natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Competent supervisory authority referred to in Article 1(2) of this Decision:
Tämän päätöksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen valvontaviranomainen:
Tel. + 598 2901 2929 Int. 1352
P. +598 2901 2929 Int. 1352
Contact e-mail: http://www.datospersonales.gub.uy/sitio/contactenos.aspx
Sähköposti: http://www.datospersonales.gub.uy/sitio/contactenos.aspx
Online complaints: http://www.datospersonales.gub.uy/sitio/denuncia.aspx
Sähköiset kantelut: http://www.datospersonales.gub.uy/sitio/denuncia.aspx
Website: http://www.datospersonales.gub.uy/sitio/index.aspx
Verkkosivut: http://www.datospersonales.gub.uy/sitio/index.aspx
The application of the legal data protection standards is guaranteed by administrative and judicial remedies, in particular, by the ‘habeas data’ action, which enables a data subject to take a data controller to court in order to enforce his right of access, rectification and deletion, and by independent supervision carried out by the supervisory authority, the Unit for the Regulation and Control of Personal Data (Unidad Reguladora y de Control de Datos Personales (URCDP)), which is invested with powers of investigation, intervention and sanction in line with Article 28 of Directive 95/46/EC, and which acts completely independently.
Kyseisten oikeudellisten tietosuojanormien soveltaminen taataan hallinnollisin ja oikeudellisin keinoin ja erityisesti habeas data -oikeussuojakeinolla, jonka nojalla rekisteröity voi viedä rekisterinpitäjän oikeuteen pannakseen täytäntöön oikeutensa saada tutustua tietoihin tai saada ne oikaistuksi tai poistetuksi, sekä valvontaviranomaisen eli henkilötietojen sääntely- ja valvontayksikön (Unidad Reguladora y de Control de Datos Personales, URCDP) suorittamalla riippumattomalla valvonnalla. Kyseisellä yksiköllä on direktiivin 95/46/EY 28 artiklan mukaiset tutkinta- ja toimintavaltuudet sekä valtuudet määrätä sanktioita, ja se toimii täysin riippumattomasti.
Moreover, any interested party is entitled to seek judicial redress for compensation for damages suffered as a result of the unlawful processing of his personal data.
Lisäksi kaikilla asianosaisilla on oikeus hakea oikeusteitse korvausta henkilötietojen laittoman käsittelyn aiheuttamista vahingoista.
Article 1 of Act No 18.331 on the Protection of Personal Data and ‘Habeas Data’ Action of 11 August 2008 (Ley No 18.331 de Protección de Datos Personales y Acción de ‘Habeas Data’) expressly sets out that ‘the right to the protection of personal data is inherent to the human being and it is therefore included in Article 72 of the Constitution of the Republic’. Article 332 of the Constitution provides that the application of the provisions of this Constitution that acknowledge individuals’ rights as well as those awarding rights and imposing obligations on public authorities, shall not be impaired by of the lack of specific regulation; rather, it shall be based, through recourse to the underlying principles of similar laws, on the general principles of the law and generally accepted doctrines.
Henkilötietojen suojasta ja habeas data -oikeussuojakeinosta 11 päivänä elokuuta 2008 annetun lain nro 18.331 (Ley No 18.331 de Protección de Datos Personales y Acción de ”Habeas Data”) 1 pykälässä säädetään nimenomaan, että ”ihmiselle kuuluu oikeus henkilötietojen suojaan, minkä vuoksi se sisältyy tasavallan perustuslain 72 pykälään”. Perustuslain 332 pykälän mukaan yksilöiden oikeuksia ja julkisten viranomaisten oikeuksia ja velvollisuuksia koskevien säännösten puuttuminen ei saa estää perustuslain vastaavien säännösten soveltamista, vaan kyseinen puute on korvattava soveltamalla vastaavien lakien perustaa, lainsäädännön periaatteita ja yleisesti hyväksyttyjä oppeja.
The legal standards for the protection of personal data in the Eastern Republic of Uruguay are largely based on the standards set out in Directive 95/46/EC and are laid down in Act No 18.331 on the Protection of Personal Data and ‘Habeas Data’ Action (Ley No 18.331 de Protección de Datos Personales y de Acción de ‘Habeas Data’) of 11 August 2008. It covers natural persons and legal persons.
