natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Despite the requirement in the Water Framework Directive to protect, enhance and restore all bodies of surface and ground water, and considerable efforts to date, the objective of ‘good ecological status’ by 2015 is likely to be met only for 53 % of surface water bodies in the Union [24]. The Marine Strategy Framework Directive target to achieve ‘good environmental status’ by 2020 is coming under severe pressure, due to, inter alia, continued overfishing, pollution (including underwater noise and marine litter) as well as the effects of global warming such as acidification, in Europe’s seas. In particular in the Mediterranean and the Black Sea, where the majority of coastal states are not Union Member States, close collaboration within the Union and with its neighbours will be essential to tackle such challenges effectively. And while Union air and industrial emissions policies have helped to reduce many forms of pollution, ecosystems continue to suffer from excess nitrogen and sulphur deposition and ozone pollution associated with emissions from transport, power generation and unsustainable agricultural practices.
Huolimatta vesipolitiikan puitedirektiiviin sisältyvästä vaatimuksesta suojella, parantaa ja ennallistaa kaikkia pinta- ja pohjavesimuodostumia ja huolimatta tähänastisista merkittävistä ponnisteluista, päämääräksi asetettu ”hyvä ekologinen tila” saavutetaan vuoteen 2015 mennessä todennäköisesti ainoastaan noin 53 prosentissa unionissa olevista pintavesimuodostumista [24]. Meristrategiapuitedirektiivin tavoitteeseen saavuttaa vesien hyvän tila vuoteen 2020 mennessä kohdistuu myös merkittävää painetta; tähän ovat syynä muun muassa jatkuva liikakalastus, pilaantuminen (myös vedenalainen melusaaste ja merien roskaantuminen) sekä maailmanlaajuisen lämpenemisen vaikutukset (kuten happamoituminen) Euroopan merissä. Tiivis yhteistyö unionin sisällä ja sen naapureiden kanssa on keskeistä tällaisiin haasteisiin vastaamiseksi tehokkaasti varsinkin Välimeren ja Mustanmeren alueilla, koska suurin osa rannikkovaltioista ei ole unionin jäsenvaltioita. Vaikka unionin ilmaan ja teollisuuden päästöihin liittyvä politiikka on auttanut vähentämään monenlaista pilaantumista, ekosysteemit kärsivät edelleen liiallisesta typpi- ja rikkilaskeumasta ja otsonin aiheuttamasta pilaantumisesta, jotka johtuvat liikenteestä, sähköntuotannosta ja kestämättömistä maatalouskäytännöistä peräisin olevista päästöistä.
Meanwhile, Member States’ efforts to map and assess ecosystems and their services will improve data availability, and, along with the ‘no net loss’ initiative planned in 2015, will contribute to maintaining the stock of natural capital at a variety of scales. The integration of the economic value of ecosystem services into accounting and reporting systems at Union and national level by 2020 will result in better management of the Union’s natural capital.
Sillä välin jäsenvaltioiden pyrkimykset kartoittaa ja arvioida ekosysteemejä ja niiden palveluja lisäävät saatavilla olevaa tietoa ja edistävät yhdessä vuodeksi 2015 suunnitellun ”ei nettohävikkiä” -hankkeen kanssa luonnonpääoman säilyttämistä eri asteikkojen mukaisesti. Unionin luonnonpääomaa voidaan hallita paremmin, kun ekosysteemipalvelujen taloudellinen arvo sisällytetään kirjanpito- ja raportointijärjestelmiin unionin ja kansallisella tasolla vuoteen 2020 mennessä.
The Europe 2020 Strategy seeks to promote sustainable growth by developing a more competitive low-carbon economy that makes efficient, sustainable use of resources. Its ‘Resource-efficient Europe’ Flagship Initiative aims to support the shift towards an economy that is efficient in the way it uses all resources, absolutely decouples economic growth from resource and energy use and its environmental impacts, reduces GHG emissions, enhances competitiveness through efficiency and innovation and promotes greater energy and resource security, including through reduced overall resource use.
