natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For these reasons, the ICI exemption – if considered to be aid – should be considered existing aid.
Tämän vuoksi vapautus ICI-verosta olisi katsottava voimassa olevaksi tueksi siinä tapauksessa, että sen katsotaan olevan valtiontukea.
The Italian authorities decided not to submit any comments on the possible compatibility of the measures pursuant to Article 107(2) and (3) of the Treaty or on their possible classification as services of general economic interest under Article 106(2) and the Altmark case law.
Italian viranomaiset päättivät olla esittämättä huomautuksia toimenpiteiden soveltuvuudesta sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla ja niiden luokittelusta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan ja Altmark-oikeuskäytännön nojalla.
Some of the 78 interested parties maintain that the ICI exemption is compatible with Articles 106(2) and 107(3)(c) of the Treaty as the measure is necessary for performing socially useful activities based on the solidarity principle.
Muutamat 78 asianomaisesta väittävät, että vapautus ICI-verosta soveltuu sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan ja 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, koska toimenpide on niiden mukaan tarpeen, jotta voidaan toteuttaa yhteisvastuun periaatteeseen perustuvaa yhteiskunnallisesti hyödyllistä toimintaa.
Moreover, the exemption does not significantly distort competition and does not have an appreciable effect on trade between Member States.
Väitteiden mukaan vapautus ei vääristä kilpailua merkittävällä tavalla eikä vaikuta merkittävästi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
Legitimate expectation
Perusteltu luottamus
The Italian authorities argue that the Commission’s replies to the complainants concerning the ICI exemption, of which Italy was informally apprised, had created a legitimate expectation on the part of non-commercial entities as to the compatibility of the ICI exemption with Union law.
Italian viranomaiset väittävät, että kantelun tekijöille toimitetut, ICI-verosta myönnettävää vapautusta koskevat komission vastaukset, jotka annettiin epävirallisesti tiedoksi myös Italian viranomaisille, loivat ei-kaupallisille yhteisöille perustellun luottamuksen siihen, että toimenpide on unionin oikeuden mukainen.
They also maintain that the Commission’s reply to a parliamentary written question of 2009 on the tax treatment of non-commercial entities had given rise to a legitimate expectation [22].
Perustellun luottamuksen syntymiseen olisi vaikuttanut myös komission vuonna 2009 antama vastaus Euroopan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen [22], joka koski ei-kaupallisten yhteisöjen verokohtelua.
This would imply that, if the Commission considered the measure to be unlawful and incompatible aid, without accepting it as existing aid, it should not order recovery of the aid, pursuant to Article 14(1) of Regulation (EC) No 659/1999.
Tämä tarkoittaisi sitä, että jos komissio katsoo toimenpiteen olevan sääntöjenvastaista tukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille, eikä hyväksy sen luokittelua voimassa olevaksi tueksi, sen ei kuitenkaan pidä periä tukea takaisin asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
According to some third parties, recovery should not in any case be ordered in respect of Article 149(4) TUIR since it would be very difficult and burdensome for the national authorities to quantify the hypothetical advantage gained.
Muutamien asianomaisten mielestä takaisinperimistä ei pitäisi määrätä toteutettavaksi ainakaan tuloverolain 149 §:n 4 momentin osalta, koska oletetun edun määrittäminen olisi erittäin vaikeaa ja vaatisi kansallisilta viranomaisilta kohtuuttomasti työtä.
Article 149 TUIR
Tuloverolain 149 §
In their observations, the Italian authorities provided a detailed description of the specific taxation rules applicable to non-commercial entities, including ecclesiastical bodies and amateur sports clubs.
Italian viranomaiset toimittivat huomautustensa yhteydessä yksityiskohtaisen kuvauksen verosäännöksistä, joita sovelletaan ei-kaupallisiin yhteisöihin, esimerkiksi kirkollisiin yhteisöihin ja amatööriurheiluseuroihin.
The Italian authorities stress that Article 149(2) TUIR provides a non-exhaustive list of parameters that can be taken into account [23] in order to classify an entity as a commercial organisation.
