natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This table is based on the assumption that 100 % of burden 2 has been put by the regulator on the price-regulated services.
Tämä taulukko perustuu oletukseen, jonka mukaan sääntelyviranomainen kohdensi rasitteen 2 täysimääräisesti hintasäänneltyjen palvelujen alalle.
This assumption would have to be adapted if Germany were to show during the recovery phase that the Postal regulator has actually placed a certain percentage of burden 2 on the competitive services.
Tätä oletusta olisi mukautettava, jos Saksa osoittaisi takaisinperintävaiheen aikana, että postialan sääntelyviranomainen on kohdentanut tietyn prosenttiosuuden rasitteesta 2 hintasääntelyn ulkopuolisiin palveluihin.
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the first subparagraph of Article 108(2) [1] thereof,
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen [1], jäljempänä ’SEUT-sopimus’, ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provision(s) cited above [2] and having regard to their comments,
on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa edellä mainittujen artiklojen mukaisesti [2] ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
Following the opening of proceedings on 23 October 1999 (hereafter 1999 Opening Decision), Germany submitted comments on 16 September 1999.
Valtiontukimenettely käynnistettiin 23 päivänä lokakuuta 1999, jäljempänä ’menettelyn aloittamisesta vuonna 1999 tehty päätös’, minkä jälkeen Saksa esitti huomautuksensa 16 päivänä syyskuuta 1999.
Following publication, the Commission received comments from 14 interested parties, which were duly transmitted to the German Government by letter dated 15 December 1999 providing it with an opportunity to make its own observations concerning these comments.
Menettelyn aloittamisesta vuonna 1999 tehdyn päätöksen julkaisemisen jälkeen komissio sai huomautuksia 14 asianomaiselta. Nämä huomautukset toimitettiin Saksan liittohallitukselle 15 päivänä joulukuuta 1999 päivätyllä kirjeellä, jotta se voisi ottaa niihin kantaa.
On 13 May 2004, UPS lodged a further complaint concerning unlawful State aid granted to Deutsche Post following the 2002 Decision.
UPS teki 13 päivänä toukokuuta 2004 uuden kantelun, jonka mukaan Deutsche Postille oli vuoden 2002 kielteisen päätöksen jälkeen myönnetty sääntöjenvastaisia tukia.
UPS argued that the 2002 Decision failed to examine all measures listed in the original 1994 complaint, and that Deutsche Post enjoyed significantly higher financial benefits than the incompatible aid of EUR 572 million.
UPS katsoi, että vuoden 2002 kielteisessä päätöksessä ei ollut tutkittu kaikkia alkuperäisessä vuoden 1994 kantelussa esille tuotuja toimenpiteitä ja että Deutsche Postille myönnetyt taloudelliset edut olivat selvästi suuremmat kuin valtiontukisäännösten vastainen 572 miljoonan euron tuki.
In addition, UPS is of the opinion that Deutsche Post used State resources to expand its parcel operations (e.g. for the purchase of other companies) and to sell services at excessively low transfer prices to its subsidiaries Postbank AG and Deutsche Post euro Express GmbH & Co. OHG (hereafter DPEED), which have been active respectively in banking services and marketing of business parcels under the brand name DHL.
Sen mukaan Deutsche Post oli käyttänyt valtion varoja pakettiliiketoimintansa laajentamiseen (esimerkiksi ostamalla muita yrityksiä) sekä siihen, että se myi tytäryhtiöilleen, pankkipalvelualalla toimineelle Postbank AG:lle ja toiminimellä DHL pakettipalveluja yritysasiakkaille tarjonneelle Deutsche Post Euro Express GmbH & Co:lle, jäljempänä ’DPEED’, palveluja kohtuuttoman alhaisilla siirtohinnoilla.
Following the further complaints, the Commission informed Germany by letter of 12 September 2007 [6] (hereafter 2007 Extension decision) of its decision to extend the proceedings that had originally been initiated in 1999.
Komission saatua uusia kanteluja se ilmoitti Saksalle vuonna 1999 käynnistetyn menettelyn laajentamisesta 12 päivänä syyskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä [6], jäljempänä ’menettelyn laajentamisesta vuonna 2007 tehty päätös’.
