natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Deprived in this way of the possibility of recruiting civil servants, which is understandable for that matter given the henceforth competitive nature of the provision of the services in question, France Télécom would have had to shoulder an excessive burden to pay the retirement pensions for the staff concerned in relation to that which its competitors had and still have to pay.
Koska France Télécomilla ei myöskään ollut enää mahdollisuutta ottaa virkamiehiä palvelukseensa valtionhallinnosta, mikä on ymmärrettävää siksi, että kyseiset palvelut kuuluivat siitä alkaen kilpailun piiriin, France Télécomin kyseistä henkilöstöä koskevien eläkemaksujen kustannukset olisivat olleet liiallisia verrattuna niihin, joista sen kilpailijoiden piti ja pitää vastata.
It should therefore be noted that the commitments in exchange to be paid to the French State provided for by the original provisions of the 1990 Law concerned not only the civil servant staff working on competitive markets in 1990 and afterwards, but also the civil servants of the Directorate-General of the Ministry of Postal and Telecommunications Services who had retired in 1990.
On myös pantava merkille, että vuoden 1990 lain alkuperäisissä säännöksissä tarkoitetut Ranskan valtiolle maksettavaa vastinetta koskevat sitoumukset eivät koskeneet ainoastaan virkamieshenkilöstöä kilpailumarkkinoilla vuonna 1990 ja sen jälkeen vaan myös vuonna 1990 eläkkeellä olevia posti- ja televiestintäministeriön pääosaston virkamiehiä.
In absolute value, the difference would represent an additional cost of about EUR […] million per year in relation to the contribution rate ensuring the level playing field.
Absoluuttisena arvona erotus merkitsisi noin […] miljoonan euroa vuotuista lisäkustannusta verrattuna kilpailun tasapuolisuuden varmistavaan maksuosuuteen.
In addition, in the absence of including in the Law the fact that the employer’s contributions are henceforth in full discharge of liabilities, France Télécom would have had to continue to meet significantly higher provisioning needs in relation to the provisions of EUR 3,6 billion already set aside in 1996.
Koska lakiin ei myöskään kirjattu, että työnantajamaksut vapauttavat siitä lähtien muista maksuvelvoitteista, France Télécomin olisi pitänyt edelleen kirjata taseeseensa huomattavasti suuremmat varaukset verrattuna vuoteen 1996 mennessä vahvistettuihin 3,6 miljardin euron varauksiin.
In this respect, the considerations of the complainants concerning the fact that France Télécom was able to assume a far larger financial debt from 1996 than the burden from which the French State had relieved it are not relevant as they are unrelated to the question examined.
Tämän osalta kantelijoiden näkemykset siitä, että France Télécom on vuodesta 1996 alkaen voinut ottaa huomattavasti suuremman rahoitusvelan kuin se, josta Ranskan valtio oli vapauttanut yrityksen, eivät ole asiaankuuluvia, koska niillä ei ole yhteyttä tutkimuksen kohteena olevaan kysymykseen.
Even if the increase in the financial debt assumed by France Télécom since 1996 and the amounts in question now seem to rule out the risk of bankruptcy of the undertaking referred to by the French Republic if the arrangements provided for by the 1990 Law had continued, the aid measure seems to be necessary in the future to allow France Télécom to be able to compete on the markets concerned on the basis of merit, without being handicapped by the burden of social security costs inherited from the past which its competitors do not have to bear.
Vaikka France Télécomin rahoitusvelan kasvu vuodesta 1996 alkaen ja tarkasteltavana olevat määrät näyttävät kumoavan Ranskan tasavallan mainitsemaan riskin yrityksen konkurssista, jos vuoden 1990 laissa säädettyä järjestelmää olisi jatkettu, tukitoimenpide vaikuttaa tulevaisuudessa välttämättömältä, jotta France Télécom voi osallistua kyseisillä markkinoilla ansioihin perustuvaan kilpailuun ilman haittaa aiemmista ajoista johtuvista raskaista sosiaaliturvamaksuista, joista sen kilpailijoiden ei tarvitse vastata.
