natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the period under investigation, the guarantee was used only once for a loan of EUR 100 million from the European Investment Bank (EIB).
Tutkinnan kohteena olevalla jaksolla DPLP käytti takausta vain kerran, kun se otti 100 miljoonan euron lainan Euroopan investointipankilta (EIP).
The interest rate is calculated on the basis of the three-month Euribor minus 37 basis points.
Korkotaso määritettiin kolmen kuukauden Euribor-koron perusteella, josta vähennettiin 37 peruspistettä.
GROUNDS FOR INITIATING THE PROCEDURE IN 2009
KUVAUS SYISTÄ, JOTKA JOHTIVAT MENETTELYN ALOITTAMISEEN VUONNA 2009
On the basis of the Altmark judgment [26], the Commission took the view that the public service compensation paid since 1992, as well as the tax exemptions, capital injections, State guarantee and transfer of buildings referred to above, may have constituted aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Altmark-tuomion [26] perusteella komissio katsoi, että vuodesta 1992 alkaen maksetut julkisen palvelun korvaukset, verovapautukset, pääomasijoitukset, valtiontakaus ja kiinteistöjen siirto olivat omiaan sisältämään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
State aid in the form of compensation for costs linked to universal service obligations may be declared compatible under Article 106(2) TFEU if it is necessary to the operation of the services and does not affect the development of trade to an extent that would be contrary to the interests of the European Union.
Valtiontuet, jotka myönnetään korvauksena yleispalveluvelvoitteeseen liittyvistä kustannuksista, voidaan katsoa SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaan sisämarkkinoille soveltuviksi, jos ne ovat välttämättömiä näiden palvelujen tarjoamiseksi ja jos ne eivät vaikuta kaupan kehitykseen Euroopan unionin etujen kanssa ristiriitaisella tavalla.
In the 2009 decision initiating the procedure, the Commission expressed doubts about whether the aid measures granted to DPLP were necessary for the fulfilment of the public service missions and proportional to that end.
Menettelyn aloittamisesta vuonna 2009 tehdyssä päätöksessään komissio epäili, olivatko DPLP:lle sen julkisen palvelun tehtävää varten myönnetyt tukitoimenpiteet välttämättömiä ja oikeasuhteisia.
As regards the calculation of overcompensation pursuant to Article 106(2) TFEU, the Commission took the view that all revenue and costs linked to the public service obligations had be taken into account in verifying the absence of overcompensation for the public service missions.
Kun tarkastellaan SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun velvoitteen liiallista korvaamista, komissio arvioi, että kaikki julkisen palvelun velvoitteeseen liittyvät tulot ja kustannukset olisi pitänyt ottaa huomioon, jotta olisi voitu varmistaa, ettei julkisen palvelun tehtävistä makseta liiallista korvausta.
This calculation would include verifying the soundness of the accounting methodology used to determine the costs attributable to the SGEIs, and taking into account all net costs of the public service, as well as additional aid granted in any form whatsoever.
Tätä laskentaa varten olisi varmistettava, että sovellettu kirjanpitoperiaate on asianmukainen yleishyödyllisten palvelujen kustannusten määrittämiseksi, ja otettava huomioon kaikki julkisen palvelun nettokustannukset ja ylimääräiset tuet niiden myöntämismuodosta riippumatta.
In respect of the public financing of civil servants’ pensions, the Commission expressed doubts regarding the extent to which the release from pension obligations placed DPLP in a comparable situation to its competitors as regards social security contributions.
Kun tarkastellaan valtion myöntämää rahoitusta virkamiesten eläkkeitä varten, komissio epäili, missä määrin DPLP:n vapauttaminen eläkevelvoitteistaan asetti sen kilpailijoidensa kanssa verrattavissa olevaan asemaan sosiaaliturvamaksujen suhteen.
In line with the approach taken in the Commission Decision on the public financing of pension costs for civil servants working for the French Post Office [27], it was appropriate to examine whether the measure was compatible with Article 107(3)(c) TFEU and, to this effect, to establish the extent to which the social security costs paid by DPLP after it was released from its liabilities were comparable to those of its competitors.
