natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The 1990 Law and the 1996 Law originate from the French State.
Ranskan valtio on laatinut vuoden 1990 lain ja vuoden 1996 lain.
They provide for the measure by which France Télécom pays the Public Treasury compensation for the payment and servicing of the pensions granted to the civil servants of France Télécom made by the State.
Niissä säädetään toimenpiteestä, jonka mukaan France Télécom maksaa valtiolle vastineen siitä, että valtio maksaa France Télécomin virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena.
Since, pursuant to the 1996 Law, the compensation paid by France Télécom to the Public Treasury is less than in the original wording of the 1990 Law, the aid is granted to France Télécom with the resources of the French State.
Koska France Télécomin vuoden 1996 lain mukaisesti valtiolle maksama vastine on vähemmän kuin vuoden 1990 lain alkuperäisessä versiossa, tuki myönnetään France Télécomille Ranskan valtion varoista.
Favouring certain undertakings
Tiettyjen yritysten suosiminen
The provisions of the 1990 Law defined the arrangements applicable to France Télécom, a public operator with legal personality.
Vuoden 1990 lain säännöksillä määritettiin järjestelmä, jota sovelletaan julkiseen operaattoriin France Télécomiin, jolla on oikeushenkilöys.
The 1996 Law on the national company France Télécom amends these arrangements with provisions applicable to France Télécom in accordance with the conditions it defines only for this company.
Kansalliseen yritykseen France Télécomiin liittyvällä vuoden 1996 lailla muutettiin kyseistä järjestelmää France Télécomiin sovellettavien säännösten nojalla niiden ehtojen mukaan, jotka siinä on määritetty vain kyseistä yritystä varten.
The object of the arrangements introduced by the 1990 Law is to determine a specific compensation for the principles and amounts of the employer’s contribution for the pensions paid by France Télécom to the French State.
Vuoden 1990 lain nojalla perustetun järjestelmän tavoitteena on määrittää erityinen vastine France Télécomin Ranskan valtiolle eläkkeistä maksamia työnantajamaksuja koskevien periaatteiden ja määrien osalta.
Therefore the compensation payable by France Télécom in accordance with the 1990 Law in its original wording, which was applied between 1991 and 1996, in the same way as the different compensation introduced by the 1996 Law, which has been applied since 1997, is a specific measure which concerns only France Télécom, thereby fulfilling the condition of selectivity, contrary France Télécom’s argument.
Myös vuoden 1990 lain alkuperäisessä versiossa, jota sovellettiin vuosina 1991–1996, France Télécomin maksettavaksi säädetty vastine sekä vuodesta 1997 alkaen sovelletulla vuoden 1996 lailla perustettu eri vastine, ovat erityisiä toimenpiteitä, jotka koskevat ainoastaan France Télécomia, ja ne täyttävät siten valikoivuusehdon, toisin kuin France Télécom väittää.
Economic advantage distorting or threatening to distort competition
Taloudellinen etu, joka vääristää tai saattaa vääristää kilpailua
It should be determined whether the measures establishing the amount of compensation in question favour France Télécom.
On määritettävä, suositaanko kyseisen korvauksen määrän vahvistavilla toimenpiteillä France Télécomia.
The question of whether the amendments introduced in Article 30 of the 1990 Law by the 1996 Law constitute aid because they confer an economic advantage on France Télécom must be seen in the light of the nature and the overall structure of the pensions arrangements in question and the effects this has had on France Télécom, and not the causes or objectives of the amendments.
Kysymystä siitä, ovatko vuoden 1996 lailla vuoden 1990 lain 30 pykälään tehdyt muutokset tukea France Télécomille koituvan taloudellisen edun osalta, on arvioitava kyseisen eläkejärjestelmän luonteen ja yleisen rakenteen ja siitä France Télécomille koituvien vaikutusten perusteella eikä muutosten syiden tai tavoitteiden perusteella.
The objective pursued by amending the 1990 Law is not therefore relevant, in principle, for assessing its effects, contrary to the French Republic’s argument.