Italian viranomaiset korostavat, että tuloverolain 149 § 2 momentissa mainitaan esimerkkejä kriteereistä, joiden perusteella yhteisö voidaan katsoa kaupalliseksi organisaatioksi [23].
Even if one or more of these conditions are met, the non-commercial entity does not automatically lose its non-commercial status (since these parameters cannot be considered legal presumptions).
Yhden tai useamman kriteerin täyttyminen ei automaattisesti johda siihen, että ei-kaupallinen yhteisö menettäisi tämän aseman, koska kriteerejä ei voida pitää oikeudellisina oletuksina.
The fact that these requirements are met would merely indicate that the activities carried on by the entity are potentially of a primarily commercial nature.
Kriteerien täyttyminen olisi vain osoitus siitä, että kyseisen yhteisön harjoittama toiminta saattaa olla pääasiallisesti kaupallista.
As indicated in the Revenue Agency’s Circular No 124/E of 12 May 1998, ecclesiastical bodies with civil-law status can be considered non-commercial entities only if the sole or principal scope of their activities is of a non-commercial nature.
Kuten valtion tuloista vastaavan viraston Agenzia delle Entraten 12 päivänä toukokuuta 1998 päivätyssä kiertokirjeessä nro 124/E todetaan, siviilioikeudellisiksi oikeushenkilöiksi tunnustetut kirkolliset yhteisöt voidaan katsoa ei-kaupallisiksi yhteisöiksi vain jos niiden toiminta on luonteeltaan yksinomaan tai pääasiallisesti ei-kaupallista.
Therefore, according to Italy, Article 149(4) TUIR merely excludes the application of the specific time and business parameters set out in Article 149(1) and (2) [24].
Tämän vuoksi Italian viranomaiset katsovat, että tuloverolain 149 § 4 momentin nojalla ei yksinkertaisesti ole mahdollista soveltaa 149 §:n 1 ja 2 momentissa säädettyjä aikaa ja kaupallisuutta koskevia kriteerejä [24].
Article 149(4) TUIR does not exclude the possibility of ecclesiastical institutions losing their non-commercial status.
Tuloverolain 149 §:n 4 momentissa ei suljeta pois mahdollisuutta, että kirkolliset yhteisöt menettävät asemansa ei-kaupallisena yhteisönä.
In any event, according to some of the 78 interested parties, this measure does not imply any transfer of public resources and does not grant any advantage.
Muutamat 78 asianomaisesta ovat sitä mieltä, että kyseinen toimenpide ei missään tapauksessa merkitse julkisten varojen siirtoa eikä tuo yhteisöille mitään etua.
The Italian authorities explained that the measure is aimed at preserving the exclusive responsibility borne by CONI (the Italian National Olympic Committee) for amateur sports clubs and by the Interior Ministry for granting and revoking civil-law status to ecclesiastical institutions [25].
Italian viranomaiset ovat täsmentäneet, että toimenpiteen tarkoituksena on säilyttää Italian kansallisen olympiakomitean (Comitato olimpico nazionale italiano, CONI) yksinomainen toimivalta suhteessa amatööriurheiluseuroihin ja sisäministeriön yksinomainen toimivalta myöntää tai peruuttaa kirkollisten yhteisöjen siviilioikeudellinen oikeushenkilöys [25].
If, however, during a tax inspection of these institutions, the tax authorities establish that they perform predominantly commercial activities, they will immediately inform the Interior Ministry or the CONI.
Jos veroviranomaiset tarkastuksen yhteydessä kuitenkin havaitsevat, että nämä yhteisöt harjoittavat pääasiallisesti kaupallista toimintaa, niiden on ilmoitettava siitä välittömästi sisäministeriölle tai olympiakomitealle.
The tax authorities, for their part, will order the recovery of the difference in taxation from the body concerned.
Veroviranomaiset perivät kyseiseltä yhteisöltä takaisin verotuksessa muodostuneen erotuksen.
The Italian authorities confirmed that checks were carried out on both ecclesiastical institutions and amateur sports clubs.
Italian viranomaiset ovat vahvistaneet, että tarkastuksia suoritetaan sekä kirkollisissa yhteisöissä että amatööriurheiluseuroissa.
