natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The reduction of the interest rate is therefore mirrored for both loans and the very significant level of collateralisation of the loan and the fact that the BAS loan was not collateralised remain unchanged.
Kuten edellä todettiin, ensimmäinen valtionlaina ja toisen valtionlainan ensimmäinen erä rahoitettiin valtion varoilla ja ne voidaan katsoa valtion syyksi.
Since BAS had agreed up front to link the conditions of the BAS loan to those of the first State loan, the Commission has no reasons to consider that this would not be a market-conform decision.
Niiden muuttamisesta pääomaksi päätti Latvian liikenneministeriö, joka oli 30 päivästä marraskuuta 2011 lähtien omistanut 99,8 prosenttia airBalticin osakkeista.
On this basis, the Commission concludes that even taking into account the reduction of the interest rate, measure 1 did not entail a selective advantage to airBaltic and the presence of state aid can be excluded.
Näin ollen myös toimenpide 3 toteutettiin valtion varoilla ja voidaan katsoa valtion syyksi.
The second State loan (measure 2)
Komissio ei hyväksy Latvian viranomaisten perusteluja sille, ettei toimenpide 3 olisi valtiontukea.
The second State loan was provided directly by Latvia through the State Treasury, by means of a decision of the Latvian Government of 13 December 2011 authorising the Ministry of Finance to provide in the State budget for a convertible loan to airBaltic of LVL 67 million (EUR 94,86 million).
Ensinnäkin komissio toistaa, että edellä 7.2.1 kohdassa tehtyjä päätelmiä voidaan soveltaa toimenpiteeseen 3.
Therefore, measure 2 entails State resources and is imputable to the State.
Lisäksi komissio katsoo, että toimenpide 3 myönnettiin 29 päivänä joulukuuta 2011, kun valtio muutti lainansa pääomaksi, eikä 22 päivänä joulukuuta 2011 (airBalticin yhtiökokouksen päivänä).
The Commission observes that at the time when the second State loan was provided, i.e. 13 December 2011, BAS had lost its entire shareholding in airBaltic, with the exception of one share, and the State now owned 99,8 % of the company.
Latvian viranomaisten muodollisen tutkintamenettelyn aikana toimittamien tietojen mukaan BAS:n ja valtion oli nimittäin voimassa olevien sääntöjen nojalla virallistettava airBalticin yhtiökokouksessa päätetty lainojen muuttaminen pääomaksi 30 päivään tammikuuta 2012 mennessä.
Therefore, the State and BAS were no longer in a comparable position as shareholders.
Komissio tuo myös esiin, että Latvialla olisi voinut olla 29 päivänä joulukuuta 2011 aihetta epäillä BAS:n halukkuutta täyttää sitoumuksensa.
Latvia argues that pursuant to Article 7.2 of the Agreement, which states that Latvia would provide a loan to airBaltic ‘in proportion to its shareholding’, BAS was obliged to provide funds to airBaltic in an amount corresponding to its number of shares.
BAS oli tosiaankin jo antanut merkkejä siitä, ettei se aikoisi muuttaa lainaansa: Latvia itsekin myöntää, että toisen valtionlainan toinen erä, josta päätettiin 13 päivänä joulukuuta 2011, oli varattu juuri siltä varalta, että BAS ei täyttäisikään sitoumuksiaan.
This was to be done by BAS at the time of the capital injection of December 2011 in the form of cash.
Lisäksi valtio ja BAS eivät enää 30 päivästä marraskuuta 2011 lähtien olleet yhdenvertaisessa asemassa osakkaina, sillä BAS oli menettänyt koko omistusosuutensa airBalticissa yhtä osaketta lukuun ottamatta ja valtio omisti 99,8 prosenttia yhtiöstä.
The Commission notes, however, that on 13 December 2011 BAS only had one share in airBaltic.
Edellä esitetyn perusteella valtion olisi pitänyt, ennen kuin se muutti valtionlainat pääomaksi, päätellä – tai ainakin epäillä – BAS:n toimista, että tämä ei aikoisi täyttää velvollisuuksiaan (ks. edellä johdanto-osan 35 kappale).
It follows that the State should have adopted the position of a prudent market economy investor and assessed whether, given the change in circumstances concerning the shareholdings, BAS had any incentive to inject cash into the company at the time of the capital increase.