Henkilötietojen suojeluun liittyvät Uruguayn itäisen tasavallan oikeusnormit perustuvat suurelta osin direktiivissä 95/46/EY vahvistettuihin normeihin, ja ne sisältyvät henkilötietojen suojasta ja habeas data -oikeussuojakeinosta 11 päivänä elokuuta 2008 annettuun lakiin nro 18.331 (Ley No 18.331 de Protección de Datos Personales y Acción de ”Habeas Data”), joka kattaa luonnolliset ja oikeushenkilöt.
of 25 April 2012
annettu 25 päivänä huhtikuuta 2012,
on State aid SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10) granted by Germany to the Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rhineland-Palatinate, Saarland, Rheingau-Taunus-Kreis and Landkreis Limburg-Weilburg
valtiontuesta SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10), jota Saksa on myöntänyt Rheinland-Pfalzissa, Saarlandissa, Rheingau-Taunuksen piirikunnassa ja Limburg-Weilburgin piirikunnassa yhdistykselle Zweckverband Tierkörperbeseitigung
(notified under document C(2012) 2557)
(tiedoksiannettu numerolla C(2012) 2557)
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof [1],
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan [1],
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the Article cited above [2] and having regard to their comments,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa [2] ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
THE PROCEDURE
MENETTELY
In a complaint submitted by Saria Bio-Industries AG & Co KG (‘the complainant’) on 23 February 2008, the Commission was informed that Germany grants annual contributions to the Zweckverband Tierkörperbeseitigung (special-purpose association for animal carcase disposal) in Rhineland-Palatinate, Saarland, Rheingau-Taunus-Kreis and Landkreis Limburg-Weilburg (‘the ZT’).
Komissiolle on Saria Bio-Industries AG & Co KG:n, jäljempänä ’kantelun tekijä’, 23 päivänä helmikuuta 2008 tekemässä kantelussa kerrottu vuotuisista maksuista, joita Saksa on myöntänyt Rheinland-Pfalzissa, Saarlandissa, Rheingau-Taunuksen piirikunnassa ja Limburg-Weilburgin piirikunnassa yhdistykselle Zweckverband Tierkörperbeseitigung, jäljempänä ’ZT’.
The Commission informed Germany by letter of 20 July 2010 of its decision to initiate the procedure laid down Article 108(2) TFEU in respect of the measure (‘opening decision’).
Komissio ilmoitti Saksalle 20 päivänä heinäkuuta 2010 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, jäljempänä ’menettelyn aloittamisesta tehty päätös’.
On publishing the opening decision in the Official Journal of the European Union on 26 October 2010, the Commission invited interested parties to submit their comments on the measure [3].
Menettelyn aloittamisesta tehty päätös on julkaistu 26 päivänä lokakuuta 2010Euroopan unionin virallisessa lehdessä [3]. Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa.
The Commission therefore informed the ZT in a letter of 18 April 2011 that to take its comments into account in the formal examination procedure would be contrary to the procedural rules and would lead to unjustifiable unequal treatment of the parties to the proceedings.
Siksi komissio ilmoitti ZT:lle 18 päivänä huhtikuuta 2011 päivätyllä kirjeellä, että ZT:n huomautusten ottaminen huomioon muodollisessa tutkintamenettelyssä on työjärjestyksen vastaista ja johtaisi perusteettomaan asianosaisten erilaiseen kohteluun.
Nevertheless it took all the information contained in the comments as a basis for the present decision.
Komissio on kuitenkin käyttänyt kaikkia huomautuksiin sisältyneitä tietoja tämän päätöksen perustana.
Parallel to the Commission’s formal examination procedure, the complainant had pursued national legal proceedings in Germany and had brought an action against the ZT before the Verwaltungsgericht Trier (Trier Administrative Court).
Kantelun tekijä käynnisti komission muodollisen tutkintamenettelyn rinnalla oikeuskäsittelyn Saksassa ja nosti ZT:tä vastaan kanteen Trierin hallinto-oikeudessa.