As regards ecclesiastical institutions, the Interior Ministry also carried out the checks for which it is responsible but did not find any form of abuse.
Sisäministeriö on lisäksi toteuttanut kirkollisten yhteisöjen osalta sille kuuluvat tarkastukset, joissa ei kuitenkaan ole tullut esiin minkäänlaisia väärinkäytöksiä.
Comments from the two interested parties
Kahden asianomaisen esittämät huomautukset
In their comments, the two interested parties [26] refer to all the documents and observations that they had already submitted to the Commission during the administrative proceedings prior to the decision to initiate the procedure.
Kaksi asianomaista [26] viittaavat huomautuksissaan asiakirjoihin ja kommentteihin, jotka on toimitettu komissiolle muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevaa päätöstä edeltäneen hallinnollisen menettelyn aikana.
According to them, these documents prove that ecclesiastical institutions indeed carry on economic activities.
Asianomaisten mukaan kyseiset asiakirjat osoittavat, että kirkolliset yhteisöt harjoittavat todellisuudessa taloudellista toimintaa.
Following amendments to the ICI law in 2006, the ICI exemption became applicable to the same activities, provided that they were not exclusively commercial [28].
Sen jälkeen kun kunnallista kiinteistöveroa koskevaa lakia muutettiin vuonna 2006, verovapautusta oli mahdollista soveltaa samaan toimintaan, kunhan se ei ollut luonteeltaan yksinomaan kaupallista [28].
The 2006 amendments did not, however, eliminate the state aid nature of the measure in question.
Asianomaisten mukaan vuoden 2006 muutos ei kuitenkaan poistanut toimenpiteeseen sisältyvää valtiontukea.
The Circular itself gave a selective advantage to entities that should really be considered undertakings.
Edellä mainittu kiertokirje toi valikoivaa etua yhteisöille, joita todellisuudessa on pidettävä yrityksinä.
In many cases, the possibility of the activities described in the Circular being granted the ICI exemption depended solely on the entity not making any profits.
Itse asiassa ICI-verosta myönnettävän vapautuksen soveltaminen riippui useissa kiertokirjeessä kuvattua toimintaa koskevissa tapauksissa ainoastaan siitä, tuottiko yhteisö voittoa vai ei.
However, based on the principles laid down in EU case law, the fact that an entity is non-profit-making is irrelevant for the purposes of applying state aid rules.
Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä määriteltyjen periaatteiden mukaan valtiontukisääntöjen soveltamiseen ei kuitenkaan vaikuta se, tavoitteleeko jokin yhteisö voittoa.
Therefore the Circular did not solve the state aid issues relating to the ICI exemption, since this exemption continued to apply to non-commercial entities performing an economic activity but not to entities that performed the same activity but were profit-making.
Kiertokirjeessä ei näin ollen ratkaistu kysymyksiä, joita ICI-verosta myönnettävä vapautus herättää valtiontukisääntöjen kannalta, vaan vapautusta sovellettiin edelleen ei-kaupallisiin yhteisöihin, jotka harjoittivat taloudellista toimintaa, mutta ei sellaisiin yhteisöihin, jotka harjoittivat samanlaista toimintaa voittoa tavoitellen.
According to the complainants, it was in any case practically impossible to acquire specific data on the real estate belonging to the entities in question, mainly because these entities were not required to declare the real estate that was ICI exempted.
Kantelun tekijöiden mukaan olisi kuitenkin käytännössä mahdotonta hankkia tietoja tällaisille yhteisöille kuuluvista kiinteistöistä lähinnä siksi, että yhteisöjen ei tarvinnut ilmoittaa, mitkä kiinteistöt oli vapautettu ICI-verosta.
As regards Article 149(4) TUIR, the complainants consider that it is not possible for ecclesiastical institutions to lose their non-commercial status.
Tuloverolain 149 §:n 4 momentin osalta kantelun tekijät toteavat, että kirkolliset yhteisöt eivät voi menettää asemaansa ei-kaupallisena yhteisönä.
As far as the ICI exemption and Article 149(4) TUIR are concerned, the complainants agree with the Commission’s preliminary conclusions on the presence of state resources and the existence of an advantage, and also as regards selectivity, distortion of competition and effects on trade.