Vuoden 1990 lain muuttamisen tavoite ei siis periaatteessa ole merkityksellinen muutoksen vaikutusten arvioimiseksi, toisin kuin Ranskan tasavalta katsoo.
The logic of the pension arrangements applicable
Sovellettavan eläkejärjestelmän perustelut
The funding by the State of the payment and servicing of the pensions granted to the civil servants of France Télécom results from the application of the Civilian and Military Retirement Pensions Code, which alone applies to the former civil servants in question.
Se, että valtio maksaa France Télécomin virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena, johtuu siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeistä annetun lain soveltamisesta, sillä ainoastaan sitä sovelletaan kyseisiin entisiin virkamiehiin.
Neither the 1990 Law nor the 1996 Law changed the status of these civil servants or the principle of the State funding the payment of their pension.
Vuoden 1990 tai vuoden 1996 lailla ei ole muutettu näiden virkamiesten asemaa eikä periaatetta, jonka mukaan valtio vastaa heidän eläkkeidensä maksamisesta.
This funding seems to arise from the principle whereby employees with civil servant status serve the common good independently and in the public interest.
Tämä vastuu näyttää johtuvan periaatteesta, jonka mukaan virkamiehet palvelevat riippumattomasti yleisiä etuja.
This is not the case where these civil servants work for an undertaking providing a paid-for service, with the aim of serving the interests and benefit of this undertaking, in competition with other undertakings which provide the same services.
Niin ei ole, jos nämä virkamiehet työskentelevät yrityksessä, joka tarjoaa palveluja korvausta vastaan omaksi edukseen ja hyödykseen kilpaillen muiden samoja palveluja tarjoavien yritysten kanssa.
In this perspective, the payment of compensation to the State, provided for by the 1990 Law, both in its original wording and after the amendments introduced by the 1996 Law, constitutes an exception to the principle of funding by the French State.
Siksi vastineen maksaminen valtiolle, mistä säädetään vuoden 1990 lain alkuperäisessä versiossa sekä siihen vuoden 1996 lailla tehdyissä muutoksissa, on poikkeus periaatteeseen, jonka mukaan vastuu on Ranskan valtiolla.
This exception is justified by the nature and overall structure of the arrangements applicable to the pensions of the civil servants employed by France Télécom.
Tätä poikkeusta perustellaan France Télécomin palveluksessa olevien virkamiesten eläkkeisiin sovellettavan järjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella.
In fact, the French State is obliged to effect the payment and servicing of the pensions granted, under the Civilian and Military Retirement Pensions Code, to the civil servants of France Télécom, who are covered by the general status of civil servants of the French State and not by the ordinary law on social security benefits.
Ranskan valtion on siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeistä annetun lain mukaisesti maksettava myönnetyt eläkkeet ja toimittava niistä vastaavana laitoksena niiden France Télécomin virkamiesten osalta, joilla on Ranskan valtion virkamiesten yleinen asema ja jotka eivät kuulu sosiaaliturvaetuuksia koskevan yhteisen lainsäädännön piiriin.
Even in the absence of the payment of compensation by France Télécom, the French State would still be bound to honour its pension commitments to the civil servant staff concerned, unless it amended these commitments unilaterally.
Vaikka France Télécom ei edes maksaisi vastinetta, Ranskan valtion olisi silti huolehdittava eläkesitoumuksistaan kyseisessä asemassa olevaa virkamieshenkilöstöä kohtaan, ellei se muuttaisi yksipuolisesti kyseisiä sitoumuksia.
On the contrary, making available State-trained civil servants to France Télécom with no compensation for pensions paid or to be paid would confer a clear advantage on the latter.
Jos taas valtion kouluttamat virkamiehet annettaisiin France Télécomin käyttöön ilman mitään vastinetta jo maksetuista tai myöhemmin maksettavista eläkkeistä, France Télécomille annettaisiin selkeä etu.