The objective of the 2007 Extension decision was to include the newly submitted information and to comprehensively address all potential distortions of competition which resulted from the public measures that were granted to Deutsche Post (see Section I.1.14 for more details on the public transfers, the public guarantees, the pension subsidies, and the exclusive right for the provision of letter services).
Menettelyn laajentamisesta vuonna 2007 tehdyn päätöksen tarkoituksena oli sisällyttää menettelyyn kaikki uudet komissiolle ilmoitetut tiedot ja tutkia huolellisesti kaikki valtion Deutsche Postin hyväksi toteuttamista toimenpiteistä mahdollisesti johtuvat kilpailun vääristymät (tarkempia tietoja valtion korvauksista, valtiontakauksista, eläketuista ja yksinoikeudesta kirjepalvelujen tarjoamiseen on I.1.14 jaksossa).
The Commission sent an information request to Germany on 17 July 2008 on all public measures under investigation including a questionnaire on revenues and costs of Deutsche Post for the period 1990-2007.
Komissio lähetti Saksalle 17 päivänä heinäkuuta 2008 tietopyynnön, joka koski kaikkia tutkimuksen kohteena olevia valtiontukitoimenpiteitä ja sisälsi kyselylomakkeen Deutsche Postin tuotoista ja kustannuksista vuosina 1990–2007.
The information request was prepared in cooperation with WIK Consult.
Tietopyyntö oli laadittu yhteistyössä WIK Consultin kanssa.
In its submission of 14 August 2008, Germany maintained that there was no reason for examining the revenues and losses of Deutsche Post for the period after 1994.
Saksa väitti 14 päivänä elokuuta 2008 päivätyssä ilmoituksessaan uudelleen, ettei Deutsche Postin tuottojen ja tappioiden tutkimiseen vuoden 1994 jälkeiseltä ajanjaksolta ole mitään syytä.
On 22 August 2008, the Commission reserved the right to adopt an information injunction pursuant to Article 10(3) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [10] if Germany did not provide the requested information.
Komissio ilmoitti 22 päivänä elokuuta 2008 varaavansa itselleen oikeuden määrätä päätöksellä antamaan tiedot Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 [10] 10 artiklan 3 kohdan nojalla, jollei Saksa toimita vaadittuja tietoja.
The Commission did not accept Germany's arguments and insisted that an analysis until 2007 was necessary to fully appreciate the competitive effects of the granted public measures.
Komissio ei hyväksynyt Saksan väitteitä ja piti kiinni siitä, että analyysi oli tarpeen vuoteen 2007 saakka, jotta myönnettyjen valtion toimenpiteiden kilpailuoikeudelliset vaikutukset voitaisiin arvioida täysimääräisesti.
Following the two reminders for information of 12 August 2008 and 22 August 2008, the Commission issued an information injunction on 30 October 2008 to enjoin Germany to deliver all necessary accounting information for the whole period 1990-2007.
Lähetettyään muistutuskirjeet 12 ja 22 päivänä elokuuta 2008 komissio teki 30 päivänä lokakuuta 2008 tietojen antamista koskevan välipäätöksen, jolla Saksaa kehotettiin virallisesti toimittamaan kaikki vaadittavat kirjanpitotiedot vuosilta 1990–2007.
On 27 November 2008, Germany submitted the requested accounting information for the period 1990-1994.
Saksa toimitti 27 päivänä marraskuuta 2008 vaaditut kirjanpitotiedot vuosilta 1990–1994.
On 5 and 16 December 2008, Germany updated the accounting information which had been submitted on 27 November 2008.
Joulukuun 5 ja 16 päivänä 2008 se esitti ajantasaistetut tiedot 27 päivänä marraskuuta 2008 toimittamistaan kirjanpitotiedoista.
On 4 October 2011, UPS submitted its comments.
UPS esitti huomautuksensa 4 päivänä lokakuuta 2011.
They were followed by comments submitted by Free and Fair Postal Postal Initiative (hereafter referred to as FFIP) on 5 October 2011 and comments submitted by Bundesverband Internationaler Express und Kurierdienste (hereafter referred to as BIEK) on 7 October 2011.
Free and Fair Postal Initiative, jäljempänä ’FFPI’, toimitti huomautuksensa 5 päivänä lokakuuta 2011, Bundesverband Internationaler Express und Kurierdienste, jäljempänä ’BIEK’, puolestaan 7 päivänä lokakuuta 2011.
