natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Those authorised firms apply a particular business model by selling their products directly to interposed resellers who, in turn, sell the same products directly to the final consumers.
Luvan saaneet yritykset soveltavat erityistä liiketoimintamallia myymällä tuotteensa suoraan välissä toimiville vähittäismyyjille, jotka puolestaan myyvät samat tuotteet suoraan lopullisille kuluttajille.
The measure derogates from Article 168 of Directive 2006/112/EC, which governs a taxable person’s right to deduct VAT charged on goods and services supplied to him for the purposes of his taxed transactions, by granting authorised firms the right to deduct the VAT payable or paid by their resellers for the corresponding goods that have been supplied to those resellers.
Toimenpide poikkeaa direktiivin 2006/112/EY 168 artiklasta, joka koskee verovelvollisen oikeutta vähentää arvonlisävero, joka on kannettu verovelvollisen verollisia liiketoimiaan varten vastaanottamien tavaroiden luovutuksista ja palvelujen suorituksista, myöntämällä luvan saaneille yrityksille oikeus vähentää arvonlisävero, jonka niiden vähittäismyyjät ovat tosiasiallisesti maksaneet niille luovutetuista tavaroista tai joka tulee niiden maksettavaksi niille luovutetuista tavaroista.
The measure derogates from Article 193 of Directive 2006/112/EC, which governs the liability to pay the VAT, by establishing authorised firms to which the scheme applies as the person liable for the VAT borne on their resellers’ supplies of goods to final consumers.
Toimenpide poikkeaa direktiivin 2006/112/EY 193 artiklasta, joka koskee velvollisuutta maksaa arvonlisävero, tekemällä luvan saaneista yrityksistä, joihin järjestelyä sovelletaan, arvonlisäverovelvollisia vähittäismyyjiensä lopullisille kuluttajille suorittamien tavaroiden luovutusten osalta.
The measure derogates from Article 250 of Directive 2006/112/EC, which governs the obligation to submit a VAT return, by transferring to authorised firms the obligation to submit a VAT return relating to the goods which they have supplied to the reseller and relating to the supply of those goods to the final consumers.
Toimenpide poikkeaa direktiivin 2006/112/EY 250 artiklasta, joka koskee velvollisuutta antaa arvonlisäveroilmoitus, siirtämällä luvan saaneille yrityksille velvollisuus antaa arvonlisäveroilmoitus niiden vähittäismyyjille luovuttamista tavaroista ja kyseisten tavaroiden luovutuksesta lopullisille asiakkaille.
The derogating measure may only be applied to firms whose total turnover is derived from doorstep sales made by resellers acting in their own name and on their own account, provided that all products sold by the firm appear in a pre-established list of the prices applicable at the final consumption stage and the firms sell their products directly to resellers who, in turn, sell them directly to final consumers.
Poikkeustoimenpidettä voidaan soveltaa vain yrityksiin, joiden koko liikevaihto on peräisin vähittäismyyjien omissa nimissään ja omaan lukuunsa harjoittamasta kotimyynnistä, edellyttäen, että kaikki yrityksen myymät tuotteet sisältyvät ennalta laadittuun lopullisen kulutusvaiheen hinnastoon ja yritykset myyvät tuotteet suoraan vähittäismyyjille, jotka puolestaan myyvät ne suoraan lopullisille kuluttajille.
The derogating measure has the effect of ensuring that the VAT collected at the retail sale stage on sales of products coming from authorised firms is actually paid to the Treasury, thereby helping to prevent tax fraud.
Poikkeustoimenpiteellä varmistetaan, että luvan saaneiden yritysten luovuttamien tuotteiden vähittäismyynnistä kannettava arvonlisävero todella maksetaan veroviranomaisille, ja ehkäistään siten veropetoksia.
It also facilitaties the tax administration by simplifying the arrangements for collecting VAT and reducing the resellers’ obligations in relation to VAT.
Sillä helpotetaan myös veroviranomaisten työtä yksinkertaistamalla arvonlisäveron kantomenettelyä ja keventämällä vähittäismyyjien arvonlisäverovelvoitteita.
According to the information provided by Portugal, the legal and factual situation which justified the application of the derogating measure has not changed and continues to exist.