The considerations of the complainants and the telecommunications operator on the relevance of an overall balance with a view to assessing the need for aid in the light of the other advantages derived by France Télécom from its past monopoly are unfounded in this case.
Kantelijoiden ja teleoperaattorin koko taseen asiaankuuluvuutta koskevat näkemykset, joiden nojalla pyritään arvioimaan tuen välttämättömyyttä France Télécomin aiemmasta monopoliasemastaan saamien muiden etujen kannalta, eivät ole tässä tapauksessa perusteltuja.
It is true that, since 1996, France Télécom’s position on a number of the services markets in which it operates in France remains dominant, especially on account of network effects inherent in the communications markets.
On totta, että France Télécomilla on ollut vuodesta 1996 alkaen hallitseva asema suuressa osassa palvelumarkkinoita, joilla se Ranskassa toimii, erityisesti viestintämarkkinoiden verkon vaikutusten vuoksi.
Likewise, France Télécom has increased its presence on the markets of other Member States by acquiring significant positions there, especially in Poland and Spain.
Vastaavasti France Télécom on laajentanut toimintaansa muiden jäsenvaltioiden markkinoille hankkimalla huomattavan aseman muun muassa Puolassa ja Espanjassa.
The fact remains that, as emphasised indirectly by the telecommunications operator in its comments, as a result of its dominant position within the meaning of Article 102 of the TFEU or its significant market power within the meaning of the regulations applicable to electronic communications in the Union [61], France Télécom is subject to specific asymmetric obligations which are not imposed on the competing undertakings with lesser market power.
Kuten teleoperaattori huomautuksissaan epäsuorasti korostaa, France Télécomiin sovelletaan edelleen sen SEUT-sopimuksen 102 artiklassa tarkoitetun määräävän aseman tai sähköiseen viestintään unionissa sovellettavissa säädöksissä [61] tarkoitetun huomattavan markkina-aseman vuoksi erityisiä yksipuolisia velvoitteita, joita ei sovelleta kilpaileviin yrityksiin, joiden markkina-asema on pienempi.
These obligations, for example regarding access to its network, cost-orientation of prices or refraining from commercial behaviour which would be permitted to a non-dominant undertaking, have as their object precisely to ensure that the position of France Télécom inherited from its former monopoly is not more damaging to competition.
Näillä velvoitteilla, joita ovat muun muassa France Télécomin verkkoon pääsy, kustannuslähtöiset hinnat tai sellaisesta kaupallisesta toiminnasta pidättäytyminen, joka olisi sallittua yritykselle, joka ei ole määräävässä asemassa, pyritään kuitenkin juuri siihen, että France Télécomin aiemmasta monopolista johtuva asema ei vahingoittaisi enää kilpailua.
These ad hoc regulatory instruments, designed and applied consistently by the national regulatory and competition authorities and by the Commission [62], are a more targeted and effective remedy to the persisting effects of the advantages derived by France Télécom from its former monopoly, invoked by the complainants.
Näillä erityisillä sääntelyvälineillä, joita kansalliset sääntely- ja kilpailuviranomaiset ja komissio laativat ja soveltavat säännöllisesti [62], voidaan korjata kohdennetummin ja tehokkaammin France Télécomin aiemmasta monopoliasemasta johtuvat, kantelijoiden mainitsemat jatkuvat haitat.
Consequently the State aid which is the subject of the present procedure appears, in principle, necessary to attain an objective of common interest by improving the conditions of competition relating to the retirement costs and, therefore, the provision of electronic communications services.
Myös tämän menettelyn kohteena oleva valtiontuki näyttäisi periaatteessa välttämättömältä yleistä etua koskevan tavoitteen saavuttamiseksi, koska sillä parannetaan eläkekustannuksiin liittyviä kilpailuedellytyksiä ja siten sähköisten viestintäpalvelujen tarjontaa.
