natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 149(4) TUIR states that the above provisions (i.e. Article 149(1) and (2) TUIR) do not apply to ecclesiastical bodies that have been granted civil law status or to amateur sports clubs.
Tuloverolain 149 §:n 4 momentissa säädetään, että edellä mainittuja säännöksiä (149 §:n 1 ja 2 momenttia) ei sovelleta kirkollisiin yhteisöihin, joilla on siviilioikeudellinen oikeushenkilöys, eikä amatööriurheiluseuroihin.
GROUNDS FOR INITIATING THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
PERUSTELUT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISELLE
The Commission initiated the formal investigation procedure into the municipal real estate tax exemption (ICI exemption) for real estate used by non-commercial entities for specific purposes because it seemed to qualify as state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn, joka koskee ei-kaupallisten yhteisöjen tiettyihin tarkoituksiin käyttämille kiinteistöille myönnettävää vapautusta kunnallisesta kiinteistöverosta (ICI), koska toimenpide näytti täyttävän SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määritellyt edellytykset, joiden perusteella sitä voitaisiin pitää valtiontukena.
The Commission likewise initiated the formal investigation procedure into Article 149(4) TUIR, according to which the provisions on loss of non-commercial status do not apply to ecclesiastical bodies and amateur sports clubs.
Samalla komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn, joka koskee tuloverolain 149 §:n 4 momenttia, koska edellytyksiä, joiden vuoksi yhteisö voi menettää asemansa ei-kaupallisena yhteisönä, ei sen nojalla sovelleta kirkollisiin yhteisöihin eikä amatööriurheiluseuroihin.
To assess whether the measures at issue were selective, in line with established case law [13], the Commission first identified the reference tax system for each measure and then considered whether the measure departed from that system and, if so, whether it was justified by the nature and general structure of the tax system.
Selvittääkseen, olivatko kyseiset toimenpiteet vakiintuneessa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla valikoivia [13], komissio määritti ensin kunkin toimenpiteen taustalla olevan verojärjestelmän ja arvioi, poikkesiko toimenpide kyseisestä järjestelmästä. Jos kyseessä oli poikkeus, komissio selvitti, oliko se perusteltu, kun otetaan huomioon verojärjestelmän luonne ja kokonaisrakenne.
As regards the ICI exemption, the Commission concluded that the reference system for assessing the measure in question was ICI itself.
ICI-verosta myönnettävän vapautuksen osalta komissio katsoi, että toimenpiteen arvioinnissa käytettävä viitejärjestelmä on kunnallinen kiinteistöverojärjestelmä itsessään.
By granting an exemption to non-commercial entities using their real estate for specific activities, some of them deemed to be economic, the measure departed from the reference system (according to which every legal person in possession of real estate must pay the corresponding municipal tax, irrespective of what it was used for).
Koska vapautus verosta myönnetään ei-kaupallisille yhteisöille, jotka käyttävät asianomaisia kiinteistöjä tiettyihin tarkoituksiin, joista eräitä voidaan pitää taloudellisina, toimenpide muodostaa poikkeuksen suhteessa viitejärjestelmään (jonka mukaan kunnallinen kiinteistövero on perittävä kaikilta kiinteistön omistavilta oikeushenkilöiltä riippumatta siitä, miten ne käyttävät kyseistä kiinteistöä).
Granting an exemption only to non-commercial entities that performed specific activities with a certain social value was not considered to be justified by the nature and general structure of the Italian system for municipal real estate tax.
Vapautuksen myöntämistä ainoastaan ei-kaupallisille yhteisöille, jotka harjoittavat tietynlaista yhteiskunnallisesti merkittävää toimintaa, ei pidetty perusteltuna, kun otetaan huomioon Italian kunnallista kiinteistöveroa koskevan järjestelmän luonne ja yleinen rakenne.
As regards Article 149(4) TUIR, the Commission identified income tax as the reference system.
Tuloverolain 149 §:n 4 momentin osalta komissio katsoi, että viitejärjestelmänä on tulovero.
