [109]. Takaus kattoi alun perin 45 miljardia euroa ja myöhemmin 55 miljardia euroa.
In its decisions of 19 April 2008 [110] and 30 October 2009 [111], the Commission had already established that the guarantee mechanism provided by the Member States concerned for the finance raised by Dexia under an agreement of October 2008 constituted State aid.
Huhtikuun 19 päivänä 2008 [110] ja 30 päivänä lokakuuta 2009 [111] annetuissa päätöksissään komissio on jo todennut, että asianomaisten jäsenvaltioiden myöntämä takausmekanismi Dexian lokakuussa 2008 tehdyn sopimuksen nojalla keräämälle rahoitukselle oli valtiontukea.
The Commission reiterates the reasons already given in the above decisions for classifying the refinancing guarantee for Dexia SA and DCL as State aid.
Komissio toistaa kyseisissä päätöksissä esitetyt perusteet Dexia SA:lle ja DCL:lle myönnetyn jälleenrahoitustakauksen luokittelulle valtiontueksi.
The Commission observes that the Member States concerned cited Dexia’s inability to refinance itself on the markets as grounds for the temporary refinancing guarantee.
Komissio toteaa, että asianomaiset jäsenvaltiot kertoivat jälleenrahoitustakauksen perusteluksi Dexian kyvyttömyyden rahoittaa oman toimintansa markkinoilla.
That being so, the Commission is entitled to consider that the interest charged on the guarantee is not at the market rate, thus conferring an advantage on the beneficiary.
Vaikka näin olikin, komissio kuitenkin perustellusti katsoo, että takauksesta peritty korko ei ollut markkinahintainen, ja siten antoi tuensaajalle etua.
The measure is selective in that it relates to only one undertaking, Dexia (Dexia SA and DCL being the legal persons which directly benefit).
Toimenpide on valikoiva, koska se koskee vain yhtä yhtiötä, eli Dexiaa (toimenpiteestä suoraan hyötyvät oikeushenkilöt olivat Dexia SA ja DCL).
The temporary refinancing guarantee granted by the Member States concerned clearly involves State resources.
Asianomaisten jäsenvaltioiden myöntämä tilapäinen jälleenrahoitustakaus sisältää selvästi valtion varoja.
Given Dexia’s considerable size and the fact that, without the temporary refinancing guarantee, the bank would have risked immediate and disorderly winding-up as a result of the problems it faced with liquidity, asset quality, profitability and solvency, which would have affected the structure of the banking market in a number of Member States, the Commission considers that the measure affects trade between Member States and distorts or threatens to distort competition.
Kun otetaan huomioon Dexian huomattava koko ja se, että ilman tilapäistä jälleenrahoitustakausta oli olemassa suuri riski, että pankin alasajo tapahtuisi lyhyen ajan sisällä ja hallitsemattomasti johtuen sen maksuvalmiuteen, omaisuuserien laatuun, tuottavuuteen ja vakavaraisuuteen liittyvistä ongelmista, jotka olisivat vaikuttaneet pankkitoiminnan markkinoiden rakenteeseen useissa jäsenvaltioissa, komissio katsoo, että toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaa ja vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua.
ELA granted by the Belgian and French central banks to DBB/Belfius and DCL respectively
Ranskan ja Belgian keskuspankkien DBB/Belfiukselle ja DCL:lle myöntämät maksuvalmiustuet
The Commission considers that the ELA granted since 5 October 2011 is one of a series of new measures to help the Dexia Group and DBB/Belfius after the sale of DBB/Belfius, adopted (or to be adopted) after approval on 26 February 2010 of the first restructuring plan for Dexia, and in the same vein as the temporary refinancing guarantee, the acquisition of DBB/Belfius by the State, the sale of Dexia BIL and the measures provided for in the orderly resolution plan for Dexia.
Komissio katsoo, että 5 päivänä lokakuuta 2011 jälkeen myönnetyt maksuvalmiustuet ovat osa Dexia-yhtymän ja DBB/Belfiuksen hyväksi DBB/Belfiuksen myynnin jälkeen toteutettuja uusia pelastamistoimenpiteitä, jotka on toteutettu (tai jotka tullaan toteuttamaan) 26 päivänä helmikuuta 2010 hyväksytyn Dexian ensimmäisen rakenneuudistussuunnitelman jälkeen ja ovat saman luonteisia kuin jälleenrahoitustakaus, DBB/Belfiuksen myynti Belgian valtiolle, Dexia BIL:n myynti ja Dexian hallitussa alasajosuunnitelmassa määritetyt toimenpiteet.
