natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A workshop on the subject was held jointly by the Italian Ministry of Culture and Tourism and the European Commission in Rome on 21 October 2009.
Italian kulttuuri- ja matkailuministeriö ja Euroopan komissio järjestivät aihetta käsitelleen seminaarin Roomassa 21 päivänä lokakuuta 2009.
The Commission received comments from interested parties.
Komissio vastaanotti huomautuksia asianomaisilta ja toimitti ne Italian viranomaisille mahdollisia huomautuksia varten.
Further exchanges of information took place after that, including additional letters from the Italian authorities received on 7 September 2010, 12 April 2011, 1 June 2011, 1 December 2011, 10 May 2012, 14 September 2012, 23 April 2013, 6 December 2013, 18 April 2014, 11 June 2014 and 1 August 2014.
Ilmoitettu toimenpide
DESCRIPTION OF THE MEASURE
Niille elokuva-alan yrityksille, jotka asentavat digitaaliset projektorit, myönnettävä verohyvitys oli osa Italian viranomaisten elokuva-alan hyväksi käyttöön ottamia verotoimenpiteitä.
The notified measure
Näiden verotoimenpiteiden on tarkoitus piristää markkinoiden dynamiikkaa tukemalla italialaisia kulttuurielokuvia kilpailulle avoimessa ympäristössä ja edistää tällaisia elokuvia Italiassa ja muualla Euroopassa.
The tax credit for exhibitors installing digital projection equipment was part of a set of tax measures for the film sector introduced by the Italian authorities.
Digitaalisten elokuvateattereiden verohyvitysjärjestelmässä myönnetään verohyvitys, joka on 30 prosenttia digitaalisten projektoreiden käyttöön ottamisesta aiheutuvista kustannuksista.
Together, these tax measures were intended to stimulate the market dynamics to support Italian cultural films in an environment conducive to competition and to promote such films in Italy and Europe.
Verohyvitys on enintään 50000 euroa vuodessa elokuvasalia kohden.
The digital cinema tax credit scheme offers a 30 % tax credit for the costs of introducing digital projection equipment.
Tukikelpoisiin kustannuksiin voivat kuulua seuraavat:
The maximum annual tax credit is capped at EUR 50000 per screen.
digitaalisten projektoreiden ja jäljentämislaitteiden hankinta;
The following costs may be eligible:
digitaalisen signaalin maanpäällisesti ja/tai satelliitin kautta vastaanottavien laitteiden ja koneiden hankinta;
the purchase of digital projection and reproduction equipment;
edellisissä kohdissa tarkoitettujen laitteiden, koneiden ja järjestelmien leasing-vuokraus tai vuokraus.
the purchase of equipment and machinery for receiving digital signals via terrestrial and/or satellite transmission;
Sopimuksiin on sisällyttävä velvoite hankkia omaisuuserät leasing-vuokrasopimuksen päätyttyä tai määräys siitä, että käyttäjäyrityksen on käytettävä kyseistä oikeutta ennen vuokrasopimuksen päättymistä;
the purchase via financial lease or the rental of the equipment, systems and machinery referred to in the above points; the relevant contracts must include an obligation to purchase the assets on expiry of the lease, or a provision for the advance exercise of this option by the user company;
koulutustoiminnan menot;
expenditure on staff training activities;
niiden konehuoneiden, laitteiden ja palveluiden sekä aputilojen uudelleen järjestämiseen ja mukauttamiseen liittyvät olennaiset kustannukset, joita on aiemmin käytetty 35 mm:n elokuvien näyttämiseen.
associated and ancillary expenditure for renovating and adapting projection booths, equipment and utilities and ancillary premises formerly used for 35 mm film projection.
Kahdessa viimeksi mainitussa kohdassa esitettyjen kustannusten on oltava enintään 20 prosenttia a, b ja c kohdassa esitettyjen kustannusten kokonaismäärästä.
The expenditure under the latter two points cannot constitute more than 20 % of the total expenditure incurred for points (a), (b) and (c).
Italian viranomaisten alkuperäisen ilmoituksen mukaan tukeen ei sovellettaisi ennakkoedellytyksiä 1–4 salin elokuvateattereiden osalta eikä 5–10 salin multiplex-elokuvateattereiden osalta paikkakunnilla, joiden asukasluku on enintään 50000.