Portugalin toimittamien tietojen mukaan poikkeustoimenpiteen soveltamisen perusteena ollut oikeudellinen ja tosiasiallinen tilanne on pysynyt muuttumattomana.
Portugal should therefore be authorised to apply that measure during a further period, but limited in time in order to allow for a review of the necessity and effectiveness of the derogating measure.
Portugalille olisi sen vuoksi annettava lupa jatkaa tämän erityistoimenpiteen soveltamista vielä ajan, joka on kuitenkin rajoitettu, jotta poikkeustoimenpiteen tarpeellisuutta ja tehokkuutta voidaan tarkastella uudelleen.
Where Portugal considers a further extension beyond 2015 necessary, a report on the application of the derogating measure should be submitted to the Commission together with the extension request by 31 March 2015 in order to reserve sufficient time for the Commission to examine the request and, in case the Commission would come forward with a proposal, for the Council to adopt it.
Jos Portugali katsoo, että toimenpidettä on tarpeen jatkaa vielä vuoden 2015 jälkeen, komissiolle olisi toimitettava poikkeustoimenpiteen soveltamista koskeva kertomus ja toimenpiteen jatkamista koskeva hakemus viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2015, jotta komissiolla on riittävästi aikaa tarkastella hakemusta ja, jos komissio päättää tehdä ehdotuksen, jotta neuvostolla olisi riittävästi aikaa sen hyväksymiseen.
The derogating measure will have only a negligible effect on the overall amount of the tax revenue of Portugal collected at the stage of final consumption and will have no adverse impact on the Union’s own resources accruing from VAT.
Poikkeustoimenpiteellä on vain hyvin vähäinen vaikutus loppukulutusvaiheessa kannettavan Portugalin verokertymän kokonaismäärään, eikä sillä ole kielteistä vaikutusta arvonlisäverosta saataviin unionin omiin varoihin.
Implementing Decision 2010/39/EU should therefore be amended accordingly,
Sen vuoksi täytäntöönpanopäätös 2010/39/EU olisi muutettava tämän mukaisesti,
Implementing Decision 2010/39/EU is hereby amended as follows:
Muutetaan täytäntöönpanopäätös 2010/39/EU seuraavasti:
In second paragraph of Article 4, the date ‘31 December 2012’ is replaced by that of ‘31 December 2015’;
Korvataan 4 artiklan toisessa kohdassa päivämäärä ”31 päivään joulukuuta 2012” päivämäärällä ”31 päivään joulukuuta 2015”.
Any request for the extension of the measure provided for in this Decision shall be submitted to the Commission by 31 March 2015 and shall be accompanied by a report on the application of that measure.’.
Hakemus, joka koskee tässä päätöksessä säädetyn toimenpiteen voimassaolon jatkamista, on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2015, ja siihen on liitettävä kertomus tuon toimenpiteen soveltamisesta.”
OJ L 19, 23.1.2010, p. 5.
EUVL L 19, 23.1.2010, s. 5.
On 22 December 2009 and on 18 January 2010, the Council adopted Decisions 2009/1014/EU [1] and 2010/29/EU [2] appointing the members and alternate members of the Committee of the Regions for the period from 26 January 2010 to 25 January 2015.
Neuvosto hyväksyi 22 päivänä joulukuuta 2009 päätöksen 2009/1014/EU [1] ja 18 päivänä tammikuuta 2010 päätöksen 2010/29/EU [2] alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivän tammikuuta 2010 ja 25 päivän tammikuuta 2015 väliseksi ajaksi.
A member’s seat on the Committee of the Regions has become vacant following the end of the term of office of Mr Niclas HERBST.
Yksi alueiden komitean jäsenen paikka on vapautunut Niclas HERBSTin toimikauden päätyttyä.
An alternate member’s seat has become vacant following the end of the term of office of Mr Rolf FISCHER,
Yksi alueiden komitean varajäsenen paikka on vapautunut Rolf FISCHERin toimikauden päätyttyä,
appointing two Dutch members of the Committee of the Regions
alueiden komitean kahden alankomaalaisen jäsenen nimittämisestä
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 305 thereof,
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja etenkin sen 305 artiklan,
Two members’ seats on the Committee of the Regions have become vacant following the end of the terms of office of Mr J.C.
