natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Council Directive 64/225/EEC of 25 February 1964 on the abolition of restrictions on freedom of establishment and freedom to provide services in respect of reinsurance and retrocession (OJ 56, 4.4.1964, p. 878).
Neuvoston direktiivi 78/473/ETY, annettu 30 päivänä toukokuuta 1978, yhteisön rinnakkaisvakuutusliikettä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (EYVL L 151, 7.6.1978, s. 25).
First Council Directive 73/239/EEC of 24 July 1973 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking-up and pursuit of the business of direct insurance other than life assurance (OJ L 228, 16.8.1973, p. 3).
Neuvoston direktiivi 84/641/ETY, annettu 10 päivänä joulukuuta 1984, muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun ensimmäisen direktiivin (73/239/ETY) muuttamisesta erityisesti matkailijoille annetun avun osalta (EYVL L 339, 27.12.1984, s. 21).
Council Directive 73/240/EEC of 24 July 1973 abolishing restrictions on freedom of establishment in the business of direct insurance other than life assurance (OJ L 228, 16.8.1973, p. 20).
Neuvoston direktiivi 87/344/ETY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1987, oikeusturvavakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (EYVL L 185, 4.7.1987, s. 77).
Council Directive 76/580/EEC of 29 June 1976 amending Directive 73/239/EEC on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking up and pursuit of the business of direct insurance other than life assurance (OJ L 189, 13.7.1976, p. 13).
Toinen neuvoston direktiivi 88/357/ETY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1988, muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta ja säännöksistä, joilla helpotetaan palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta käyttämistä, sekä direktiivin 73/239/ETY muuttamisesta (EYVL L 172, 4.7.1988, s. 1).
Council Directive 78/473/EEC of 30 May 1978 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to Community co-insurance (OJ L 151, 7.6.1978, p. 25).
Neuvoston direktiivi 92/49/ETY, annettu 18. kesäkuuta 1992, muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi) (EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1).
Council Directive 84/641/EEC of 10 December 1984 amending, particularly as regards tourist assistance, the First Directive (73/239/EEC) on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking-up and pursuit of the business of direct insurance other than life assurance (OJ L 339, 27.12.1984, p. 21).
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/78/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 1998, vakuutusyritysryhmään kuuluvien vakuutusyritysten lisävalvonnasta (EYVL L 330, 5.12.1998, s. 1).
Council Directive 87/344/EEC of 22 June 1987 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to legal expenses insurance (OJ L 185, 4.7.1987, p. 77).
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/17/EY, annettu 19 päivänä maaliskuuta 2001, vakuutusyritysten tervehdyttämisestä ja likvidaatiosta (EYVL L 110, 20.4.2001, s. 28).
Second Council Directive 88/357/EEC of 22 June 1988 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other than life assurance and laying down provisions to facilitate the effective exercise of freedom to provide services and amending Directive 73/239/EEC (OJ L 172, 4.7.1988, p. 1).
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/83/EY, annettu 5 päivänä marraskuuta 2002, henkivakuutuksesta (EYVL L 345, 19.12.2002, s. 1).
To the extent that certain requirements in Union legislative acts are not fully harmonised, and in accordance with the precautionary principle on supervision, regulatory and implementing technical standards developing, specifying or determining the conditions of application for those requirements should not prevent Member States from requiring additional information or imposing more stringent requirements.
Se suositteli pitkälle meneviä uudistuksia unionin finanssialan valvontarakenteeseen.
Directive 2014/52/EU of the European Parliament and of the Council
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/52/EU,
amending Directive 2011/92/EU on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment
tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 2011/92/EU muuttamisesta
Directive 2011/92/EU of the European Parliament and of the Council [4] has harmonised the principles for the environmental impact assessment of projects by introducing minimum requirements, with regard to the type of projects subject to assessment, the main obligations of developers, the content of the assessment and the participation of the competent authorities and the public, and it contributes to a high level of protection of the environment and human health.
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2011/92/EU [4] yhdenmukaistetaan hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin periaatteet ottamalla käyttöön vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat arvioinnin piiriin kuuluvia hanketyyppejä, hankkeen toteuttajien pääasiallisia velvoitteita, arvioinnin sisältöä sekä toimivaltaisten viranomaisten ja yleisön osallistumista arviointimenettelyyn, ja sillä edistetään osaltaan ympäristön ja ihmisten terveyden korkeatasoista suojelua.
Member States are free to lay down more stringent protective measures in accordance with the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU).