According to the original notification of the Italian authorities, support would be unconditional for cinemas with between 1 and 4 screens and for multiplex cinemas with between 5 and 10 screens in towns with a population of 50000 or less.
Enintään 24 salin multiplex-elokuvateattereihin sovellettaisiin tuen edellytyksenä velvoitetta, jonka mukaan vähintään 50 prosenttia näytöksistä pitäisi olla kulttuurielokuvia ja vähintään 50 prosentissa saleista olisi käytettävä digitaalista projektoria.
The tax credit applies to film companies which are liable for taxation in Italy.
24 päivänä joulukuuta 2007 annettu laki nro 244 valtion yhden ja useamman vuoden talousarvion laatimista koskevista säännöksistä;
The legal bases for the scheme are the following:
8 päivänä elokuuta 2013 annettu asetus nro 91, muutettu ja muunnettu 7 päivänä lokakuuta 2013 laiksi nro 112;
Law No 244 of 24 December 2007 laying down provisions for drawing up the annual and multiannual state budget (legge 24.12.2007 n.244);
uudet säännökset verohyvitysten myöntämisestä elokuvateattereille digitaaliseen esittämiseen tarkoitettujen laitteiden ja koneiden käyttöön ottamiseksi ja hankkimiseksi.
Decree-Law No 91 of 8 August 2013, converted, with amendments, into Law No 112 of 7 October 2013 (decreto legge 8.8.2013, n.91, convertito, con modificazioni, dalla legge 7 ottobre 2013, n.112);
Komission esittämät epäilykset
new provisions implementing the tax credits granted to cinemas for the introduction and acquisition of digital projection equipment and machinery (Nuove disposizioni applicative dei crediti d'imposta concessi alle imprese di esercizio cinematografico per l'introduzione e acquisizione di impianti e apparecchiature destinate alla proiezione digitale).
Komissio katsoi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, että ilmoitettu tukitoimenpide on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
Doubts raised by the Commission
Tarjotessaan verokannustimia Italian valtio luopuu tietyistä tuloista ja sen vuoksi tukiohjelmaan liittyy valtion varojen käyttöä.
The Commission considered in the opening decision that the measure constituted State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Tukiohjelma tarjoaa kyseisille yrityksille, tässä tapauksessa elokuvia esittäville yrityksille, taloudellisen edun.
By offering tax incentives, the Italian State was foregoing certain revenues and therefore the scheme involved State resources.
Kun otetaan huomioon elokuvien kansainvälinen kauppa, kyseinen valikoiva etu voi vaikuttaa unionin sisäiseen kauppaan.
The scheme provided an economic advantage to certain undertakings, in this case cinema exhibitors.
Komissio epäili tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille.
Given the international trade in films, this selective advantage might affect trade within the Union.
Komissio epäili ensinnäkin digitaalisten elokuvateattereiden hyväksi ehdotetun verohyvityksen tarpeellisuutta ja asetti kyseenalaiseksi verohyvityksen enimmäismäärän (50000 euroa salia kohden), sillä (30 prosentin verohyvityksen tasolla) tätä vastaava asennuksesta aiheutuvien tukikelpoisten kustannusten enimmäismäärä olisi 166667 euroa [50000 euroa × 100/30] salia kohden.
The Commission doubted whether the aid could be considered compatible.
Tämä enimmäismäärä ylittää Italian viranomaisten esittämän arvion digitaalisten projektoreiden hinnasta (100000 euroa).
Firstly, the Commission doubted the necessity of the proposed digital cinema tax credit.
Komissio epäili, olisiko verohyvityksen enimmäismäärän oltava niin suuri ja oliko arvio esitetyistä muutoskustannuksista kohtuullinen.
It questioned the maximum tax credit (of EUR 50000 per screen) proposed: at a tax rate of 30 %, this corresponded to a maximum eligible installation cost of EUR 166667 per screen (EUR 50000 × 100/30).
Lisäksi komissio epäili, oliko välttämätöntä asentaa DCI-määritelmiä [3] vastaavat 2K-projektorit [4] italialaisten tai eurooppalaisten kulttuurielokuvien esittämistä varten.
