natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Accordingly, the payment of compensation to Simet for the provision of inter-regional bus transport services for the period 1987-2003 does confer on that undertaking a selective economic advantage.
Tämän vuoksi Simetille alueiden välisen linja-autoliikenteen palveluista vuosina 1987–2003 maksettu hyvitys on yritykselle annettua valikoivaa taloudellista etua.
As regards these two criteria, it is necessary to verify whether the notified measure is likely to distort competition to the extent that it affects trade between Member States.
Näiden kahden perusteen suhteen on varmistettava, voiko ilmoitettu toimenpide vääristää kilpailua niin paljon, että se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
As reflected in the Altmark judgment [31], since 1995 several Member States have opened certain transport markets to competition from undertakings established in other Member States, so that a number of undertakings are already offering their urban, suburban or regional transport services in Member States other than their state of origin.
Kuten Altmark-tuomiossa [31] todetaan, useat jäsenvaltiot ovat vuodesta 1995 alkaen ryhtyneet avaamaan tiettyjä kaupunki- tai esikaupunkiliikenteen taikka alueellisen liikenteen palveluja muiden jäsenvaltioiden yritysten kilpailulle, ja on olemassa erilaisia esimerkkejä tietyn jäsenvaltion kuljetusyrityksistä, jotka harjoittavat toimintaa toisessa jäsenvaltiossa.
This tendency is even more pronounced for inter-regional scheduled transport services such as those provided by Simet.
Tämä suuntaus on erityisen selkeä alueiden välisessä linja-autoliikenteessä, jollaista Simet harjoittaa.
Accordingly, any compensation granted to Simet should be considered liable to distort competition for the provision of inter-regional bus transportation services and liable to affect trade between Member States to the extent that it negatively impacts on the ability of transport undertakings established in other Member States to offer their services in Italy and strengthens the market position of Simet.
Tämän vuoksi olisi katsottava, että Simetille annettu hyvitys saattaa vääristää kilpailua alueiden välisen linja-autoliikenteen palveluissa sekä vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan siinä määrin, että sillä on kielteistä vaikutusta muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden kuljetusyritysten mahdollisuuteen tarjota palvelujaan Italiassa. Tämä vahvistaa Simetin markkina-asemaa.
The Commission also notes that Simet is active in other markets, such as international travel services, tourism services and bus rental services, and thus clearly competes with other companies within the Union in those markets.
Komissio katsoo lisäksi, että Simet toimii myös muilla kansainvälisten matkojen, matkailupalvelujen ja linja-autojen vuokrauksen markkinoilla, joten se kilpailee unionin muiden näillä markkinoilla toimivien yritysten kanssa.
Any compensation granted to Simet would necessarily also distort competition and affect trade between Member States on those markets as well.
Simetille annettu hyvitys vääristäisi vääjäämättä kilpailua ja vaikuttaisi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kyseisillä markkinoilla.
Accordingly, the Commission takes the view that the notified measure is liable to distort competition and affect trade between Member States.
Tämän vuoksi komissio katsoo, että ilmoitettu toimenpide vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
In light of the above, the Commission finds that the notified measure constitutes state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Edellä esitetyistä syistä komissio katsoo, että tarkasteltava toimenpide on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
EXEMPTION FROM THE NOTIFICATION OBLIGATION UNDER REGULATION (EEC) NO 1191/69
ASETUKSESSA (ETY) N:O 1191/69 TARKOITETTU ILMOITUSVELVOLLISUUDESTA VAPAUTTAMINEN
According to the reasoning of the Council of State, Simet acquired the right to obtain compensation for the provision of the transport services in question at the point in time at which it carried out those services.
Simet sai Consiglio di Staton perusteluiden perusteella oikeuden hyvitykseen liikennepalvelujen tarjoamisesta samana ajankohtana kuin se toteutti kyseiset palvelut.