In reply to the comments of the Member States concerned about the ELA, the Commission points out that, according to point 51 of the Banking Communication [112], one of the conditions for a finding that funding provided does not constitute aid is that ‘the measure … is not backed by any counter-guarantee of the State’.
Vastauksena asianomaisten jäsenvaltioiden huomautuksiin maksuvalmiustuen osalta komissio huomauttaa, että pankkitiedonannon [112] 51 kohdan mukaan yksi edellytys sille, että voidaan katsoa, ettei annettu rahoitus sisällä tukea on se, että toimenpiteelle ei ”ole annettu valtion vastatakausta”.
It notes that the State guarantee for the ELA granted to DBB/Belfius came under a Belgian State guarantee for the BNB, in accordance with the Law of 22 February 1998 establishing the Statute of the BNB.
Komissio toteaa, että valtiontakaus DBB/Belfiukselle myönnetylle maksuvalmiustuelle annettiin Belgian valtion BNB:lle antaman takauksen yhteydessä BNB:n perussäännöistä 22 päivänä helmikuuta 1998 annetun lain mukaisesti.
It does not share the Belgian authorities’ opinion that Belgium’s guarantee for the BNB did not come under the Banking Communication [113] because the guarantee was not an ‘anti-crisis’ measure specifically granted for ELAs, but ‘guarantees all [sic] loans issued by the BNB, provided that they are granted as part of the BNB’s contribution to the stability of the financial system, which goes far beyond anti-crisis measures’.
Komissio ei jaa Belgian viranomaisten näkemystä, jonka mukaan Belgian BNB:lle antama takaus ei kuulu pankkitiedonannon soveltamisalaan [113], koska takaus ei ollut erityisesti maksuvalmiustuelle myönnetty kriisintorjuntatoimenpide vaan kattaa kaikki BNB:n myöntämät lainat edellyttäen, että ne on myönnetty talousjärjestelmän vakauden ylläpitämiseksi, mikä on selvästi huomattavasti laajempi toimi kuin kriisintorjuntatoimenpide.
The Commission points out that the requirement that there should be no counter-guarantee of the State, laid down in the Banking Communication as one of the cumulative criteria if funding is not to be classified as aid, is not defined in any further detail.
Komissio huomauttaa, että vaatimusta siitä, että toimenpiteellä ei saa olla valtion vastatakausta, joka on yksi pankkitiedonannossa määritetty kumulatiivinen edellytys sille, että rahoitusta ei luokitella tueksi, ei ole määritelty tarkemmin.
The Communication does not state anywhere, even by implication, that such a counter-guarantee must have specifically been provided in order to combat the current financial crisis.
Tiedonannossa ei todeta, eikä edes viitata siihen, että vastatakaus olisi annettava nimenomaisesti nykyisen finanssikriisin ratkaisemiseksi.
The criteria laid down in point 51 of the Banking Communication merely reproduce the analysis given by the Commission in recitals 32 and 33 of its Northern Rock decision of 5 December 2007 [114], well before any legal framework relating to the financial crisis was introduced.
Pankkitiedonannon 51 kohdassa määritetyt edellytykset ovat toisinto 5 päivänä joulukuuta 2007 asiaa Northern Rock koskevan päätöksen [114] johdanto-osan 32 ja 33 kappaleessa esitetystä komission arviosta, joka on siis tehty ennen kuin finanssikriisiin liittyvä oikeudellinen kehys on otettu käyttöön.
It is therefore enough that the counter-guarantee of the State covers the provision of funds by the central bank, without any need, as the Belgian authorities suggest, for the counter-guarantee to be specifically granted for ELAs.
Näin ollen riittää, että valtion vastatakaus kattaa keskuspankin tarjoamat varat sen sijaan, että vastatakaus olisi myönnettävä nimenomaan maksuvalmiustuille, kuten Belgian viranomaiset väittävät.