On 2 December 2008 the court held that the annual contributions constituted state aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Trierin hallinto-oikeuden 2 päivänä joulukuuta 2008 antaman tuomion mukaan vuotuiset maksut olivat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
As regards repayment of the unlawful aid, the court decided that the ZT did not have to repay the amount received between 2005 and 2008 since there were special circumstances that made repayment appear disproportionate.
Sääntöjenvastaisen tuen takaisinperinnästä hallinto-oikeus päätti, että ZT:n ei tarvitsisi maksaa vuosien 2005 ja 2008 välisenä aikana saamaansa summaa takaisin, koska se vaikuttaisi poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi kohtuuttomalta.
Both the complainant and the ZT appealed against the judgment of the Verwaltungsgericht Trier to the Oberverwaltungsgericht Koblenz (Koblenz Higher Administrative Court).
Sekä kantelun tekijä että ZT hakivat Koblenzin ylemmältä hallinto-oikeudelta muutosta Trierin hallinto-oikeuden tuomioon.
On 24 November 2009 the Oberverwaltungsgericht upheld the judgment of the Verwaltungsgericht Trier.
Ylempi hallinto-oikeus vahvisti Trierin hallinto-oikeuden tuomion 24 päivänä marraskuuta 2009 antamallaan tuomiolla.
The complainant and the ZT then appealed to the Bundesverwaltungsgericht (‘the BVerwG’ — Federal Administrative Court) against the ruling given by the Oberverwaltungsgericht Koblenz.
Kantelun tekijä ja ZT ovat sittemmin valittaneet Koblenzin ylemmän hallinto-oikeuden tuomiosta liittovaltion hallinto-oikeuteen, jäljempänä ’BVerwG’.
In a judgment of 16 December 2010 [6] the Bundesverwaltungsgericht rejected the complainant’s appeal, amended the decision of the Oberverwaltungsgericht Koblenz, and rejected the applications as a whole, taking the view that the complaint was inadmissible in respect of the years 2005 to 2009 and that the annual contribution for 2010 did not represent aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
BVerwG hylkäsi kantelun tekijän valituksen, muutti Koblenzin ylemmän hallinto-oikeuden tuomiota ja hylkäsi kanteet kokonaisuudessaan 16 päivänä joulukuuta 2010 antamallaan tuomiolla [6], koska se katsoi, että kannetta ei olisi pitänyt ottaa tutkittavaksi ajanjaksolta vuodesta 2005 vuoteen 2009 ja että kyseessä oleva maksu ei ollut vuoden 2010 osalta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
Legal background
Asiaa koskevat oikeussäännöt
European legislation
Unionin lainsäädäntö
Regulation (EC) No 1069/2009 of the European Parliament and of the Council of 21 October 2009 laying down health rules as regards animal by-products and derived products not intended for human consumption and repealing Regulation (EC) No 1774/2002 (Animal by-products Regulation) [7] laying down health rules as regards animal by-products and derived products not intended for human consumption and repealing Regulation (EC) No 1774/2002 governs the collection, transport, storage, treatment, processing and use or disposal of animal by-products so that these products do not pose a risk to human and animal health.
Muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden terveyssäännöistä sekä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 kumoamisesta (sivutuoteasetus) 21 päivänä lokakuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1069/2009 [7] säädetään eläimistä saatavien sivutuotteiden keräämisestä, kuljettamisesta, varastoimisesta, käsittelystä, jalostamisesta ja käytöstä sekä hävittämisestä, jotta ne eivät aiheuttaisi vaaraa ihmisten ja eläinten terveydelle.
The legislation is intended, inter alia, to prevent outbreaks of transmissible spongiform encephalitis (TSE) and other transmissible animal diseases such as classical swine fever (CSF) or foot-and-mouth disease (FMD).
Näiden sääntöjen avulla on tarkoitus estää muun muassa tarttuvan spongiformisen enkefalopatian (TSE) ja muiden tarttuvien eläintautien, kuten klassisen sikaruton ja suu- ja sorkkataudin puhkeaminen.
Section 4 of Regulation (EC) No 1069/2009 makes a distinction between three different categories of animal by-products according to the specific risks to animal and human health:
Asetuksen (EY) N:o 1069/2009 4 jaksossa eläimistä peräisin olevat sivutuotteet jaetaan kolmeen luokkaan niiden riskien perusteella, joita ihmisten ja eläinten terveydelle aiheutuu:
Category 1 material poses substantial risks associated in particular with TSE and the existence of certain prohibited substances and environmental contaminants.