Komissio on tehnyt päätöksen myös Ranskan postin (La Poste) palveluksessa olleiden virkamiesten eläkkeisiin liittyvien kustannusten julkista rahoitusta koskevassa asiassa [27]. Asiassa noudatetun lähestymistavan mukaisesti olisi tutkittava, soveltuuko kyseinen toimenpide SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan sisämarkkinoille, ja määritettävä, missä määrin sosiaaliturvamaksuista aiheutuvat kustannukset, joista DPLP vastasi sen jälkeen kun se oli vapautettu kyseisistä eläkevelvoitteista, olivat verrattavissa sen kilpailijoiden kustannuksiin.
COMMENTS BY INTERESTED PARTIES
KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET
COMMENTS BY VFP AND PRODIPRESSE
VFP:N JA PRODIPRESSEN HUOMAUTUKSET
On 28 August 2009 VFP and Prodipresse submitted their comments concerning the press distribution scheme operated by DPLP.
VFP ja Prodipresse esittivät 28 päivänä elokuuta 2009 huomautuksensa, jotka koskevat DPLP:n lehtijakelujärjestelmää.
In line with their previous complaint, VFP and Prodipresse highlighted the distortion of competition arising from the low tariffs offered by DPLP for press distribution, which made it impossible for other operators to compete in the market.
Aikaisemmin esittämänsä kantelun mukaisesti VFP ja Prodipresse korostivat, että kilpailu vääristyi DPLP:n soveltamien edullisten lehtijakeluhintojen vuoksi, sillä ne estivät muiden markkinatoimijoiden kilpailun.
According to their submission, DPLP’s prices were fixed in tripartite negotiations between DPLP, publishers and the State.
Niiden mukaan DPLP:n soveltamat hinnat vahvistettiin kolmikantaneuvotteluissa DPLP:n, lehtitalojen ja valtion välillä.
The losses incurred by DPLP as a result of these below-market prices are, they claim, covered by the State as part of the SGEI compensation.
DPLP sai näistä markkinahintoja alhaisemmista hinnoista aiheutuvista tappioista korvausta valtiolta yleishyödyllisistä palveluista maksettujen korvausten yhteydessä.
While DPLP is the direct beneficiary of this aid, the newspaper publishers also benefit from it indirectly.
Vaikka DPLP on suora tuensaaja, myös sanomalehtien julkaisijat hyötyivät tuesta välillisesti.
VFP and Prodipresse suspect that DPLP may be overcompensated for the press distribution scheme and may be using the excess compensation to finance its other activities.
VFP ja Prodipresse arvioivat, että DPLP on voinut saada lehtijakelujärjestelmälleen liiallista korvausta, jota se on käyttänyt muun toimintansa rahoittamiseen.
COMMENTS BY THE ASSOCIATION BELGE DES EDITEURS DE JOURNAUX/BELGISCHE VERENIGING VAN DAGBLADUITGEVERS
ASSOCIATION BELGE DES ÉDITEURS DES JOURNAUX’N HUOMAUTUKSET
On 28 August 2009, the Association Belge des Editeurs de Journaux/Belgische Vereniging van Dagbladuitgevers submitted comments, in which it underlined the importance, in terms of democracy and equality, of an efficient newspaper distribution system throughout Belgium, at uniform and affordable prices, so that subscribers can receive their newspapers early in the morning.
Association belge des éditeurs des journaux (Belgian sanomalehtien liitto) esitti huomautuksensa 28 päivänä elokuuta 2009. Se korosti, että demokratian ja tasa-arvon kannalta on keskeistä, että koko Belgiassa on tehokas sanomalehtijakelujärjestelmä, jonka hinnat ovat yhdenmukaiset ja kohtuulliset ja jonka avulla tilaajat voivat saada sanomalehtensä varhain aamulla.
COMMENTS BY DEUTSCHE POST AG AND DHL INTERNATIONAL
DEUTSCHE POST AG:N JA DHL INTERNATIONALIN HUOMAUTUKSET
On 28 August 2009, Deutsche Post AG and DHL International submitted their comments.
Deutsche Post AG ja DHL International esittivät huomautuksensa 28 päivänä elokuuta 2009.
