natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is present in all segments of the large household appliances market, which can be broken down into three main product groups: washing appliances (dishwashers, washing machines, tumble driers, washer-driers), refrigeration appliances (refrigerators, chest and upright freezers) and cooking appliances (conventional ovens, microwave ovens, cookers, hobs, extractor hoods).
Se valmistaa kaikkia suuria kodinkoneita, jotka jakautuvat kolmeen suureen tuoteryhmään eli pesukoneisiin (pyykinpesukoneet, astianpesukoneet, kuivausrummut ja kuivaavat pyykinpesukoneet), kylmäsäilytyslaitteisiin (jääkaapit sekä arkku- ja kaappipakastimet) ja ruoanvalmistuksessa käytettäviin laitteisiin (uunit, mikroaaltouunit, keittimet, keittotasot ja liesituulettimet).
As indicated in paragraph 43 of the opening decision, the restructuring costs, as described in the French authorities’ notification, come to EUR 62,5 million.
Kuten menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen 43 kappaleessa todetaan, Ranskan viranomaisten antamaan ilmoitukseen sisältyvän kuvauksen mukaan rakenneuudistuksen kustannukset ovat 62,5 miljoonaa euroa.
The company expects to contribute EUR 31,5 million, and to receive aid amounting to EUR 31 million.
Yritys aikoo osallistua rakenneuudistukseen 31,5 miljoonalla eurolla ja myönnetyn tuen määrä on 31 miljoonaa euroa.
the guidelines applicable when the Bull [11] and Euromoteurs [12] cases cited by France were examined did not require companies to take compensatory measures. There were also other major differences between those cases and the present one.
komissio korosti lisäksi, että asioiden ”Bull” [11] ja ”Euromoteurs” [12] tutkinnan aikaan voimassa olleissa suuntaviivoissa, joihin Ranska viittaa, yrityksiä ei velvoitettu toteuttamaan vastasuoritteita; komissio korosti myös, että mainittujen asioiden ja nyt tarkasteltavan asian välillä on myös muita olennaisia eroja.
Such aid therefore obstructs the exit of the least efficient firms, which is, in the words of point 4 of the restructuring aid guidelines, ‘a normal part of the operation of the market’. The notified aid to FagorBrandt therefore gives rise to distortion of competition of this kind.
Kyseinen tuki rikkoo sen vuoksi periaatetta vähiten tehokkaiden yritysten poistumisesta markkinoilta, joka on rakenneuudistussuuntaviivojen 4 kohdan mukaisesti ”tavanomainen osa markkinoiden toimintaa”.
on State aid SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Scheme concerning the municipal real estate tax exemption granted to real estate used by non-commercial entities for specific purposes implemented by Italy
valtiontuesta SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Ei-kaupallisten yhteisöjen tiettyihin tarkoituksiin käyttämille kiinteistöille myönnettävää vapautusta kunnallisesta kiinteistöverosta koskeva järjestely, jonka Italia on toteuttanut
(notified under document C(2012) 9461)
(tiedoksiannettu numerolla C(2012) 9461)
In 2006 the Commission received a number of complaints essentially concerning two schemes, one involving an exemption from the municipal tax on real estate and the other a corporate tax reduction.
Komissiolle tehtiin vuonna 2006 useita kanteluja kahdesta järjestelmästä, jotka koskivat vapautusta kunnallisesta kiinteistöverosta (Imposta Comunale sugli Immobili, ICI) ja oikeushenkilöiden tuloveroasteen alennusta.
More specifically, the two schemes involved:
Tarkemmin sanoen kyse on seuraavanlaisista järjestelmistä:
exemption from the municipal tax on real estate (‘imposta comunale sugli immobili’, hereinafter ‘ICI’) for real estate used by non-commercial entities and intended exclusively for social assistance, welfare, health, cultural, educational, recreational, accommodation, sports and religious activities (Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504 of 30 December 1992);
kunnallisesta kiinteistöverosta myönnettävä vapautus ei-kaupallisten yhteisöjen kiinteistöille, joissa harjoitettava toiminta liittyy yksinomaan sosiaali- ja terveydenhuoltoon, koulutukseen, majoitukseen, kulttuuriin, virkistykseen ja urheiluun sekä uskontoon ja uskonnollisten menojen (jumalanpalvelusten) järjestämiseen (30 päivänä joulukuuta 1992 annetun lakiasetuksen nro 504 7 §:n 1 momentin i alamomentti);
a 50 % corporate tax reduction for the entities listed in Article 6 of Presidential Decree No 601 of 29 September 1973 - primarily social welfare organisations, non-profit education and research bodies, and charitable and teaching institutions (including ecclesiastical institutions).