Eurooppa 2020 -strategialla pyritään edistämään kestävää kasvua luomalla kilpailukykyisempi vähähiilinen talous, jossa resursseja käytetään tehokkaasti ja kestävästi.
The Roadmap to a Resource Efficient Europe and the Roadmap for moving to a competitive low-carbon economy [30] are key building blocks of the Flagship Initiative, setting out the framework for future actions to deliver on those objectives, and should be supported by the exchange of best practice between Member States. Furthermore, a partnership between the Union, its Member States and industry, under the Union’s integrated industrial policy will provide a means of stepping up investment and innovation in six green economy-related growth markets [31].
Sen lippulaivahankkeella ”Resurssitehokas Eurooppa” pyritään tukemaan siirtymistä kohti taloutta, jossa kaikkia resursseja käytetään tehokkaasti, talouden kasvu erotetaan kokonaan resurssien ja energian käytöstä ja sen ympäristövaikutuksista, kasvihuonekaasupäästöjä vähennetään, kilpailukykyä parannetaan tehokkuuden ja innovaatioiden avulla ja energia- ja resurssivarmuutta edistetään, myös siten, että yleistä resurssien käyttöä vähennetään. Resurssitehokasta Eurooppaa koskeva etenemissuunnitelma ja siirtymistä kilpailukykyiseen vähähiiliseen talouteen koskeva etenemissuunnitelma [30] ovat tämän lippulaivahankkeen keskeisiä osia. Niissä luodaan puitteet tuleville toimille, joita tarvitaan mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi, ja niitä olisi tuettava jäsenvaltioiden välisen parhaiden käytänteiden vaihdon avulla. Lisäksi unionin, sen jäsenvaltioiden ja teollisuuden välinen unionin yhdennetyn teollisuuspolitiikan mukainen kumppanuus tarjoaa keinot, joilla voidaan lisätä investointeja ja innovointia kuusilla vihreään talouteen liittyvillä kasvumarkkinoilla [31].
SWD(2012) 101.
SWD(2012)0101.
Council Decision No 1413/2013/EU
Neuvoston päätös N:o 1413/2013/EU,
The exemptions from, and reductions in, the AIEM establish differentiated taxation, benefiting the local production of some products.
AIEM-verojärjestelmää koskevat poikkeukset ja alennukset muodostavat eriytetyn verotuksen, joka hyödyttää joidenkin paikallisten tuotteiden tuotantoa.
This constitutes state aid that requires the approval of the Commission.
Tämä on valtiontukea, joka edellyttää komission hyväksyntää.
Since the structural, social and economic situation in the Canary Islands is still in place, it is necessary to further extend the period of application of Decision 2002/546/EC.
Koska mainittu Kanariansaarten rakenteellinen, sosiaalinen ja taloudellinen tilanne on edelleen olemassa, on aiheellista jatkaa edelleen päätöksen 2002/546/EY soveltamisaikaa.
On 28 June 2013, the Commission adopted its Guidelines on regional state aid for 2014-2020, setting out how Member States can grant aid to companies in order to support the development of disadvantaged regions in the Union between 2014 and 2020.
Komissio hyväksyi 28 päivänä kesäkuuta 2013 alueellista valtiontukea vuosia 2014–2020 koskevat suuntaviivat, joissa vahvistetaan, kuinka jäsenvaltiot voivat myöntää tukea yrityksille epäedullisessa asemassa olevien alueiden kehittämiseksi unionissa vuosina 2014–2020.
These Guidelines, which will enter into force on 1 July 2014, form part of a broader strategy to modernise state aid control, which aims to foster growth in the single market by encouraging more effective aid measures and focusing the Commission's enforcement on cases with the biggest impact on competition.