ICI-verosta myönnettävän vapautuksen ja tuloverolain 149 §:n 4 momentin osalta kantelun tekijät yhtyvät menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitettyihin komission alustaviin päätelmiin, jotka koskevat valtion varojen käyttöä ja toimenpiteiden tuomaa etua sekä toimenpiteen valikoivuutta, kilpailun vääristymistä ja vaikutusta kaupankäyntiin.
As for the compatibility of the measures at issue, the complainants agree with the Commission's preliminary conclusion that Articles 107(2) and 107(3)(a), (b) and (c) of the Treaty are not applicable.
Toimenpiteiden sisämarkkinoille soveltuvuuden osalta kantelun tekijät yhtyvät komission alustaviin päätelmiin, joiden mukaan tässä tapauksessa ei voida soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohtaa eikä 107 artiklan 3 kohdan a, b ja c alakohtaa.
However, they disagree on the possibility of applying the exception under Article 107(3)(d) to certain entities that perform exclusively educational, cultural and recreational activities.
Sen sijaan kantelun tekijät eivät ole yhtä mieltä mahdollisuudesta soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettua poikkeusta tiettyihin yhteisöihin, jotka harjoittavat yksinomaan koulutukseen, kulttuuriin ja virkistykseen liittyvää toimintaa.
The complainants also consider that the conditions of the Altmark case law are not met in the case at hand.
Kantelun tekijöiden mukaan myöskään Altmark-oikeuskäytännön mukaiset edellytykset eivät täyty tarkasteltavana olevassa tapauksessa.
Observations of the Italian authorities on the comments from third parties
Asianomaisten esittämiä huomautuksia koskevat Italian viranomaisten huomautukset
The Italian authorities sent their observations on the third parties’ comments by letter of 10 June 2011.
Italian viranomaiset toimittivat asianomaisten esittämiä huomautuksia koskevat huomautuksensa 10 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyllä kirjeellä.
First, even supposing that certain activities carried on by non-commercial entities benefiting from the exemption can actually be classified as economic activities, the Commission must still prove that the advantage granted is selective and that it is not justified by the logic of the Italian tax system.
Ensinnäkin, vaikka todettaisiin, että tiettyä verovapautuksen saaneiden ei-kaupallisten yhteisöjen harjoittamaa toimintaa on todellisuudessa pidettävä taloudellisena toimintana, komission olisi osoitettava, että näille yhteisöille myönnetty etu on valikoivaa ja ettei sitä voida perustella Italian verojärjestelmän sisäiseen logiikkaan liittyvin näkökohdin.
Second, as regards the generic observations made about the Circular, the Italian authorities consider that the Commission is called on to examine a measure that involves a tax exemption.
Toiseksi Italian viranomaiset katsovat kiertokirjettä koskevien yleisten huomautusten osalta, että komission olisi tutkittava toimenpide, jossa säädetään verovapautuksesta.
This means that it must assess the interpretative criteria of the legislation indicated by the national authorities and also the existence of an adequate system of controls.
Tämä tarkoittaa, että komission on arvioitava kansallisten viranomaisten osoittamaan säädökseen sisältyvät tulkintakriteerit ja tarkistettava, että käytössä on soveltuva valvontajärjestelmä.
As also acknowledged by the complainants, the Italian authorities note that Article 149(4) TUIR is neither a stand-alone provision nor one with material scope but instead a procedural provision that is relevant solely from the point of view of controls.
Tuloverolain 149 §:n 4 momentin osalta Italian viranomaiset huomauttavat, että kuten kantelun tekijätkin myöntävät, kyseinen säännös ei ole itsenäinen lauseke eikä myöskään kovin kattava, vaan kyseessä on menettelysäännös, joka liittyy yksinomaan tarkastusten toimittamiseen.
THE NEW LEGISLATION ON MUNICIPAL REAL ESTATE TAX
KUNNALLISTA KIINTEISTÖVEROA KOSKEVAT UUDET SÄÄNNÖT
Description of the new municipal real estate tax: IMU
Uuden kunnallisen kiinteistöveron (IMU) kuvaus
All persons in possession of real estate are liable for IMU.