The submission highlighted the need to examine the pension relief granted to DPLP, in particular to ensure that it was in line with previous practice, verify the market conformity of the capital injections, check that the allocation of costs complied with the Chronopost judgment, and examine the transfer of buildings.
Ne korostivat, että on tarpeen tutkia DPLP:n vapauttamista eläkevelvoitteista ja varmistaa, että toimenpide on johdonmukainen aikaisemman käytännön kanssa. Lisäksi on tarkastettava, että pääomasijoitukset on tehty markkinaehdoin, varmistettava, että kustannustenjako vastaa Chronopost-tuomiota ja tutkittava kiinteistöjen siirtoa.
COMMENTS BY BELGISCHE DISTRIBUTIEDIENST NV/BELGIQUE DIFFUSION SA
BELGISCHE DISTRIBUTIEDIENST NV / BELGIQUE DIFFUSION SA:N HUOMAUTUKSET
On 28 August 2009, Belgische Distributiedienst NV/Belgique Diffusion SA (‘BD’), part of the TNT group, submitted its comments.
TNT-konserniin kuuluva Belgische Distributiedienst NV / Belgique Diffusion SA, jäljempänä ’BD’, esitti huomautuksensa 28 päivänä elokuuta 2009.
BD competes against DPLP and particularly its press-distribution subsidiary, Deltamedia, in the market for the distribution of newspapers and periodicals.
BD on DPLP:n ja erityisesti sen lehtijakelusta vastaavan tytäryhtiön Deltamedian kilpailija sanoma- ja aikakausilehtijakelun markkinoilla.
In line with its earlier complaint, BD underlined DPLP’s below-cost pricing of newspaper distribution.
Aikaisemmin esittämänsä kantelun mukaisesti BD korosti, että DPLP sovelsi kustannuksia alhaisempia hintoja sanomalehtijakeluun.
It claimed that the losses incurred by DPLP were financed by public subsidies and that the low prices made it difficult to compete against DPLP.
DPLP:n tappiot katettiin BD:n mukaan julkisilla avustuksilla. Alhaiset hinnat tekivät kilpailusta DPLP:n kanssa vaikeaa.
BD alleged that DPLP had breached Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts [28], and Article 7 of Directive 97/67/EC.
BD:n mukaan DPLP on toiminut vastoin julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/50/ETY [28] ja direktiivin 97/67/EY 7 artiklaa.
It also mooted the existence of aid within the meaning of Article 107(1) TFEU and questioned the compatibility of compensation for costs linked to SGEIs pursuant to Article 106(2) TFEU.
BD epäili lisäksi, että kyseessä oli SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukainen tuki. Se epäili myös yleishyödyllisten palvelujen aiheuttamien kustannuksien perusteella maksettavan korvauksen soveltuvuutta sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
BD questioned whether the distribution of newspapers could be qualified as an SGEI, since in most Member States this activity is open to competition and does not involve the postal operator.
BD epäili, voitaisiinko sanomalehtijakelu luokitella yleishyödylliseksi palveluksi, koska useimmissa jäsenvaltioissa kyseinen toiminta on avattu kilpailulle ilman, että siihen osallistuu postitoiminnan harjoittajaa.
BD also questioned whether a subsidy reserved exclusively for the postal operator was the most appropriate way to support the distribution of newspapers, as opposed to granting aid to publishers, who could then purchase the distribution services on the open market, thereby allowing competition between different providers.
BD pohti myös, oliko yksinomaan postitoiminnan harjoittajalle varattu avustus asianmukaisin keino tukea sanomalehtijakelua sen sijaan, että tuettaisiin lehtitaloja, jotka voisivat hankkia jakelupalvelut vapailta markkinoilta. Tämä olisi mahdollistanut erilaisten toimijoiden keskinäisen kilpailun.
Even if approval were given for entrusting the distribution of newspapers to DPLP, BD questioned whether the costs were necessary.
BD epäili myös kustannusten välttämättömyyttä, vaikka DPLP:lle osoitettu sanomalehtijakelua koskeva tehtävä hyväksyttäisiinkin.
According to BD, DPLP’s costs are significantly higher than those of other operators, which increases the level of subsidies required.
BD:n mukaan DPLP:llä on paljon korkeammat kustannukset kuin muilla toimijoilla, mikä korottaa tarvittavien avustusten tasoa.