The Commission concluded that the measure was, at first sight, selective, since it seemed to offer the possibility – but only to ecclesiastical bodies and amateur sports clubs - to maintain their non-commercial status, even though they were no longer considered to be non-commercial entities.
Komissio katsoo, että toimenpide vaikuttaa alustavan arvion perusteella valikoivalta, koska sen nojalla näyttäisi olevan mahdollista säilyttää ei-kaupallisen yhteisön asema myös siinä tapauksessa, että yhteisö ei ole enää ei-kaupallinen, mutta vain jos kyseessä on kirkollinen yhteisö tai amatööriurheiluseura.
Such a measure could not be justified on the basis of the underlying principles of the Italian tax system.
Tällaista toimenpidettä ei voida perustella Italian verojärjestelmän perusperiaatteiden nojalla.
The Italian authorities had not provided information showing that the measures in question met the conditions of the Altmark case law [14].
Italian viranomaiset eivät olleet toimittaneet tietoja, jotka osoittaisivat, että kyseiset toimenpiteet täyttävät asiassa Altmark [14] annetussa oikeuskäytännössä vahvistetut edellytykset.
Since all the other criteria under Article 107(1) of the Treaty seemed to be met, the measures appeared to involve state aid.
Koska myös kaikki muut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa mainitut edellytykset näyttivät täyttyvän, vaikutti siltä, että toimenpiteet ovat valtiontukea.
As regards compatibility, Article 107(2) of the Treaty did not appear to apply to the measures.
Sisämarkkinoille soveltuvuuden osalta näytti siltä, että kyseisiin toimenpiteisiin ei voitaisi soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan määräyksiä.
Moreover, none of the exceptions under Article 107(3) seemed to apply, except for Article 107(3)(d) on the promotion of culture and heritage conservation.
Lisäksi vaikutti siltä, että toimenpiteisiin ei voitaisi soveltaa myöskään 107 artiklan 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia, lukuun ottamatta 107 artiklan 3 kohdan d alakohtaa, joka koskee kulttuurin edistämistä ja kulttuuriperinnön säilyttämistä.
Indeed, as regards the ICI exemption, the Commission considered that this exception could have been applied to specific activities performed by non-commercial entities performing exclusively educational, cultural and recreational activities.
Komissio katsoi, että kyseisen poikkeuksen nojalla ICI-verosta olisi voitu myöntää vapautus ainoastaan sellaisille ei-kaupallisille yhteisöille, jotka harjoittavat yksinomaan koulutukseen, kulttuuriin ja virkistykseen liittyvää toimintaa.
Finally, the Commission did not rule out the possibility that certain activities might be classified as services of general economic interest in accordance with Article 106(2) of the Treaty.
Komissio ei ole sulkenut pois mahdollisuutta, että jotkin toimintamuodot voitaisiin katsoa SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuiksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi.
The Italian authorities had not, however, provided any information allowing it to assess the compatibility of the measures in question with the internal market.
Italian viranomaiset eivät kuitenkaan olleet toimittaneet tietoja, joiden perusteella olisi voitu arvioitu kyseisten toimenpiteiden soveltuvuutta sisämarkkinoille.
Consequently, the Commission had doubts as to the compatibility of the measures with the internal market and, in accordance with Article 4(4) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [15], it decided to initiate the formal investigation procedure, inviting Italy and other interested parties to submit their comments.
Koska komissio suhtautui epäilevästi toimenpiteiden soveltuvuuteen sisämarkkinoille, se päätti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 [15] 4 artiklan 4 kohdan nojalla aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn ja kehotti Italian viranomaisia ja muita asianomaisia esittämään asiasta huomautuksensa.
In the opinion of the Commission, both the ICI exemption and Article 149(4) TUIR could be classified as new aid.
Komission näkemyksen mukaan sekä vapautus ICI-verosta että tuloverolain 149 §:n 4 momentti voidaan katsoa uudeksi tueksi.