For this reasoning to hold, the compensation payments would have to have been exempted from the compulsory notification procedure pursuant to Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69: otherwise failure to notify that compensation would have rendered it illegal, as it would have been contrary to the state aid provisions of the Treaty.
Tämä tarkoittaa, että asetuksen (ETY) N:o 1191/69 17 artiklan 2 kohdan nojalla hyvitystä ei koske pakollinen ilmoitusmenettely. Muussa tapauksessa hyvityksen ilmoittamatta jättäminen tekee siitä sääntöjenvastaisen, sillä se on SEUT-sopimuksen valtiontukisäännösten vastaista.
This is because, under Article 17(2) of that Regulation (EEC) No 1191/69, compensation paid pursuant to the Regulation is exempted from the preliminary information procedure laid down in Article 108(3) of the Treaty and thus from prior notification.
Asetuksen 17 artiklan 2 kohdan perusteella asetuksen nojalla maksettavia hyvityksiä ei koske SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu alustava ilmoitusmenettely eli ilmoittaminen ennalta.
It follows from the Combus judgment that the concept of ‘public service compensation’ within the meaning of that provision must be interpreted in a very narrow manner [32].
Kuten Combus-tuomio on osoittanut, julkisen palvelun velvoitteita maksettavan hyvityksen käsitettä on kyseisen säännöksen puitteissa tulkittava hyvin suppeasti [32].
The exemption from notification provided by Article 17(2) covers only compensation for public service obligations imposed unilaterally on an undertaking, pursuant to Article 2 of that Regulation, which are calculated using the method described in Articles 10 to 13 of that Regulation (the common compensation procedure), and not to public service contracts as defined by Article 14.
Asetuksen 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu vapautus koskee ainoastaan yritykselle yksipuolisesti asetuksen 2 artiklan mukaisesti asetetuista julkisen palvelun velvoitteista maksettavaa hyvitystä, joka on laskettu asetuksen 10–13 artiklan (”yleiset hyvitysmenettelyt”) mukaisesti. Vapautusta ei sovelleta 14 artiklassa määriteltyihin sopimuksiin julkisista palveluista.
Compensation paid pursuant to a public service contract as defined by Article 14 of Regulation (EEC) No 1191/69 which constitutes state aid must be notified to the Commission before it is put into effect.
Asetuksen (ETY) N:o 1191/69 14 artiklan määritelmän mukaisen julkista palvelua koskevan sopimuksen perusteella maksettava hyvitys on ilmoitettava komissiolle ennen sen täytäntöönpanoa.
Failure to do so will result in that compensation being deemed illegally implemented aid.
Jos ilmoitusta ei tehdä, hyvitystä pidetään säätöjenvastaisesti täytäntöönpantuna tukena.
The question of whether Article 17(2) indeed dispensed the Italian authorities from prior notification in the present case therefore depends, first, on whether a public service obligation was in fact unilaterally imposed on Simet by the Italian authorities and, second, on whether the compensation paid pursuant to that obligation complies with Regulation (EEC) No 1191/69.
Jotta voitaisiin todeta, että Italian viranomaiset todella ovat tässä tapauksessa 17 artiklan 2 kohdan nojalla vapautettuja ennakkoilmoituksen tekemisestä, on tarpeen vahvistaa ensinnäkin, että Italian viranomaiset todella ovat asettaneet Simetille julkisen palvelun velvoitteen, ja toiseksi, että mainituista velvoitteista maksettu hyvitys on asetuksen (ETY) N:o 1191/69 mukainen.
The Commission will examine both questions in turn.
Komissio tarkastelee seuraavassa molempia kysymyksiä.
Did the Italian authorities unilaterally impose a public service obligation on Simet?
Asettivatko Italian viranomaiset Simetille yksipuolisesti julkisen palvelun velvoitteen?
According to Simet [33], the unilateral imposition of a public service obligation upon it can be inferred from the specifications regarding the details of the services to be provided as laid down in the concession specifications issued for each separate inter-regional scheduled bus route, the imposition of fares by the Ministry and the ministerial refusals to accept changes to existing services or to issue new service concessions.