Kaksi alueiden komitean varsinaisen jäsenen paikkaa on vapautunut J.C. (Co) VERDAASin ja A.E.
(Co) VERDAAS and Ms A.E. (Anne) BLIEK-DE JONG,
(Anne) BLIEK-DE JONGin toimikausien päätyttyä,
The following are hereby appointed to the Committee of the Regions as members for the remainder of the current term of office, which runs until 25 January 2015:
Nimitetään alueiden komiteaan jäseniksi jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2015:
Ms Annemieke TRAAG, member of the Executive Council of the Province of Gelderland,
Annemieke TRAAG, Gelderlandin lääninvaltuuston johtokunnan jäsen
Mr A. GIJSBERTS, member of the Executive Council of the Province of Flevoland.
A. GIJSBERTS, Flevolandin lääninvaltuuston johtokunnan jäsen.
appointing a Swedish member of the Committee of the Regions
alueiden komitean ruotsalaisen jäsenen nimeämisestä
A member’s seat on the Committee of the Regions has become vacant following end of the term of office of Mr Uno ALDEGREN,
Yksi alueiden komitean jäsenen paikka on vapautunut Uno ALDEGREN in toimikauden päätyttyä,
appointing two Austrian alternate members of the Committee of the Regions
alueiden komitean kahden itävaltalaisen varajäsenen nimeämisestä
Having regard to the proposals from the Austrian Government,
ottaa huomioon Itävallan hallituksen ehdotuksen,
Two alternate members’ seats on the Committee of the Regions have become vacant following the end of the terms of office of Mr Achill RUMPOLD and Ms Bernadette MENNEL,
Kaksi alueiden komitean varajäsenen paikkaa on vapautunut Achill RUMPOLDin ja Bernadette MENNELin toimikausien päätyttyä,
The following are hereby appointed to the Committee of the Regions as alternate members for the remainder of the current term of office, which runs until 25 January 2015:
Nimetään alueiden komiteaan varajäseniksi jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2015:
Mr Wolfgang WALDNER, Landesrat beim Amt der Kärntner Landesregierung,
Wolfgang WALDNER, Landesrat beim Amt der Kärntner Landesregierung.
Dr Gabriele NUSSΒAUMER, Landtagspräsidentin.
Gabriele NUSSBAUMER, Landtagspräsidentin.
An alternate member’s seat on the Committee of the Regions has become vacant following the appointment of Ms Dagmar MÜHLENFELD as member [3],
Yksi alueiden komitean varajäsenen paikka vapautuu, kun Dagmar MÜHLENFELD on nimetty jäseneksi [3],
OJ L 287, 18.10.2012, p. 11.
EUVL L 287, 18.10.2012, s. 11.
appointing a Portuguese member and a Portuguese alternate member of the Committee of the Regions
alueiden komitean portugalilaisen jäsenen ja portugalilaisen varajäsenen nimeämisestä
A member’s seat on the Committee of the Regions has become vacant following the end of the term of office of Mr Carlos CESAR.
Yksi alueiden komitean jäsenen paikka on vapautunut Carlos CESARin toimikauden päätyttyä.
An alternate member’s seat has become vacant following the end of the term of office of Mr André BRADFORD,
Yksi alueiden komitean varajäsenen paikka on vapautunut André BRADFORDin toimikauden päätyttyä,
of 24 January 2013
annettu 24 päivänä tammikuuta 2013,
adopting guidelines for the implementation of specific conditions for health claims laid down in Article 10 of Regulation (EC) No 1924/2006 of the European Parliament and of the Council
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1924/2006 10 artiklassa säädettyjen terveysväitteisiin sovellettavien erityisten edellytysten täytäntöönpanoa koskevien suuntaviivojen hyväksymisestä
Having regard to Regulation (EC) No 1924/2006 of the European Parliament and of the Council of 20 December 2006 on nutrition and health claims made on foods [1] and in particular Article 10(4) thereof,
ottaa huomioon elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä 20 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1924/2006 [1] ja erityisesti sen 10 artiklan 4 kohdan,
Article 10(4) of Regulation (EC) No 1924/2006 provides for a possibility to adopt guidelines for the implementation of that Article on specific conditions for health claims.