tuloveroasteen alentaminen puoleen 29 päivänä syyskuuta 1973 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 601 6 §:ssä tarkoitettujen oikeushenkilöiden osalta; säännös koskee lähinnä sosiaaliturvalaitoksia, voittoa tavoittelemattomia oppi- ja tutkimuslaitoksia sekä hyväntekeväisyys- ja koulutuslaitoksia (uskonnolliset yhteisöt mukaan lukien).
This provision also includes social housing entities and cultural foundations and associations.
Säännöksen soveltamisalaan kuuluvat myös sosiaalisesta asuntotuotannosta vastaavat itsenäiset yhteisöt sekä yksinomaan kulttuurin alalla toimivat säätiöt ja yhdistykset.
Following the complaints received about the above ICI exemption, the Commission sent the Italian authorities an initial request for information on 5 May 2006.
Komissio pyysi sille toimitettujen, edellä mainittua kunnallisesta kiinteistöverosta myönnettävää vapautusta koskevien kantelujen vuoksi Italian viranomaisilta lisätietoja 5 päivänä toukokuuta 2006.
In the light of the information sent by Italy on 6 June 2006, and following the entry into force of some amendments to the ICI legislation, the Commission informed the complainants by letter of 8 August 2006 that, on the basis of a preliminary analysis, there were no grounds for pursuing the investigation.
Italian viranomaisten 6 päivänä kesäkuuta 2006 toimittamien tietojen perusteella ja sen jälkeen kun eräät kunnallista kiinteistöveroa koskevien sääntöjen muutokset olivat tulleet voimaan, komission yksiköt ilmoittivat kantelujen tekijöille 8 päivänä elokuuta 2006 päivätyllä kirjeellä, että alustavan arvioinnin perusteella asiassa ei ollut tarpeen aloittaa tutkintaa.
However, by letter dated 24 October 2006, the complainants again pointed out that the ICI exemption for non-commercial entities was contrary to Article 107(1) of the Treaty.
Kantelun tekijät kuitenkin korostivat 24 päivänä lokakuuta 2006 päivätyssä kirjeessään uudelleen, että ei-kaupallisille yhteisöille myönnettävä vapautus kunnallisesta kiinteistöverosta on vastoin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 107 artiklan 1 kohdan määräyksiä.
By letter of 14 November 2006, the Commission informed them that, on the basis of the information available, there were no grounds for further investigating the ICI exemption.
Komission yksiköt toistivat kantelun tekijöille osoitetussa, 14 päivänä marraskuuta 2006 päivätyssä kirjeessään kantansa, jonka mukaan niiden käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseistä vapautusta ei ollut tarpeen tutkia lähemmin.
In January and September 2007, the Commission received further letters from the complainants about the ICI exemption.
Tammi- ja syyskuussa 2007 komissio sai kantelun tekijöiltä jälleen kirjeet, jotka koskivat vapautusta kunnallisesta kiinteistöverosta.
On 5 November 2007, the Commission invited the Italian authorities and the complainants to provide further information about all the alleged preferential provisions cited by the complainants.
Komissio kehotti 5 päivänä marraskuuta 2007 päivätyssä kirjeessään Italian viranomaisia ja kantelun tekijöitä toimittamaan lisätietoja kaikista kantelun tekijöiden etuuskohteluksi väittämistä säännöksistä.
On 20 October 2008, the complainants sent a letter of formal notice (Article 265 of the Treaty), asking the Commission to open the formal investigation procedure and to adopt a formal decision on their complaints.
Kantelun tekijät lähettivät 20 päivänä lokakuuta 2008 virallisen ilmoituksen (SEUT-sopimuksen 265 artikla), jossa ne vaativat komissiota aloittamaan muodollisen tutkintamenettelyn ja antamaan niiden kanteluihin perustuvassa asiassa virallisen päätöksen.