Since France Télécom’s competitors do not employ staff with civil servant status for whom the French State would be under a similar financial obligation, the logic of the arrangements for funding pensions and the payment of compensation for France Télécom introduced by the law is not transferable to them.
Koska France Télécomin kilpailijoilla ei ole palveluksessaan virkamieshenkilöstöä, jonka osalta Ranskan valtiolla olisi vastaava rahoitusvelvoite, niihin ei voida soveltaa lain nojalla perustetun eläkkeiden rahoitusta ja France Télécomin vastineiden maksamista koskevan järjestelmän perusteluja.
This is shown by the fact that, since the status of the staff employed by the competitors differs with regard to the risks of non-payment of wages covered by the ordinary law on social security benefits, the French authorities appear to consider that the payment of social security contributions to cover the risk is justified in their case.
Tätä tukee se seikka, että koska kilpailijoiden palveluksessa olevan henkilöstön asema on erilainen sosiaaliturvaetuuksia koskevan yleisen lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien palkkojen maksamatta jäämisen riskien suhteen, Ranskan viranomaiset näyttävät katsovan, että niiden osalta on perusteltua maksaa sosiaaliturvamaksuja kyseisen riskin kattamiseksi.
However, it is precisely this status that the French Republic is using to consider that the inclusion of the risks not common to the civil servants and the ordinary employees in the calculation of the compensation paid by France Télécom to the State pursuant to the 1996 Law is not justified.
Juuri tähän asemaan Ranskan tasavalta kuitenkin vetoaa katsoessaan, että virkamiesten ja yksityisoikeudellisen henkilöstön muiden kuin yhteisten riskien sisällyttäminen France Télécomin valtiolle vuoden 1996 lain mukaisesti maksaman vastineen laskentaan ei ole perusteltua.
Therefore, as regards the costs paid on account of the employment of their ordinary staff, these undertakings are not in a comparable situation in fact or in law to that of France Télécom as regards its civil servant staff, contrary to the arguments of the French Republic and France Télécom presented in their comments.
Siitä siis johtuu, että yksityisoikeudellisen henkilöstön palkkaamisen vuoksi maksettavien kustannusten osalta kyseiset yritykset eivät ole oikeudellisesti eivätkä tosiasiallisesti tilanteessa, jota voitaisiin verrata France Télécomin tilanteeseen sen virkamieshenkilöstön osalta, toisin kuin Ranskan tasavalta ja France Télécom huomautuksissaan katsovat.
Likewise, the compensation arrangements applied to France Télécom cannot be compared with the arrangements defined for other public bodies with employees with civil servant status, such as the Paris Mint or the National Forestry Office, which can be categorised as undertakings for some of their activities within the meaning of Article 107(1) of the TFEU, or other public industrial and commercial undertakings, such as EDF or GDF in the past.
Vastaavasti France Télécomiin sovellettavaa vastinejärjestelmää ei voida verrata järjestelmään, jota sovelletaan muihin julkisiin tahoihin, kuten Ranskan valtion rahapajaan (Monnaie de Paris) tai kansalliseen metsävirastoon, joiden palveluksessa on virkamiehiä ja jotka voidaan määritellä joidenkin toimiensa osalta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi yrityksiksi, tai muihin teollisiin tai kaupallisiin julkisiin laitoksiin, kuten aiemmin EDF tai GDF.
EDF or GDF had specific retirement pension schemes, which were not aligned with the civil service scheme.
EDF:llä ja GDF:llä oli erityiset eläkejärjestelmät, joita ei ollut mukautettu virkamiesten eläkejärjestelmiin.
Moreover, EDF and GDF have since been affiliated to the general scheme, even though it should be emphasised that the Commission concluded that no State aid existed solely on condition that affiliation is financially neutral for the State [55], which is not so regarding the 1996 reform in the present case.