Nämä suuntaviivat, jotka tulevat voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2014, ovat osa laajempaa strategiaa, jolla uudenaikaistetaan valtiontuen valvontaa, jonka tarkoituksena on edistää kasvua sisämarkkinoilla kannustamalla tehokkaampia tukitoimenpiteitä ja keskittämällä komission täytäntöönpanotoiminta tapauksiin, joilla on suurin vaikutus kilpailuun.
It is therefore appropriate to extend the period of application of Decision 2002/546/EC by six months, so that its expiry date coincides with the date of entry into force of the Guidelines on regional state aid for 2014–2020.
On näin ollen aiheellista pidentää päätöksen 2002/546/EY soveltamisaikaa kuudella kuukaudella, jotta sen voimassaolon päättymispäivä olisi sama kuin päivä, jona vuosina 2014–2020 sovellettavat alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat tulevat voimaan.
Decision 2002/546/EC should be amended accordingly.
Päätös 2002/546/EY olisi näin ollen muutettava vastaavasti.
Given the urgent need to extend the validity of Decision 2002/546/EC before the end of 2013, an exception to the eight-week period referred to in Article 4 of Protocol No 1 on the role of National Parliaments in the European Union, annexed to the Treaty on European Union and to the Treaty on the Functioning of the European Union, should apply,
Ottaen huomioon kiireellinen tarve pidentää päätöksen 2002/546/EY soveltamisalaa ennen vuoden 2013 päättymistä, olisi poikettava Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, kansallisten parlamenttien asemasta Euroopan unionissa tehdyssä pöytäkirjassa N:o 1 olevassa 4 artiklassa tarkoitetusta kahdeksan viikon määräajasta,
In the first sentence of Article 1(1) of Decision 2002/546/EC, the date ‘31 December 2013’ is replaced by ‘30 June 2014’.
Korvataan päätöksen 2002/546/EY 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä päivämäärä ”31 päivään joulukuuta 2013” päivämäärällä ”30 päivään kesäkuuta 2014”.
Council Decision 2002/546/EC of 20 June 2002 on the AIEM tax applicable in the Canary Islands (OJ L 179, 9.7.2002, p. 22).
Neuvoston päätös 2002/546/EY, tehty 20 päivänä kesäkuuta 2002, Kanariansaarilla sovellettavasta AIEM-verojärjestelmästä (EYVL L 179, 9.7.2002, s. 22).
Council Decision No 895/2011/EU of 19 December 2011 amending Decision 2002/546/EC as regards its period of application (OJ L 345, 29.12.2011, p. 17).
Neuvoston päätös N:o 895/2011/EU, annettu 19 päivänä joulukuuta 2011, päätöksen 2002/546/EY muuttamisesta sen soveltamisajan osalta (EUVL L 345, 29.12.2011, s. 17).
Council Decision 2002/546/EC was originally applicable until 31 December 2011.
Neuvoston päätöstä 2002/546/EY sovellettiin alun perin 31 päivään joulukuuta 2011 saakka.
At the end of 2011, Council Decision 895/2011/EU [3] amended Decision 2002/546/EC, extending its period of application until 31 December 2013, based on the Commission confirmation that the specific structural, social and economic situation of the Canary Islands, which is compounded by the special constraints referred to in Article 349 TFEU which justified the authorisation of total exemptions and partial reductions of the AIEM tax to a list of products produced in this outermost region, still persists.
Vuoden 2011 lopussa neuvoston päätöksellä 895/2011/EU [3] muutettiin päätöstä 2002/546/EY siten, että sen soveltamisaikaa pidennettiin 31 päivään joulukuuta 2013, perusteena komission vahvistus, jonka mukaan Kanariansaarten erityinen rakenteellinen, sosiaalinen ja taloudellinen tilanne, jota vaikeuttavat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 349 artiklassa tarkoitetut erityiset rajoitukset, joilla tietyistä luetteloiduista kyseisellä syrjäisimmällä alueella tuotetuista tuotteista kannettavan AIEM-veron täydellisiä vapautuksia ja osittaisia alennuksia koskevaa lupaa perusteltiin, ovat edelleen olemassa.