Luokkaan 1 kuuluva aines aiheuttaa huomattavia riskejä, jotka liittyvät erityisesti TSE:hen ja tiettyihin kiellettyihin aineisiin ja ympäristölle vaarallisiin aineisiin.
Material in this category consists, amongst other things, of body parts of animals suspected of being infected by TSE or animals in which the presence of TSE has been confirmed, and mixtures of category 1 material with category 2 or category 3 material.
Luokkaan 1 kuuluva aines käsittää muun muassa sellaisten eläinten ruhonosat, joilla epäillään olevan jokin TSE-tartunta tai joissa TSE on todettu, ja seokset, joissa on luokkaan 1 kuuluvaa ainesta ja luokkaan 2 tai 3 kuuluvaa ainesta.
Such materials must be disposed of through incineration or processing and must not be incorporated in feed for farmed animals or in technical products.
Tällainen aines on hävitettävä polttamalla tai käsittelemällä eikä sitä saa sisältyä tuotantoeläinten rehuun eikä teknisiin tuotteisiin.
Category 2 material also poses considerable risks as it consists of fallen stock and other materials that contain certain prohibited substances or contaminants.
Myös luokkaan 2 kuuluvaan ainekseen sisältyy merkittäviä riskejä, sillä se käsittää kuolleet eläimet ja muuta ainesta, joka sisältää kiellettyjä aineita tai vierasaineita.
This category of material must be disposed of through incineration or processing and must not be incorporated in feed for farmed animals.
Luokkaan 2 kuuluva aines on hävitettävä polttamalla tai käsittelemällä eikä sitä saa sisältyä tuotantoeläinten rehuun.
In some cases, however, it may be used as fertiliser or for technical purposes.
Monissa tapauksissa sitä voidaan kuitenkin käyttää lannoitteena tai teknisiin tarkoituksiin.
Category 3 material comprises, amongst other things, parts of slaughtered animals which, although rejected as unfit for human consumption, are not affected by any signs of diseases communicable to humans or animals and also materials originating from animals that are fit for human consumption but which for economic reasons are used for other purposes, such as feeding stuff for farmed animals.
Luokkaan 3 kuuluva aines käsittää muun muassa teurastettujen eläinten osat, jotka eivät kelpaa ihmisravinnoksi, vaikka niissä ei ole ilmennyt merkkejä ihmisiin tai eläimiin tarttuvista taudeista, ja eläimistä peräisin olevan aineksen, joka kelpaa ihmisravinnoksi, mutta jota taloudellisista syistä käytetään muuhun tarkoitukseen, kuten tuotantoeläinten rehuksi.
Regulation (EC) No 1069/2009 is essentially equivalent to its predecessor, Regulation (EC) No 1774/2002 of the European Parliament and of the Council [8], and includes provisions prohibiting the import and export of category 1 and 2 material and requiring disposal plants to be approved by the competent authorities that are to apply the provisions of the Regulation.
Asetuksessa (EY) N:o 1069/2009, joka oleellisilta osin vastaa aiempaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1774/2002 [8], säädetään luokkaan 1 ja luokkaan 2 kuuluvan aineksen osalta muun muassa, että niiden tuonti ja vienti on kiellettyä ja että niiden käsittelylaitosten on saatava etukäteen lupa toimintaansa toimivaltaisilta viranomaisilta, joiden on noudatettava asetuksen sääntöjä.
Regulation (EC) No 1069/2009, then, lays down specific provisions controlling the disposal of category 1 and 2 material.
Asetuksessa (EY) N:o 1069/2009 annetaan siis luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittämisen valvontaa koskevia sääntöjä.
Beyond that, however, there are no requirements under the Regulation as regards the way in which the disposal of category 1 and 2 material should be organised in economic terms.
Asetuksesta ei voida johtaa mitään sääntöjä luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittämisen järjestämisen taloudellisesta puolesta.
So Regulation (EC) No 1069/2009 does not require disposal in a particular area to be performed by a single undertaking alone, as is the case in Germany.