Proportionality of the aid measure
Tukitoimenpiteen oikeasuhteisuus
It must be concluded that the financial compensation in favour of the State introduced by the 1990 Law for the payment and servicing of the pensions is specific to France Télécom and sui generis.
On pantava merkille, että vuoden 1990 lailla käyttöönotettu rahallinen vastine, joka maksetaan valtiolle sitä, että se maksaa eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena, on France Télécomia koskeva erityinen sui generis -oikeus.
This compensation has been calculated since 1997 by referring to certain costs borne by the competing undertakings in the sector.
Tämä vastine on laskettu vuodesta 1997 alkaen viittaamalla tiettyihin alan kilpailevien yritysten maksamiin kustannuksiin.
For the purposes of determining whether the aid is proportionate for achieving the objective, it is therefore appropriate to examine the objective and justified nature of the reference to establish the amount of the compensation adopted in the 1996 Law.
Sen määrittämiseksi, onko tuki oikeassa suhteessa vahvistetun tavoitteen saavuttamiseen, on siis tutkittava vuoden 1996 lailla säädetyn vastineen määrän vahvistamiseen käytettävän vertailukohdan puolueettomuutta ja asianmukaisuutta.
It should be noted straight away that, in the procedures relating to reductions in retirement costs for civil servant staff of former monopoly operators in the telecommunications sector, OTE in Greece and BT Plc in the United Kingdom, the Commission checked in particular whether these undertakings were subject to equivalent social security costs to those of their competitors to decide the respective compatibility and incompatibility with the internal market pursuant to Article 107(3)(c) of the TFEU of the State aid granted to the operators in question [63].
Aluksi on pantava merkille, että menettelyissä, jotka ovat koskeneet virkamieshenkilöstön eläkekustannusten vähentämistä televiestintäalalla aiemmin monopoliasemassa olleissa yrityksissä, kuten OTE Kreikan tasavallassa ja BT plc Yhdistyneessä kuningaskunnassa, komissio on tarkistanut erityisesti, onko näihin yrityksiin sovellettu kilpailijoita vastaavia sosiaaliturvamaksuja, päättääkseen, soveltuvatko kyseisille operaattoreille myönnetyt valtiontuet sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti [63].
The Commission finds that in the present case, the contributions in full discharge of liabilities paid each year by France Télécom and provided for by the 1996 Law do not enable it to be ensured that the social charges levied are equivalent to those of its competitors.
Komissio kuitenkin toteaa, että tässä asiassa France Télécomin joka vuosi maksamien ja vuoden 1996 laissa tarkoitettujen muista maksuvelvoitteista vapauttavien maksujen perusteella ei voida varmistaa, että maksetut sosiaaliturvamaksut vastaisivat kilpailijoiden kustannuksia.
The competitively fair rate (hereinafter: ‘TEC’) is not achieved.
Tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavaa maksuosuutta (’TEC’) ei ole saatu aikaan.
The exceptional flat-rate contribution is subdivided into two components:
Poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu jakautuu kahteen osaan:
firstly, an amount of EUR 3,6 billion corresponding to the provisions set aside by France Télécom up to 1996 in order to defray the future retirement costs of the civil servants foreseen at the time;
3,6 miljardin euron määrään, joka vastaa France Télécomin vuoteen 1996 asti perustamia varauksia tuolloin ennakoituihin virkamiesten tulevista eläkkeistä johtuviin kustannuksiin vastaamiseksi;
secondly, an amount of EUR 2,1 billion (hereinafter: the ‘additional amount’), corresponding to both the forecasts of the public authorities and in fact to the net social security costs for paying the pensions which the State would have to defray over a period of 10 years, between 1997 and 2006, on account of the transfer of the cost of the pensions of the civil servants in telecommunications.