This was higher than the estimated costs of digital projection equipment put forward by the Italian authorities, which was EUR 100000.
Käytettävissä olevan rahoituksen riittävyyden lisäksi komissiolla oli epäilyjä sen suhteen, kohdistuiko ehdotettu toimenpide riittävästi italialaisten ja eurooppalaisten kulttuurielokuvien levittämisen lisäämiseen.
The Commission noted that larger cinemas were more likely to be able to afford digital projection equipment without public support.
Neljänneksi komissiolla oli epäilyjä tuen taloudellisista, sosiaalisista ja kulttuurisista vaikutuksista.
Moreover, the Commission noted the availability to exhibitors of commercial transition models, such as the virtual print fee (‘VPF’) models [5].
Lisäksi komissio pyysi Italian viranomaisia varmistamaan, että olisi mahdollista esittää elokuvia, joiden julkinen digitaalinen levitysstandardi on heikompi kuin niiden laitteiden digitaalinen standardi, joihin tukea myönnetään.
It therefore raised the question whether public support on the proposed scale per screen would ‘crowd out’ commercial alternatives.
Komissio huomautti myös, että tuki digitaalisten projektoreiden asentamiseen voisi hyödyttää epäsuorasti suuria yhdysvaltalaisia elokuvatuottajia (kun on kyse DCI-määritelmien mukaisista laitteista).
Thirdly, the Commission doubted that the proposed tax credit was an adequate aid measure.
Ehdotetun tuen johdosta lisääntynyt kysyntä saattaisi korottaa rajallisesti saatavilla olevien projektoreiden hintoja.
It noted that the estimated budget of the measure (EUR 16,8 million) corresponded to installation costs of EUR 56 million, which was significantly lower than the estimated costs of conversion (EUR 395,7 million on the basis of EUR 100000 per screen).
Tuen ansiosta italialaisten digitaalisten elokuvateattereiden kriittinen massa voitaisiin saavuttaa nopeammin, mikä puolestaan voisi kiihdyttää siirtymistä digitaaliseen levitykseen ja siten niiden elokuvateattereiden sulkemista, jotka eivät pysty asentamaan digitaalisia projektoreita ajoissa.
It doubted that the Italian authorities would be able to ensure that digitally equipped exhibitors would introduce alternative commercial models that would offer Italian cinema audiences a wider choice of cultural films.
Ehdotettuun toimenpiteeseen menettelyn aloittamisen jälkeen tehdyt muutokset
As the use of a tax credit required that a beneficiary must have sufficient tax liabilities and as the measure implied a 70 % investment by the exhibitor, the Commission doubted whether the cinemas most in need of the aid would be able to take advantage of it.
Komission muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Italian digitaalisten elokuvateattereiden verohyvitystoimenpide on pantu täytäntöön väliaikaisten puitteiden perusteella hyväksytyn ohjelman ja vähämerkityksistä tukea koskevien raja-arvojen mukaisesti [6].
The Commission moreover had doubts that the one-off support envisaged (the notification announced a pilot measure of two years) would provide a sustainable solution to the expected shorter lifespan and increased running costs associated with the installation of digital equipment.
Italian viranomaiset aikovat panna toimenpiteen täytäntöön täysimääräisesti niin, että kyseiset raja-arvot ylittyvät, jos komissio sen hyväksyy.
Fourthly, the Commission raised questions on the economic, social and cultural impact of the aid.
Italian viranomaiset arvioivat, että toimenpiteen talousarvio on noin 7,5 miljoonaa euroa vuosina 2014–2015.
While it recognised that it could be in the common interest for a Member State to use State aid to invest in the transition to digital technology in cinemas, it asked to be assured that the measure would be technologically neutral.
Täytäntöönpanoa koskevat säännösehdotukset, joita Italian viranomaiset aikovat soveltaa tuen panemiseksi täytäntöön täysimääräisesti (siten, että vähämerkityksistä tukea koskevat raja-arvot ylittyvät), eroavat useilta osin alkuperäisestä ilmoituksesta.
In particular, it asked for confirmation that exhibitors would not be induced to invest in one digital standard in preference to another.