EDF:n ja GDF:n järjestelmät on sitä paitsi sulautettu myöhemmin yleiseen järjestelmään, vaikka on korostettava, että komissio on todennut, että tukea ei ole myönnetty, jos sulautuminen tapahtuu valtiolle taloudellisesti neutraalilla tavalla [55], mistä ei ollut kyse vuoden 1996 uudistuksessa.
On the other hand, the compensation scheme in favour of the State for the payment of the pensions of civil servants working at La Poste, before the amendments described and approved under certain conditions by the Commission in its La Poste decision, was also that of a national company comparable to a public industrial and commercial undertaking and remained, pursuant to the 1990 Law in its original wording, similar to that of France Télécom, in that it provided for the annual repayment to the State of the pensions granted to the retired civil servants and the payment of the costs provided for in Article L-134 of the Social Security Code.
Vastaavasti La Posten palveluksessa olevien virkamiesten eläkkeistä valtiolle maksettavaa vastinetta koskeva järjestelmä oli ennen komission La Poste -päätöksessä kuvaamia ja ehdollisesti hyväksymiä muutoksia myös kansallisen yrityksen järjestelmä, joka vastaa teollisen ja kaupallisen julkisen laitoksen järjestelmää ja joka pysyi vuoden 1990 lain alkuperäisen version nojalla France Télécomin järjestelmää vastaavana sen osalta, että siinä säädettiin eläkkeellä oleville virkamiehille maksettavien eläkkeiden vuotuisesta korvaamisesta valtiolle ja sosiaaliturvalain L-134 pykälässä tarkoitettujen kustannusten maksamisesta.
Even if it seems that La Poste is not in competition with France Télécom, which the advantages granted to the latter could distort or threaten to distort, the fact remains that the logic and provisions of the retirement scheme for the civil servants of France Télécom before the 1996 reform were the same as those of the comparable scheme applied to La Poste at the same time.
Vaikka vaikuttaa siltä, että La Posten ja France Télécomin välillä ei ole kilpailua, jota France Télécomille myönnetyt tuet vääristäisivät todennäköisesti tai saattaisivat vääristää, France Télécomin virkamiesten eläkejärjestelmän perustelut ja säännökset ennen vuoden 1996 uudistusta olivat kuitenkin samanlaiset kuin La Posteen samaan aikaan sovelletun järjestelmän perustelut ja säännökset.
Moreover, the Commission considered in its La Poste decision that the reform of the scheme applicable to La Poste constituted State aid, contrary to the arguments put forward by the French Republic in respect of France Télécom.
Lisäksi komissio katsoo La Poste -päätöksessään, että La Posteen sovellettavan järjestelmän uudistaminen oli valtiontukea, toisin kuin Ranskan tasavalta katsoo France Télécomin osalta.
More generally, to assess the situation of France Télécom, the reference situation is that of a public or private undertaking employing civil servant staff who have retained their status.
France Télécomin tilanteen arvioimiseksi yleisemmin vertailutilanteena käytetään sellaisen julkisen tai yksityisen yrityksen tilannetta, jolla on palveluksessaan virkamieshenkilöstöä, joka on säilyttänyt asemansa.
Such undertakings would be in the same reference situation as France Télécom.
Sellaisten yritysten tilannetta voidaan verrata France Télécomiin.
It is therefore in terms of this reference scheme that the existence of State aid in favour of France Télécom can be assessed.
Juuri tämän vertailujärjestelmän mukaisesti voidaan arvioida, onko France Télécomille myönnetty valtiontukea.
The financial advantages
Taloudelliset edut
Likewise, it cannot be argued that a measure does not confer an advantage on an undertaking, France Télécom in the present case, through the mere fact that it is in compensation for a certain disadvantage that this undertaking allegedly suffered in the past, contrary to the assertions of the French Republic and France Télécom.
Ei voida myöskään katsoa, että toimenpiteellä ei anneta etua yritykselle, tässä tapauksessa France Télécomille, ainoastaan siitä syystä, että sillä korvataan tietty haitta, joka yritykselle olisi aiemmin koitunut, toisin kuin Ranskan tasavalta ja France Télécom katsovat.