On 13 October 2011, the Commission communicated the comments by interested parties to Germany.
Komissio välitti asianomaisten huomautukset Saksalle 13 päivänä lokakuuta 2011.
On 18 November 2011, the Commission sent a further information request concerning details of the pension financing for the period after 2007.
Komissio toimitti 18 päivänä marraskuuta 2011 uuden tietopyynnön, joka koski eläkeoikeuksien rahoittamisen yksityiskohtia vuoden 2007 jälkeisenä aikana.
On 2 January 2012 and 19 January 2012, Germany submitted replies.
Saksa vastasi 2 ja 19 päivänä tammikuuta 2012 päivätyillä kirjeillä.
On 16 December 2011, the Commission submitted to Germany an expert study by Charles River Associates concerning profit benchmarking [18] (hereinafter CRA study) for comments to which Germany replied on 16 January 2012.
Komissio toimitti Saksalle 16 päivänä joulukuuta 2011 Charles River Associates -yrityksen laatiman lausunnon tuoton määrittämisestä [18], jäljempänä ’CRA-lausunto’, johon Saksa otti kantaa 16 päivänä tammikuuta 2012.
Based on UPS' 1994 complaint, the Commission found that Deutsche Post infringed Article 102 TFEU by predatory pricing for Business-to-Consumer parcels in the period 1990-1995.
Komissio totesi UPS:n vuonna 1994 tekemän kantelun perusteella, että Deutsche Post oli vuosina 1990–1995 rikkonut SEUT-sopimuksen 102 artiklaa saalistushinnoitteluun perustuneella hintapolitiikallaan vähittäiskaupan pakettipalvelujen alalla.
A fine of EUR 24 million was imposed on Deutsche Post [19].
Deutsche Postille määrättiin 24 miljoonan euron sakko [19].
With the second postal reform of 1994, civil servants who had worked for POSTDIENST were, pursuant to Article 2(1) PostPersRG 1994, transferred to DPAG.
Toisen, vuonna 1994 toteutetun postiuudistuksen yhteydessä virkamiehet, jotka olivat työskennelleet Postdienstin palveluksessa, siirrettiin vuoden 1994 PostPersRG:n 2 §:n 1 momentin nojalla DPAG:n alaisuuteen.
Thereby, the civil servants kept, pursuant to Article 2(3) PostPersRG 1994, their existing legal status.
Tässä yhteydessä virkamiehet säilyttivät PostPersRG:n 2 §:n 3 momentin nojalla oikeudellisen asemansa.
While the general requirement for prices of universal services is affordability, DPAG had to charge uniform prices in respect of letter services performed under the exclusive license that eventually expired in 2007.
Yleisenä sääntönä on se, että yleispalvelujen hintojen on oltava kohtuulliset, mutta DPAG:n oli kuitenkin määritettävä yhtenäiset hinnat kirjepalveluille, joita se tuottaa vuonna 2007 päättyneen yksinoikeuden puitteissa.
However, DPAG has some degree of pricing flexibility for the reserved services because it could conclude individual price agreements with customers mailing at least 50 items per transaction.
Tosin DPAG:llä on varattujen palvelujen hintojen määrittämisessä tiettyä joustoa, koska se voi tehdä yksilöllisiä hintasopimuksia sellaisten asiakkaiden kanssa, jotka toimittavat vähintään 50 kappaletta toimituskertaa kohden.
However, Article 7 PostUmwG 1994 waived the right of Telekom AG (arising from Paragraph 2(2) PostUmwG 1994) to bring claims against DPAG up to the amount of losses accrued by POSTDIENST until 31 December 1994.
Vuoden 1994 PostUmwG:n 7 §:n mukaan Telekom AG:n (vuoden 1994 PostUmwG:n 2 §:n 2 momentista johtuva) oikeus vaatia varoja takaisin DPAG:ltä Postdienstille aiheutuneiden tappioiden suuruisina päättyi 31 päivänä joulukuuta 1994.
It resulted in a transfer of assets in the value of EUR 2822 million from Telekom AG to DPAG.
Tämä johti 2,822 miljardin euron suuruisten varojen siirtoon Telekom AG:ltä DPAG:lle.
For the 2002 price cap decision, Deutsche Post submitted accounts to the Postal regulator (hereafter 2002 regulatory accounts) for the first time that covered the period 1998-2006.