Council Decision 2002/546/EC [2] authorises Spain to apply exemptions from, or reductions in, the tax known as ‘Arbitrio sobre Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias’ (hereinafter ‘AIEM’) to certain products produced in the Canary Islands. The Annex to that Decision contains a list of products to which tax exemptions and reductions may be applied. The difference between the tax on products produced in the Canary Islands and that on other products is not to exceed 5, 15 or 25 percentage points, depending on the product.
Neuvoston päätöksellä 2002/546/EY [2] annetaan Espanjalle lupa soveltaa tiettyihin Kanariansaarilla valmistettuihin tuotteisiin vapautuksia tai alennuksia ”Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancìas en las islas Canarias” -nimisestä verosta (AIEM). Mainitun päätöksen liitteessä on luettelo tuotteista, joihin verovapautuksia tai veronalennuksia voidaan soveltaa. Ero Kanariansaarilla valmistettuihin tuotteisiin ja muihin tuotteisiin sovellettavan verotuksen välillä voi olla tuotteesta riippuen enintään 5, 15 tai 25 prosenttiyksikköä.
on a coordinated control plan with a view to establish the prevalence of fraudulent practices in the marketing of certain foods
koordinoidusta valvontasuunnitelmasta petollisten käytäntöjen havaitsemiseksi tiettyjen elintarvikkeiden markkinoille saattamisessa
Having regard to Regulation (EC) No 882/2004 of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on official controls performed to ensure the verification of compliance with feed and food law, animal health and animal welfare rules [1], and in particular Article 53 thereof,
ottaa huomioon rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 [1] ja erityisesti sen 53 artiklan,
Article 53 of Regulation (EC) No 882/2004 empowers the Commission to recommend coordinated plans where considered necessary, organised on an ad hoc basis, in particular with a view to establishing the prevalence of hazards in feed, food or animals.
Asetuksen (EY) N:o 882/2004 53 artiklan nojalla komissio voi tarvittaessa suositella tilapäisluonteisesti toteutettavia koordinoituja valvontasuunnitelmia, erityisesti jotta voidaan määrittää rehuihin, elintarvikkeisiin tai eläimiin liittyvien vaarojen esiintyvyys.
Directive 2000/13/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 on the approximation of the laws of the Member States relating to the labelling, presentation and advertising of foodstuffs [2] sets out Union rules on food labelling applicable to all foods.
Myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/13/EY [2] vahvistetaan unionin säännöt kaikkiin elintarvikkeisiin sovellettavista merkinnöistä.
According to Directive 2000/13/EC, the labelling and methods used should not mislead the consumer, particularly as to the characteristics of the food, including its true nature and its identity.
Direktiivin 2000/13/EY mukaan merkinnät ja tavat, joilla ne on tehty, eivät saisi olla omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan, erityisesti elintarvikkeen ominaispiirteiden osalta, mukaan lukien elintarvikkeen todellinen luonne ja yksilöllisyys.
Furthermore, in the absence of specific Union or national rules, the name under which a food is sold should be the name customary in the Member State in which it is sold, or a description of the food which is clear enough to let the purchaser know its true nature.
Lisäksi jollei unionin tai kansallisia säännöksiä ole annettu, myyntinimityksen olisi oltava siinä jäsenvaltiossa, jossa elintarvike myydään, käytössä oleva vakiintunut nimitys tai elintarvikkeen kuvaus, joka on riittävän täsmällinen ilmaisemaan ostajalle elintarvikkeen todellisen luonteen.
Moreover, all ingredients must be mentioned on the label of pre-packaged foodstuffs intended for the final consumer or mass caterers.
Lisäksi kuluttajille tai suurtalouksille tarkoitettujen valmiiksi pakattujen elintarvikkeiden merkinnöissä on mainittava kaikki ainesosat.