The second paragraph of Article 9 of the Law of 22 February 1998 establishing the Statute of the BNB provides as follows: ‘The State shall guarantee the Bank against any loss and shall guarantee repayment of any loan granted by the Bank as a result of the execution of the agreements referred to in the previous paragraph [‘international monetary cooperation agreements binding on Belgium’] or as a result of its participation in international monetary cooperation agreements or operations to which the Bank, subject to the agreement of the Council of Ministers, is party. The State shall also guarantee the Bank repayment of any loan granted as part of its contribution to the stability of the financial system, and shall guarantee the Bank against any loss incurred as a result of any transaction necessary in that regard’ [115].
BNB:n perussäännöistä 22 päivänä helmikuuta 1998 annetun lain 9 §:n toinen momentti kuuluu seuraavasti: Valtion on myönnettävä pankille takaus kaikkien tappioiden osalta ja taattava pankin myöntämien lainojen takaisinmaksu, mikäli ne johtuvat edellisessä momentissa mainittujen sopimusten [Belgiaa sitovat kansainväliset rahapolitiikan yhteistyösopimukset] täytäntöönpanosta, pankin osallistumisesta kansainvälisiin rahapolitiikan yhteistyösopimuksiin tai toimenpiteistä, joihin pankin on osallistuttava ministerineuvoston sopimuksen perusteella. Valtion on lisäksi taattava pankille sellaisten lainojen takaisinmaksu, jotka on myönnetty talousjärjestelmän vakauden varmistamiseksi, sekä kaikki tappiot, jotka johtuvat edellä mainittua tarkoitusta varten toteutetusta toimenpiteestä [115].
The fact that, in their notification of 21 October 2011 concerning the new ELA measure, the Belgian authorities felt the need to mention the presence of a State counter-guarantee for the BNB almost immediately after mentioning that the ELA was necessary to preserve Belgium’s financial stability confirms that this counter-guarantee does indeed cover the ELA:
Belgian viranomaiset katsoivat uutta maksuvalmiustukitoimea koskevassa, 21 päivänä lokakuuta 2011 antamassaan ilmoituksessa tarpeelliseksi mainita BNB:tä koskevan valtiontakauksen olemassaolon lähes välittömästi todettuaan ensin, että maksuvalmiustuki on tarpeen Belgian taloudellisen vakauden säilyttämiseksi. Tämä vahvistaa, että kyseinen vastatakaus kattaa myös maksuvalmiustuen:
The BNB has recognised that these operations have been undertaken in view of the systemic importance of Dexia Group …’ [116].
NBB has recognised that these operations have been undertaken in view of the systemic importance of Dexia Group […]” [116]
The conditions laid down in the Banking Communication in order for funding not to constitute aid are therefore not all satisfied as regards the BNB’s ELA for DBB/Belfius.
Pankkitiedonannossa määritetyt edellytykset sille, ettei rahoitusta katsota tueksi, eivät näin ollen täyty BNB:n DBB/Belfiukselle myöntämän maksuvalmiustuen osalta.
The same applies for the half of the ELA which the BdF granted to DCL, for the reasons set out in recitals 414-429.
Sama pätee myös 50 prosenttiin BdF:n DCL:lle myöntämästä maksuvalmiustuesta johdanto-osan 414–429 kappaleessa mainituista syistä johtuen.
Since the agreement of 2 February 2012 [117] between the Belgian and French central banks became binding, the BNB has been required to provide compensation of 50 % for any losses which the BdF might sustain as a result of a possible default by DCL.
Koska Belgian ja Ranskan välillä 2 päivänä helmikuuta 2012 tehdystä sopimuksesta [117] tuli sitova, BNB:n velvollisuutena on ollut maksaa korvausta 50 prosentin osalta kaikista tappioista, joita BdF:lle on voinut aiheutua DCL:n maksukyvyttömyydestä.
This BNB guarantee for the BdF is itself covered by the Belgian State guarantee provided for in the Law of 22 February 1998 establishing the Statute of the BNB.
BNB:n BdF:lle antamalla takauksella on puolestaan Belgian BNB:n perussäännöistä 22 päivänä helmikuuta 1998 annetun lain nojalla antama valtiontakaus.