Ja koska BAS oli menettänyt yhtä lukuun ottamatta kaikki airBalticin osakkeensa, sopimuksen 7.4 kohdassa asetettu varotoimi – eli valtion oikeus osaa BAS:ltä kaikki airBalticin osakkeet yhden Latvian latin korvausta vastaan – oli menettänyt merkityksensä: valtiolla ei ollut enää mitään keinoa pakottaa BAS:ää pitämään kiinni sovitusta.
In fact, the State had foreseen this possibility and included in the Agreement several contingency measures — in particular in Article 7.4 — in case BAS failed to fulfil its commitments.
Ottaen huomioon edellä esitetyt seikat komissio katsoo, että varovainen markkinataloustoimija ei olisi muuttanut lainojaan pääomaksi varmistamatta ensin, että toinen osapuoli muuttaisi omat lainansa ja myöntäisi käteisrahoitusta, ja varovainen markkinataloustoimija olisi arvioinut tarkasti, mitä kannustimia toisella osapuolella olisi sitoumustensa täyttämiseen.
Moreover, as Latvia acknowledges, the second tranche of the second State loan was to be released in the event that BAS failed to provide additional funds.
Komissio vielä huomauttaa, että vaikka BAS olisi noudattanut yhtiökokouksessa tehtyä sopimusta, se ei olisi saanut takaisin aiempaa omistusosuuttaan airBalticissa.
Article 7.4 of the Agreement gave the State the right to purchase from BAS all its shares in airBaltic for LVL 1.
Saadakseen 47,2 prosenttia yhtiöstä BAS:n olisi pitänyt sijoittaa paljon enemmän kuin kokouksessa sovittiin.
At the time the Agreement was signed, this meant a guarantee for the State that BAS would fulfil its commitments or else would lose all its shares in airBaltic.
Näin ollen komission näkemyksenä on, että jos valtio olisi toiminut markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisesti, se olisi harkinnut tarkkaan, sijoittaisiko BAS merkittävän määrän rahaa – BAS:n lainan ja käteisrahoitusta yhteensä 37,7 miljoonan Latvian latin (53,38 miljoonan euron) edestä – päästäkseen airBalticin vähemmistöosakkaaksi.
However, the situation changed radically on 30 November 2011, when Latvijas Krājbanka sold all except one of the airBaltic shares owned by BAS to the Latvian State (see recital 21 above).
Latvia esittää vielä lisäperusteena, että BAS:n velvollisuutta myöntää käteisrahoitusta ja muuttaa BAS:n laina pääomaksi oli vahvistettu siten, että venäläinen liikemies, Vladimir Antonov, oli taannut, että hän suorittaisi tarvittavat maksut BAS:n puolesta [35].
In this new context, Article 7.4 was deprived of its meaning.
Komission saatavilla olevista tiedoista ilmenee kuitenkin, ettei tällaista takaamista koskaan tapahtunut.
Indeed, with only one share, BAS had little incentive to fulfil its obligations: the consequence of not doing so would simply mean losing its only share in airBaltic.
Latvia myös ilmoittaa, että sopimuksen 7.2 kohdassa valtionlainojen pääomaksi muuttamiselle asetetut edellytykset täyttyivät 13 päivänä joulukuuta 2011, kun valtiolle esitettiin liiketoimintasuunnitelma, jonka mukaan airBaltic palaisi kannattavaksi vuonna 2015.
A prudent market operator would have carefully considered providing additional funds to airBaltic under those new circumstances and, at the very least, would have asked the other party (i.e. BAS) for assurance that it would indeed commit funds to the company.
Tämä oli valtion mukaan osoitus siitä, että päätös muuttaa valtionlainat pääomaksi oli markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen.
The Commission notes in addition that it seems unlikely that such assurance would have been given since BAS would have needed to inject a very high amount of money — much more than it could have originally estimated — in order to regain its former shareholding of 47,2 % or any other meaningful level of shares in airBaltic.
Latvian väitteet eivät kuitenkaan vakuuta komissiota, sillä suunnitelma ei ollut kattava eikä järkevä yksityinen toimija olisi luottanut siihen myöntääkseen merkittäviä määriä pääomaa vaikeuksissa olevalle yritykselle.