Deutsche Post toimitti vuoden 2002 hintakattopäätöstä varten postialan sääntelyviranomaiselle ensimmäistä kertaa lakisääteisen tuotto- ja kululaskelman, jäljempänä ’vuonna 2002 esitetty lakisääteinen tuotto- ja kululaskelma’, joka kattoi vuodet 1998–2006.
The regulatory accounts were based on realised results up to 2001 and on projections for the later years.
Lakisääteinen tuotto- ja kululaskelma perustui vuoteen 2001 mennessä saatuihin tuottoihin ja seuraavia vuosia koskeviin ennusteisiin.
The Commission will refer throughout this Decision to ‘price-regulated services’ when dealing with those services for which Deutsche Post holds a dominant position and which are subject to either ex-ante price control pursuant to Article 19 PostG 1997 or ex-post price control pursuant to Article 25 PostG 1997.
Komissio nimittää tässä päätöksessä ’hintasäännellyiksi palveluiksi’ palveluja, joilla Deutsche Postilla on määräävä markkina-asema ja joihin sovelletaan joko vuoden 1997 PostG:n 19 §:n mukaista etukäteishintavalvontaa tai vuoden 1997 PostG:n 25 §:n mukaista jälkikäteen toteutettavaa hintavalvontaa.
All other services for which Deutsche Post does not hold a dominant position and which are not subject to price control will be referred to as ‘non-price regulated services’.
Kaikkia muita palveluja, joiden osalta Deutsche Postilla ei ole määräävää markkina-asemaa ja joihin ei sovelleta hintavalvontaa, nimitetään ’hintasääntelyn ulkopuolisiksi palveluiksi’.
The financial results of DPAG for the years 1995 to 2006 are shown in Figure 2 of the 2007 Extension Decision.
DPAG:n taloudellinen tulos vuosilta 1995–2006 esitetään menettelyn laajentamisesta tehdyn päätöksen kuvassa 2. Vuosina 1995–1999 taloudellinen tulos vaihteli (joinakin vuosina aiheutui tappiota, toisina päästiin voitolle), mutta vuosina 2000–2006 DPAG onnistui jatkuvasti saamaan voittoa 1–2 miljardia euroa ennen veroja.
In particular, the Commission considered it necessary to review, in line with the principles codified in the 2005 Framework, the cost allocation between the universal and commercial services.
Komissio katsoi, että erityisesti kustannusten kohdentamista yleispalveluihin ja kaupallisiin palveluihin oli tutkittava yhteisön vuoden 2005 puitteisiin sisältyvien periaatteiden valossa.
It also raised doubts with regards to the determination of a reasonable profit, taking into account the average profitability of the sector and Deutsche Post's risk position.
Lisäksi komissio epäili kohtuullisen voiton määrittämistapaa, jonka yhteydessä oli otettava huomioon alan keskimääräinen kannattavuus ja Deutsche Postin riskipositio.
The infrastructure burden #3 on the post shop network is calculated differently compared with the calculation in the 2002 regulatory accounts.
Rasite 3 – postikonttoreista johtuva infrastruktuurirasite – lasketaan eri tavoin kuin vuonna 2002 esitetyssä lakisääteisessä tuotto- ja kululaskelmassa.
The burden now shows the alleged cost savings that could have been achieved if all post offices had been run as agencies since 1990.
Siihen sisältyvät nyt oletetut kustannussäästöt, jotka olisi voitu saada aikaan, jos kaikkia postikonttoreita olisi vuodesta 1990 ryhdytty hoitamaan asiamiespohjalta.
However, the WIK study considers that those intangibles are essentially not due to own efforts or investments by Deutsche Post but much more due to the historic exclusive rights. Deutsche Post did not have to invest heavily into marketing functions.
WIK-lausunnossa katsotaan kuitenkin, että nämä aineettomat arvot eivät olennaisesti ole Deutsche Postin ponnistelujen tai investointien ansiota, vaan johtuvat selvästi suuremmassa määrin sen aiemmasta yksinoikeudesta.
The reasonable profit is calculated on the basis of the adjusted revenues of the universal services and the ROS benchmark of 3,48 % that result in annual average reasonable profit of EUR […] million.