Jäsenvaltiot voivat säätää tiukempia suojelutoimenpiteitä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti.
The Commission Communication of 30 April 2007, entitled ‘The mid-term review of the sixth Community Environment Action Programme’ and the Report from the Commission of 23 July 2009 on the application and effectiveness of Council Directive 85/337/EEC [5], the predecessor to Directive 2011/92/EU, stressed the need to improve the principles of environmental impact assessment of projects, and to adapt Directive 85/337/EEC to the policy, legal and technical context, which has evolved considerably.
Komission 30 päivänä huhtikuuta 2007 antamassa tiedonannossa ”Kuudennen ympäristöä koskevan yhteisön toimintaohjelman väliarviointi” ja komission 23 päivänä heinäkuuta 2009 antamassa kertomuksessa direktiiviä 2011/92/EU edeltävän neuvoston direktiivin 85/337/ETY [5] soveltamisesta ja tehokkuudesta korostetaan, että on tarpeen parantaa hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin periaatteita ja mukauttaa direktiivi 85/337/ETY poliittiseen, oikeudelliseen ja tekniseen toimintaympäristöön, joka on kehittynyt huomattavasti.
It is necessary to amend Directive 2011/92/EU in order to strengthen the quality of the environmental impact assessment procedure, align that procedure with the principles of smart regulation and enhance coherence and synergies with other Union legislation and policies, as well as strategies and policies developed by Member States in areas of national competence.
Direktiiviä 2011/92/EU on muutettava, jotta voidaan parantaa ympäristövaikutusten arviointimenettelyn laatua, yhdenmukaistaa kyseinen menettely järkevän sääntelyn periaatteiden kanssa sekä vahvistaa johdonmukaisuutta ja luoda synergioita unionin muiden säädösten ja toimintalinjojen kanssa sekä niiden strategioiden ja toimintalinjojen kanssa, joita jäsenvaltiot ovat laatineet kansalliseen toimivaltaansa kuuluvilla aloilla.
In order to coordinate and facilitate the assessment procedures for cross-border projects, and, in particular, to conduct consultations in accordance with the Convention on Environmental Impact Assessment in a Transboundary Context of 25 February 1991 (Espoo-Convention), the Member States concerned may set up, on the basis of equal representation, a joint body.
Rajat ylittävien hankkeiden arviointimenettelyjen koordinoimiseksi ja helpottamiseksi ja erityisesti neuvottelujen käymiseksi valtioiden rajat ylittävien ympäristövaikutusten arvioinnista 25 päivänä helmikuuta 1991 tehdyn yleissopimuksen (Espoon yleissopimus) mukaisesti asianomaiset jäsenvaltiot voivat perustaa yhteisen elimen, jossa kaikilla on yhtä suuri edustus.
The mechanisms set out in Regulations (EU) No 347/2013 [6], (EU) No 1315/2013 [7] and (EU) No 1316/2013 [8] of the European Parliament and of the Council, which are relevant for Union co-financed infrastructure projects, may also facilitate the implementation of the requirements of Directive 2011/92/EU.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksissa (EU) N:o 347/2013 [6], (EU) N:o 1315/2013 [7] ja (EU) N:o 1316/2013 [8] vahvistetuilla mekanismeilla, jotka koskevat unionin osarahoittamia infrastruktuurihankkeita, voidaan myös helpottaa direktiivin 2011/92/EU vaatimusten täytäntöönpanoa.
Directive 2011/92/EU should also be revised in a way that ensures that environmental protection is improved, resource efficiency increased and sustainable growth supported in the Union.
Direktiiviä 2011/92/EU olisi myös tarkistettava siten, että varmistetaan, että ympäristönsuojelu paranee, resurssitehokkuus lisääntyy ja kestävää kasvua tuetaan unionissa.
To this end, the procedures it lays down should be simplified and harmonised.
Tätä varten olisi yksinkertaistettava ja yhdenmukaistettava siinä säädettyjä menettelyjä.
Over the last decade, environmental issues, such as resource efficiency and sustainability, biodiversity protection, climate change, and risks of accidents and disasters, have become more important in policy making.
Ympäristökysymyksistä, kuten resurssitehokkuudesta ja resurssien kestävästä käytöstä, luonnon monimuotoisuuden suojelusta, ilmastonmuutoksesta sekä onnettomuus- ja katastrofiriskeistä, on viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana tullut entistä tärkeämpiä poliittisen päätöksenteon kannalta.
They should therefore also constitute important elements in assessment and decision-making processes.