Simetin mukaan [33] yksipuolinen julkisen palvelun velvoitteiden asettaminen käy ilmi tarjottavien palvelujen ehdoista, jotka on vahvistettu kutakin alueiden välistä linjaliikennereittiä koskevan toimiluvan eritelmissä, ministeriön asettamista tariffeista ja siitä, että ministeriö hylkäsi olemassa olevien palvelujen muuttamista ja uusien palvelujen toimilupia koskevat pyynnöt.
However, on the basis of the information it has received, the Commission finds that Simet has not convincingly shown that the Italian authorities unilaterally imposed a public service obligation upon it.
Komissio kuitenkin katsoo saamiensa tietojen perusteella, ettei Simet ole osoittanut uskottavasti Italian viranomaisten asettaneen julkisen palvelun velvoitteen yksipuolisesti.
First, Simet’s initiative in requesting the renewal of concession specifications for all sixteen years during the period under review cannot be reconciled with the unilateral imposition of a public service obligation.
Ensinnäkin Simetin aloite pyytää toimilupien eritelmien uusimista kaikkina tarkasteltavina 16 vuotena on osoitus siitä, ettei julkisen palvelun velvoitetta asetettu yksipuolisesti.
The purpose of those specifications was to provide Simet with the exclusive right to provide the relevant services for the period under review.
Eritelmien tarkoituksena oli antaa Simetille yksinoikeus tarjota asianomaisia palveluja tarkasteltavana olevalla jaksolla.
Despite the fact that each of those specifications stipulated that the operation of the service was not subject to compensation and that the service was operated entirely at the company’s own risk, Simet repeatedly requested the prolongation of those rights.
Vaikka kaikissa näissä eritelmissä vahvistettiin, ettei palveluista annettu hyvitystä ja että yrityksen oli tarkoitus tarjota niitä omalla riskillään, Simet pyysi niiden jatkamista toistuvasti.
Second, the fact that these specifications stipulated the fares, the routes and the frequency and timing of the services does not necessarily mean that unilateral public service obligations were imposed on Simet as a result of the concessions.
Toiseksi se, että eritelmissä vahvistettiin tariffit, reitit, vuorotiheys ja aikataulut, ei merkitse välttämättä, että Simetille asetettiin eritelmien seurauksena yksipuolisesti julkisen palvelun velvoitteita.
Rather, considering that the services provided were regular scheduled services, it was necessary for the concession specifications, which granted Simet an exclusive right to provide those services, to stipulate in advance the details of the services to be provided.
Koska tarjotut palvelut olivat säännöllistä linjaliikennettä, niitä koskevien toimilupien eritelmissä, joissa Simetille annettiin yksinoikeus tarjota niitä, oli tarpeen vahvistaa tarjottavien palvelujen ehdot.
This could either mean that the provision of those services did not go against the commercial interests of the company or that it considered the provision of those services as a fair remuneration for the right to operate the inter-regional transport services on an exclusive basis.
Tämä voi merkitä joko sitä, ettei kyseisten palvelujen tarjoaminen ollut yrityksen taloudellisen edun vastaista, tai sitä, että se katsoi tämän soveltuvaksi korvaukseksi oikeudesta tarjota alueiden välisiä liikennepalveluja yksinoikeudella.
Fourth, as regards the fares that Simet could charge to passengers for the services it provided, while the Italian authorities acknowledge that until 2001 there were indeed national provisions setting broad principles for the pricing of bus transport services pricing as part of a wider national transport policy and a wider pricing policy [34], operators could submit a specific application to apply a different fare.
Neljänneksi voidaan todeta tariffeista, joita Simet saattoi pyytää tarjotuista henkilöliikenteen palveluista, että Italian viranomaisten mukaan vuoteen 2001 asti sovellettiin kansallisia säännöksiä, joissa vahvistettiin linja-autoliikenteen palvelujen hintajärjestelmän yleiset linjat osana laajempaa kansallista liikenne- ja hintapolitiikkaa [34]. Toimijat saattoivat kuitenkin esittää erityisen hakemuksen poikkeavan tariffin soveltamisesta.