Asetuksen (EY) N:o 1924/2006 10 artiklan 4 kohdassa säädetään mahdollisuudesta hyväksyä suuntaviivoja, jotka koskevat kyseisen, terveysväitteisiin sovellettavia erityisiä edellytyksiä koskevan artiklan täytäntöönpanoa.
Both national control authorities and food business operators have raised questions about the implementation of paragraphs 2 and 3 of Article 10 of Regulation (EC) No 1924/2006.
Sekä kansalliset valvontaviranomaiset että elintarvikealan toimijat ovat tuoneet esiin kysymyksiä, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 1924/2006 10 artiklan 2 ja 3 kohdan täytäntöönpanoa.
In order to ensure consistency in the application of those provisions and to facilitate the work of the control authorities and ensure greater clarity and certainty for economic operators, it is appropriate to issue guidelines.
Jotta voidaan varmistaa kyseisten säännösten soveltamisen johdonmukaisuus, helpottaa valvontaviranomaisten työtä ja lisätä säännösten selkeyttä ja varmuutta talouden toimijoiden kannalta, suuntaviivojen antaminen on aiheellista.
The guidelines set out in the Annex to this Decision should be taken into account by the national control authorities and food business operators.
Kansallisten valvontaviranomaisten ja elintarvikealan toimijoiden olisi otettava huomioon tämän päätöksen liitteessä esitetyt suuntaviivat.
Interested parties, in particular food business operators and consumer groups, have been consulted on 12 October 2012.
Sidosryhmiä, etenkin elintarvikealan toimijoita ja kuluttajajärjestöjä, on kuultu 12 päivänä lokakuuta 2012.
The measures provided for in this Decision are in accordance with the opinion of the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health [2].
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset [2],
The guidelines for the implementation of Article 10 of Regulation (EC) No 1924/2006 are set out in the Annex to this Decision.
Asetuksen (EY) N:o 1924/2006 10 artiklan täytäntöönpanoa koskevat suuntaviivat vahvistetaan tämän päätöksen liitteessä.
Done at Brussels, 24 January 2013.
Tehty Brysselissä 24 päivänä tammikuuta 2013.
Guidelines for the implementation of specific conditions for health claims laid down in Article 10 of Regulation (EC) No 1924/2006
Asetuksen (EY) N:o 1924/2006 10 artiklassa säädettyjen terveysväitteisiin sovellettavien erityisten edellytysten täytäntöönpanoa koskevat suuntaviivat
The following guidelines are addressed to the national control authorities and food business operators as regards the implementation of Article 10 of Regulation (EC) No 1924/2006 on nutrition and health claims made on foods (‘the Regulation’).
Jäljempänä esitetyt, elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä annetun asetuksen (EY) N:o 1924/2006, jäljempänä ’asetus’, 10 artiklan täytäntöönpanoa koskevat suuntaviivat osoitetaan kansallisille valvontaviranomaisille ja elintarvikealan toimijoille.
A health claim is any voluntary commercial message or representation in any form such as words, statements, pictures, logos, etc. which states, suggests or implies that a relationship exists between the food that is the subject of the claim and health.
Terveysväite on vapaaehtoinen kaupallinen viesti tai kuvaus, joka voidaan esittää missä tahansa muodossa, esimerkiksi sanoina, ilmaisuina, kuvina tai logoina, ja jossa todetaan, esitetään tai annetaan ymmärtää, että terveysväitteen kohteena olevan elintarvikkeen ja terveyden välillä on yhteys.
Article 10 lays down specific conditions for the permitted use of authorised health claims.
Asetuksen 10 artiklassa säädetään erityisistä edellytyksistä, joita sovelletaan hyväksyttyjen terveysväitteiden sallittuun käyttöön.
It should be observed together with the general principles and requirements for all claims (e.g. Article 3 of the Regulation and provisions of Directive 2000/13/EC of the European Parliament and of the Council [1] and Council Directive 84/450/EEC [2] that operators using health claims must also respect), with the conditions for the use of nutrition and health claims set in Article 4 and with the general conditions for all claims provided in Article 5 as well as with the specific conditions of use foreseen in the list of permitted health claims.
