natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The 7th EAP reflects the Union’s commitment to transforming itself into an inclusive green economy that secures growth and development, safeguards human health and well-being, provides decent jobs, reduces inequalities and invests in, and preserves biodiversity, including the ecosystem services it provides (natural capital), for its intrinsic value and for its essential contribution to human well-being and economic prosperity.
Seitsemäs ympäristöä koskeva toimintaohjelma kuvastaa sitä, että unioni on sitoutunut muuntautumaan osallistavaksi vihreäksi taloudeksi, jossa turvataan kasvu ja kehitys, turvataan ihmisten terveys ja hyvinvointi, tarjotaan ihmisarvoisia työpaikkoja, vähennetään epätasa-arvoa ja investoidaan luonnon monimuotoisuuteen, myös sen tarjoamiin ekosysteemipalveluihin (luonnonpääomaan) ja suojellaan sitä sen itseisarvon vuoksi ja siksi, että se vaikuttaa merkittävästi ihmisten hyvinvointiin ja taloudelliseen vaurauteen.
The transformation into an inclusive green economy requires the integration of environment issues into other policies, such as energy, transport, agriculture, fisheries, trade, economy and industry, research and innovation, employment, development, foreign affairs, security, education and training, as well as social and tourism policy, so as to create a coherent, joined-up approach.
Osallistavaksi vihreäksi taloudeksi muuttuminen edellyttää ympäristönäkökohtien huomioon ottamista muissa politiikoissa, kuten energia-alalla, liikenteessä, maataloudessa, kalastuksessa, kaupassa, taloudessa ja teollisuudessa, tutkimuksessa ja innovoinnissa, työllisyydessä, kehitysyhteistyössä, ulkosuhteissa, turvallisuudessa, opetuksessa ja ammatillisessa koulutuksessa sekä sosiaalipolitiikassa ja matkailupolitiikassa, jotta voidaan luoda johdonmukainen ja yhdennetty lähestymistapa.
Action within the Union should also be complemented by enhanced global action and cooperation with neighbouring countries to tackle common challenges.
Unionin sisäisiä toimia olisi täydennettävä myös paremmilla maailmanlaajuisilla toimilla ja naapurimaiden kanssa tehtävällä yhteistyöllä yhteisten haasteiden ratkaisemiseksi.
The Union has set this transformation in motion with long-term, integrated strategies to halt biodiversity loss [8], improve resource efficiency [9] and expedite the transition towards a safe and sustainable low-carbon economy [10].
Unioni on käynnistänyt tämän muutoksen pitkän aikavälin yhdennetyillä strategioilla, joilla pyritään pysäyttämään luonnon monimuotoisuuden häviäminen [8], parantamaan resurssitehokkuutta [9] sekä nopeuttamaan siirtymistä kohti turvallista ja kestävää vähähiilistä taloutta [10].
The Commission has further integrated environmental concerns and objectives in recent initiatives taken in other key policy areas, including energy [11] and transport [12], and sought to enhance the delivery of environmental benefits through reforms of Union policies for agriculture and rural development, fisheries and cohesion, building on achievements to date.
Komissio on lisäksi ottanut ympäristökysymykset ja -tavoitteet huomioon viimeaikaisissa aloitteissaan, joita se on tehnyt muilla keskeisillä politiikan alueilla, kuten energia-alalla [11] ja liikenteessä [12], ja pyrkinyt parantamaan ympäristöhyötyjen saavuttamista maataloutta ja maaseudun kehittämistä, kalastusta ja koheesiota koskevan unionin politiikan uudistusten avulla tähänastisia tuloksia hyödyntäen.
In this regard, cross-compliance is particularly important in contributing to the sustainability of agriculture, by promoting the protection of vulnerable ecosystems, such as water bodies, soil and habitats for species.
Tässä yhteydessä täydentävyydellä on erityisen suuri merkitys pyrittäessä parantamaan maatalouden kestävyyttä edistämällä herkkien ekosysteemien, kuten vesistöjen, maaperän ja lajien elinympäristöjen, suojelua.