Tästä syystä niiden olisi oltava tärkeitä tekijöitä myös arviointi- ja päätöksentekomenettelyissä.
In its Communication of 20 September 2011 entitled ‘Roadmap to a Resource Efficient Europe’, the Commission committed itself to including broader resource efficiency and sustainability considerations in the context of the revision of Directive 2011/92/EU.
Komissio sitoutui 20 päivänä syyskuuta 2011 antamassaan tiedonannossa ”Etenemissuunnitelma kohti resurssitehokasta Eurooppaa” ottamaan resurssitehokkuutta ja resurssien kestävää käyttöä koskevat näkökohdat laajemmin huomioon direktiivin 2011/92/EU tarkistamisen yhteydessä.
The measures taken to avoid, prevent, reduce and, if possible, offset significant adverse effects on the environment, in particular on species and habitats protected under Council Directive 92/43/EEC [10] and Directive 2009/147/EC of the European Parliament and of the Council [11], should contribute to avoiding any deterioration in the quality of the environment and any net loss of biodiversity, in accordance with the Union's commitments in the context of the Convention and the objectives and actions of the Union Biodiversity Strategy up to 2020 laid down in the Commission Communication of 3 May 2011 entitled ‘Our life insurance, our natural capital: an EU biodiversity strategy to 2020’.
Komission 23 päivänä helmikuuta 2009 antaman tiedonannon ”Luonnonkatastrofien ja ihmisen aiheuttamien katastrofien ehkäisyyn sovellettava yhteisön lähestymistapa” johdosta neuvosto pyysi 30 päivänä marraskuuta 2009 antamissaan päätelmissä komissiota varmistamaan, että unionin aloitteiden täytäntöönpanossa, uudelleentarkastelussa ja lisäkehittämisessä otetaan huomioon katastrofiriskien ennaltaehkäisyyn ja hallintaan liittyvät näkökohdat sekä Yhdistyneiden kansakuntien 22 päivänä tammikuuta 2005 hyväksymä Hyogon toimintaohjelma (2005–2015), jossa korostetaan, että on otettava käyttöön menettelyjä suuriin infrastruktuurihankkeisiin liittyvien katastrofiriskien arvioimiseksi.
With a view to ensuring a high level of protection of the marine environment, especially species and habitats, environmental impact assessment and screening procedures for projects in the marine environment should take into account the characteristics of those projects with particular regard to the technologies used (for example seismic surveys using active sonars).
Ympäristön korkeatasoisen suojelun varmistamiseksi on toteuttava varotoimenpiteitä sellaisten hankkeiden osalta, joilla sen takia, että ne ovat alttiita suuronnettomuuksille ja/tai luonnonkatastrofeille (kuten tulville, merenpinnan kohoamiselle ja maanjäristyksille), on todennäköisesti merkittäviä haitallisia ympäristövaikutuksia.
For this purpose, the requirements of Directive 2013/30/EU of the European Parliament and of the Council [12] could also facilitate the implementation of the requirements of this Directive.
Näissä hankkeissa on tärkeää tarkastella niiden alttiutta (altistuminen ja sietokyky) suuronnettomuuksille ja/tai katastrofeille, näiden onnettomuuksien ja/tai katastrofien esiintymisriskiä ja vaikutusta merkittävien haitallisten ympäristövaikutusten todennäköisyyteen.
Climate change will continue to cause damage to the environment and compromise economic development.
Päällekkäisyyksien välttämiseksi olisi oltava mahdollista käyttää unionin lainsäädännön, kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/18/EU [13] ja neuvoston direktiivin 2009/71/Euratom [14], mukaisesti toteutettujen riskienarviointien avulla tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti toteutettujen asiaankuuluvien arviointien avulla saatuja käytettävissä olevia asiaa koskevia tietoja, edellyttäen että tämän direktiivin vaatimukset täyttyvät.
In this regard, it is appropriate to assess the impact of projects on climate (for example greenhouse gas emissions) and their vulnerability to climate change.
Sovellettaessa direktiiviä 2011/92/EU on tärkeää taata älykäs, kestävä ja osallistuva kasvu niiden tavoitteiden mukaisesti, jotka mainitaan komission 3 päivänä maaliskuuta 2010 antamassa tiedonannossa ”Eurooppa 2020 — Älykkään, kestävän ja osallistuvan kasvun strategia”.