In particular, foods containing meat as an ingredient, when intended for the final consumer or mass caterers, must also indicate the animal species from which the meat originates directly on the package or on a label attached thereto.
Elintarvikkeissa, joiden ainesosana on lihaa ja jotka on tarkoitettu loppukuluttajille tai suurtalouksille, on myös ilmoitettava eläinlajit, joista liha on peräisin, suoraan pakkauksessa tai siihen kiinnitetyssä merkinnässä.
If an ingredient is mentioned in the name of the food, its quantity expressed as a percentage must also be provided in the list of ingredients in order to avoid the consumer being misled as regards the identity and the composition of the food.
Jos ainesosa mainitaan elintarvikkeen nimessä, sen määrä on mainittava ainesosien luettelossa prosentteina, jotta vältetään kuluttajan johtaminen harhaan elintarvikkeen yksilöllisyyden ja koostumuksen osalta.
Regulation (EC) No 853/2004 of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 laying down specific hygiene rules for food of animal origin [3] provides for additional labelling requirements applicable to specific foods.
Eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 853/2004 [3] vahvistetaan tiettyihin elintarvikkeisiin sovellettavat merkintöjä koskevat lisävaatimukset.
In particular, it provides that packages intended for supply to the final consumer containing minced meat, amongst others, from solipeds are to bear a notice indicating that such products should be cooked before consumption, if, and to the extent that, national rules in the Member State in the territory of which the product is placed on the market so require.
Siinä säädetään erityisesti, että loppukuluttajalle toimitettavaksi tarkoitetuissa pakkauksissa, jotka sisältävät muun muassa kavioeläimistä peräisin olevaa jauhelihaa, on mainittava, että kyseiset tuotteet on kypsennettävä ennen nauttimista, jos, ja siinä määrin kuin sitä edellytetään sen jäsenvaltion kansallisissa säännöissä, jonka alueella kyseiset tuotteet saatetaan markkinoille.
Section III of Annex II to Regulation (EC) No 853/2004 requires the food business operators operating slaughterhouses to request, receive, check and act upon food chain information in respect of all animals, other than wild game, sent or intended to be sent to the slaughterhouse.
Asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä II olevassa III jaksossa edellytetään, että teurastamotoimintaa harjoittavien elintarvikealan toimijoiden on pyydettävä, vastaanotettava ja tarkastettava elintarvikeketjua koskevat tiedot kaikkien teurastamoon lähetettyjen tai lähetettäväksi tarkoitettujen eläinten osalta lukuun ottamatta luonnonvaraista riistaa, ja toimittava näiden tietojen mukaisesti.
The relevant food chain information is to cover, in particular, veterinary medicinal products administered to the animals within a relevant period and with a withdrawal period greater than zero, together with their dates of administration and withdrawal periods.
Kyseessä olevissa elintarvikeketjua koskevissa tiedoissa on ilmoitettava erityisesti eläinlääkkeet, jotka eläimille on annettu asiaankuuluvalla ajanjaksolla, aina kun varoaika on muu kuin nolla sekä eläinlääkkeiden antamisen päivämäärät ja varoajat.
Regulation (EC) No 854/2004 of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 laying down specific rules for the organisation of official controls on products of animal origin intended for human consumption [4] requires, inter alia, the official veterinarian to perform auditing and inspection tasks.
Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 854/2004 [4] edellytetään muun muassa, että virkaeläinlääkäri suorittaa tarkastustehtäviä.
In particular, the official veterinarian is to check and analyse relevant information from the records of the holding of provenance of animals intended for slaughter, including food chain information and to take account of the documented results of this check and analysis when carrying out ante- and post-mortem inspection.