The Union has signed up to a large number of legally binding commitments under multilateral environmental agreements as well as to politically binding environmental commitments, including those agreed at the United Nations Conference on Sustainable Development (‘Rio + 20’) [13].
Unioni on liittynyt useisiin monenvälisten ympäristösopimusten mukaisiin ja oikeudellisesti velvoittaviin sekä poliittisesti sitoviin ympäristösitoumuksiin mukaan lukien ne, joista on sovittu Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen konferenssissa (Rio + 20) [13].
The Rio + 20 outcome document recognises that the inclusive and green economy is an important tool for achieving sustainable development and poverty eradication.
Rio + 20:n päätösasiakirjassa todetaan, että osallistava ja vihreä talous on tärkeä väline, jolla saadaan aikaan kestävää kehitystä ja poistetaan köyhyyttä.
The document sets out a framework for action covering all three dimensions of sustainable development (environment, social and economic), many of which are reflected in the priority objectives of the 7th EAP.
Asiakirjalla luodaan puitteet kaikki kolme kestävän kehityksen ulottuvuutta (ympäristö sekä sosiaaliset ja taloudelliset kysymykset) kattaville toimille, joista monet on otettu huomioon seitsemännen ympäristöä koskevan toimintaohjelman ensisijaisissa tavoitteissa.
At Rio + 20, it was also agreed to develop sustainable development goals that are coherent with, and integrated into, the post-2015 UN development agenda, in order to strengthen the institutional framework and develop a financing strategy for sustainable development.
Rio + 20:ssa sovittiin myös sellaisten kestävän kehityksen tavoitteiden aikaansaamisesta, jotka ovat johdonmukaisia YK:n vuoden 2015 jälkeisen kehitysagendan kanssa ja jotka sisällytetään tuohon agendaan, jotta voidaan lujittaa institutionaalisia puitteita ja kehittää rahoitusstrategia kestävää kehitystä varten.
Rio + 20 also adopted a global 10-year Framework of Programmes on sustainable consumption and production.
Rio + 20:ssa hyväksyttiin myös globaali kestäviä kulutus- ja tuotantotapoja koskeva kymmenvuotinen puiteohjelma.
The Union and its Member States should now ensure that those commitments are implemented within the Union, and should promote their implementation globally.
Unionin ja sen jäsenvaltioiden olisi nyt varmistettava, että annetut sitoumukset pannaan unionissa täytäntöön, ja edistettävä niiden täytäntöönpanoa maailmanlaajuisesti.
In many cases, action to achieve the priority objectives will be required primarily at national, regional or local level, in line with the principle of subsidiarity.
Monissa tapauksissa näiden ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettavia toimia tarvitaan ensisijaisesti kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
In other cases, additional measures at Union and international level will be needed.
Muissa tapauksissa tarvitaan lisätoimenpiteitä unionin tasolla ja kansainvälisellä tasolla.
The public should also play an active role and should be properly informed about environment policy.
Myös yleisölle olisi annettava aktiivinen rooli, ja sille olisi tiedotettava asianmukaisesti ympäristöpolitiikasta.
Since environment policy is a sphere of shared competence in the Union, one of the purposes of the 7th EAP is to create common ownership of shared goals and objectives and ensure a level playing field for businesses and public authorities.
Koska ympäristöpolitiikka kuuluu unionin jaettuun toimivaltaan, yksi seitsemännen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tavoitteista on, että kaikki tuntevat yhteiset tavoitteet omikseen ja että voidaan varmistaa tasapuoliset toimintaolosuhteet yrityksille ja viranomaisille.
Clear goals and objectives also provide policy makers and other stakeholders, including regions and cities, businesses and social partners, and individual citizens, with a sense of direction and a predictable framework for action.
Selkeät tavoitteet antavat poliittisille päättäjille ja muille sidosryhmille, kuten alueille, kaupungeille, yrityksille ja työmarkkinaosapuolille, sekä yksittäisille kansalaisille toimien selkeän suunnan ja ennustettavat puitteet.
The integrated and coherent development of environment and climate policy can help to ensure that the Union’s economy and society are well-prepared to face the abovementioned challenges.