On 24 November 2008, the Commission sent another request for information to the Italian authorities, to which they replied by letter of 8 December 2008.
Komissio lähetti Italian viranomaisille viimeisen tietopyynnön 24 päivänä marraskuuta 2008, ja nämä vastasivat siihen 8 päivänä joulukuuta 2008.
By letter dated 19 December 2008, the Commission informed the complainants that, on the basis of a preliminary analysis, it considered that the measures did not appear to constitute state aid and that accordingly there was no need to pursue the investigation.
Komission yksiköt ilmoittivat kantelun tekijöille 19 päivänä joulukuuta 2008 päivätyllä kirjeellä katsovansa alustavan arvioinnin perusteella, että riidanalaiset toimenpiteet eivät näyttäneet sisältävän valtiontukea ja ettei tutkintaa sen vuoksi ollut tarpeen jatkaa.
On 26 January 2009, the Italian Finance Ministry issued ‘Circolare 2/DF’ (hereinafter ‘the Circular’) to clarify further the scope of the ICI exemption for non-commercial entities.
Italian valtiovarainministeriö lähetti 26 päivänä tammikuuta 2009 kiertokirjeen 2/DF, jäljempänä ’kiertokirje’, jossa täsmennetään ei-kaupallisille yhteisöille kunnallisesta kiinteistöverosta myönnettävän vapautuksen soveltamisalaa.
On 2 March 2009, the complainants wrote to the Commission expressing their dissatisfaction with the legislation in force and criticising the Circular.
Kantelun tekijät ilmoittivat komissiolle 2 päivänä maaliskuuta 2009 päivätyssä kirjeessä olevansa tyytymättömiä voimassa olevaan lainsäädäntöön ja arvostelivat edellä mainittua kiertokirjettä.
By e-mail of 11 January 2010, the complainants again asked the Commission to initiate the formal investigation procedure, even in the light of the contents of the Circular.
Kantelun tekijät ottivat komissioon yhteyttä jälleen 11 päivänä tammikuuta 2010, tällä kertaa sähköpostitse, ja pyysivät sitä aloittamaan muodollisen tutkintamenettelyn muun muassa kiertokirjeen sisällön perusteella.
On 15 February 2010, the Commission, having taken note of the Circular, sent a letter to the complainants confirming the reasoning set out in their letter of 19 December 2008.
Kiertokirjettä tarkasteltuaan komission yksiköt vastasivat kantelun tekijöille 15 päivänä helmikuuta 2010 päivätyssä kirjeessä toistaen 19 päivänä joulukuuta 2008 päivätyssä kirjeessä esitetyt perustelut.
By decision of 12 October 2010 (hereinafter ‘the decision initiating the procedure’) the Commission initiated the formal investigation procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty in respect of the municipal real estate tax exemption granted to real estate used by non-commercial entities for specific purposes and in respect of Article 149(4) TUIR [4].
Komissio päätti 12 päivänä lokakuuta 2010 aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn, jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’, joka koskee ei-kaupallisten yhteisöjen tiettyihin tarkoituksiin käyttämille kiinteistöille myönnettävää vapautusta kunnallisesta kiinteistöverosta ja tuloverolain 149 §:n 4 momenttia [4].
On 21 December 2010, the decision initiating the procedure was published in the Official Journal of the European Union [5], inviting interested parties to submit their comments.
Menettelyn aloittamista koskeva päätös, jossa komissio kehottaa asianomaisia esittämään huomautuksensa, julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä21 päivänä joulukuuta 2010 [5].
Between 21 January and 4 April 2011, the Commission received comments on the decision initiating the procedure from 80 interested parties, which are listed in Annex 1 to this Decision.
Komissio vastaanotti 21 päivän tammikuuta 2011 ja 4 päivän huhtikuuta 2011 välisenä aikana huomautuksia menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä 80 asianomaiselta, jotka luetellaan tämän päätöksen liitteessä 1.
By letter of 2 March 2011, the Commission received comments from Italy on the decision initiating the procedure.
Komissio vastaanotti 2 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä Italian viranomaisilta huomautuksia menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä.
The Commission then forwarded the third parties' comments to the Italian authorities, which submitted their reactions on 10 June 2011.