This is clearly explained in the ministerial letter that Simet refers to [35].
Tämä käy selvästi ilmi ministeriön kirjeestä, johon Simet viittaa [35].
The Commission notes, however, that Simet has provided no evidence that it ever submitted such an application to the Italian authorities, nor that any applications for fare changes during the period 1987-2003 were ever rejected by the Ministry.
Komissio katsoo, ettei Simet ole toimittanut todisteita osoittaakseen, että se olisi esittänyt tämän tyyppisiä pyyntöjä Italian viranomaisille tai että ministeriö olisi hylännyt tariffien muuttamista koskevia pyyntöjä vuosina 1987–2003.
In any event, such measures do not constitute a ‘tariff obligation’ within the meaning of Article 2(5) of Regulation (EEC) No 1191/69 which would have been subject to the common compensation procedure.
Tämän tyyppiset toimenpiteet eivät kuitenkaan ole asetuksen (ETY) N:o 1191/69 2 kohdan 5 kohdassa tarkoitettu hintavelvoite, johon olisi sovellettu yhteistä hyvitysmenettelyä.
Finally, as regards the ministerial refusals submitted by Simet, the Commission observes that these were requests for expansion and did not concern changes in the manner of provision of existing services.
Komissio toteaa Simetin esittämistä ministeriön hylkäämisistä, että pyynnöissä oli kyse toimilupien soveltamisalan laajentamisesta, ei olemassa olevien palvelujen ehtojen muuttamisesta.
An expansion of services was not always possible, because of the way in which the operation of scheduled passenger transport services is regulated under Law No 1822/39.
Palvelujen laajentaminen ei ollut aina mahdollista sen mallin mukaan, jolla säännöllisen henkilöliikenteen palveluja säännellään laissa nro 1822/39.
Concessions to provide new services or to extend the scope of existing services could be granted only to the extent they did not impinge on the rights of other scheduled services operators, so that the refusals to start new services or extend existing services were the result of a balancing of interests of different economic operators, rather than the consequence of imposing public service obligations as alleged by Simet.
Uusia palveluja tai olemassa olevien toimilupien soveltamisalan laajentamista varten annettavia toimilupia voidaan itse asiassa antaa vain, jos toimiluvilla ei ole vaikutusta muiden linjaliikenteen harjoittajien oikeuksiin. Tämän vuoksi uusia palveluja tai olemassa olevien toimilupien soveltamisalan laajentamista koskevien pyyntöjen hylkääminen oli tulosta eri talouden toimijoiden etujen suojaamisesta, ei julkisen palvelun velvoitteiden asettamisesta, kuten Simet esittää.
Consequently, Simet has not shown that the Italian authorities unilaterally imposed a public service obligation upon it.
Näin ollen Simet ei ole osoittanut, että Italian viranomaiset olisivat asettaneet yksipuolisesti julkisen palvelun velvoitteen.
Does the compensation paid pursuant to that obligation comply with Regulation (EEC) No 1191/69?
Onko velvoitteesta maksettu hyvitys asetuksen (ETY) N:o 1191/69 mukainen?
In any event, even if a unilateral imposition of public service obligations were shown to exist in some form, the compensation for those services, in order to be exempted from prior notification under Article 17(2) of that Regulation, would still need to comply with the common compensation procedure (Section IV) of Regulation (EEC) No 1191/69.
Vaikka oletettaisiin osoitetun, että julkinen palvelu olisi jossain muodossa asetettu yksipuolisesti, kyseisistä palveluista maksettavan hyvityksen olisi kuitenkin oltava asetuksessa (ETY) N:o 1191/69 säädetyn yhteisen hyvitysmenettelyn (IV jakso) mukainen, jotta se voisi olla vapautettu saman asetuksen 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta ennalta ilmoittamisen velvoitteesta.