Ympäristö- ja ilmastopolitiikan yhdennetyllä ja johdonmukaisella kehittämisellä voidaan auttaa varmistamaan, että unionin talous ja yhteiskunta ovat hyvin valmistautuneet kohtaamaan edellä mainitut haasteet.
Such action will require focusing on three thematic objectives:
Tällainen toiminta edellyttää keskittymistä seuraaviin kolmeen teemakohtaiseen tavoitteeseen:
protecting, conserving and enhancing the Union’s natural capital;
suojella, säilyttää ja parantaa unionin luonnonpääomaa;
turning the Union into a resource-efficient, green and competitive low-carbon economy;
muuttaa unioni resurssitehokkaaksi, vihreäksi ja kilpailukykyiseksi vähähiiliseksi taloudeksi;
safeguarding the Union’s citizens from environment-related pressures and risks to health and well-being.
suojella unionin kansalaisia ympäristöön liittyviltä paineilta sekä terveyteen ja hyvinvointiin kohdistuvilta riskeiltä.
Those three thematic objectives are inter-related and should be pursued in parallel.
Nämä kolme teemakohtaista tavoitetta ovat yhteydessä toisiinsa, ja niihin olisi pyrittävä samanaikaisesti.
Action taken under one objective will often help to contribute to the achievement of the other objectives.
Yhden tavoitteen yhteydessä toteutetuilla toimilla voidaan usein edistää muiden tavoitteiden saavuttamista.
For example, improving resource efficiency will ease the pressure on natural capital, while enhancing the resilience of the Union’s natural capital base will deliver benefits for human health and well-being.
Esimerkiksi resurssitehokkuuden parantaminen helpottaa luonnonpääomaan kohdistuvaa painetta, ja unionin luonnonpääoman kestokyvyn parantaminen taas hyödyttää ihmisten terveyttä ja hyvinvointia.
Action to mitigate and adapt to climate change will increase the resilience of the Union’s economy and society, while stimulating innovation and protecting the Union’s natural resources.
Toimet ilmastonmuutoksen lieventämiseksi ja siihen sopeutumiseksi lisäävät unionin talouden ja yhteiskunnan kestokykyä ja edistävät samalla innovointia ja turvaavat unionin luonnonvaroja.
THEMATIC PRIORITIES
TEEMAKOHTAISET ENSISIJAISET TAVOITTEET
Priority objective 1:
Ensisijainen tavoite 1:
To protect, conserve and enhance the Union’s natural capital
Suojella, säilyttää ja parantaa unionin luonnonpääomaa
The Union’s economic prosperity and well-being is underpinned by its natural capital, i.e. its biodiversity, including ecosystems that provide essential goods and services, from fertile soil and multi-functional forests to productive land and seas, from good quality fresh water and clean air to pollination and climate regulation and protection against natural disasters.
Unionin taloudellinen vauraus ja hyvinvointi perustuvat sen luonnonpääomaan eli sen luonnon monimuotoisuuteen, mukaan lukien ekosysteemit, jotka tarjoavat keskeisiä hyödykkeitä ja palveluita hedelmällisestä maaperästä ja monipuolisesti käytettävistä metsistä tuottavaan maahan ja meriin, hyvälaatuisesta makeasta vedestä ja puhtaasta ilmasta pölytykseen ja ilmaston sääntelyyn sekä suojeluun luonnonkatastrofeja vastaan.
A substantial body of Union legislation seeks to protect, conserve and enhance natural capital, including the Water Framework Directive [14], the Marine Strategy Framework Directive [15], the Urban Wastewater Directive [16], the Nitrates Directive [17], the Floods Directive [18], the Priority Substances Directive [19], the Air Quality Directive and related directives [20] and the Habitats and Birds Directives [21].
Luonnonpääoman suojelemiseksi, säilyttämiseksi ja parantamiseksi on annettu runsaasti unionin lainsäädäntöä, kuten vesipolitiikan puitedirektiivi [14], meristrategiapuitedirektiivi [15], yhdyskuntajätevesien käsittelyä koskeva direktiivi [16], nitraattidirektiivi [17], tulvadirektiivi [18], prioriteettiaineita koskeva direktiivi [19], ilmanlaatua koskeva direktiivi ja siihen liittyvät direktiivit [20] sekä luonto- ja lintudirektiivit [21].