2,1 miljardin euron määrään (jäljempänä ’täydentävä määrä’), joka vastaa sekä viranomaisten ennustuksia että eläkkeiden maksamiseen liittyvien sosiaaliturvamaksujen nettokustannuksia, joista valtion olisi vastattava kymmenen vuoden ajan vuosina 1997–2006, televiestintäalan virkamiesten eläkekustannusten siirron takia.
The flat-rate sum of EUR 5,7 billion was never intended to compensate for the absence of the competitively fair rate between France Télécom and its competitors, so it would not be justified to weigh this sum against the annual contributions in full discharge of liabilities which were not paid by France Télécom when they would have been necessary to attain a competitively fair rate.
Koska 5,7 miljardin euron kiinteämääräisen maksun tavoitteena ei koskaan ollut korvata sitä, että France Télécomilla ja sen kilpailijoilla ei ollut tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavaa maksuosuutta, ei olisi perusteltua asettaa vastakkain tätä summaa ja muista maksuvelvoitteista vapauttavia vuotuisia maksuja, joita France Télécom ei ole maksanut, vaikka ne olisivat olleet tarpeen todelliset tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden aikaansaamiseksi.
On the other hand, an examination of the parliamentary debates shows that the additional amount of EUR 2,1 billion was intended to cover this transfer of costs from 1997 to 2006 and, in fact, to eliminate the effects of aid for a 10-year period.
Sitä vastoin parlamentissa käytyjen keskustelujen tarkastelusta käy ilmi, että täydentävä 2,1 miljardin euron määrä oli tarkoitettu kattamaan tämä kustannusten siirto vuosina 1997–2006 ja itse asiassa poistamaan tuen vaikutukset kymmenen vuoden ajaksi.
In this way, the net financial effort by France Télécom corresponding to this additional amount consisted in financing, for a 10-year period, the additional cost of the reform for the French State.
Tätä täydentävää määrää vastaavalla France Télécomin nettomaksulla on myös rahoitettu kymmenen vuoden ajan Ranskan valtiolle uudistuksesta koituneet lisäkustannukset.
However, the 1996 Law refers to a one-off exceptional contribution, without the applicable provisions, either of the Finance Law or of the subsequent Decrees, determining an amount arising from the provisions, which should have been deducted from the burden transferred to the State for the duration of this period.
Vuoden 1996 laissa kuitenkin viitataan yhteen poikkeukselliseen maksuun, eikä talousarviolain tai myöhempien asetusten sovellettavissa säännöksissä erotettu varauksista johtuvaa määrää, joka olisi pitänyt vähentää valtiolle tämän jakson ajaksi siirrettävistä kustannuksista.
Article 6 of the 1996 Law clearly specifies that the exceptional flat-rate contribution is paid in return for the funding by the State of the pensions granted to the civil service staff.
Vuoden 1996 lain 6 pykälässä täsmennetään selvästi, että poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu maksetaan vastineeksi siitä, että valtio vastaa virkamieshenkilöstölle maksettavista eläkkeistä.
The amount of this exceptional contribution must therefore be included in its entirety in the analysis of the reform.
Poikkeuksellisen maksun määrä on siis otettava kokonaisuudessaan huomioon uudistuksen analyysissa.
As France Télécom, through the payment of this exceptional flat-rate contribution, covered the cost of the retirement pensions of the civil servants in telecommunications and the cost of the compensation between arrangements for a period of about 15 years, the effects of the aid were neutralised.
Koska France Télécom on tämän poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun maksamalla kattanut televiestintäalan virkamiesten eläkkeistä aiheutuvat kustannukset ja järjestelmien väliset korvauskustannukset noin 15 vuoden ajalta, tuen vaikutukset ovat poistuneet.
France Télécom, by paying this exceptional contribution, therefore neutralised the effects of the aid during this period.
France Télécom on siis poikkeuksellisen maksun maksamalla poistanut tuen vaikutukset kyseiseltä ajanjaksolta.