The Commission does not consider this to be the case.
Komissio katsoo, ettei tämä edellytys täyty.
First, the Commission notes that Article 10 of Regulation (EEC) No 1191/69 provides, inter alia, that the amount of the compensation must, in the case of an obligation to operate or to carry, be equal to the difference between the reduction in financial burden and the reduction in revenue of the undertaking if the whole or the relevant part of the obligation in question were terminated for the period of time under consideration.
Ensinnäkin komissio toteaa, että asetuksen (ETY) N:o 1191/69 10 artiklassa säädetään muun muassa, että liikennöinti- tai kuljetusvelvoitteesta maksettavan hyvityksen on vastattava suuruudeltaan yrityksen taloudellisen rasituksen vähenemisen ja sen saamien tulojen vähenemisen erotusta, jos kyseinen velvoite lakkautettaisiin kokonaan tai olennaisilta osin harkittavana olevaksi ajaksi.
The Commission further notes that, according to the Court of Justice in the Antrop judgment, the requirement set out in that provision is not fulfilled where ‘it is not possible to ascertain on the basis of reliable data [from the company’s accounts] the difference between the costs imputable to the parts of [its] activities in the areas covered by the respective concessions and the corresponding income and consequently it is not possible to calculate the additional cost deriving from the performance of public service obligations by [that undertaking]’ [38].
Lisäksi komissio toteaa, että unionin tuomioistuimen asiassa Antrop antaman tuomion mukaan tämän säännöksen vaatimukset eivät täyty, jos ”yrityksen kirjanpitotiedoista ei voida tarkasti eritellä sen toiminnasta konsession kohteena olevalla alueella aiheutuneiden kustannusten ja vastaavasta toiminnasta saatujen tulojen välistä erotusta, eikä siten voida laskea niitä lisäkustannuksia, jotka aiheutuvat tämän yrityksen täyttämistä julkisen palvelun velvoitteista” [38].
Moreover, as of 1 July 1992, Regulation (EEC) No 1191/69, by virtue of Article 1(5)(a) thereof, requires transport undertakings which operate not only services subject to public service obligations but also engage in other activities to operate the public services as separate divisions, whereby: (i) the operating accounts corresponding to each of those activities are separate and the proportion of the assets pertaining to each is used in accordance with the accounting rules in force, and (ii) expenditure is balanced by operating revenue and payments from public authorities, without any possibility of transfer from or to another sector of the undertaking’s activity.
Lisäksi 1 päivästä heinäkuuta 1992 asetuksen (ETY) N:o 1191/69 1 artiklan 5 kohdan a alakohdassa säädetään, että jos kuljetusyritys harjoittaa sekä liikennettä, jota koskee julkisen palvelun velvoite, että myös muuta toimintaa, julkisiin palveluihin kuuluvan toiminnan on täytettävä vähintään seuraavat edellytykset: a) kustakin toiminnasta pidetään erikseen kirjanpitoa ja kuhunkin toimintaan kuuluvaa osaa varoista käsitellään voimassa olevien kirjanpitosäännösten mukaisesti, ja b) menot katetaan käyttötuloilla ja julkisten viranomaisten suorittamilla avustuksilla ja korvauksilla ilman mahdollisuutta siirtää niitä yrityksen eri toimintalohkojen välillä.
In the present case, Simet failed to implement a proper account separation for the different services provided by it until 2002 and the robustness of the cost accounts as regards account separation for the years 2002 and 2003 can be called into question since there is no evidence that those cost accounts were used by the company’s governance bodies to exercise control over its operations.
Tässä tapauksessa Simet ei ole pitänyt tehokkaasti erillistä kirjanpitoa eri palveluista, joita se on tarjonnut vuoteen 2002 asti. Lisäksi voidaan epäillä kustannuslaskentatietojen paikkansapitävyyttä vuosien 2002 ja 2003 osalta erillisen kirjanpidon suhteen, sillä ei ole todisteita siitä, että yrityksen johto olisi käyttänyt kustannuslaskentaa oman toimintansa valvontaan.