Legislation to tackle climate change, chemicals, industrial emissions and waste also contributes to easing the pressures on soil and biodiversity, including ecosystems, species and habitats as well as reducing nutrient releases.
Myös ilmastonmuutokseen, kemikaaleihin, teollisuuden päästöihin ja jätteisiin liittyvällä lainsäädännöllä voidaan helpottaa niitä paineita, jotka kohdistuvat maaperään ja luonnon monimuotoisuuteen, kuten ekosysteemeihin, lajeihin ja luontotyyppeihin, sekä vähennetään ravinnepäästöjä.
However, recent assessments show that biodiversity in the Union is still being lost and that most ecosystems are seriously degraded [22] as a result of various pressures.
Viimeaikaiset arvioinnit osoittavat kuitenkin, että luonnon monimuotoisuus heikkenee unionissa edelleen ja että useimmat ekosysteemit ovat vakavasti heikentyneet [22] erilaisten paineiden vuoksi.
For example, invasive alien species pose greater risks to plant, animal and human health, the environment and the economy than previously estimated.
Esimerkiksi haitallisista vieraslajeista aiheutuu aiemmin arvioitua suurempia uhkia kasvien, eläinten ja ihmisten terveydelle, ympäristölle ja taloudelle.
The EU Biodiversity Strategy to 2020 sets out targets and actions needed to reverse those negative trends, to halt the loss of biodiversity and the degradation of ecosystem services by 2020 and restore them as far as feasible [23].
Vuoteen 2020 ulottuvassa luonnon monimuotoisuutta koskevassa EU:n strategiassa esitetään tavoitteet ja toimet, joita tarvitaan näiden negatiivisten suuntausten kääntämiseksi sekä luonnon monimuotoisuuden häviämisen ja ekosysteemipalvelujen heikentymisen pysäyttämiseksi vuoteen 2020 mennessä ja näiden palauttamiseksi mahdollisuuksien mukaan [23].
Protecting, conserving, enhancing and valuing the Union’s natural capital therefore also requires tackling problems at source through, inter alia, better integration of natural capital objectives in the development and implementation of other policies, and ensuring that policies are coherent and deliver mutual benefits.
Unionin luonnonpääoman suojeleminen, säilyttäminen, parantaminen ja arvostaminen edellyttävät sen vuoksi myös sitä, että ongelmiin puututaan niiden lähteellä, muun muassa sisällyttämällä luonnonpääomaan liittyvät tavoitteet paremmin muiden politiikkojen laatimiseen ja täytäntöönpanoon sekä varmistamalla, että politiikat ovat johdonmukaisia ja tuovat keskinäistä hyötyä.
The environment-related elements set out in the Commission’s reform proposals, in particular for Union agriculture, fisheries and cohesion policy, backed by the proposals for greening the Union budget under the Multi-Annual Financial Framework 2014–2020 are designed to support those objectives.
Näitä tavoitteita tuetaan ympäristönäkökohdilla, jotka sisältyvät komission ehdotuksiin erityisesti unionin maatalous-, kalastus- ja koheesiopolitiikan uudistamiseksi, sekä ehdotuksilla unionin talousarvion muuttamiseksi ympäristöystävällisemmäksi monivuotisessa rahoituskehyksessä 2014–2020.
Since agriculture and forestry together represent 78 % of land cover in the Union, they play a major role in maintaining natural resources, especially good quality water and soil as well as biodiversity and diverse cultural landscapes.
Maa- ja metsätalouden osuus maankäytöstä unionissa on yhteensä 78 prosenttia, joten niillä on tärkeä asema luonnonvarojen, erityisesti hyvälaatuisen veden ja maaperän, sekä luonnon monimuotoisuuden ja erilaisten kulttuurimaisemien säilyttämisessä.
Greening of the CAP will promote environmentally beneficial agricultural and forestry practices such as crop diversification, the protection of permanent grassland and grazing land, and sustainable agroforestry, and will also promote the establishment and maintenance of ecologically valuable farmland and forest areas, including through extensive and traditional practices.