ICI, which was levied on an annual basis, had actually been introduced in 1992 and the tax exemption in question had not been notified or otherwise approved by the Commission.
ICI-vero on vuosittain perittävä vero, joka otettiin käyttöön vuonna 1992. Kyseistä verovapautusta ei ole ilmoitettu komissiolle eikä se ole sitä hyväksynyt missään muussakaan yhteydessä.
The exemption applied to a wide range of activities that were not closed to competition when ICI was introduced.
Vapautusta on sovellettu monenlaiseen toimintaan, jota ei ollut suljettu kilpailulta silloin kun vero otettiin käyttöön.
Therefore, any departure from the normal rules of this tax regime had to be considered new aid since the requirements of Article 107(1) of the Treaty seemed to be met.
Siksi kaikkia poikkeuksia tämän verojärjestelyn tavanomaisista säännöksistä on pidettävä uutena tukena siltä osin kuin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa vahvistetut edellytykset näyttävät täyttyvän.
Likewise, Article 149 TUIR [16] had been introduced in 1998 and it had not been notified or otherwise approved by the Commission.
Tuloverolain 149 § [16] puolestaan tuli voimaan vuonna 1998. Siitäkään ei ole ilmoitettu komissiolle, eikä komissio ole hyväksynyt sitä missään muussakaan yhteydessä.
For this reason, the exception provided for by this measure should be classified as new aid since the requirements of Article 107(1) of the Treaty seemed to be met.
Tämän vuoksi kyseisessä toimenpiteessä säädettyä poikkeusta on pidettävä uutena tukena, koska SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa vahvistetut edellytykset näyttävät täyttyvän.
COMMENTS FROM THE ITALIAN AUTHORITIES AND THE INTERESTED THIRD PARTIES
ITALIAN VIRANOMAISTEN JA ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
Pursuant to Article 20(2) of Regulation (EC) No 659/1999 and in response to the invitation published in the Official Journal of the European Union [17], the Commission received comments from the Italian authorities and from 80 interested third parties.
Komissio on saanut asetuksen (EY) N:o 659/1999 20 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja Euroopan unionin virallisessa lehdessä [17] julkaistun ilmoituksen perusteella huomautuksia Italian viranomaisilta ja 80 asianomaiselta.
To summarise, the Italian authorities consider that the entities that benefited from the ICI exemption were not ‘undertakings’ for the purposes of Union law.
Yhteenvetona voidaan todeta, että Italian viranomaisten mukaan yhteisöt, joille on myönnetty vapautus ICI-verosta, eivät olleet unionin oikeudessa tarkoitettuja ”yrityksiä”.
In any case, the activities carried on by such entities had an important public and social function.
Joka tapauksessa niiden harjoittamalla toiminnalla oli tärkeä julkinen ja yhteiskunnallinen merkitys.
Thus, it was in keeping with the nature and logic of the taxation system to provide for differentiated tax treatment for purely economic activities, on the one hand, and social assistance, charity, solidarity and religious activities, on the other hand.
Sen vuoksi vapautus oli verojärjestelmän luonteen ja logiikan mukainen, koska siinä säädetään, että puhtaasti taloudellista toimintaa ja toisaalta sosiaalihuoltoon, hyväntekeväisyyteen, yhteisvastuuseen ja uskonnollisiin päämääriin liittyvää toimintaa on kohdeltava eri tavoin.
The Italian authorities also contested the classification of the ICI measure as new aid.
Italian viranomaiset ovat kiistäneet myös sen, että ICI-verosta myönnettävä vapautus on katsottu uudeksi tueksi.
According to them, the measure should be assessed in the light of the continuity it provided with the earlier property taxes (which already applied before the entry into force of the EEC Treaty).
Niiden mukaan kyseistä toimenpidettä olisi pitänyt arvioida ottaen huomioon, että se on suoraa jatkoa aiemmille omaisuusveroille (jotka ovat olleet voimassa jo ennen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen voimaantuloa).
Furthermore, on the basis of the letters of rejection sent to the complainants, the measure should be deemed to have been approved by the Commission.