Niiden lisäksi olisi otettava huomioon kaikkiin väitteisiin sovellettavat yleiset periaatteet ja vaatimukset (esim. asetuksen 3 artikla ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/13/EY [1] ja neuvoston direktiivi 84/450/ETY [2], joita terveysväitteitä käyttävien toimijoiden on myös noudatettava), 4 artiklassa säädetyt ravitsemus- ja terveysväitteiden käytön edellytykset, 5 artiklassa säädetyt kaikkiin väitteisiin sovellettavat yleiset edellytykset sekä hyväksyttyjen terveysväitteiden luettelossa esitetyt erityiset käyttöehdot.
Accordingly, even where a claim is authorised and included in the lists of permitted health claims, national authorities should take action if its use does not comply with all the requirements of the Regulation.
On syytä huomata, että hyväksyttyjäkään terveysväitteitä ei saa käyttää, ellei niiden käyttö ole täysin asetuksen kaikkien vaatimusten mukaista.
It would be easier to achieve compliance with the provisions of the Regulation and in particular Article 10, if the food business operator is able to demonstrate due diligence and steps taken to comply with each part of the Regulation.
Siinäkin tapauksessa, että väite on hyväksytty ja sisältyy sallittujen terveysväitteiden luetteloon, kansallisten viranomaisten olisi ryhdyttävä toimiin, jos sen käyttö ei täytä kaikkia asetuksen vaatimuksia.Asetuksen ja etenkin 10 artiklan säännösten noudattamisen varmistaminen olisi helpompaa, jos elintarvikealan toimija kykenisi osoittamaan toimivansa moitteettomasti ja näyttämään ne toimet, jotka se on toteuttanut asetuksen kunkin osan noudattamiseksi.
Prohibition of unauthorised health claims and of health claims the use of which does not comply with the Regulation – Article 10(1)
Sellaisten terveysväitteiden kieltäminen, joita ei ole hyväksytty tai joiden käyttäminen ei ole asetuksen mukaista – 10 artiklan 1 kohta
Article 10(1) provides that all health claims are prohibited unless: a) authorised by the Commission and b) their use complies with the provisions of the Regulation.
Asetuksen 10 artiklan 1 kohdassa säädetään, että terveysväitteet ovat kiellettyjä, a) jollei komissio ole hyväksynyt niitä ja b) jollei niiden käyttö ole asetuksen säännösten mukaista.
Health claims must have been authorised under the appropriate procedure provided in the Regulation and been inserted in one of the lists of permitted health claims referred to in Article 13(3) and Article 14(1).
Terveysväitteet on pitänyt hyväksyä asetuksessa säädetyn asianmukaisen menettelyn mukaisesti, ja ne on pitänyt sisällyttää johonkin 13 artiklan 3 kohdassa ja 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista sallittujen terveysväitteiden luetteloista.
Health claims which are not authorised (not inserted in one of the lists of permitted health claims) and health claims which have been authorised (inserted in one of the lists of permitted health claims) but their use does not comply with the rules set out in the Regulation are prohibited.
Terveysväitteet, joita ei ole hyväksytty (joita ei ole sisällytetty johonkin sallittujen terveysväitteiden luetteloista), sekä terveysväitteet, jotka on hyväksytty (jotka on sisällytetty johonkin sallittujen terveysväitteiden luetteloista) mutta joiden käyttö ei ole asetuksen sääntöjen mukaista, ovat kiellettyjä.
Mandatory information accompanying authorised health claims – Article 10(2)
Hyväksyttyjen terveysväitteiden yhteydessä olevat pakolliset tiedot – 10 artiklan 2 kohta
Distinction of three cases for the implementation of Article 10(2)
Kolme erilaista tapausta 10 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanossa
In order to comply with the Regulation, Article 10(2) requires two, or where appropriate, four pieces of mandatory information to be provided to the consumer when using a health claim.
Asetuksen 10 artiklan 2 kohdassa vaaditaan, että asetuksen noudattamiseksi kuluttajalle on esitettävä tietyt pakolliset tiedot (tapauksen mukaan 2–4 seikkaa) terveysväitteen käytön yhteydessä.