Kohtuullinen voitto määritetään yleispalvelujen korjattujen tuottojen ja 3,48 prosentin myyntituottoviitearvon perusteella, minkä tuloksena saadaan keskimäärin […] miljoonan euron vuosittainen kohtuullinen voitto.
Interested parties submitted comments on the 1999 Opening Decision, the 2007 Extension Decision and the 2011 Extension Decision.
Asianomaiset osapuolet esittivät huomautuksia menettelyn aloittamisesta vuonna 1999 tehdystä päätöksestä, menettelyn laajentamisesta vuonna 2007 tehdystä päätöksestä ja menettelyn laajentamisesta vuonna 2011 annetusta päätöksestä.
The most important comments on all three decisions are summarised in this section.
Tässä jaksossa esitetään yhteenveto näistä päätöksistä esitetyistä tärkeimmistä huomautuksista.
The Commission observes that this measure has not been addressed in the 1999 Opening Decision, the 2007 Extension Decision or the 2011 Extension Decision.
Komissio toteaa, että sen paremmin menettelyn aloittamisesta vuonna 1999 tehdyssä päätöksessä, menettelyn laajentamisesta vuonna 2007 tehdyssä päätöksessä kuin menettelyn laajentamisesta vuonna 2011 annetussa päätöksessäkään ei käsitelty tätä asiaa.
It falls therefore outside the scope of the present Decision.
Siksi kysymys ei kuulu tämän päätöksen piiriin.
According to UPS, Deutsche Post has benefited from an advantage as it has been partially released from the payment obligation it had to bear before 1995.
UPS katsoo, että Deutsche Post sai etua siitä, että se vapautettiin osittain ennen vuotta 1995 voimassa olleista maksuvelvoitteista.
Since normal operators have to bear their own pension costs, Deutsche Post was put into an advantageous position compared to its competitors.
Kun tavanomaisten toiminnanharjoittajien oli vastattava itse eläkekustannuksistaan, Deutsche Post oli sen mukaan kilpailijoitaan paremmassa asemassa.
Germany is of the opinion that if the pension subsidy were to be considered as State aid it would have to be qualified as existing aid pursuant to Article 1(b)(i) of Regulation (EC) No 659/1999 because the State has been the sole debtor and the party liable to finance the civil servants' pensions since the entry into force of the relevant provision in the German Basic Law in 1953.
Jos eläketuki määriteltäisiin valtiontueksi, sitä on Saksan näkemyksen mukaan pidettävä asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan i alakohdan mukaisena voimassa olevana tukena, koska valtio on vuodesta 1953 alkaen, toisin sanoen asiaa koskevan Saksan perustuslain säännöksen voimaantulosta lähtien, ollut ainoa velallinen ja rahoitusvelvollinen suhteessa virkamiesten eläkeoikeuksiin.
Germany maintains that neither the first postal reform in 1989 nor the second postal reform in 1995 has changed the State's liability towards the civil servants.
Saksa pitää kiinni näkemyksestä, jonka mukaan sen paremmin vuoden 1989 postiuudistus kuin toinenkaan, vuoden 1995 postiuudistus, ei muuttanut tätä valtion eläke- ja rahoitusvelvollisuutta.
After deduction of the reasonable profit, the price-regulated services show a loss of EUR […] million that is higher than the claimed excess social cost for the period 1995-2007.
Kohtuullisen voiton vähentämisen jälkeen hintasäännellyille palveluille saadaan […] miljardin euron tappio, joka näin ollen on suurempi kuin vuosille 1995–2007 esitetyt alan keskiarvosta poikkeavat sosiaaliturvakustannukset.
The price-regulated revenues have therefore been insufficient to cover the claimed excess social costs.
Hintasäännellyistä palveluista saadut tuotot eivät näin ollen riitä kattamaan käsiteltävänä olevia alan keskiarvosta poikkeavia sosiaaliturvakustannuksia.
Up to 1993, Deutsche Post had to pay 10 % of its operational revenue.
Vuoteen 1993 saakka Deutsche Postin oli siirrettävä 10 prosenttia toimintansa tuotoista valtiolle.
As of 1993, the Ablieferungen were successively reduced to 10 % of the operational revenue minus EUR 153 million in 1993.