Consequently, it is justified that, during this period, France Télécom is not obliged to fulfil the conditions of compatibility of this aid, and therefore that it does not pay the annual contribution necessary to ensure a competitively fair rate including the non-common risks in respect of the private-law employees.
Siksi on perusteltua, että France Télécomia ei kyseisen jakson ajalta pakoteta täyttämään tuen soveltuvuutta koskevia ehtoja ja että se ei maksa tarvittavaa vuosimaksua tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden takaamiseksi, mukaan luettuna yksityisoikeudellisten työntekijöiden muut kuin yhteiset riskit.
It is appropriate to return in detail to the stages of this reasoning.
Tämän perustelun yksityiskohtia on käsiteltävä tarkemmin.
The competitively fair rate is not achieved
Tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavaa maksuosuutta ei ole saatu aikaan
The fact remains that the annual levies in full discharge of liabilities paid by France Télécom since the 1996 reform do not permit a competitively fair rate to be achieved, as emphasised in the decision to initiate the procedure.
On pantava merkille, että France Télécomin vuoden 1996 uudistuksesta alkaen vuosittain maksamilla muista maksuvelvoitteista vapauttavilla maksuilla ei saada aikaan tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavaa maksuosuutta, kuten menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä korostettiin.
This results from the fact that the rate applied to France Télécom includes only the contributions corresponding to the common risks of private-sector employees and civil servants and, as a result, excludes the contributions corresponding to the non-common risks, such as unemployment or non-payment of wages in the event of the firm going into receivership or compulsory liquidation.
Se johtuu siitä, että France Télécomiin sovellettu taso kattaa vain maksut, jotka vastaavat yksityisoikeudellisten työntekijöiden ja valtion virkamiesten yhteisiä riskejä, ja siten sen ulkopuolelle jäävät maksut, jotka vastaavat muita kuin yhteisiä riskejä, esimerkiksi työttömyysriskiä tai riskiä palkansaajien palkkojen maksamatta jääminen yrityksen selvitystilan tai konkurssin vuoksi.
It therefore results from Table 4 that not taking the non-common risks into account in the calculation of the contribution to be paid by France Télécom is reflected in a considerable difference between the compensation paid by France Télécom to the State and what it would pay if the contribution rate were calculated to ensure an entirely level playing field with the bases for the calculation of the costs paid by competitors.
Taulukon 4 perusteella voidaan todeta, että muiden kuin yhteisten riskien huomioon ottamatta jättäminen France Télécomin maksaman maksun laskennassa tarkoittaa huomattavaa eroa France Télécomin valtiolle maksaman vastineen ja sen vastineen välillä, jonka se maksaisi, jos maksuosuus olisi laskettu täydellisten tasapuolisten kilpailuedellytysten takaamiseksi kilpailijoiden kustannusten laskentaperusteiden kanssa.
Consequently, the aid measure resulting from the Law does not comply with the principle of proportionality.
Siksi lakiin perustuva tukitoimenpide ei vastaa oikeasuhteisuusperiaatetta.
For it to comply with this principle and in order to attain the legitimate objective stated of improving the conditions of competition by equalising the calculation methods relating to the costs borne by the undertakings operating on the telecommunications markets concerned in France, the aid granted to France Télécom pursuant to the 1996 Law should have equalised, and should effectively in future equalise, these costs by including those relating to the risks not common to the two categories of staff.
Tämän periaatteen täyttämiseksi ja jotta olisi mahdollista saavuttaa kilpailuedellytysten parantamiseen liittyvä perusteltu tavoite yhtenäistämällä Ranskan televiestintämarkkinoilla toimivien yritysten kustannuksia koskevat laskentatavat, France Télécomille vuoden 1996 lain nojalla myönnetyllä tuella olisi pitänyt ja pitäisi tulevaisuudessa yhtenäistää tosiasiallisesti kyseiset kustannukset ottamalla huomioon kustannukset, jotka liittyvät kahden henkilöstöluokan muihin kuin yhteisiin riskeihin.
