natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Germany’s view, this overview shows that it is relatively unimportant whether the cost of the epidemic reserve is included in the calculation of dues and charges or whether they are financed through an annual contribution as in Rhineland-Palatinate.
Saksan mukaan tämä katsaus osoittaa, että sillä ei ole suurta merkitystä, sisällytetäänkö epidemiareservikustannukset perittäviin maksuihin vai rahoitetaanko ne vuotuisella maksulla niin kuin Rheinland-Pfalzissa.
What matters is who actually bears the costs.
Ratkaisevaa on, kuka kustannuksista tosiasiallisesti vastaa.
Ultimately, a large proportion of the spare capacity is also publicly financed through aid under the Community TSE guidelines or the agricultural aid guidelines 2007–2013.
Lopputulos on, että julkinen valta rahoittaa suuren osan epidemiareservikustannuksista TSE-suuntaviivojen tai vuosien 2007–2013 maataloussuuntaviivojen mukaisella tuella.
Fourth Altmark criterion
Altmark-kriteeri 4
Germany holds the view that there is no requirement under European law to open up a market for the disposal of category 1 and 2 material by means of procurement procedures.
Saksa katsoo, että unionin oikeus ei velvoita avaamaan luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittämismarkkinoita tarjouskilpailuilla.
This has also been confirmed by the European Court of Justice [34].
Yhteisöjen tuomioistuin on sen mukaan vahvistanut asian [34].
No distortion to competition in external markets
Ei kilpailun vääristymistä toimeksiantoon kuulumattomilla markkinoilla
Germany holds that there is no distortion of competition in the external markets in this case.
Saksa katsoo, että kilpailu ei vääristy markkinoilla.
Disposal of uncontrolled goods by the ZT without cross-subsidisation
ZT hävittää vapaan aineksen ilman ristiintukemista
Germany contends that there have been no distortions of competition in the case of category 3 material as a result of the annual contribution levied by the ZT, as there is no cross-subsidisation.
Saksa katsoo, että luokkaan 3 kuuluvan aineksen tapauksessa ZT:n perimä vuotuinen maksu ei ole johtanut kilpailun vääristymiseen, koska ristiintukemista ei ole:
The annual accounts clearly demonstrate that the ZT has been achieving considerable contribution margins for years in processing separated category 3 material, which rules out cross-subsidisation.
ZT:n tilinpäätöksistä käy selvästi ilmi, että ZT on vuosien ajan saanut luokkaan 3 kuuluvan aineksen erillisestä käsittelystä huomattavat tuotot, mikä sulkee pois ristiintukemisen.
If category 3 material is delivered jointly with the controlled material, the mixtures (by weight) have already been included in the calculation of the charges for the disposal of category 1 and 2 raw material.
Jos luokkaan 3 kuuluva aines toimitettaisiin yhdessä luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen kanssa, seokset olisi jo laskettu mukaan (painon mukaan) perittäviin maksuihin.
This means that the level of charges in the charge schedule already includes the quantities of mixed material in that category which are calculated in advance.
Tämä tarkoittaa, että etukäteen laskettu kyseisen luokan seka-aineksen määrä olisi maksuja koskevassa päätöksessä otettu huomioon maksun suuruudessa.
There is no foundation to the complainant’s claim that because of the ZT’s pricing policy, only 45 % of the category 3 material is separated.
Kantelun tekijän väitteellä, että ZT:n hinnoittelun vuoksi ainoastaan 45 prosenttia luokkaan kuuluvasta aineksesta erotetaan, ei ole pohjaa.
Such high quantities of category 3 material have never been processed by the ZT, as a glance at the relevant statistics would confirm.
ZT ei ole milloinkaan käsitellyt niin suurta määrää luokkaan 3 kuuluvaa ainesta, minkä asiaa koskevat tilastot vahvistavat.
The separation rate of 72 % for 2009 cited by the Commission in the decision to initiate the procedure can be confirmed.
Komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämä 72 prosentin erotteluosuus vuonna 2009 voidaan vahvistaa.
It should also be pointed out that in the area covered by the association 85 % of slaughters are carried out in 6 plants where separation in its broadest sense is carried out.
Lisäksi todetaan, että 85 prosenttia toiminta-alueen teurastuksista suoritetaan kuudessa laitoksessa, jotka erottelevat aineksen niin pitkälle kuin mahdollista.
The complainant is active in these plants and obtains separated category 3 material from them.
Kantelun tekijä toimii näissä laitoksissa ja vastaanottaa niiltä luokkaan 3 kuuluvaa erotettua ainesta.
The complainant therefore has access to the category 3 markets and also has a very considerable share of these markets.
Kantelun tekijällä on siis pääsy luokkaan 3 kuuluvan aineksen markkinoille, ja sillä onkin hallussaan erittäin suuri osuus näistä markkinoista.
Invitation to tender in Northern and Central Hessen
Pohjois- ja Keski-Hessenin tarjouskilpailu
The fact that the ZT applies different charges in Northern and Central Hessen from those in the area covered by the association does not prove the existence of any distortion of competition.
Se seikka, että ZT perii Pohjois- ja Keski-Hessenissä eri maksun kuin omalla toiminta-alueellaan, ei todista kilpailun vääristyneen.
The financing differences are due to differing legal requirements as regards their calculation.