Italian viranomaisten mukaan komission kantelun tekijöille lähettämien hylkäävien hallinnollisten kirjeiden perusteella olisi myös pitänyt katsoa, että komissio oli hyväksynyt toimenpiteen.
In any event, the Commission had created a legitimate expectation on the part of the recipients of the measure because of a reply to a parliamentary written question and also because it had informed the complainants of its preliminary position, of which the Italian authorities had also been apprised informally.
Joka tapauksessa komissio oli Italian viranomaisten mukaan luonut toimenpiteen edunsaajille perustellun luottamuksen parlamentinjäsenen esittämään kirjalliseen kysymykseen antamallaan vastauksella ja, kuten edellä todettiin, ilmoittaessaan kantelun tekijöille tiedoksi alustavan arvionsa, joka oli annettu tiedoksi myös Italian viranomaisille.
As regards Article 149(4) TUIR, the Italian authorities claim that, despite what its wording suggests, ecclesiastical bodies and amateur sports clubs can lose their non-commercial status.
Tuloverolain 149 §:n 4 momentin osalta Italian viranomaiset väittävät, että säännöksen sanamuodosta huolimatta kirkolliset yhteisöt ja amatööriurheiluseurat voivat menettää ei-kaupallisen yhteisön aseman.
In that case, those entities would no longer enjoy any tax relief.
Siinä tapauksessa niille ei enää myönnettäisi minkäänlaista verohelpotusta.
Of the 80 interested third parties, 78 of them (hereinafter ‘the 78 interested parties’) share the views of the Italian authorities, whereas two third parties (hereinafter ‘the two interested parties’ or ‘the complainants’) from among the original complainants, consider that both ICI and Article 149(4) TUIR constitute unlawful state aid measures, incompatible with the internal market.
Huomautuksia toimittaneista 80 asianomaisesta 78, jäljempänä ’78 asianomaista’, on Italian viranomaisten kanssa samaa mieltä. Sen sijaan kaksi muuta asianomaista, jotka kuuluvat myös alkuperäisten kantelun tekijöiden joukkoon, jäljempänä ’kaksi asianomaista’ tai ’kantelun tekijät’, ovat sitä mieltä, että vapautus ICI-verosta ja tuloverolain 149 §:n 4 momentti sisältävät sääntöjenvastaisesti myönnettyä valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille.
The arguments of the 78 interested parties will accordingly be presented together with the Italian authorities’ position, while the arguments of the complainants will be addressed separately.
Tämän vuoksi 78 asianomaisen huomautukset esitetään yhdessä Italian viranomaisten huomautusten kanssa, kun taas kantelun tekijöiden perusteluja käsitellään erikseen.
Comments from the Italian authorities and the 78 interested parties
Italian viranomaisten ja 78 asianomaisen huomautukset
ICI: the specific activities carried on by non-commercial entities cannot be considered economic activities
Vapautus ICI-verosta: ei-kaupallisten yhteisöjen harjoittamaa toimintaa ei voida pitää taloudellisena toimintana
Therefore, these non-commercial entities, which operate in sectors of public interest, cannot be considered undertakings, which is a prerequisite for the application of Article 107(1) TFEU.
Julkisten palvelujen alalla toimivia ei-kaupallisia yhteisöjä ei voida pitää yrityksinä, mikä on ennakkoedellytys SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamiselle.
In view of the specific features and the particular purposes of the non-commercial entities in question, it is not possible to classify them as undertakings.
Kun otetaan huomioon nämä tarkasteltavana olevien ei-kaupallisten yhteisöjen ominaispiirteet ja erityistavoitteet, niitä ei voida pitää yrityksinä.
ICI: the measure is justified by the logic of the Italian taxation system
Vapautus ICI-verosta: toimenpide on Italian verojärjestelmän logiikan perusteella oikeutettu
The Italian authorities and the 78 interested parties consider that the ICI exemption does not constitute a departure from the general tax system but merely represents the application of the guiding principles of that system.