Following the Commission Communication of 23 February 2009 entitled ‘A Community approach on the prevention of natural and man-made disasters’, the Council, in its conclusions of 30 November 2009, invited the Commission to ensure that the implementation, review and further development of Union initiatives, take into consideration disaster risk prevention and management concerns as well as the United Nations Hyogo Framework for Action Programme (2005-2015) adopted on 22 January 2005, which stresses the need to put in place procedures for assessment of the disaster risk implications of major infrastructure projects.
Tietojen yleisen saatavuuden ja avoimuuden lisäämiseksi ajan tasalla olevaa ympäristötietoa tämän direktiivin täytäntöönpanosta olisi oltava saatavissa myös sähköisesti.
In order to ensure a high level of protection of the environment, precautionary actions need to be taken for certain projects which, because of their vulnerability to major accidents, and/or natural disasters (such as flooding, sea level rise, or earthquakes) are likely to have significant adverse effects on the environment.
Jäsenvaltioiden olisi siksi luotava vähintään keskusportaali tai yhteyspisteitä asianmukaisella hallintotasolla, jotta mahdollistetaan se, että yleisö saa nämä tiedot käyttöönsä helposti ja tehokkaasti.
For such projects, it is important to consider their vulnerability (exposure and resilience) to major accidents and/or disasters, the risk of those accidents and/or disasters occurring and the implications for the likelihood of significant adverse effects on the environment.
Kokemus on osoittanut, että kun on kyse puolustustarkoituksia palvelevista hankkeista tai hankkeiden osista, mukaan luettuna hankkeet, jotka liittyvät kansainvälisten velvoitteiden mukaiseen liittoutuneiden toimintaan jäsenvaltioiden alueella, direktiivin 2001/92/EU soveltaminen voisi johtaa asiaa koskevien luottamuksellisten tietojen paljastumiseen, mikä olisi puolustustarkoitusten kannalta vahingollista.
In order to avoid duplications, it should be possible to use any relevant information available and obtained through risk assessments carried out pursuant to Union legislation, such as Directive 2012/18/EU of the European Parliament and the Council [13] and Council Directive 2009/71/Euratom [14], or through relevant assessments carried out pursuant to national legislation provided that the requirements of this Directive are met.
Tästä syystä olisi säädettävä, että jäsenvaltiot voivat tapauksen mukaan olla soveltamatta kyseistä direktiiviä tällaisissa tapauksissa.
In order to better preserve historical and cultural heritage and the landscape, it is important to address the visual impact of projects, namely the change in the appearance or view of the built or natural landscape and urban areas, in environmental impact assessments.
Jäsenvaltioilla on useita vaihtoehtoja direktiivin 2011/92/EU täytäntöön panemiseksi siltä osin kuin kyse on ympäristövaikutusten arviointien sisällyttämisestä kansallisiin menettelyihin.
When applying Directive 2011/92/EU, it is necessary to ensure smart, sustainable and inclusive growth, in line with the objectives set out in the Commission's Communication of 3 March 2010 entitled ‘Europe 2020 — A strategy for smart, sustainable and inclusive growth’.
Vastaavasti näihin kansallisiin menettelyihin liittyvät tekijät voivat vaihdella.
With a view to strengthening public access to information and transparency, timely environmental information with regard to the implementation of this Directive should also be accessible in electronic format.
Tämän vuoksi perusteltu päätelmä, jonka toimivaltainen viranomainen antaa hankkeen ympäristövaikutuksia koskevan tarkastelunsa päätteeksi, voi olla yhdennetyn lupamenettelyn osa tai se voidaan sisällyttää muuhun sitovaan päätökseen, jota vaaditaan tämän direktiivin tavoitteiden noudattamiseksi.
Member States should therefore establish at least a central portal or points of access, at the appropriate administrative level, that allow the public to access that information easily and effectively.
Ympäristön ja ihmisten terveyden korkeatasoisen suojelun varmistamiseksi arviointimenettelyn tarpeellisuusselvityksissä ja ympäristövaikutusten arvioinnissa olisi otettava huomioon kyseessä olevan koko hankkeen vaikutus, tarvittaessa myös hankkeen maanalaiset ja maanpinnan alaiset osat, rakennus-, toiminta- ja tarvittaessa purkuvaiheessa.
Experience has shown that in cases of projects, or parts of projects, serving defence purposes, including projects related to activities by allied forces on the territory of Member States in accordance with international obligations, the application of Directive 2011/92/EU could result in the disclosure of relevant confidential information which would undermine defence purposes.