The Commission also recently dismissed the argument of a historic telecommunications operator, a competitor of France Télécom, according to which specific social benefits in the form of pensions comparable to those of the civil service inherited from the past and different from those under ordinary law for part of the staff justify measures for the reduction of the social security costs associated with the pensions for this category of staff incurred by the operator [56].
Komissio on äskettäin torjunut televiestintäalalla France Télécomin kanssa kilpailleen operaattorin väitteen, jonka mukaan virkamieshenkilöstön eläkkeisiin verrattavilla erityisillä eläkettä koskevilla sosiaalisilla oikeuksilla, jotka on saavutettu aiemmin ja jotka eräiden työntekijöiden osalta eroavat yleiseen lainsäädäntöön kuuluvista eduista, voitaisiin perustella toimenpiteet tämän henkilöstöryhmän eläkkeistä operaattorille aiheutuvien sosiaaliturvamaksujen vähentämiseksi [56].
In this respect, as the French authorities emphasised during the discussions on the draft, the 1996 Law imposed a new, substantial burden on the French State for the payment and servicing of the pensions granted to the civil servants of France Télécom.
Kuten Ranskan viranomaiset korostivat vuoden 1996 lakia koskevasta luonnoksesta käydyssä keskustelussa, kyseisen lain nojalla säädetään tämän osalta Ranskan valtion uusista ja raskaista kustannuksista, jotka johtuvat siitä, että valtio maksaa France Télécomin virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena.
At the same time, the 1996 Law therefore had the effect of reducing the compensation that France Télécom had always paid.
Vuoden 1996 laki on siis vaikuttanut niin, että France Télécomin jatkuvasti maksama vastine pienenee.
On account of the detailed rules for calculating the rate of the employer’s contribution provided for by the Law, since 31 December 1996, France Télécom pays the State less compensation than it would have paid if the Law had not been passed.
Laissa säädettyjen työnantajamaksujen määrää koskevien laskentasääntöjen perusteella France Télécom on maksanut 31 päivästä joulukuuta 1996 alkaen valtiolle vastinetta, joka on pienempi kuin minkä se olisi maksanut, jos lakia ei olisi säädetty.
In addition, on account of the fact that the employer’s contribution introduced by this Law is in full discharge of liabilities, France Télécom immediately wrote back at 31 December 1996 the provision earmarked in these accounts for the payment of its future liabilities.
Koska tällä lailla käyttöön otettu työnantajamaksu lisäksi vapauttaa muista maksuvelvoitteista, France Télécom peruutti tulevien velvoitteiden maksamista varten kirjanpitoonsa tekemänsä varaukset heti 31 päivänä joulukuuta 1996.
Hence the burden from which France Télécom was released was neither new, since the 1990 Law adopted the previous budgetary practice, nor unforeseeable, since the undertaking set aside provisions for this purpose, nor did it derogate from ordinary social security arrangements since these do not apply to the compensation paid by France Télécom.
Siten kustannukset, joista France Télécom vapautettiin, eivät olleet uusia, koska vuoden 1990 laissa sovellettiin uudelleen aiempaa talousarviokäytäntöä, eivätkä ennakoimattomia, koska yritys perusti varauksia sitä varten, eivätkä ne poikenneet yleisestä sosiaaliturvalainsäädännöstä, koska sitä ei sovelleta France Télécomin maksamaan vastineeseen.
From its entry into force, the 1996 Law transferred to the French State liability for the annual contribution ultimately covering in full the cost of funding the pensions of the staff concerned.
Vuoden 1996 lain nojalla on sen voimaantulosta alkaen siirretty Ranskan valtiolle vuotuinen maksuvelvoite, joka kattaa lopulta kokonaan kyseisen henkilöstön eläkkeiden rahoituskustannukset.