Vuodesta 1993 alkaen tulonsiirtomaksujen suuruutta pienennettiin vähitellen, esimerkiksi vuonna 1993 se oli 10 prosenttia toiminnan tuotoista vähennettynä 153 miljoonalla eurolla.
For 1994, the Ablieferungen amounted to 70 % of the 1993 Ablieferungen.
Vuonna 1994 tulonsiirtomaksujen suuruus vastasi 70 prosenttia vuoden 1993 tasosta.
In 1995, Deutsche Post paid 50 % of the 1993 amount.
Vuonna 1995 Deutsche Post maksoi 50 prosenttia vuoden 1993 määrästä.
In total, Deutsche Post paid EUR 5838 million from 1990 to 1995.
Deutsche Post maksoi vuosina 1990–1995 tulonsiirtomaksuja yhteensä 5,838 miljardia euroa.
As Deutsche Bundespost was part of the public administration until the end of 1994, the debt obligations were equal to debts of the State since its creation in 1950.
Koska Deutsche Bundespost oli vuoden 1994 loppuun saakka osa julkishallintoa, velkakirjat on sen vuonna 1950 tapahtuneesta perustamisesta lähtien katsottu valtionvelaksi.
If the public guarantee had provided any advantages to Deutsche Post regarding interest rates they would have to be considered as existing aid.
Jos Deutsche Postille aiheutui valtiontakauksen myötä korkotasoon liittyvää etua, sitä olisi pidettävä voimassa olevana tukena.
Any excess profits after 1995 must not be taken into account because the public transfers were depleted by the net costs of the universal service obligations that Deutsche Post had incurred up to 1995.
Kaikkia vuoden 1995 jälkeen kertyneitä liian suuria voittoja ei saa ottaa huomioon, koska valtion korvaukset olivat kuluneet yleispalveluvelvoitteesta Deutsche Postille vuoteen 1995 saakka aiheutuneisiin nettokustannuksiin.
The Court's annulment of the 2002 Decision also confirms that what had been ‘consumed’ once could not be ‘consumed’ again.
Vuoden 2002 kielteisen päätöksen kumoaminen yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vahvisti niinikään, että jotakin, joka oli jo kulutettu, ei voitu kuluttaa enää toista kertaa.
Consequently, the Deloitte-II study admits only companies with annual revenue higher than EUR 100 million.
Deloitte II -lausunnossa mukaan hyväksytään vain postiyrityksiä, joiden vuosiliikevaihto on yli 100 miljoonaa euroa.
It leaves a comparator set with 6 postal companies, e.g. the big multinational express parcel operators (UPS, FedEx, and TNT Express) and some other postal operators mostly from the United States and the United Kingdom.
Tällä tavoin syntyy ainoastaan pieni, kuuden vertailuyrityksen ryhmä, joka koostuu suurista monikansallisista pikakuljetusyrityksistä (UPS, FedEx ja TNT Express) ja muista postipalvelujen tarjoajista (pääasiassa Yhdysvalloista ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta).
Germany recalls that Deutsche Post was not legally liable or economically capable to take over civil servants' pension liabilities in 1995.
Saksa muistuttaa siitä, ettei Deutsche Postilla ollut oikeudellista velvoitetta eikä taloudellisia mahdollisuuksia ottaa eläkevelvoitteita hoitaakseen vuonna 1995.
Consequently, pension costs constitute a debt incurred by the State in line with the Commission's decision in Poste Italiane [66].
Tämän seurauksena eläkekustannukset ovat valtion velkaa komission asiassa Poste Italiane [66] tekemässä päätöksessä tarkoitetulla tavalla.
Regarding the transfer pricing arrangements between Deutsche Post and DPEED, Germany emphasises that those arrangements follow the requirements of the 2001 Antitrust Decision.
Deutsche Postin ja DPEED:n välisiä siirtohintoja koskevista sopimuksista Saksa korostaa, että sopimukset täyttävät vuoden 2001 kartellipäätökseen sisältyvät edellytykset.
Deutsche Post sent reports on their fulfilment to the Commission on a regular basis.
Deutsche Post raportoi komissiolle säännöllisesti niiden noudattamisesta.
Germany argues that it already submitted pertaining information with its comments to the 1999 Opening Decision.
Saksa toimitti asiaa koskevia tietoja jo menettelyn aloittamisesta vuonna 1999 tehtyyn päätökseen esittämissään huomautuksissa.