Jotta hankkeen välittömät ja välilliset vaikutukset ympäristöön saataisiin arvioitua perusteellisesti, toimivaltaisen viranomaisen olisi toteutettava analyysi, jossa se tarkastelee hankkeen toteuttajan antamien ja kuulemisten avulla saatujen tietojen sisältöä, sekä otettava tapauksen mukaan huomioon mahdolliset lisätiedot.
Provision should therefore be made to authorise Member States not to apply that Directive in such cases, where appropriate.
Kun on kyse hankkeista, joista on säädetty erityisellä kansalliseen lainsäädäntöön kuuluvalla säädöksellä, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että julkiseen kuulemiseen liittyvät tämän direktiivin tavoitteet saavutetaan lainsäädäntömenettelyssä.
Experience has shown that, as regards projects having as their sole purpose the response to cases of civil emergency, compliance with Directive 2011/92/EU could have adverse effects, inter alia, on the environment, and provision should therefore be made to authorise Member States not to apply that Directive in such cases, where appropriate.
Toimivaltaisten viranomaisten puolueettomuus olisi varmistettava.
Member States have several options for implementing Directive 2011/92/EU as regards the integration of environmental impact assessments into national procedures.
Eturistiriitoja voitaisiin ehkäistä muun muassa eriyttämällä toimivaltaisen viranomaisen ja hankkeen toteuttajan tehtävät.
Accordingly, the elements of those national procedures can vary.
Jos toimivaltainen viranomainen on myös hankkeen toteuttaja, jäsenvaltioiden olisi hallinnollisen toimivallan järjestelmässään vähintään eriytettävä asianmukaisesti direktiivistä 2011/92/EU johtuvia velvoitteita toteuttavien viranomaisten ne tehtävät, jotka aiheuttavat eturistiriitoja.
Due to this fact, the reasoned conclusion by which the competent authority finalises its examination of the environmental impact of the project may be part of an integrated development consent procedure or may be incorporated in another binding decision required in order to comply with the aims of this Directive.
Jotta toimivaltainen viranomainen kykenee määrittämään, onko direktiivin 2011/92/EU liitteessä II luetelluille hankkeille, niitä koskeville muutoksille tai niiden laajennuksille tehtävä ympäristövaikutusten arviointi (arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitys), ne tiedot, jotka hankkeen toteuttajan on annettava, olisi täsmennettävä keskittyen keskeisiin näkökohtiin, joiden perusteella toimivaltainen viranomainen voi määrittää asian.
In order to ensure a high level of protection of the environment and human health, screening procedures and environmental impact assessments should take account of the impact of the whole project in question, including, where relevant, its subsurface and underground, during the construction, operational and, where relevant, demolition phases.
Määritys olisi julkistettava.
With a view to reaching a complete assessment of the direct and indirect effects of a project on the environment, the competent authority should undertake an analysis by examining the substance of the information provided by the developer and received through consultations, as well as considering any supplementary information, where appropriate.
Arviointimenettelyn tarpeellisuusselvityksessä olisi varmistettava, että ympäristövaikutusten arviointia vaaditaan vain niiltä hankkeilta, joilla todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia.
In the case of projects adopted by a specific act of national legislation, Member States should ensure that the objectives of this Directive relating to public consultation are achieved through the legislative process.
Direktiivin 2011/92/EU liitteessä III vahvistettuja arviointiperusteita, jotka jäsenvaltioiden on otettava huomioon sen määrittämiseksi, mistä hankkeista on tehtävä ympäristövaikutusten arviointi sen johdosta, että niillä on merkittäviä ympäristövaikutuksia, olisi mukautettava ja selvennettävä.
The objectivity of the competent authorities should be ensured.
Kokemus on esimerkiksi osoittanut, että arvokkaita resursseja käyttävillä tai niihin kohdistuvilla hankkeilla, ekologisesti herkkiin sijaintipaikkoihin ehdotetuilla hankkeilla ja sellaisilla hankkeilla, joilla voi olla vaarallisia tai peruuttamattomia vaikutuksia, on usein todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
Conflicts of interest could be prevented by, inter alia, a functional separation of the competent authority from the developer.
Toimivaltaisten viranomaisten olisi yksilöitävä kaikkein tärkeimmät huomioon otettavat arviointiperusteet määrittäessään sitä, aiheutuuko hankkeesta todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, ja otettava huomioon tiedot, joita voi olla saatavilla unionin lainsäädännön edellyttämien muiden arviointien johdosta, jotta arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitystä voidaan soveltaa tehokkaasti ja avoimesti.