The amount of aid granted in this way by the 1996 Law can be calculated, since its entry into force, by the annual difference between the compensation consisting of the contribution in full discharge of liabilities paid by France Télécom to the French State and the costs that it would have paid pursuant to the 1990 Law, indicated in Table 1, if this Law had not been amended, minus the amount of the flat-rate contribution paid in 1997.
Siten vuoden 1996 lain nojalla myönnetyn tuen määrä voidaan laskea lain voimaantulosta alkaen määrittämällä France Télécomin Ranskan valtiolle maksamasta, muista maksuvelvoitteista vapauttavasta työnantajamaksusta muodostuvan vastineen ja taulukossa 1 esitettyjen, vuoden 1990 alkuperäisen lain nojalla maksettavien kustannusten vuotuinen erotus, josta on vähennetty vuonna 1997 maksettu kiinteämääräinen maksu.
Moreover, it should be noted that the amounts estimated at the time of the 1996 reform represent an approximation of the actual amount [57].
Lisäksi on pantava merkille, että vuoden 1996 uudistuksen aikaan arvioidut määrät ovat todellisen määrän likiarvoja [57].
The amounts of compensation provided for which are payable by France Télécom in the form of annual contributions, like the balance compensation of EUR 5,7 billion paid in 1997, had neither the object or the effect of seeking budgetary neutrality for the French State.
France Télécomille vuotuisten maksujen muodossa määrättyä vastinetta tai vuonna 1997 maksettua 5,7 miljardin euron korvausta ei vahvistettu sitä varten, että niiden tavoitteena olisi ollut budjettineutraalius Ranskan valtion talousarviossa eikä niillä ollut tällaista vaikutusta.
If that had been the case, subject to the appropriate nature of the actuarial calculation assumptions, the costs and receipts would have been equal for the period as a whole and, consequently, there would have been no economic advantage for France Télécom.
Jos tästä olisi ollut kyse ja edellyttäen, että vakuutusmatemaattisen laskennan olettamukset olisivat olleet asianmukaisia, kustannukset ja tulot olisivat olleet yhtä suuret koko ajanjaksolla eikä France Télécomille olisi siten koitunut taloudellista etua.
The French authorities were aware that the ‘transfer of the pension costs for the civil servants of France Télécom to the general State budget’ was ‘a new and heavy burden for the State’ that the exceptional flat-rate contribution or the proceeds of the sale of part of the shares in the undertaking held by the State would only cover in part.
Ranskan viranomaiset olivat tietoisia siitä, että France Télécomin virkamiesten eläkekustannusten siirtäminen valtion yleiseen talousarvioon oli valtiolle uusi ja raskas rasitus, joka katettaisiin vain osittain määräämällä poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu tai myymällä osa valtion omistamista yrityksen osakkeista.
The debates mentioned in recital 31 show that the French State did not seek in 1996 to offset in full the new burden it was assuming for the future but, on the contrary, sought to assume a new burden and for ‘the interests of the undertaking to be taken into account first in this matter’.
Myös johdanto-osan 31 kappaleessa mainitut keskustelut osoittavat, että Ranskan valtio ei pyrkinyt vuonna 1996 korvaamaan kokonaan uusia kustannuksia, jotka se otti tulevaisuuden osalta vastuulleen, vaan se päinvastoin pyrki ottamaan vastuulleen uudet kustannukset ja pyrki huolehtimaan siitä, että yrityksen edut otettaisiin ensin huomioon.
It is obvious that, even with different actuarial assumptions from those used by the French State to estimate the new burden it was assuming and notwithstanding the exceptional flat-rate contribution paid in 1997, the reform granted a substantial economic advantage in the form of lower employer pension contributions.
On selvää, että vaikka sovellettaisiin erilaisia vakuutusmatemaattisia olettamuksia kuin Ranskan valtio on soveltanut arvioidessaan uusia kustannuksiaan ja huolimatta vuonna 1997 maksetusta poikkeuksellisesta kiinteämääräisestä maksusta, uudistuksella on myönnetty huomattava taloudellinen etu, koska työnantajan eläkemaksut ovat pienemmät.