In this regard, the subsidies were neither proportionate nor justified.
Tästä syystä avustukset eivät ole oikeasuhteisia eivätkä perusteltuja.
Finally, BD suspects that the costs incurred by DPLP that are borne by the State could include investment costs that are not necessary for supplying the SGEI, since DPLP may have used the infrastructure in place for other services.
BD katsoo, että DPLP:n kustannukset, jotka valtio on ottanut vastattavakseen, voisivat sisältää investointikustannuksia, jotka eivät ole välttämättömiä yleishyödyllisten palvelujen tarjoamiseksi, sillä DPLP on saattanut käyttää muita palveluja varten käyttöön otettuja infrastruktuureja.
The marketing campaigns for commercial products may also have been financed through the State subsidy.
Kaupallisten tuotteiden myynninedistämiskampanjat ovat niin ikään voineet saada rahoitusta julkisista avustuksista.
COMMENTS BY THE BELGIAN AUTHORITIES
BELGIAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
COMMENTS BY THE BELGIAN AUTHORITIES ON THE PENSION RELIEF
BELGIAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET ELÄKEVELVOITTEISTA MYÖNNETYSTÄ VAPAUTUKSESTA
The Belgian authorities claim that, following the approach adopted in the Combus judgment [29], the release from pension liabilities does not constitute State aid since it relieves the Belgian Post Office of an abnormal burden, which would not normally be borne from an undertaking’s budget.
Belgian viranomaiset toteavat, että Combus-tuomiossa [29] noudatetun lähestymistavan mukaisesti eläkesitoumuksista myönnetty vapautus ei ole valtiontukea, koska sen ansiosta Belgian posti vapautetaan epätavallisesta kustannuksesta eikä kustannuksesta, joka katetaan tavallisesti yrityksen talousarvioista.
Such an abnormal burden results from higher payroll costs associated with statutory personnel and operational rigidities, which prevent DPLP from reducing the share of civil servants in its workforce as much as it would like.
Tällainen epätavallinen kustannus johtuu virkamieshenkilöstön korkeammista palkkakustannuksista ja operatiivisen toiminnan joustavuuden puutteesta, mikä estää DPLP:tä vähentämästä virkamiesten osuutta henkilöstöstään haluamassaan määrin.
The Belgian authorities identify three sources of rigidity:
Belgian viranomaiset määrittelevät kolme riittämättömän joustavuuden syytä:
job security for civil servants;
virkamiesten työllisyysturva;
no internal mobility;
sisäisen liikkuvuuden puute;
no access to temporary lay-offs.
lomautuksia ei voida soveltaa.
Job security for civil servants: DPLP claims that its statutory personnel have de facto permanent employment contracts.
Virkamiesten työllisyysturva: DPLP toteaa, että sen virkaehtosopimuksen alainen henkilöstö on käytännössä palkattu pysyvään virkasuhteeseen.
DPLP is unable to terminate the employment of statutory personnel except for serious reasons or consistently poor performance.
DPLP:n ei ole mahdollista irtisanoa virkamieshenkilöstönsä työsopimuksia ilman painavaa syytä tai toistuvia heikkoja työsuorituksia.
Even in these circumstances, the dismissal procedure is subject to particularly onerous requirements.
Tällöinkin irtisanomismenettelyä koskevat poikkeuksellisen tiukat vaatimukset.
Moreover, the Belgian Conseil d’État (administrative court which has jurisdiction over statutory personnel whereas labour courts are competent for contractual personnel) has shown a tendency to favour statutory personnel by setting a strict standard for establishing ‘good cause’.
Lisäksi Conseil d’État (korkein hallinto-oikeus, joka on toimivaltainen tuomioistuin käsiteltäessä virkamiehiin liittyviä asioita; sopimussuhteiseen henkilöstöön liittyvissä asioissa toimivaltaisia ovat puolestaan työtuomioistuimet) on näyttänyt suosivan virkamiehiä, sillä se on asettanut tiukat säännöt ”asianmukaisen irtisanomisperusteen” osoittamiselle.
As a result, DPLP is unable to dismiss statutory personnel, whether individually or collectively, on economic or technical grounds.