Asetuksessa (EY) N:o 1069/2009 ei siis säädetä, että tietyllä alueella ainoastaan yksi yritys saa huolehtia hävittämisestä, kuten Saksassa on tilanne.
National legislation
Saksan säännökset
Under § 3 of the German legislation implementing the Community provisions on the processing and disposal of animal by-products not intended for human consumption [9] (‘the TierNebG’ — Animal By-Products Act), rural districts (Landkreise) and urban districts (kreisfreie Städte) are obliged to carry out the disposal and processing of category 1 and category 2 material — referred to as ‘controlled goods’.
Muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden käsittelyä ja hävittämistä koskevien yhteisön sääntöjen täytäntöönpanosta annetun Saksan lain [9], jäljempänä ’TierNebG’, 3 §:n mukaan piirikunnilla ja piirikuntiin kuulumattomilla kaupungeilla on velvollisuus huolehtia luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen – ns. velvoiteaineksen – hävittämisestä ja käsittelystä.
They can perform this task themselves or contract third parties to do it.
Ne voivat hoitaa tämän tehtävän itse tai antaa sen kolmansille hoidettavaksi.
The disposal of category 3 material — known as ‘uncontrolled goods’ — can be carried out by any processing undertaking provided that the provisions of Regulation (EC) No 1069/2009 are complied with.
Luokkaan 3 kuuluvan aineksen – ns. vapaan aineksen – hävittämisestä voi huolehtia mikä tahansa käsittelylaitos, kunhan se noudattaa asetuksen (EY) N:o 1069/2009 säännöksiä.
The ZT is a public-law entity established in 1979 under §§ 1 and 2 of the Rhineland-Palatinate Landesgesetz zur Ausführung des TierNebG [10] (‘the TierNebGAG RP’ — Rhineland-Palatinate State law implementing the Animal By-Products Act).
ZT on julkisoikeudellinen yhteisö, joka perustettiin vuonna 1979 TierNebG:n täytäntöönpanosta annetun Rheinland-Pfalzin osavaltiolain [10], jäljempänä ’TierNebGAG RP’, 1 ja 2 §:n nojalla.
In the meantime all rural districts and larger urban districts in Rhineland-Palatinate and Saarland and two rural districts in Hessen — Rheingau-Taunus-Kreis and Landkreis Limburg-Weilburg — have become members of the ZT (see § 1 of the ZT’s Verbandsordnung (articles of association)).
Kaikki Rheinland-Pfalzin ja Saarlandin piirikunnat ja piirikuntiin kuulumattomat suuremmat kaupungit sekä kaksi Hessenin piirikuntaa – Rheingau-Taunus ja Limburg-Weilburg, – ovat nykyisin ZT:n jäseniä (ks. ZT:hen sovellettavan yhdistysjärjestyksen 1 §).
Under § 2 of its Verbandsordnung, the ZT is authorised by its members to assume all the rights and obligations incumbent on rural districts and urban districts in their capacity as bodies responsible for disposal under § 3 of the TierNebG in conjunction with the laws of the individual German states.
Yhdistysjärjestyksen 2 §:n mukaan ZT:n jäsenet luovuttavat sille kaikki oikeudet ja velvollisuudet, joita piirikunnilla ja piirikuntiin kuulumattomilla kaupungeilla hävittämisvelvollisina TierNebG:n 3 §:n ja osavaltiolakien mukaan on.
Under German law a special-purpose association cannot be the subject of insolvency proceedings because of its legal nature as a public-law entity.
Saksan lainsäädännön mukaan Zweckverband ei voi julkisoikeudellisena yhteisönä joutua maksukyvyttömyysmenettelyyn.
Its members can, however, decide to dissolve it.
Jäsenet voivat kuitenkin päättää sen purkamisesta.
Disposal of fallen stock and slaughterhouse waste
Kuolleiden eläinten ja teurasjätteiden hävittäminen
The ZT’s activities
ZT:n toiminta
The ZT performs not only the task assigned to it under its articles of association, namely to dispose of category 1 and 2 material from the area that it covers (‘internal material’), it also disposes of category 1 and category 2 material from the neighbouring German states of Baden-Württemberg and Hessen (see the detailed description in paragraphs 20 ff.) plus uncontrolled category 3 material (together referred to as ‘external material’).