Tämän jälkeen komissio toimitti asianomaisten esittämät huomautukset Italian viranomaisille, jotka esittivät niistä omat huomautuksensa 10 päivänä kesäkuuta 2011.
On 19 July 2011, a technical meeting was held between the Italian authorities and the Commission.
Italian viranomaisten ja komission yksiköiden välillä pidettiin tekninen kokous 19 päivänä heinäkuuta 2011.
By letter dated 15 February 2012, Italy informed the Commission of its intention to adopt new legislation concerning the municipal real estate tax and announced that ICI had been replaced by the Imposta Municipale Propria (hereinafter ‘IMU’) as of 1 January 2012.
Italian viranomaiset ilmoittivat komissiolle 15 päivänä helmikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä, että ne aikoivat antaa kunnallisesta kiinteistöverotuksesta uudet säännöt ja että kunnallinen kiinteistövero (Imposta Comunale sugli Immobili, ICI) oli 1 päivästä tammikuuta 2012 alkaen korvattu uudella kiinteistöverolla (Imposta Municipale Propria, IMU).
Following Italy’s adoption of Law No 27 of 24 March 2012, which included new provisions on the IMU exemption for non-commercial entities performing specific activities but left a number of aspects to be defined in future implementing legislation, the Commission sent the Italian authorities a request for information on 16 May 2012.
Sen jälkeen kun Italian viranomaiset olivat 24 päivänä maaliskuuta 2012 hyväksyneet lain nro 27, jossa vahvistetaan muun muassa uudet säännökset vapautuksen myöntämiseksi uudesta IMU-verosta tiettyä toimintaa harjoittaville ei-kaupallisille yhteisöille ja viitataan eräiden määritelmien osalta 16 päivänä toukokuuta 2012 annettuun täytäntöönpanosäädökseen, komissio pyysi Italian viranomaisilta lisätietoja 16 päivänä toukokuuta 2012.
By letter dated 5 September 2012, Italy provided the Commission with the information requested and also its comments on the third parties’ observations forwarded to it on 6 July 2012.
Italian viranomaiset toimittivat komissiolle 5 päivänä syyskuuta 2012 päivätyllä kirjeellä sekä pyydetyt tiedot että kommenttinsa asianomaisten esittämistä huomautuksista, jotka oli toimitettu Italian viranomaisille 6 päivänä heinäkuuta 2012.
Subsequently, by letter of 21 November 2012, the Italian authorities sent the Commission a copy of the IMU implementing regulation adopted on 19 November 2012.
Italian viranomaiset toimittivat komissiolle 21 päivänä marraskuuta 2012 päivätyllä kirjeellä jäljennöksen uuden IMU-veron täytäntöönpanoasetuksesta, joka oli annettu 19 päivänä marraskuuta 2012.
Municipal real estate tax exemption for non-commercial entities
Ei-kaupallisille yhteisöille myönnettävä vapautus kunnallisesta kiinteistöverosta
In 1992 the Italian authorities introduced a municipal tax on real estate (ICI).
Italian viranomaiset ottivat vuonna 1992 käyttöön kunnallisen kiinteistöveron (Imposta Comunale sugli Immobili, ICI).
As laid down in Legislative Decree No 504 of 30 December 1992, all physical and legal persons that were in possession of real estate (for reasons of ownership, right of usufruct, use, occupancy or leasehold) were liable for the tax.
Kuten 30 päivänä joulukuuta 1992 annetussa lakiasetuksessa nro 504 säädetään, ICI-vero peritään kaikilta luonnollisilta ja oikeushenkilöiltä, jotka ovat kiinteistönhaltijoita (omistus-, nautinta-, käyttö- tai hallintaoikeuden tai pitkäaikaisen vuokrasopimuksen nojalla).
The tax was payable by both residents and non-residents, irrespective of the use made of the real estate, and it was calculated on the basis of the cadastral value.
Vero peritään riippumatta siitä, asuuko henkilö kiinteistössä vai ei, ja riippumatta sen käyttötarkoituksesta. Vero määräytyy kiinteistön katasteriarvon perusteella.
According to Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92, real estate used by non-commercial entities exclusively for social assistance, welfare, health, educational and accommodation services and cultural, recreational, sports and religious activities was exempted from ICI.