Italian viranomaiset ja 78 asianomaista väittävät, että vapautus ICI-verosta ei missään nimessä muodosta poikkeusta Italian verojärjestelmästä kokonaisuutena vaan se on vain esimerkki järjestelmää ohjaavien periaatteiden soveltamisesta.
They maintain that it is consistent with the logic of the Italian taxation system to have differentiated tax treatment for economic and profit-making activities, on the one hand, and for assistance, charitable, religious and similar activities carried out by entities with specific aims, on the other hand [18].
Se, että taloudellista ja voittoa tavoittelevaa toimintaa ja toisaalta erityisiä tavoitteita ajavien yhteisöjen [18] harjoittamaa sosiaalihuoltoon, hyväntekeväisyyteen ja uskontoon liittyvää toimintaa kohdellaan verotuksessa eri tavoin, on huomautusten mukaan Italian verojärjestelmän perusperiaatteiden mukaista.
The latter activities are based on the solidarity principle, which is fundamental to both national and Union law.
Jälkimmäisen kaltainen toiminta perustuu yhteisvastuun periaatteeseen, joka kuuluu sekä Italian että unionin oikeuden perusperiaatteisiin.
By making this differentiation, the legislator simply wished to take account of the different legal and factual situation of entities that carry on the above public interest activities with a high social value.
Ottaessaan käyttöön tällaisen erottelun lainsäätäjä on vain halunnut ottaa huomioon sen, että edellä mainittuja, yhteiskunnallisesti erittäin arvokkaita yleishyödyllisiä tehtäviä hoitavat yhteisöt toimivat sekä oikeudellisesti että tosiasiallisesti erilaisessa toimintaympäristössä.
Moreover, it is up to the Member State to define which activities are of public interest.
Huomautusten mukaan yleishyödyllisen toiminnan määrittely on jäsenvaltion tehtävä.
The only limitation on the Member State is that the differentiated tax treatment must be coherent, i.e. it must be in line with the logic of the tax system as a whole and an adequate system of controls must also be set up.
Jäsenvaltion toimintaa rajoittaisi tässä suhteessa vain verokohtelun johdonmukaisuuden vaatimus. Toisin sanoen mahdollisen poikkeavan verokohtelun tulisi perustua koko verojärjestelmän sisäiseen logiikkaan, minkä lisäksi käytössä pitäisi olla asianmukainen valvontajärjestelmä.
Both conditions are met in the case of the ICI exemption in question.
Huomautusten mukaan molemmat edellytykset täyttyvät ICI-verosta myönnettävän vapautuksen osalta.
The rationale of the ICI exemption is based on Articles 2 and 3 of the Italian Constitution, requiring fulfilment of the duties of political, economic and social solidarity towards citizens, and Article 38, which establishes the right to social welfare for people without the necessary means of subsistence.
ICI-verosta myönnettävä vapautus perustuu huomautusten mukaan Italian perustuslain 2 ja 3 §:ään, joissa määrätään täyttämään poliittiseen, taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen yhteisvastuuseen liittyvät velvollisuudet kansalaisia kohtaan, sekä perustuslain 38 §:ään, jossa vahvistetaan oikeus sosiaalihuoltoon niille kansalaisille, jotka eivät pysty itse huolehtimaan toimeentulostaan.
It should also be noted that non-commercial entities assist the State in performing specific tasks of social concern.
Lisäksi on muistettava, että ei-kaupalliset yhteisöt avustavat valtiota sosiaalisten erityistehtävien hoitamisessa.
The State has always recognized the specific role of these entities, as it is aware that it would be impossible for it alone to provide welfare, health, cultural, educational and sports services.
Valtio on aina tunnustanut tällaisten yhteisöjen erityisaseman, koska se tiedostaa, ettei pysty yksinään tarjoamaan riittäviä palveluja sosiaali- ja terveydenhuollon sekä kulttuurin, koulutuksen ja urheilun alalla.