Latvia also indicates that the second State loan was granted at market terms, thereby excluding any undue advantage to airBaltic.
Edellä esitetyn perusteella komission päätelmänä on, että Latvia ei toiminut tasavertaisesti, kun se muutti lainansa pääomaksi ja siten kasvatti airBalticin pääomaa.
As regards the collateral, Latvia noted that the second State loan had the same collateral as the first State loan, i.e. receivables and the trademarks of airBaltic.
Lisäksi valtion käytös ei läpäissyt markkinataloussijoittajaperiaatteen testiä.
As explained in paragraph (101) above, the liquidation value of the collateral was estimated at LVL [15 — 25] million (EUR [21,3 — 35,5] million).It thus appears that the level of collateralisation available for the second State loan would be low.
Näin ollen airBaltic sai toimenpiteellä 3 perusteettoman edun, joka oli valikoiva, sillä yhtiö oli ainoa edunsaaja.
Moreover, there is no reason to suppose that a private market operator would accept that security already in place on the first State loan would be reduced below at least 100 %.
Komission on myös tarkasteltava, vääristikö toimenpide 3 kilpailua ja vaikuttiko se jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tarjoamalla airBalticille edun suhteessa kilpailijoihin, jotka eivät saaneet julkista tukea.
In order to ascertain the market conformity of the rate applied to the first tranche of the second State loan, the Commission will use as the best available proxy the rate resulting from the application of the Reference Rate Communication.
Edellä johdanto-osan 120 kappaleessa esitettyjä päätelmiä sovelletaan soveltuvin osin.
The base rate for Latvia on 13 December 2011 was 2,2 %.
Komissio toteaa siis, että ensimmäisen valtionlainan sekä toisen valtionlainan ensimmäisen erän muuttaminen pääomaksi oli SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea airBalticille.
To this figure, a margin should be added depending on the rating of the beneficiary and the collateralisation of the loan.
Nollakorkoiset joukkovelkakirjat (toimenpide 4)
As indicated in the preceding paragraph, the level of collateralisation is low.
Kuten menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todettiin, 30 päivänä huhtikuuta 2010 tehdystä sopimuksesta, jolla nollakorkoisten joukkovelkakirjojen osto vahvistettiin, seuraa, että ostaja LVRTC (ks. edellä johdanto-osan 38 kappale) toimi Latvian valtion puolesta.
Given the difficulties of airBaltic at the time, it follows from the Reference Rate Communication that a margin of 1000 basis points should be added to the base rate, resulting in a rate of 12,2 %.
Latvia on väittänyt, että LVRTC osti joukkovelkakirjat talousarvioon perustuvista syistä.
It therefore appears that the interest rate of [9 — 11] % on the first tranche of the second State loan cannot be considered to be market conform.
Siksi on selvää, että toimenpide 4 on myönnetty valtion varoista ja se voidaan katsoa valtion syyksi.
The second tranche of the second State loan was made available to the company on 14 December 2012 at an interest rate of [6 — 8] %.
Latvia toimitti muodollisen tutkintamenettelyn aikana näyttöä siitä, että valtio ja BAS hankkivat joukkovelkakirjat suhteessa omistusosuuksiinsa airBalticissa ja samoilla ehdoilla.
Latvia argues that this interest rate is above the one resulting from the Reference Rate Communication and is therefore MEIP-conform.
Lisäksi vaikuttaa siltä, että valtio ei myöntänyt airBalticille rahoitusta ennen huhtikuuta 2010, kun taas BAS oli sijoittanut yhtiöön merkittäviä määriä ennen kyseistä ajankohtaa.
According to the Reference Rate Communication, the applicable base rate for Latvia on 14 December 2012 was 1,91 %.
Tutkinnassa tuli vielä esiin, että sopimus joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskusta tehtiin BAS:n ja airBalticin johdon aloitteesta.
The margin to be added to that base rate depends on the rating of the beneficiary and the level of collateralisation.
BAS ja airBalticin johto olivat ehdottaneet valtiolle huhtikuussa ja kesäkuussa 2009 yhtiön pääoman kasvattamista niiden omistusosuuksien mukaisessa suhteessa.
As explained in section 7.1 above, the Commission is of the view that airBaltic was a firm in difficulty since at least 2011.