Article 10 has therefore not been complied with.
Näin ollen 10 artiklaa ei ole noudatettu.
Second, Simet has not demonstrated that ‘economic disadvantages … were determined taking into account the effects of the obligation on the undertaking’s activities as a whole’ (Article 5(1) of Regulation (EEC) No 1191/69), nor was the requirement to fix the amount of compensation in advance (Article 13 of the Regulation) fulfilled, as explained in section 7.1.2.
Toiseksi Simet ei ole osoittanut, että taloudelliset haitat olisi määritelty ottamalla huomioon velvoitteen vaikutus yrityksen koko toimintaan (asetuksen (ETY) N:o 1191/69 5 artiklan 1 kohta) eikä sitä, että se olisi noudattanut vaatimusta, jonka mukaan hyvityksen määrä olisi vahvistettu etukäteen (13 artikla), kuten edellä 7.1.2 jaksossa on osoitettu.
The definition of ‘regional services’ provided in Regulation (EEC) No 1191/69 (‘transport services operated to meet the transport needs of a region’) cannot be extended to cover all transport services serving the needs of the population of a region and therefore also to cover inter-regional routes.
Asetuksessa (ETY) N:o 1191/69 esitettyä alueellisen liikenteen määritelmää (”liikennepalvelut, joita harjoitetaan alueen liikennetarpeiden täyttämiseksi”) ei voi laajentaa kattamaan kaikkia liikennepalveluja, jotka täyttävät tietyn alueen väestön tarpeita, eikä siis kattamaan myöskään alueiden välisiä reittejä.
This is because such a wide interpretation would have rendered the Regulation largely ineffective, as Member States were in any event allowed to exclude its application to undertakings whose activities were confined exclusively to the ‘operation of urban, suburban or regional services’ [40].
Näin laaja tulkinta olisi heikentänyt asetuksen tehoa, sillä jäsenvaltioilla oli oikeus sulkea soveltamisalasta pois toiminta, joka rajoittui yksinomaan kaupunki- tai esikaupunkiliikenteeseen tai alueelliseen liikenteeseen [40].
The Commission therefore finds that the notified compensation does not comply with the common compensation procedure laid down in Regulation (EEC) No 1191/69.
Komissio katsoo tämän vuoksi, ettei ilmoitettu hyvitys ole asetuksessa (ETY) N:o 1191/69 vahvistetun yhteisen hyvitysmenettelyn mukainen.
Conclusion on the exemption from notification
Ilmoitusvelvollisuudesta vapauttamista koskeva päätelmä
In light of the above, the Commission concludes that the compensation the Council of State considers due to Simet for the provision of inter-regional bus transport services in the period 1987-2003 was not exempted from compulsory prior notification on the basis of Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69.
Komissio katsoo edellä olevan perusteella, että hyvitystä, joka Consiglio di Staton mukaan on maksettava Simetille alueiden välisistä linja-autoliikenteen palveluista vuosina 1987–2003, ei ollut vapautettu ennalta ilmoittamisen velvoitteesta asetuksen (ETY) N:o 1191/69 17 artiklan 2 kohdan nojalla.
Since it has not been shown that the compensation payments were exempted from prior notification pursuant to Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69, the compatibility of those payments with the internal market will need to be examined, as they constitute state aid within the meaning of Article 107(1) TFEU, as explained in section 7.1 above.
Koska ei ole osoitettu, että hyvitysmaksut olisivat olleet vapautettuja ennalta ilmoittamisen velvoitteesta asetuksen (ETY) N:o 1191/69 17 artiklan 2 kohdan nojalla, on tarpeen tarkastella niiden soveltuvuutta sisämarkkinoille, koska ne ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea 7.1 jaksossa esitetyllä tavalla.