The Italian authorities reiterated that, as indicated in the Circular, the two cumulative conditions described in paragraph 25 (subjective and objective requirement) had to be met for entitlement to the ICI exemption.
Italian viranomaiset toistivat kiertokirjeessä esitetyn vaatimuksen, jonka mukaan vapautus ICI-verosta edellyttää johdanto-osan 25 kappaleessa mainittujen kahden (subjektiivisen ja objektiivisen) edellytyksen täyttymistä.
As regards the subjective requirement (i.e. being a non-commercial entity), and more specifically religious bodies, the Italian authorities stressed that the category of non-commercial entities includes ecclesiastical institutions with civil-law status, belonging either to the Catholic Church or to other religious denominations [19].
Italian viranomaiset korostivat, että subjektiivinen edellytys (yhteisön on oltava luonteeltaan ei-kaupallinen) tarkoittaa uskonnollisten yhteisöjen osalta myös sellaisia kirkollisia yhteisöjä, joilla on siviilioikeudellinen oikeushenkilöys, riippumatta siitä, kuuluvatko ne katoliseen kirkkoon vai johonkin muuhun uskontokuntaan [19].
As regards the objective requirement (i.e. performing one of the activities listed by the legislation), the Italian authorities pointed out that the Italian Court of Cassation has repeatedly held that, for the purposes of granting the ICI exemption, it is essential to consider the activity actually carried on in the real estate.
Objektiivisen edellytyksen (säännöksessä tarkoitetun toiminnan harjoittaminen) osalta Italian viranomaiset viittasivat kassaatiotuomioistuimen vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan kunnallisesta kiinteistöverosta myönnettävää vapautusta varten on otettava huomioon ensisijaisesti kyseisessä kiinteistössä harjoitettavan toiminnan luonne.
This means checking that this activity, even if it is included in the list of exempted activities, is not actually pursued on a commercial basis [20].
Vaikka se kuuluisikin säännöksessä tarkoitettuihin toimintamuotoihin, on tarkistettava, ettei sitä todellisuudessa harjoiteta kaupallisen toiminnan tavoin [20].
In addition, as already established by the Council of State [21], if only part of an entire property (even if it is the largest part) is used for one of the purposes allowed by the law, the restrictive nature of the exemption is such that the tax relief cannot be granted to the whole property.
Lisäksi Consiglio di Stato [21] on todennut, että kun kyseessä on kokonainen kiinteistö, josta vain osaa käytetään laissa tarkoitettuihin toimintoihin, verovapautusta ei voida sen rajoittavan luonteen vuoksi myöntää koko kiinteistölle, vaikka toimintaa harjoitettaisiin suurimmassa osassa kiinteistöä.
The classification of the measure as existing aid
Toimenpiteen luokittelu voimassa olevaksi tueksi
According to the Italian authorities, ICI represents the logical legislative progression from the earlier property taxes - with which it provides formal and material continuity.
Italian viranomaisten mukaan vapautus ICI-verosta edustaa aiempien omaisuusverotyyppien luontaista normatiivista kehitystä ja on niille suoraa jatkoa sekä muodon että sisällön osalta.
Exempting real estate used for specific activities with a high social value has always been a key element of all real estate legislation since 1931, well before the entry into force of the EEC Treaty.
Tiettyihin yhteiskunnallisesti merkittäviin tehtäviin käytettävien kiinteistöjen vapauttaminen kunnallisesta kiinteistöverosta on ollut kiinteistölainsäädännön olennainen osa jo vuodesta 1931 eli kauan ennen EY:n perustamissopimuksen voimaantuloa.
The Italian authorities and the 78 interested parties also consider the ICI exemption to have been approved by the Commission on the basis of the letters of rejection sent to the complainants, of which Italy was informed.
Lisäksi Italian viranomaiset ja 78 asianomaista väittävät, että komissio olisi hyväksynyt ICI-verosta myönnettävän vapautuksen kantelun tekijöille lähetetyissä hylkäävissä kirjeissä, jotka annettiin tiedoksi myös Italian viranomaisille.