Tästä seuraa, että DPLP ei pysty irtisanomaan virkamieshenkilöstöään yksittäin eikä kollektiivisesti taloudellisista tai teknisistä syistä.
Accordingly, termination of employment is not a management tool for adjusting staffing to actual operational needs.
Näin ollen työsopimuksen irtisanominen ei ole käytettävissä johtamiskeinona, jonka avulla voidaan muuttaa henkilöstön koostumusta käytännön operatiivisten tarpeiden perusteella.
Also, the impossibility of dismissal for economic reasons significantly limits DPLP’s leverage to address such issues as inadequate mobility and above-market salaries and benefits of statutory personnel.
Irtisanomisten mahdottomuus taloudellisista syistä rajoittaa myös merkittävästi DPLP:n käytössä olevia keinoja ratkaista ongelmia, joita ovat esimerkiksi virkamieshenkilöstön riittämätön liikkuvuus ja markkinakäytäntöä paremmat palkat ja edut.
Furthermore, statutory personnel are not entitled to transfer automatically to the public administration, nor can DPLP impose such a transfer.
Lisäksi virkamieshenkilöstö ei voi pyytää automaattisesti siirtoa julkishallintotehtäviin, eikä DPLP voi myöskään määrätä tällaista siirtoa.
This means that a reduction in the number of DPLP’s statutory personnel is essentially limited to voluntary departures, which are insignificant in number, and to natural wastage.
Tämä merkitsee, että virkamieshenkilöstön määrä vähenee pääasiassa vähäisen vapaaehtoisen poistuman ja luonnollisen poistuman kautta.
No internal mobility: in addition to its inability to reduce the number of statutory personnel in areas where the demand for their services has diminished, DPLP’s ability to reallocate statutory personnel within its organisation according to business needs is subject to severe constraints.
Sisäisen liikkuvuuden puute: DPLP ei myöskään pysty vähentämään virkamieshenkilöstöään niillä osa-alueilla, joilla palvelujen kysyntä on vähentynyt. Sen mahdollisuuksia sijoittaa virkamieshenkilöstöä uusiin tehtäviin organisaation sisällä tarpeita vastaavalla tavalla rajoittavat tiukat ehdot.
On account of factors such as language group, qualifications, seniority level and functional classification, DPLP is largely unable to move statutory personnel from areas in which staffing needs are diminishing, e.g. as a result of the decline in the volume of the traditional mail business, to areas which are understaffed, inter alia, because of retirement or increased demand.
Kieliryhmän, koulutuksen, työkokemuksen ja tehtäväluokituksen kaltaisista syistä DPLP on pitkälti kyvytön sijoittamaan uudelleen henkilöstöä, joka työskentelee niillä aloilla, joilla henkilöstötarpeet vähenevät (esimerkiksi perinteinen kirjeposti), sellaisille aloille, joissa on liian vähän henkilöstöä erityisesti eläkkeellelähdön tai kysynnän kasvun vuoksi.
In other words, as a result of the rigidities of their status, DPLP is largely unable to reallocate statutory personnel according to its needs or to address a mismatch between overstaffed and understaffed activity segments.
Toisin sanoen virkamieshenkilöstöön sovellettavien sääntöjen jäykkyyden vuoksi DPLP on pitkälti kykenemätön sijoittamaan henkilöstöään uudelleen tarpeittensa mukaan tai tasoittamaan eri tehtäväalueiden välistä epätasapainoa siirtämällä liiallista henkilöstä aloille, joilta sitä puuttuu.
Paradoxically, to meet needs in understaffed areas, DPLP needs to hire interim or contractual personnel, while keeping on its payroll excess statutory personnel in overstaffed areas.
Vastatakseen henkilöstöpulasta kärsivien toimintojensa tarpeisiin DPLP:n on siis palkattava tilapäistä tai sopimussuhteista henkilöstöä samalla, kun sen on säilytettävä ylimääräiset virkamiehet aloilla, joilla henkilöstöä on liikaa.
No access to temporary lay-offs: in addition, DPLP cannot temporarily lay off statutory personnel like private-sector operators can in case of shortage of work.