Ensinnäkin muutetuista säännösehdotuksista on poistettu keskisuuria ja suuria elokuvateattereita koskeva vaatimus esittää tietty määrä italialaisia ja eurooppalaisia kulttuurielokuvia tuen saamiseksi.
In addition, it asked the Italian authorities to ensure that films released digitally in an open standards format lower than the digital standard of the support equipment could also be screened.
Italian viranomaiset ovat viime vuosien aikana kokeneet, että tämän vaatimuksen noudattamisen valvonta on vaikeaa kun on kyse keskisuurista ja suurista elokuvateattereista.
Moreover, it noted that aid for installing digital projection equipment could indirectly benefit the US film majors (in the case of DCI-compliant equipment).
Lisäksi ne katsovat, että tämän velvoitteen poistaminen on välttämätöntä tasapuolisten kilpailuedellytysten luomiseksi suurempien tukea tarvitsevien elokuvateattereiden ja Italian elokuvamarkkinoilla johtavassa asemassa olevien suurien elokuvateatteriketjujen välille (ks. 37 kappale).
The increased demand from the proposed aid might raise the price of the limited supply of projection equipment.
Toiseksi muutettuihin täytäntöönpanosäännöksiin on lisätty 60 salin raja-arvo.
Taken together, the Commission doubted that the potential distortions of competition would be balanced by the social and cultural advantages of the aid.
Italian viranomaiset katsovat, että tämä on parempi vaihtoehto verrattuna alun perin vahvistettuihin ohjelmistovaatimuksiin sen varmistamiseksi, että toimenpide saavuttaa tavoitteensa, ja niiden toimijoiden sulkemiseksi pois tuen piiristä, joiden olisi markkinavoimansa ansiosta pystyttävä siirtymään uuteen teknologiaan ilman tukea.
Modifications to the proposed measure since the opening of the procedure
Kolmanneksi uusissa täytäntöönpanosäännöksissä edellytetään tuensaajan antamaa lausumaa liikakorvauksen tai tuen uudelleensuuntaamisen estämiseksi, jos verohyvitykseen liitetään kaupallisia (VPF) malleja.
Following the opening of the investigation procedure by the Commission, the Italian digital cinema tax credit measure has been implemented within the de minimis thresholds [6].
Neljänneksi muutetuissa säännöksissä sallitaan tuen kasautuminen enimmäistuki-intensiteettiin asti eli 75 prosenttiin kokonaiskustannuksista.
Subject to approval by the Commission, the Italian authorities seek to fully implement the measure beyond the de minimis thresholds.
Niiden elokuvateattereiden osalta, joissa on yksi sali tai kaksi salia, kasautuneen tuen enimmäisintensiteetti on 90 prosenttia.
The Italian authorities estimate that the budget of the measure will amount to approximately EUR 7,5 million for the period 2014-2015.
Näiden muutosten lisäksi tuensaajat ovat voineet vuodesta 2012 asti siirtää elokuvateattereiden digitalisointia koskevan verohyvityksen digitaalisten laitteiden toimittajille, pankeille, rahoituksen välittäjille ja vakuutusyhtiöille (ks. 56 kappale).
The period covered by this decision runs until 31 December 2022.
III ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
The Italian authorities expect that the tax credit will be used most intensively in the years 2014 and 2015.
Komissio vastaanotti huomautuksia noin 20 asianomaiselta tukitoimenpiteestä vuonna 2009 pidetyn julkisen kuulemisen johdosta.
The draft implementing regulations that the Italian authorities seek to implement in full (beyond the de minimis thresholds) differ on a number of important points from the original notification.
Huomautuksia toimittivat seuraavat tahot:
First, the requirement for medium and large cinemas to screen a certain amount of Italian and European cultural films as a condition for obtaining the aid has been removed from the modified implementing regulations.
elokuvien levittäjiä ja elokuvateattereita edustavat eurooppalaiset ja italialaiset toimialajärjestöt sekä ranskalainen Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (CST) ja Euroopan digitaalielokuvafoorumi;
In recent years, the Italian authorities have found it difficult to monitor compliance with this requirement in the case of medium to large cinemas.