Yhteisen maatalouspolitiikan muuttaminen ympäristöystävällisemmäksi edistää myös ympäristön kannalta suotuisia maa- ja metsätalouskäytäntöjä, kuten satokasvien monipuolistamista, pysyvän nurmen ja laidunten suojelua sekä kestävää peltometsätaloutta, ja sillä edistetään myös ekologisesti arvokkaiden maatalousmaiden ja metsäalueiden perustamista ja ylläpitoa, myös laajaperäisten ja perinteisten käytäntöjen avulla.
It will also increase the land use, land-use change and forestry sector’s capacity to act as a carbon sink.
Siten lisätään myös maankäytön, maankäytön muutoksen ja metsätalouden alan mahdollisuuksia toimia hiilinieluna.
An essential element in sustainable agriculture is farming with a sense of responsibility for future generations, while at the same time remaining resource-efficient and productive.
Olennainen osa kestävää maataloutta on tulevien sukupolvien kannalta vastuullinen toiminta, samalla kun huolehditaan sekä resurssitehokkuudesta että tuottavuudesta.
The Union has the world’s largest maritime territory and therefore has a significant responsibility for ensuring the protection of the marine environment.
Unionilla on maailman suurimmat merialueet, joten sillä on merkittävä velvollisuus huolehtia meriympäristön suojelusta.
In the case of the marine environment, while the maritime sector offers economic opportunities, from fishing, shipping and aquaculture to raw materials and offshore energy and marine biotechnology, care needs to be taken to ensure their exploitation is compatible with the conservation and sustainable management of marine and coastal ecosystems.
Meriympäristön osalta on todettava, että vaikka merisektori tarjoaa taloudellisia mahdollisuuksia aina kalastuksesta, kuljetuksista ja vesiviljelystä raaka-aineisiin, merellä tapahtuvaan energiatuotantoon ja meriympäristön bioteknologiaan, on varmistettava, että näiden hyödyntämisessä otetaan huomioon merien ja rannikoiden ekosysteemien suojelu ja kestävän kehityksen mukainen hoito.
In conjunction, maritime spatial planning and integrated coastal management within and between Member States can play an effective role in coordinating sustainable use of marine waters and coastal zones, when applying the ecosystem-based approach to the management of different sectoral activities in those areas.
Merten aluesuunnittelu ja rannikkoalueiden yhdennetty hoito jäsenvaltioiden sisällä ja välillä voivat tässä yhteydessä olla merkittävä tekijä meri- ja rannikkoalueiden kestävän käytön yhteen sovittamisessa, jos näillä alueilla toteutettavien alakohtaisten toimien hallintaan sovelletaan ekosysteemeihin perustuvaa lähestymistapaa.
The marine environment is not adequately protected partly because completion of the Natura 2000 network is behind schedule, requiring further efforts from Member States.
Meriympäristöä ei suojella riittävästi osittain sen vuoksi, että Natura 2000 -verkoston loppuun saattaminen on viivästynyt, mikä edellyttää jäsenvaltioilta lisätoimia.
Marine-protected areas also need to be managed more efficiently.
Myös merien suojelualueiden hallinnointia on tehostettava.
Ecosystem-based approaches to climate change mitigation and adaptation which also benefit biodiversity and the provision of other ecosystem services should be used more extensively as part of the Union’s climate change policy, while other environmental objectives such as biodiversity conservation and the protection of soil and water should be fully taken into account in decisions relating to renewable energy.
Ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen olisi unionin ilmastonmuutospolitiikassa käytettävä laajemmin ekosysteemeihin perustuvia lähestymistapoja, jotka hyödyttävät myös luonnon monimuotoisuutta ja muiden ekosysteemipalvelujen tarjontaa, kun taas muut ympäristötavoitteet, kuten luonnon monimuotoisuuden suojelu sekä maaperän ja vesien suojelu, olisi otettava täysimääräisesti huomioon uusiutuvaa energiaa koskevissa päätöksissä.