Kuten menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä korostettiin, komission mielestä nollakorkoisten joukkovelkakirjojen osto ei ollut varovaiselle markkinatoimijalle tyypillinen sijoitus.
In addition, the second tranche had as collateral the receivables and the trademarks of airBaltic.
Komissio kuitenkin panee merkille, että Latvia ja BAS olivat tuohon aikaan airBalticin suurosakkaita ja niiden sijoituspäätöksiä on arvioitava sitä taustaa vasten eikä puhtaasti ulkoisen sijoittajan näkökulmasta.
The arguments about the insufficiency of the collateral would apply mutatis mutandis, and thus a margin of 1000 basis points should be added.
Voidaan tosiaan järjellisesti olettaa, että airBalticin omistajat eivät hakeneet lyhytaikaista voittoa vaan halusivat pitää yhtiön toimivana.
The resulting reference rate would therefore be 11,91 %, well above the [6 — 8] % actually applied.
Edellä esitetyn perusteella komission päätelmänä on, että Latvia toimi varovaisen markkinatoimijan tavoin, kun se osti nollakorkoisia joukkovelkakirjoja yhdessä yksityisenä sijoittajana toimineen BAS:n kanssa.
Bearing all of the above in mind, the Commission considers that a prudent market economy operator would not have provided the second State loan to airBaltic.
Näin ollen komissio katsoo, ettei toimenpiteestä 4 seurannut perusteetonta etua eikä muita SEUT 107 artiklan 1 kohdassa valtiontuen olemassaololle asetettuja kumulatiivisia edellytyksiä ole tarpeen tutkia.
On this basis, the Commission concludes that measure 2 conferred an undue advantage on airBaltic.
Latvijas Krājbankan suorittamat 2,8 miljoonan euron maksut (toimenpide 5)
This advantage was selective in nature given that its sole beneficiary was airBaltic.
Toimenpiteessä 5 on kyse siitä, että Latvijas Krājbanka maksoi airBalticille yhteensä 2,8 miljoonaa euroa 21 ja 22 päivänä marraskuuta 2011.
The Commission must also consider whether measure 2 was likely to distort competition and affect trade between Member States, by providing airBaltic with an advantage over competitors not receiving public support.
Latvia on selittänyt, että varojen siirtojen taustalla olivat maksumääräykset, jotka airBaltic toimitti ennen kuin FCMC päätti keskeyttää Latvijas Krājbankan toiminnan 21 päivänä marraskuuta 2011.
It seems clear that measure 2 was able to affect intra-EU trade and competition as airBaltic competes with other EU airlines, in particular since the entry into force of the third stage of liberalisation of air transport (‘third package’) on 1 January 1993.
Latvijas Krājbanka toteutti kyseiset pankkitoimet 25 ja 30 päivänä marraskuuta 2011.
In addition, for travel of relatively shorter distances within the EU, air travel is in competition with road and rail transport, and therefore road and rail carriers might also be affected.
FCMC:stä 1 päivänä kesäkuuta 2000 annetun lain nojalla FCMC:n ei tarvitse päätöksenteossaan ottaa huomioon minkään muun viranomaisen vaatimuksia tai ohjeita.
Measure 2 thus enabled airBaltic to continue operating so that it did not have to face the consequences normally deriving from its difficult financial situation.
Lisäksi FCMC:n rahoitus ei ole valtiosta riippuvaista, sillä FCMC:n toiminta rahoitetaan Latvian rahoitus- ja pääomamarkkinoilla toimivien osapuolien suorittamilla maksuilla.
Based on the considerations set out above, the Commission comes to the conclusion that measure 2 involved state aid for the benefit of airBaltic within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Voimassa olevasta lainsäädännöstä ilmenee myös, että valtio ei osallistu FCMC:n täytäntöönpanovaltuuksien ja -oikeuksien käyttöön luottolaitosten valvonnan alalla.
The capital increase agreed on 22 December 2011 (measure 3)
Sille esitetyn aineiston perusteella komissio katsoo, että FCMC:n nimeämät toimitsijamiehet olivat riippumattomia valtiosta, joten niiden toimia ei voida katsoa Latvian syyksi.
As indicated above, the first State loan and the first tranche of the second State loan entail State resources and are imputable to the State.