The information laid down in points (a) to (d) of Article 10(2) must be given in the labelling of the food, or in its presentation and advertising if no such labelling exists.
Asetuksen 10 artiklan 2 kohdan a–d alakohdassa vaaditut tiedot on annettava elintarvikkeen pakkausmerkinnöissä tai jos niitä ei ole, esillepanon ja mainonnan yhteydessä.
This provision should be understood in the light of the objective of the legislator to ensure a high level of consumer protection by providing accurate and truthful information to help consumers make an informed choice.
Tätä säännöstä tarkasteltaessa olisi otettava huomioon lainsäätäjän tavoite varmistaa korkea kuluttajansuojan taso tarjoamalla tarkkoja ja totuudenmukaisia tietoja, joiden avulla kuluttajat voivat tehdä tietoon perustuvan valinnan.
‘Labelling’, is defined in point (a) of Article 1(3) of Directive 2000/13/EC and point (j) of Article 2(2) of Regulation (EU) No 1169/2011 of the European Parliament and of the Council [3].
”Merkintä” on määritelty direktiivin 2000/13/EY 1 artiklan 3 kohdan a alakohdassa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 [3] 2 artiklan 2 kohdan j alakohdassa.
That definition states that ‘“labelling” means any words, particulars, trade marks, brand name, pictorial matter or symbol relating to a food and placed on any packaging, document, notice, label, ring or collar accompanying or referring to such food’’.
Määritelmän mukaan ’merkinnällä’ tarkoitetaan ”elintarvikkeeseen liittyvää mainintaa, tietoa, tavaramerkkiä, tuotenimeä, kuvaa tai tunnusta, joka on tehty mihin tahansa kyseistä elintarviketta seuraavaan tai siihen viittaavaan pakkaukseen, asiakirjaan, tiedotteeseen, etikettiin, renkaaseen tai kaulukseen”.
In the Union law there is a definition of ‘advertising’ [4], but no definition of ‘presentation’, which should therefore be understood in the light of the explanation provided for in point (a) of Article 2(3) of Directive 2000/13/EC and point (b) of Article 7(4) of Regulation (EU) No 1169/2011.
”Mainonta” [4] määritellään unionin lainsäädännössä, mutta ”esillepanolle” ei ole määritelmää, joten se pitäisi ymmärtää direktiivin 2000/13/EY 2 artiklan 3 kohdan a alakohdassa ja asetuksen (EU) N:o 1169/2011 7 artiklan 4 kohdan b alakohdassa annetun selityksen perusteella.
A health claim can be made on the ‘labelling’ which can mean more than just the label, since it encompasses all the information to the consumer about the food which it accompanies or refers to.
Terveysväite voidaan esittää ”merkinnöissä”, jotka voivat tarkoittaa muutakin kuin vain pakkausmerkintää, koska käsite kattaa kaikki elintarviketta koskevat kuluttajalle annettavat tiedot, jotka seuraavat kyseistä elintarviketta tai viittaavat siihen.
The distinction between ‘labelling’ and ‘advertising’ is that ‘labelling’ is concerned with the delivery of the food to the final consumer, while ‘advertising’ is about the promotion of the supply of food by the food business operator.
”Merkintöjen” ja ”mainonnan” ero on siinä, että ”merkinnät” liittyvät elintarvikkeen toimittamiseen loppukuluttajalle, kun taas ”mainonnalla” elintarvikealan toimija pyrkii edistämään elintarvikkeen myyntiä.
In order to comply with Article 10(2), it is necessary to include the mandatory information in the labelling of the food for which the health claim is made.
Jotta 10 artiklan 2 kohtaa noudatetaan, pakolliset tiedot on sisällytettävä sen elintarvikkeen pakkausmerkintöihin, jota terveysväite koskee.
Where no ‘labelling’ exists, the mandatory information shall be given in the ‘advertising’ and ‘presentation’ of the food for which the health claim is made.
Jos ”merkintöjä” ei ole, pakolliset tiedot on annettava sen elintarvikkeen ”mainonnan” tai ”esillepanon” yhteydessä, jota terveysväite koskee.