IMU-veroa kannetaan kaikilta kiinteistönhaltijoilta. Veroperuste lasketaan ottaen huomioon kiinteistön arvo.
The taxable base is calculated on the basis of the real estate’s value, which is determined by taking the cadastral income of the real estate and applying the criteria in Article 5 of the ICI Decree (Legislative Decree No 504/92), together with the criteria laid down by Decree Law No 201/2011.
Tarkemmin sanoen arvo lasketaan pitäen lähtökohtana katasteriarvoa ja soveltaen ICI-asetuksen (lakiasetus nro 504/92) 5 §:ssä tarkoitettuja kriteerejä yhdessä asetuksessa nro 201/2011 säädettyjen kriteerien kanssa.
Multipliers, which vary according to the real estate’s cadastral category, are applied to the value established in accordance with the above criteria.
Edellä mainittuja kriteerejä käyttäen määritettyyn arvoon sovelletaan määrättyjä kertoimia, jotka perustuvat kiinteistön katasteriluokkaan.
The standard IMU rate is 0,76 %.
IMU:n perusverokanta on 0,76 prosenttia.
The cadastral system is therefore of fundamental importance for real estate taxes.
Katasterijärjestelmä on kiinteistöveron kannalta olennaisen tärkeä. Katasterijärjestelmässä perusyksikkö voi olla rakennus tai sen osa, rakennusryhmä tai alue, kunhan se on toimintansa ja tulojensa suhteen itsenäinen.
The minimum unit relevant for cadastral purposes can be a building or part of a building or a set of buildings or an area, provided that they are autonomous in terms of function and income.
Italian katasterijärjestelmässä, jota pian tarkistetaan, erotetaan toisistaan kuusi kiinteistöluokkaa. Luokkaan A kuuluvat asuntoina tai vastaavina käytettävät kiinteistöt.
The Italian cadastral system, which is due to be revised, identifies six categories of real estate.
Luokkaan B kuuluvat yhteisesti käytettävät kiinteistöt, kuten koulut, sairaalat ja virastot. Luokkaan C kuuluvat yleisiin kaupallisiin tarkoituksiin käytettävät kiinteistöt, kuten kaupat ja liiketilat sekä urheilun harrastamiseen tarkoitetut rakennukset ja tilat.
Group A includes real estate for housing or similar purposes; Group B includes real estate used for collective use, such as colleges, hospitals, public offices, schools; Group C includes real estate used for ordinary commercial purposes, such as shops, stores and buildings and premises used for sports; Group D includes real estate for special purposes, such as hotels, theatres, hospitals and buildings and premises used for sports; Group E includes real estate for special purposes, such as for land, sea and air transport services, toll bridges, lighthouses, buildings for public worship activities.
Luokkaan D kuuluvat erikoistarkoituksiin käytettävät kiinteistöt, kuten hotellit, teatterit ja sairaalat sekä urheilun harrastamiseen tarkoitetut rakennukset ja tilat. Luokkaan E kuuluvat erityistarkoituksiin käytettävät kiinteistöt, kuten maa-, meri- ja ilmaliikenteen asemat, maksulliset sillat, majakat ja julkiseen uskonnon harjoittamiseen tarkoitetut rakennukset.
Group F includes real estate registered in fictitious categories.
Luokkaan F kuuluvat kuvitteellisiin ryhmiin rekisteröidyt kiinteistöt.
With specific reference to the new IMU, Article 91a of Decree Law No 1 of 24 January 2012, converted into Law No 27 of 24 March 2012, introduced a number of changes to the taxation of real estate belonging to non-commercial entities that perform specific activities.
Asetuksen nro 1, joka annettiin 24 päivänä tammikuuta 2012 ja joka vahvistettiin laiksi nro 27 24 päivänä maaliskuuta 2012, 91 a §:ssä viitattiin uuteen IMU-veroon ja otettiin käyttöön tietynlaista toimintaa harjoittavien ei-kaupallisten yhteisöjen kiinteistöjen verotusta koskevia muutoksia.