In this respect, France’s argument that the civil servants are not exposed to certain risks and, that as a result, it is not justified to pay a contribution for these risks, cannot be accepted.
Tältä osin Ranskan väitettä, jonka mukaan valtion virkamiehet eivät altistu tietyille riskeille ja siksi ei ole perusteltua kerätä maksua näiden riskien varalta, ei voida hyväksyä.
Firstly, it is pursuant to State measures that these risks would not arise, so there is no justification for France Télécom to draw a pecuniary advantage.
Ensinnäkin näiden riskien puuttuminen johtuu valtion toimenpiteistä, joten ei ole perusteltua, että France Télécom saa siitä taloudellista etua.
For example, it is by virtue of the commitment by the French State to the civil servants still working at France Télécom and on account of the fact that the French State is its own insurer that the risk of non-payment of wages in the event of the firm going into receivership would not arise.
Esimerkiksi se, että yrityksen joutuessa konkurssiin ei ole olemassa riskiä palkkojen maksamatta jäämisestä, johtuu Ranskan valtion France Télécomin palveluksessa oleville virkamiehille antamasta sitoumuksesta ja siitä, että Ranskan valtio toimii omana vakuutuksenantajanaan.
However, the possibility of France Télécom filing for bankruptcy, just like a competitor, cannot be ruled out.
Ei voida kuitenkaan sulkea pois mahdollisuutta, että France Télécom jättää kilpailijoidensa tapaan konkurssihakemuksen.
In both cases, it is not a matter of an advantage supplied to the undertaking, but directly to its employees.
Kummassakaan tapauksessa ei ole kyse yritykselle annetusta edusta vaan suoraan palkansaajille myönnetystä edusta.
The guarantee of the payment of wages takes effect after the undertaking has ceased to exist.
Palkkojen maksamistakuuta sovelletaan sen jälkeen, kun yritys lakkaa olemasta.
However, a competing undertaking will have to pay contributions to guarantee the risk of non-payment of wages after its disappearance, in contrast to France Télécom.
Kilpailevan yrityksen on kuitenkin maksettava takuusta, jolla katetaan riski palkkojen maksamatta jäämisestä yrityksen toiminnan loppumisen jälkeen, toisin kuin France Télécomin.
It is therefore not justified to give the latter an advantage, in the form of a lower contribution or, in fact, an exclusion of this risk from the method of calculating the contributions of France Télécom.
Ei siis ole perusteltua antaa sille etua pienempien maksujen muodossa tai itse asiassa sulkemalla kyseinen riski pois France Télécomin maksujen laskentatavasta.
Then, more fundamentally, the objective itself of the reform introduced in 1996, which does not seem to have been brought to its logical conclusion, is to equalise the conditions of competition with regard to tax and social security payments between all the competitors of the sector, irrespective of the status of their staff and the existence of an actual obligation for France Télécom to affiliate with and subscribe to the competent management bodies.
Vieläkin merkityksellisempää on se, että vuonna 1996 käyttöönotetun uudistuksen tavoite, joka näyttää jääneen osittain saavuttamatta, on yhtenäistää sosiaaliturvamaksuja ja veroluonteisia maksuja koskevat kilpailuedellytykset kaikkien alan kilpailijoiden välillä riippumatta niiden henkilöstön asemasta ja siitä, onko France Télécomilla todella velvollisuus liittyä toimivaltaisiin hallintaelimiin ja maksaa niille.
It is precisely this logic of equalisation of the conditions of competition which would be liable to make the measure examined compatible with the internal market.
Juuri tämän kilpailuedellytysten yhtenäistämistä koskevan periaatteen johdosta toimenpide voitaisiin katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi.
Whether or not the staff of France Télécom are exposed to such risks is not therefore relevant under this logic.
Periaatteen mukaan ei ole merkityksellistä, koskevatko kyseiset riskit France Télécomin henkilöstöä vai eivät.