Ranskan viranomaiset, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan elokuva-alan edistämisen rahastot ja Euroopan audiovisuaalialan alueellisten rahastojen verkosto (Cineregio).
Moreover, they state that removing this requirement is necessary to restore a level playing field between the larger cinemas that need aid and the maxi-circuits that dominate the Italian cinema market (cf. recital 37).
Useissa huomautuksissa viitattiin aihetta koskeviin European Film Agency -yhteenliittymän johtajien (EFAD) julkaisuihin [7];lukuisat yritykset, elokuva-alan ammattilaiset ja yksityishenkilöt Italiasta, Ranskasta, Sveitsistä ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
Second, and linked to this, a threshold of 60 screens is introduced in the modified implementing regulations.
Lisäksi Roomassa järjestettiin lokakuussa 2009 aihetta koskenut seminaari.
Cinema exhibitors that own or manage a higher number of screens are excluded from the tax credit.
Tuen tarpeellisuuden osalta kaikissa huomautuksissa korostettiin valtiontuen tarvetta siirryttäessä digitaalisiin elokuvateattereihin, mikä katsottiin väistämättömäksi kehitykseksi.
The Italian authorities consider this a sound alternative to the programming requirements initially imposed as a way of ensuring that the measure reaches its objectives and excluding those market players that, because of their market strength, should be able to make the transition without aid.
Kuten sekä Ranskan viranomaiset että Yhdistyneen kuningaskunnan elokuva-alan kansallinen järjestö UK Film Council totesivat, elokuvateattereiden digitalisoinnin yleisiin hyötyihin liittyy elokuvateatterin maksamien kustannusten ja levittäjille kertyvien suorien taloudellisten hyötyjen epäsymmetrinen jakautuma.
Third, the modified implementing regulations require a declaration from the beneficiary in order to ensure that overcompensation or redirection of aid is avoided if the tax credit is combined with commercial (VPF) models.
Tämä epäsymmetrinen tilanne vaikeuttaa oikea-aikaista siirtymistä ilman ulkopuolista tukea.
Fourth, the modified regulations allow for the combination of aid up to a maximum aid intensity of 75 % of the total costs.
Huomautuksia esittäneet kolmannet osapuolet korostivat tässä yhteydessä ilmeistä riskiä siitä, että monet pienet, riippumattomat ja/tai syrjäisillä alueilla toimivat eurooppalaiset elokuvateatterit jättävät alan, jos kohtuuhintaisten digitaalisten projektorijärjestelmien saatavuutta ei paranneta.
For cinemas of one or two screens, the maximum cumulative aid intensity is 90 %.
EFAD:n syyskuussa 2009 antaman lausunnon mukaan oli vaarana, että 30 prosenttia eurooppalaisista elokuvasaleista katoaisi.
On top of these changes, since 2012 it has been possible for beneficiaries to transfer the digital tax credit benefits to suppliers of digital equipment, banks, financial intermediaries and insurance agencies (cf. recital 56).
Sekä Ranskan viranomaiset että Saksan liittovaltion elokuvaneuvosto korostivat, että ilman tukea tilanteesta ei kärsisi pelkästään elokuvien esittäminen vaan myös niiden levittäminen.
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
Pitkä siirtymäkausi yhdistettynä analogisten ja digitaalisten elokuvakopioiden samanaikaiseen levittämiseen voisi osoittautua liian kalliiksi erityisesti pienille elokuvien levittäjille.
The Commission received around 20 submissions from interested third parties in response to the public consultation on the aid measure that was held in 2009.
Yhden standardin edistäminen maailmanlaajuisesti nähtiin pikemminkin myönteisenä tekijänä kuin haittana, sillä se antaa mahdollisuuden luoda elokuvateattereille tasapuoliset toimintaolosuhteet.
The responses were submitted by:
Digitaalisten projektoreiden asennuskustannusten osalta katsottiin, että 100000 euroa salia kohden ei yleisesti ottaen ole liiallinen arvio.