Edellä esitetyn johdosta komission päätelmänä on, että toimenpide 5 ei ollut SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
Their conversion into capital was decided by the Ministry of Transport of Latvia, i.e. 99,8 % shareholder in airBaltic since 30 November 2011.
AirBalticille luovutettu 5 miljoonan euron saaminen Taurukselta (toimenpide 6)
Therefore, measure 3 also entails State resources and is imputable to the State.
Komission 18 päivänä heinäkuuta 2012 vastaanottama kantelu koskee sopimuksen 7.4 kohdassa sijoittajille asetettua velvoitetta luovuttaa valtiolle tai sen nimeämälle yhtiölle – tietyissä olosuhteissa – syndikoidusta lainasta 2 jäljellä olevat saamiset yhden Latvian latin korvausta vastaan (ks. edellä johdanto-osan 42 kappale).
The Commission does not share the views of the Latvian authorities that measure 3 does not entail aid.
Latvian viranomaiset vaativat 9 päivänä helmikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä sijoittajia luovuttamaan valtiolle kukin yhden Latvian latin korvausta vastaan myös loput 30 miljoonan euron saamiset, jotka oli tarkoitus uudistaa syndikoidun lainan 2 puitteissa.
In the first place, the Commission reiterates that the conclusions reached in section 7.2.1 above are applicable to measure 3.
Latvia nosti Riian alioikeudessa kanteen kolmea sijoittajaa vastaan sopimuksen 7.4 kohdan täytäntöönpanemiseksi.
In addition, the Commission considers that measure 3 was granted not on 22 December 2011 (i.e. the date of the shareholders' meeting of airBaltic) but on 29 December 2011, date on which the State converted its loans.
Latvia on ilmoittanut aikovansa luovuttaa myös nämä saamiset airBalticille.
Indeed, according to the information provided by the Latvian authorities during the formal investigation procedure, according to the applicable rules BAS and the State had until 30 January 2012 to formalise the conversion decided at airBaltic's shareholders meeting.
Latvia väittää, että 5 miljoonan euron saamisen luovuttaminen airBalticille oli varotoimenpide, jolla pyrittiin suojaamaan valtion taloudellisia etuja, ja se tulisi nähdä sopimukseen perustuvana tasavertaisena toimenpiteenä, joka ei siksi ole valtiontukea.
The Commission also notes that on 29 December 2011, Latvia could have had reasonable doubts as to the willingness of BAS to fulfil its commitments.
Komissio huomauttaa, että sopimuksen 7.4 kohdasta seuraa selkeästi, että asianomaiset saamiset piti luovuttaa valtiolle tai sen nimeämälle yhtiölle yhden Latvian latin korvausta vastaan.
Indeed, BAS had already given indications that it would not convert its loan: Latvia itself admits that the second tranche of the second State loan, decided on 13 December 2011, was foreseen precisely to account for the eventuality that BAS would not fulfil its commitments.
Näin ollen koska valtio teki päätöksen 5 miljoonan euron saamisten luovuttamisesta airBalticille, päätös voidaan katsoa valtion syyksi ja siihen liittyy valtion varoja.
Moreover, since 30 November 2011 the State and BAS were no longer in a comparable position as shareholders since BAS had lost its entire shareholding in airBaltic with the exception of one share and the State owned 99,8 % of the company.
Muodollisen tutkintamenettelyn aikana ilmeni, että syndikoituja lainoja koskevia sopimuksia ei ollut koskaan allekirjoitettu.
In view of those developments, the State, before actually converting the State loans, should have inferred — or at least had reasons to suspect — from BAS' actions that it did not intend to fulfil its obligations (see recital 35 above).
Latvian toimittamien tietojen perusteella tuomioistuimet pitivät kuitenkin sopimuksia pätevinä siltä osin, kuin ne velvoittivat yksityiset sijoittajat luovuttamaan valtiolle tai sen nimeämälle yhtiölle syndikoituun lainaan 2 perustuvat saamiset.
Moreover, since BAS had lost all its shares in airBaltic except one, the remedy provided for in Article 7.4 of the Agreement — i.e. the right for the State to purchase from BAS all its shares in airBaltic for LVL 1 — had been deprived of meaning: the State had lost the means by which it could have forced BAS to abide by what it had agreed to.