Finally, measures to address transport-related air pollution and CO2 emissions will need to be taken [25].
Lisäksi on toteutettava liikenteeseen liittyviä toimenpiteitä ilmansaasteiden ja hiilidioksidipäästöjen torjumiseksi [25].
The degradation, fragmentation and unsustainable use of land in the Union is jeopardising the provision of several key ecosystem services, threatening biodiversity and increasing Europe’s vulnerability to climate change and natural disasters.
Maan huonontuminen, pirstaloituminen ja kestämätön käyttö unionissa vaarantavat useiden keskeisten ekosysteemipalvelujen tarjonnan, uhkaavat luonnon monimuotoisuutta ja lisäävät Euroopan haavoittuvuutta ilmastonmuutokselle ja luonnonkatastrofeille.
It is also exacerbating soil degradation and desertification.
Ne pahentavat myös maaperän huonontumista ja aavikoitumista.
More than 25 % of the Union’s territory is affected by soil erosion by water, which compromises soil functions and affects the quality of freshwater.
Yli 25 prosenttiin unionin pinta-alasta vaikuttaa veden aiheuttama maaperän eroosio, joka vaarantaa maaperän toimintoja ja vaikuttaa makean veden laatuun.
Soil contamination and sealing are also persistent problems.
Myös maaperän pilaantuminen ja sulkeminen ovat jatkuvia ongelmia.
More than half a million sites throughout the Union are thought to be contaminated and until they are identified and assessed, they will continue to pose potentially serious environmental, economic, social and health risks.
Yli puolen miljoonan alueen eri puolilla unionia arvellaan olevan pilaantuneita, ja ennen kuin ne on yksilöity ja arvioitu, ne voivat edelleen aiheuttaa mahdollisesti vakavia ympäristöriskejä, taloudellisia ja sosiaalisia riskejä, ja terveysriskejä.
Every year more than 1000 km2 of land are taken for housing, industry, transport or recreational purposes.
Joka vuosi otetaan käyttöön yli 1000 km2 maata asumis-, teollisuus-, liikenne- tai virkistystarkoituksiin.
Such long-term changes are difficult or costly to reverse, and nearly always involve trade-offs between various social, economic and environmental needs.
Tällaisia pitkän aikavälin muutossuuntauksia on vaikeaa tai kallista kääntää, ja niihin liittyy lähes aina kompromisseja erilaisten sosiaalisten, taloudellisten ja ympäristöön liittyvien tarpeiden välillä.
Environmental considerations including water protection and biodiversity conservation should be integrated into planning decisions relating to land use so that they are made more sustainable, with a view to making progress towards the objective of ‘no net land take’, by 2050.
Ympäristönäkökohdat, vesien suojelu ja luonnon monimuotoisuuden säilyttäminen mukaan luettuina, olisi otettava huomioon maankäytön suunnitteluun liittyvässä päätöksenteossa, jotta varmistetaan, että päätökset ovat kestävämpiä, jotta voidaan edistyä pyrittäessä saavuttamaan tavoite, jonka mukaan vuonna 2050 nettomaankäyttö ei lisääntyisi.
Varying levels of progress have been made at Member State level to ensure soil protection, including with regard to contaminated site identification, awareness-raising, research and the development of monitoring systems.
Jäsenvaltiot ovat edistyneet vaihtelevasti pyrkiessään varmistamaan maaperän suojelun, myös pilaantuneiden alueiden yksilöinnin, tietoisuuden lisäämisen, tutkimuksen sekä seurantajärjestelmien kehittämisen osalta.
However, progress with risk-based and other remediation efforts is uneven, and results and Union level reporting are limited.
Edistyminen riskiperusteisten ja muiden kunnostustoimien alalla on kuitenkin epätasaista, ja tulokset ja unionin tason raportointi ovat vähäisiä.
In response to concerns such as adverse impacts on the natural water cycle, the Commission has developed guidelines on soil sealing [26].
Vastauksena huolenaiheisiin, kuten veden luonnolliseen kiertoon kohdistuviin kielteisiin vaikutuksiin, komissio on laatinut maaperän sulkemista koskevat suuntaviivat [26].