Lomautuksia ei voida soveltaa: DPLP ei voi lomauttaa virkamieshenkilöstöään, kuten yksityissektorin toimijat voivat tehdä, kun työtä on vähän.
Higher payroll costs: when the Régie des Postes became an autonomous public undertaking in 1992 and was renamed DPLP, the statutory personnel had significantly higher salaries and benefits than contractual personnel in the private sector.
Korkeammat palkkakustannukset: Kun valtion postilaitoksesta tuli itsenäinen julkinen yritys vuonna 1992 ja se nimettiin DPLP:ksi, virkamieshenkilöstö säilytti selvästi korkeammat palkkansa ja paremmat etunsa kuin yksityissektorin sopimussuhteinen henkilöstö.
Since 1992, automatic seniority-linked salary increases and a strong union bargaining position have helped to keep salaries and benefits at their comparatively higher levels.
Vuodesta 1992 virkaikään perustuva automaattinen palkkojen nousu ja ammattijärjestöjen merkittävä neuvotteluvoima ovat osaltaan johtaneet siihen, että palkat ja edut ovat säilyneet suhteellisesti korkeampina.
In addition to higher salaries and benefits compared with contractual personnel, statutory employees are entitled to between 4 and 11 additional days of paid leave [30], giving rise to an additional cost to DPLP.
Sen lisäksi, että virkamiehillä on paremmat palkat ja edut kuin sopimussuhteisella henkilöstöllä, heillä on 4–11 päivää enemmän palkallista lomaa [30], mikä nostaa DPLP:n kustannuksia.
These features of statutory personnel have made it difficult for DPLP to manage its unit staff cost, which is substantially higher than that of contractual employees in the private sector.
Nämä virkamieshenkilöstölle ominaiset piirteet ovat vaikeuttaneet DPLP:n johtamista ja tekevät virkamieshenkilöstön yksikkökustannuksista selvästi korkeammat kuin yksityissektorin sopimussuhteisilla työntekijöillä.
Since taking over the statutory personnel of the Régie des Postes in 1992, the DPLP management has recognised that these staff, with their significantly higher payroll costs and operational rigidities, represented a structural handicap that was increasingly difficult to bear as postal market liberalisation progressed.
Sen jälkeen kun postilaitoksen virkamieskunta siirtyi vuonna 1992 DPLP:lle, DPLP:n johto on myöntänyt, että tämä henkilöstö aiheuttaa korkeampien palkkakustannusten ja operatiivisen jäykkyyden vuoksi rakenteellisen ongelman, josta on ollut yhä vaikeampi selvitä postitoiminnan markkinoiden vapautumisen edetessä.
Accordingly, DPLP stopped hiring statutory workers in 1998.
DPLP lopetti tämän vuoksi virkamiesten palkkaamisen vuonna 1998.
Attrition, predominantly through retirement, then reduced these staff in absolute numbers to 23538 in 2008.
Luonnollinen poistuma, joka johtuu pääasiassa eläkkeellelähdöistä, on johtanut henkilöstön vähentymiseen siten, että henkilöstöä oli 23538 vuonna 2008.
As the reduction in the number of statutory personnel is primarily dependent on the natural attrition rate in the context of the existing age pyramid, its progress has been slow and is likely to remain so until 2030, long after full liberalisation of the postal market, as portrayed below.
Virkamieshenkilöstön vähentäminen perustuu pääasiassa luonnolliseen poistumaan osana nykyistä ikäpyramidia. Sen eteneminen on ollut hidasta, ja sen odotetaan todennäköisimmin säilyvänkin hitaana aina vuoteen 2030 asti eli selvästi postitoiminnan markkinoiden täydellisen vapautumisen jälkeen. Tätä kehitystä kuvataan seuraavassa taulukossa.
Evolution of DPLP’s statutory workforce
DPLP:n virkamieshenkilöstön määrän kehitys
Historical and projected statutory personnel headcount
Aikaisempi ja arvioitu tuleva virkamieshenkilöstön määrä
DPLP stopped hiring statutory personnel in 1998
DPLP lopetti virkamiesten palkkaamisen vuonna 1998
Historical headcount
Aikaisempi henkilöstömäärä
Projected headcount (1)
Arvioitu tuleva henkilöstömäärä (1)