Virkaeläinlääkärin on erityisesti tarkistettava ja analysoitava asiaankuuluvat tiedot teurastettaviksi tarkoitettujen eläinten alkuperätilan kirjanpidosta, mukaan lukien elintarvikeketjua koskevat tiedot, ja otettava tämän tarkistuksen ja analyysin yhteydessä kirjatut tulokset huomioon tehdessään ante mortem- ja post mortem -tarkastuksia.
Following official controls being carried out since December 2012 in a number of Member States, the Commission was informed that certain pre-packaged products contained horsemeat, which was not declared in the list of ingredients appearing directly on the package or on a label attached thereto.
Joulukuusta 2012 lähtien useissa jäsenvaltioissa on suoritettu virallisia tarkastuksia, joiden johdosta komissiolle on ilmoitettu, että tietyt valmiiksi pakatut elintarvikkeet ovat sisältäneet hevosenlihaa, jota ei ilmoitettu suoraan pakkauksessa tai siihen kiinnitetyssä etiketissä esitetyssä ainesosien luettelossa.
Instead, the name of certain such foods and/or the accompanying list of ingredients misleadingly referred solely to the presence of beef.
Sen sijaan tiettyjen kyseessä olevien elintarvikkeiden nimessä ja/tai niihin liitetyissä ainesosien luettelossa viitattiin harhaanjohtavasti vain naudanlihaan.
In accordance with Article 17 of Regulation (EC) No 178/2002 of the European Parliament and of the Council of 28 January 2002 laying down the general principles and requirements of food law, establishing the European Food Safety Authority and laying down procedures in matters of food safety [5], food business operators at all stages of production, processing and distribution within their businesses under their control must ensure that foods satisfy the requirements of food law which are relevant to their activities and must verify that such requirements are met.
Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 [5] 17 artiklan mukaan kaikissa tuotannon, jalostuksen ja jakelun vaiheissa toimivien elintarvike- ja rehualan toimijoiden on vastuullaan olevissa toiminnoissa huolehdittava siitä, että elintarvikkeet täyttävät niiden toiminnan kannalta asiaankuuluvat elintarvikelainsäädännön vaatimukset ja varmistettava, että kyseiset vaatimukset täyttyvät.
Horses are animal species that can be ‘food producing’ or ‘non-food producing’.
Hevoset voivat olla elintarviketuotantoon käytettäviä tai muuhun kuin elintarviketuotantoon käytettäviä eläimiä.
Phenylbutazone is a veterinary drug whose use is allowed only in non-food producing animals pursuant to Commission Regulation (EU) No 37/2010 of 22 December 2009 on pharmacologically active substances and their classification regarding maximum residue limits in foodstuffs of animal origin [6].
Farmakologisesti vaikuttavista aineista ja niiden eläinperäisissä elintarvikkeissa esiintyvien jäämien enimmäismääriä koskevasta luokituksesta 22 päivänä joulukuuta 2009 annetun komission asetuksen (EU) N:o 37/2010 [6] mukaan fenyylibutatsoni on eläinlääke, jonka käyttö on sallittua ainoastaan muiden kuin elintarviketuotantoeläinten hoitoon.
Accordingly, non-food producing horses, which have been treated with phenylbutazone at some point in their life, cannot enter the food chain.
Näin ollen muuhun kuin elintarviketuotantoon käytettävät hevoset, joita on joskus hoidettu fenyylibutatsonilla, eivät saa päästä elintarvikeketjuun.
Considering the fraudulent practices relating to the unlabelled presence of horsemeat in certain food products, it is appropriate, for preventive purposes, to ascertain whether non-food producing horses treated with phenylbutazone have entered the food chain.
Kun otetaan huomioon petolliset käytännöt, jotka liittyvät hevosenlihan ilmoittamattomaan käyttöön tietyissä elintarvikkeissa, on syytä ennaltaehkäisevässä mielessä varmistaa, onko elintarvikeketjuun päässyt muuhun kuin elintarviketuotantoon tarkoitettuja hevosia, joita on hoidettu fenyylibutatsonilla.