European and Italian trade organisations representing distributors and cinemas, the French Commission Supérieure Technique de l'Image et du Son (CST), and the European Digital Cinema Forum (EDCF),
Useat huomautusten esittäjät painottivat sen sijaan, että kustannukset voivat olla paljon suuremmat esimerkiksi silloin, kun konehuoneeseen on tehtävä huomattavia muutoksia, mikä voi koskea erityisesti pieniä elokuvateattereita.
the French authorities, German and UK film funds, and the network of European regional film funds (Cineregio); several contributions also referred to the EFAD publications on the subject [7],a number of businesses, film sector professionals and individuals from Italy, France, Switzerland and the UK.
Eräissä huomautuksissa todettiin kuitenkin digitaalisten projektoreiden hintojen aleneminen.
Moreover, a workshop on the subject was held in Rome in October 2009.
Useissa saaduissa huomautuksissa väitettiin, että vaikka muutoskustannukset olisivat paljon suuremmat kuin saatavilla ole valtiontuki (kuten näytti olevan laita Italian verohyvityksen tapauksessa), on kuitenkin huomattava, että valtiontuki täydentäisi muita tulonlähteitä, kuten esimerkiksi virtuaalisia kopiokorvauksia ja elokuvateattereiden omia varoja.
This asymmetrical situation made it difficult to complete a timely transition without external assistance.
Eräissä huomautuksissa toistettiin kuitenkin EFAD:n lausunto ja korostettiin sitä, kuinka tärkeää on välttää eriarvoinen kohtelu, joka voisi johtua esimerkiksi (Italian verohyvityksen tapauksessa) elokuvateattereiden erilaisesta veronmaksukyvystä ja yleisemmin rajallisesta mahdollisuudesta hyödyntää tukea elokuvateatterin ohjelmiston, koon ja maantieteellisen sijainnin perusteella.
In this context, the contributors identified a clear risk that many of Europe's smaller, independent and/or remote cinemas would leave the market if digital projection systems were not made more accessible and affordable.
Kansainvälinen elokuvalevittäjien yhdistys FIAD painotti, ettei edes suuria elokuvateattereita voida katsoa kannattaviksi elokuvamarkkinoiden nykytilanteen ja yleisen taloudellisen tilanteen vuoksi.
In its Statement of September 2009 the EFAD said that 30 % of European screens were at risk of disappearing.
Digitekniikkaan siirtymistä koskevien kaupallisten liiketoimintamallien saatavuudesta ja niiden soveltuvuudesta pieniin elokuvateattereihin esitettiin jonkin verran toisistaan poikkeavia näkemyksiä.
Both the French authorities and the German Federal Film Board emphasised that, in the absence of aid, not only the exhibition of films but also their distribution would suffer.
Eräät huomautusten esittäjät väittivät, että saatavilla ei ole vakiomuotoisia liiketoimintamalleja elokuvien digitaaliseen esittämiseen siirtymiseksi.
A long transition, with the parallel circulation of analogue and digital film copies, would prove too costly, especially for the smaller film distributors.
Toiset puolestaan väittivät, että hyvin monilla elokuvateattereilla ei ollut mahdollisuutta tehdä välittäjien (”integroijien”, ks. myös alaviite 5) tarjoamia virtuaalista kopiokorvausta koskevia sopimuksia ohjelmistonsa luonteen ja määrän vuoksi (kertynyt virtuaalisten kopiokorvausten määrä riippuu ohjelmistoon sisältyvien ensi-iltaelokuvien määrästä ja/tai elokuvateatterin salien määrästä).
Ultimately, the absence of aid would have a significant negative impact on European film circulation, cultural diversity and the access of European citizens to culture.
Europa Distribution väitti, että kaupalliset liiketoimintamallit toimivat vain kannattavimpien elokuvateattereiden ja suurien kaupallisten levitysyhtiöiden osalta.
All contributions also stressed that the so-called DCI standards were wide ly accepted as the common standard for digital cinema.
EFAD:n tausta-asiakirjan mukaan yhteensä noin 30000 eurooppalaisesta elokuvasalista vain 10000 salin laitteet voitaisiin uudistaa virtuaaliseen kopiokorvaukseen perustuvan mallin puitteissa.
The promotion of one global standard was seen as a positive element rather than a disadvantage for cinemas because it created a level playing field.
Yksi huomautuksia esittänyt totesi, että kaupallisen virtuaalisen kopiokorvauksen malli soveltui myös pienempiin elokuvateattereihin.