In particular, the new law abolished the 2006 amendment that had broadened the scope of the ICI exemption to include real estate hosting specific activities that were ‘not exclusively commercial in nature’ [29] (paragraph 4) and further specified that the IMU exemption was limited to the activities indicated by the law [30], performed by non-commercial entities on a non-commercial basis (paragraph 1).
Uudella lailla muun muassa kumottiin vuonna 2006 tehty muutos, jolla ICI-verosta vapautettiin myös kiinteistöt, joissa harjoitettiin toimintaa, ”joka ei ollut luonteeltaan yksinomaan kaupallista” [29] (4 momentti). Lisäksi siinä säädettiin, että vapautus IMU-verosta koskee vain laissa mainittua toimintaa [30], jota ei-kaupalliset yhteisöt harjoittavat ei-kaupallisessa tarkoituksessa (1 momentti).
Decree Law No 1/2012 also introduced specific rules to allow a pro-rata payment of the IMU in cases where the same property is used for both commercial and non-commercial activities.
Asetuksella nro 1/2012 otettiin käyttöön myös säännöksiä, joissa sallitaan IMU-veron maksaminen suhteellisen osuuden perusteella siinä tapauksessa, että samaa kiinteistöä käytetään sekä kaupalliseen että ei-kaupalliseen toimintaan.
In particular, Article 91a(2) states that, if a property is used for both commercial and non-commercial activities, as of 1 January 2013 the exemption will apply only to the portion of the property where non-commercial activities are carried on, if it is possible to identify the portion of the property devoted exclusively to these activities.
Asetuksen 91 a §:n 2 momentissa säädetään, että jos kiinteistöä käytetään samanaikaisesti useisiin tarkoituksiin, vapautusta verosta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2013 lukien ainoastaan yksikön siihen osaan, jossa harjoitetaan luonteeltaan ei-kaupallista toimintaa, jos on mahdollista määrittää, mitä osaa kiinteistöyksiköstä käytetään yksinomaan tällaiseen toimintaan.
In cases where it is not be possible to identify these autonomous parts of the property, as of 1 January 2013 the exemption will apply pro-rata to the non-commercial use of the property, as stated in a special declaration (Article 91a(3)).
Jos tällaisia kiinteistöyksikön itsenäisiä osia ei ole mahdollista määrittää, vapautusta verosta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2013 lukien suhteessa kiinteistön ei-kaupalliseen käyttöön asiaa koskevan ilmoituksen perusteella (91 a §:n 3 momentti).
Decree Law No 1/2012 left a number of aspects to be dealt with in a future implementing regulation, to be adopted by the Minister for Economic Affairs and Finance.
Asetuksessa nro 1/2012 jätetään monien seikkojen määritteleminen tehtäväksi täytäntöönpanoasetuksessa, jonka talous- ja valtiovarainministeri antaa myöhemmin.
These aspects included: the terms and conditions for submitting the declaration; the relevant information for identifying the proportional use; and – following the changes introduced by Decree Law No 174/2012 [31] - general and specific conditions for an activity to be classified as being performed on a non-commercial basis.
Näitä seikkoja ovat tällaisen ilmoituksen antamisehdot; asiat, joilla on merkitystä eri tarkoitukseen käytettävien kiinteistön osien suhteellisen osuuden määrittämisessä, ja – asetukseen nro 174/2012 tehtyjen muutosten seurauksena [31] – yleiset ja alakohtaiset vaatimukset, jotka on täytettävä, jotta toimintaa voitaisiin pitää ei-kaupallisena.
Having taken on board the favourable opinion and comments expressed by the Council of State [32], by Decree No 200 of 19 November 2012 the Minister for Economic Affairs and Finance adopted the IMU implementing regulation (hereinafter ‘the Regulation’) [33].
Talous- ja valtiovarainministeri antoi IMU-veron täytäntöönpanoasetuksen, jossa otettiin huomioon Consiglio di Staton myönteinen lausunto ja siinä esitetyt kommentit [32], 19 päivänä marraskuuta 2012 annetulla asetuksella nro 200, jäljempänä ’täytäntöönpanoasetus’ [33].