Lakiasetuksen nro 504/92 7 §:n 1 momentin i alamomentin mukaan ICI-verosta vapautetaan kiinteistöt, joita ei-kaupalliset yhteisöt käyttävät yksinomaan sosiaali- ja terveydenhuoltoon, koulutukseen, majoitukseen, kulttuuriin, virkistykseen ja urheiluun sekä uskontoon ja uskonnollisiin menoihin (jumalanpalvelusten) liittyvään toimintaan.
According to Article 7(2a) of Decree Law No 203 of 30 September 2005 [6], the exemption provided for by Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92 was applicable to the activities listed there, even if they were of a commercial nature.
Syyskuun 30 päivänä vuonna 2005 annetun asetuksen nro 203 [6] 7 §:n 2 a momentin mukaan lakiasetuksen nro 504/92 7 §:n 1 momentin i alamomentissa tarkoitettua verovapautusta sovelletaan kaikkeen kyseisessä alamomentissa mainittuun toimintaan, vaikka se olisi luonteeltaan kaupallista.
According to Article 39 of Decree Law No 223 of 4 July 2006 [7], this exemption applied only if the activities in question were not exclusively of a commercial nature.
Heinäkuun 4 päivänä 2006 annetun asetuksen nro 223 [7] 39 §:n mukaan vapautusta sovelletaan vain jos kyseinen toiminta ei ole luonteeltaan yksinomaan kaupallista.
The Italian authorities explained that the municipal real estate tax exemption provided for by Article 7(1)(i) applied only if two cumulative conditions were met:
Italian viranomaiset ovat täsmentäneet, että 7 §:n 1 momentin i alamomentissa tarkoitettua vapautusta kunnallisesta kiinteistöverosta sovelletaan vain jos kumpikin seuraavista edellytyksistä täyttyy:
i. the real estate must be used by non-commercial entities [8].
i. kiinteistön on oltava ei-kaupallisen yhteisön käytössä [8].
The law defines non-commercial entities as public and private entities that are not companies and whose activities are not exclusively or primarily commercial;
Lain määritelmän mukaan ei-kaupallisia yhteisöjä ovat erilaiset julkiset ja yksityiset yhteisöt, jotka eivät ole yrityksiä ja joille kaupallisen toiminnan harjoittaminen ei ole yksinomainen tai pääasiallinen tavoite;
the real estate must be used exclusively for performing the activities listed in Article 7(1)(i).
kiinteistöä on käytettävä yksinomaan 7 §:n 1 momentin i alamomentissa tarkoitettuun toimintaan.
In Circular 2/DF of 26 January 2009, the Italian authorities clarified which entities could be considered non-commercial and the characteristics required of the activities performed by these entities for entitlement to the exemption.
Italian viranomaiset täsmensivät 26 päivänä tammikuuta 2009 päivätyssä kiertokirjeessä 2/DF, mitkä yhteisöt voitaisiin katsoa ei-kaupallisiksi yhteisöiksi, ja sen, millaista toimintaa näiden yhteisöjen on harjoitettava voidakseen hyötyä kyseisestä vapautuksesta.
The Circular stated that non-commercial entities could be both public and private.
Kiertokirjeessä muistutetaan, että ei-kaupalliset yhteisöt voivat olla joko julkisia tai yksityisiä.
Specifically, the following were considered to be public non-commercial entities: the State, regions, provinces, municipalities, chambers of commerce, health agencies, public bodies set up exclusively for welfare, assistance and health purposes, non-economic public entities, welfare and assistance bodies, universities and research institutes, and special public service bodies (the former ‘IPAB’).
Julkisia ei-kaupallisia yhteisöjä ovat muun muassa seuraavat: valtionhallinto, alue- ja maakuntahallinto, kunnat, kauppakamarit, terveydenhuoltolaitokset, yksinomaan sosiaali- ja terveydenhuoltoalan tehtäviä hoitavat julkiset yhteisöt, muut kuin liiketoiminnalliset julkiset yksiköt, sosiaalihuoltolaitokset, yliopistot ja tutkimuslaitokset sekä henkilökohtaisia palveluja tarjoavat julkiset laitokset.
Examples of private non-commercial bodies given in the Circular include the following: associations, foundations, committees, NGOs, amateur sports clubs, voluntary service organizations, bodies classified for tax purposes as non-profit organisations (‘ONLUS’) and ecclesiastical bodies belonging to the Catholic Church and other religious denominations.