ZT ei ainoastaan hoida perussääntönsä mukaista toimeksiantoa, joka on luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittäminen toiminta-alueellaan, jäljempänä ’toimeksiantoaines’, vaan se hävittää myös naapuriosavaltioista Baden-Württembergistä ja Hessenistä tulevaa luokkiin 1 ja 2 kuuluvaa ainesta (ks. tarkempi kuvaus johdanto-osan 20 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa) sekä luokkaan 3 kuuluvaa ainesta, jäljempänä yhdessä ’toimeksiantoon kuulumaton aines’.
As can be seen from the table below, the ZT has processed large quantities of external material in the past.
Kuten seuraavasta taulukosta käy ilmi, ZT on käsitellyt suuria määriä toimeksiantoon kuulumatonta ainesta.
On average almost half the quantity processed in recent years consisted of external material.
Viime vuosina käsitellyistä määristä keskimäärin lähes puolet on ollut toimeksiantoon kuulumatonta ainesta.
Quantities processed by the ZT in the years 1998-2009
ZT:n vuosina 1998–2009 käsittelemät määrät
Internal material
Toimeksiantoaines
External material
Toimeksiantoon kuulumaton aines
Northern and Central Hessen
Pohjois- ja Keski- Hessen
Category 1 and 2 controlled goods
Luokkiin 1 ja 2 kuuluva velvoiteaines
Category 3 uncontrolled goods
Luokkaan 3 kuuluva vapaa aines
Internal material consists of fallen stock and slaughterhouse waste.
Toimeksiantoaines koostuu kuolleista eläimistä ja teurasjätteistä.
The ZT carries out both collection and processing (hereafter jointly referred to as ‘disposal’).
ZT hoitaa sekä keräämisen että käsittelyn, jäljempänä yhdessä ’hävittäminen’.
In order to cover the costs involved, the ZT applies charges.
Kustannusten kattamiseksi ZT perii maksuja.
Different scales of charges are applied to fallen stock and slaughterhouse waste.
Kuolleisiin eläimiin ja teurasjätteisiin sovelletaan erilaisia maksutariffeja.
As category 3 material is traded on the free market, the ZT agrees the charges for disposal under private law.
Koska luokkaan 3 kuuluvaa ainesta käsitellään markkinoilla vapaasti, ZT sopii niiden hävittämisestä perittävistä maksuista yksityisoikeudellisesti.
While most private disposal plants dispose of category 3 material separately in order to achieve higher sales revenue by processing it — for example into pet food — the ZT processes category 3 material jointly with controlled goods, as it does not have a separate plant.
Useimmat yksityiset yritykset hävittävät luokkaan 3 kuuluvan aineksen erikseen saadakseen siitä jalostamalla – esimerkiksi lemmikkieläinten ruoaksi – suuremman myyntituoton, mutta ZT käsittelee luokkaan 3 kuuluvan aineksen yhdessä velvoiteaineksen kanssa, koska sillä ei ole erillistä laitosta tähän tarkoitukseen.
Consequently only lower-value end products — such as oil and fats — can be obtained from processed controlled goods.
Velvoiteainesta käsittelemällä voidaan näin ollen saada ainoastaan huonompilaatuisia lopputuotteita – kuten öljyä ja rasvoja – joiden tuotto on vähäinen.
Since 2000 the ZT has also been processing category 1 and category 2-slaughterhouse waste from Baden-Württemberg.
Vuodesta 2000 lähtien ZT on käsitellyt myös Baden-Württembergistä tulevaa luokkiin 1 ja 2 kuuluvaa ainesta.
To this end a special-purpose agreement under public law was concluded between the ZT and the Zweckverband Neckar-Franken.
ZT ja Zweckverband Neckar-Franken ovat tehneet tätä varten julkisoikeudellisen sopimuksen.
Under the agreement collection was carried out locally by the Zweckverband Neckar-Franken and the material was then delivered to the ZT for processing.
Zweckverband Neckar-Franken huolehtii aineksen keräämisestä paikalla ja toimittaa sen ZT:lle käsiteltäväksi.