Tässä yhteydessä Latvia tuo esiin, että useiden Latvian tuomioistuimien antamien tuomioiden nojalla 5 miljoonan euron saamisen omistajalla ei ole oikeutta vaatia rahamäärän maksamista vaan se voi vaatia ainoastaan airBalticin osakepääomaan tehtyä 5 miljoonan euron ennakkomaksua vastaavaa määrää airBalticin osakkeita.
Bearing the elements indicated above in mind, the Commission comes to the conclusion that a prudent market economy operator would not have converted its loans into capital before being sure that the other party would convert its loan and inject the cash, and in that context would have carefully assessed the incentives of the other party to fulfil its commitments.
Koska valtio omisti jo 99,8 prosenttia airBalticin osakkeista, oikeudella lisäosakkeisiin ei Latvian mukaan ollut valtiolle mitään merkittävää taloudellista arvoa.
Moreover, the Commission observes that, even if it had respected the agreement reached at the shareholders meeting, BAS would not have regained its former shareholding in airBaltic.
Komissio panee merkille, että toisin kuin Latvia väittää, vaikka tuomioistuimet olisivatkin tunnustaneet valtion oikeuden vaatia itselleen syndikoituun lainaan 2 perustuvat saamiset sopimuksen 7.4 kohdan nojalla, Latvialla ei ollut velvollisuutta luovuttaa saamisia airBalticille.
In order to reach a 47,2 % stake, BAS would have had to invest much more than the amounts agreed to at that meeting.
Komissio huomauttaa, että varovainen markkinataloustoimija ei olisi luovuttanut saamista airBalticille yhden Latvian latin korvausta vastaan.
Therefore, the Commission is of the view that the State, had it acted in accordance with the MEIP, should have carefully considered whether BAS would invest significant amounts of money — the BAS loan and cash amounting to LVL 37,7 million (EUR 53,38 million) — in order to get a minority shareholding in airBaltic.
Latvia ei ole esittänyt näyttöä siitä, miksi valtiolle oli parempi luovuttaa saaminen airBalticille kuin säilyttää se tai käyttää se muuhun tarkoitukseen.
As an additional argument, Latvia explains that BAS' obligation to inject the cash and convert the BAS loan was confirmed by the existence of a guarantee by a Russian entrepreneur, Mr Vladimir Antonov, who agreed to make the necessary payments on behalf of BAS.
Luovuttamalla saamisen Latvia asetti yhtiön suotuisampaan asemaan kuin sen kilpailijat.
However, it appears from the information available to the Commission that the guarantee was never in fact provided.
Komissio ei hyväksy Latvian viranomaisten väitteitä ja korostaa, että airBalticin osakkeilla olisi arvoa valtiolle, vaikkakin vain vähän, joten valtiontuen olemassaoloa ei voida sulkea pois [36].
On the basis of the above, the Commission concludes that Latvia did not act on pari passu terms when converting its loans and therefore increasing airBaltic's capital.
Komissio toistaa edellä 7.2.1 kohdassa esitetyt päätelmät, eli silloin kun sopimus tehtiin 3 päivänä lokakuuta 2011, valtio ei tiennyt, joutuisiko se vetoamaan sopimuksen 7.4 kohtaan.
The State's behaviour was moreover not in line with the MEIP test.
Valtiolla ei myöskään ollut velvollisuutta luovuttaa airBalticille saamisia, joita kyseisen määräyksen soveltaminen koski.
Therefore, airBaltic received an undue advantage resulting from measure 3, which is selective as the company was the sole beneficiary.
Komissio huomauttaa vielä, ettei Latvia ole esittänyt näyttöä tukemaan väitettä siitä, että sopimuksen 7.4 kohdalla olisi ollut tarkoitus suojata valtion airBalticiin tekemä sijoitus varmistamalla, ettei valtiolle aiheudu haittaa, jos BAS ei täytä velvollisuuksiaan.
The Commission must also consider whether measure 3 was likely to distort competition and affect trade between Member States, by providing airBaltic with an advantage over competitors not receiving public support.
Näin ollen komissio toteaa, että valtio ei toiminut markkinataloussijoittajan tavoin, kun se myönsi toimenpiteen 6, eikä toimenpide ollut tasavertainen toimenpiteiden 1, 2 ja 3 kanssa.