Esimerkkeinä yksityisistä ei-kaupallisista yhteisöistä kiertokirjeessä mainitaan yhdistykset, säätiöt ja lautakunnat, valtiosta riippumattomat organisaatiot, amatööriurheiluseurat, vapaaehtoisjärjestöt, verotuksessa voittoa tavoittelemattomiksi yhteisöiksi katsotut yhteisöt sekä katoliseen kirkkoon ja muihin uskontokuntiin kuuluvat kirkolliset yhteisöt.
The Circular also specified that the activities performed in the real estate exempt from ICI should not be available on the market [9] - i.e. they should be carried on to satisfy social needs that were not always met by public structures or private commercial operators.
Kiertokirjeessä täsmennetään lisäksi, että ICI-verosta vapautetuissa kiinteistöissä harjoitettavaa toimintaa ei pitäisi olla saatavilla markkinoilla [9] ja että toiminnan tarkoituksena olisi oltava vastaaminen sosiaalisiin tarpeisiin, joita julkiset organisaatiot tai yksityiset kaupalliset toimijat eivät aina pysty täyttämään.
The Circular contained a number of criteria for each of the activities listed in Article 7(1)(i), which helped to establish when each of them should be considered not exclusively of a commercial nature [10].
Kiertokirjeessä mainitaan kunkin 7 §:n 1 momentin i alamomentissa mainitun toiminnan osalta useita kriteereitä, joiden perusteella voidaan selvittää, milloin toimintaa on pidettävä ”ei yksinomaan kaupallisena” [10].
The ICI was replaced by the IMU as of 1 January 2012.
Vuoden 2012 alusta ICI-vero on korvattu uudella kunnallisella kiinteistöverolla (Imposta Municipale Propria, IMU).
The rules on the municipal real estate tax for non-commercial entities were also amended in the course of 2012, as explained in Section 5.
Vuonna 2012 myös tarkistettiin ei-kaupallisilta yhteisöiltä perittävää kunnallista kiinteistöveroa koskevia määräyksiä, kuten 5 jaksossa selostetaan.
Article 149 of the Income Tax Code
Tuloverolain 149 §
Article 149 comes under Title II, Chapter III of the Income Tax Code (TUIR).
Tuloverolain (Testo unico delle imposte sui redditi) 149 § on lain II osaston III luvussa.
Title II lays down the rules on corporate tax and Chapter III lays down the tax provisions applicable to non-commercial entities, such as the rules for calculating the taxable base and the rules on the rates of taxation [11].
Lain II osastossa säädetään yhteisöjen tuloverotuksesta ja III luvussa vahvistetaan ei-kaupallisiin yhteisöihin sovellettavat verotussäännökset, kuten säännöt veroperusteen laskemista ja tällaisten yhteisöjen verottamista varten [11].
Article 149 identifies the conditions that can trigger the loss of an entity’s ‘non-commercial status’.
Lain 149 §:ssä vahvistetaan edellytykset, joiden täyttyessä yhteisöä ei enää luokitella ”ei-kaupalliseksi yhteisöksi”.
In particular, Article 149(1) TUIR states that a non-commercial body will lose that status if it carries on chiefly commercial activities during an entire tax period.
Tuloverolain 149 §:n 1 momentissa säädetään erityisesti, että yhteisö menettää asemansa ei-kaupallisena yhteisönä, jos se harjoittaa pääasiallisesti kaupallista toimintaa kokonaisen verokauden ajan.
Article 149(2) TUIR defines an entity’s ‘commercial status’ in terms of more income being derived from commercial activities than from institutional revenue and in terms of higher value of fixed assets related to commercial activities than to other activities [12].
Tuloverolain 149 §:n 2 momentissa määritellään yhteisön ”kaupallinen luonne” sen perusteella, saako se pääosan tuloistaan kaupallisesta toiminnasta vai esimerkiksi avustuksista tai liittyykö sen kiinteistöomaisuus valtaosaksi kaupalliseen toimintaan vai johonkin muuhun toimintaan [12].
The legal form adopted by the entities in question has no influence on the loss of their ‘non-commercial status’.
Yhteisöjen oikeudellinen muoto ei vaikuta niiden luokitteluun ei-kaupallisiksi yhteisöiksi.