Rahoituserot selittyvät erilaisilla laskentaa koskevilla lainsäädännön vaatimuksilla.
Under Section 3(1) of the TierNebG, the disposal of category 1 and 2 animal by-products in Germany is the responsibility of the regional and local authorities competent under state law.
Luokkiin 1 ja 2 kuuluvista eläimistä peräisin olevien sivutuotteiden hävittäminen on Saksassa TierNebG:n 3 §:n 1 momentin mukaan periaatteessa osavaltion oikeuden nojalla toimivaltaisen aluehallintoviranomaisen tehtävä.
Consequently the financing may be regulated differently under the relevant provisions at Land and local level.
Näin ollen osavaltioiden ja kuntien tasolla voi olla erilaisia säännöksiä rahoittamisesta.
If the disposal of animal by-products is not carried out by those responsible for disposal themselves and the task is entrusted to third parties — as in Northern and Central Hessen — the calculation rules are governed not by the Local Authority Charges Act in question, but by the Leitsätze für die Preisermittlung aufgrund von Selbstkosten [LSP — Guidelines for determining cost prices] [35].
Jos hävittämisvelvollinen ei itse suorita eläimistä peräisin olevien sivutuotteiden hävittämistä, vaan siirtää tehtävän kolmannelle – kuten Pohjois- ja Keski-Hessenissä – laskentasäännökset eivät määräydy kunnallisia maksuja koskevan lain perusteella vaan julkisten hankintojen markkinoilla sovellettavien hinnanmääräytymisperiaatteiden (Leitsätzen für die Preisermittlung aufgrund von Selbstkosten), jäljempänä ’LSP’ [35], nojalla.
There are big differences between the KAG RP and the LSP, especially as regards the amount of interest costs that can be included in the charges/fees, and these differences are significant for the ZT, since it financed its investments to a considerable extent through loans and paid a substantial amount of interest on them each year.
KAG RP:n ja LSP:n välillä on huomattavia eroja, jotka liittyvät erityisesti perittäviin maksuihin mahdollisesti sisällytettäviin korkokustannuksiin. Näillä on merkitystä ZT:n kannalta, koska se on rahoittanut investointinsa huomattavassa määrin luotoilla ja maksaa vuosittain huomattavan määrän korkoja.
While the ZT could include these interest costs in the calculation of charges under § 8 KAG RP, the LSP only allowed the charges in Northern and Central Hessen to be based on calculated interest relative to the average necessary operating capital.
KAG RP:n 8 §:n mukaan ZT voi sisällyttää maksulaskelmaansa tosiasiallisesti syntyneet korkokustannukset, mutta LSP:n mukaan Pohjois- ja Keski-Hessenissä maksuihin on mahdollista sisällyttää ainoastaan laskennalliset korot suhteutettuna toiminnan kannalta välttämättömän omaisuuden keskimääräiseen arvoon.
It was thus impossible to pass on the full cost of the actual interest payments.
Kaikkien aiheutuneiden korkomaksujen laskeminen mukaan ei näin ollen ollut mahdollista.
The claim made by the complainant that TBA Schäfer was failed to win in the selection procedure in Northern and Central Hessen because of the cross-subsidisation through the annual contribution is also without any basis.
Myös se kantelun tekijän väite, että TBA Schäfer hävisi Pohjois- ja Keski-Hessenin tarjousmenettelyn vuotuisen maksun muodossa tapahtuneen ristiintukemisen vuoksi, on vailla pohjaa.
The higher offer made by TBA Schäfer was due to the fact that TBA Schäfer’s estimate of production income was too low and that it also had to pay higher administration costs and group contributions.
TBA Schäferin tarjous oli sen vuoksi korkeampi, että se oli arvioinut tuotetulot vähäisemmiksi ja että sen hallintokustannukset ja konsernimaksut olivat suuremmat.
On the other hand the ZT had estimated production revenue correctly and, since it was not part of a group, did not have to make any group contributions.
ZT sitä vastoin oli arvioinut tuotetulot oikean suuruisiksi, ja koska se ei ollut osa konsernia, sen ei myöskään tarvinnut maksaa konsernimaksuja.
Clean-up of contaminated sites
Hylättyjen saastuneiden toimipaikkojen kunnostus
Germany contends that part of the annual contribution levied by the ZT serves to finance the clean-up costs for two contaminated sites, Sohrschied and Sprendlingen-Gensingen.
Saksan mukaan osa ZT:n perimästä vuotuisesta maksusta käytetään kahden hylätyn saastuneen toimipaikan, Sprendlingen-Gensingenin ja Sohrschiedin, kunnostamisen rahoittamiseen.
Soil and ground water contamination had built up at both contaminated sites through the use of hydrocarbons by former owners or operators.
Maaperä ja pohjavesi oli kummassakin paikassa saastunut aikaisempien omistajien tai toiminnanharjoittajien käyttämän hiilivedyn vuoksi.
Both properties came into the ZT’s ownership when it was founded in 1979.
Molemmat tontit siirtyivät ZT omistukseen vuonna 1979, kun se perustettiin.
Under the Koblenz district government’s clean-up decisions of 21 April 1997 and 31 March 1998, the ZT was obliged to remove the contamination.
ZT on velvoitettu Koblenzin aluehallituksen 21 päivänä huhtikuuta 1997 ja 31 päivänä maaliskuuta 1998 tekemillä päätöksillä poistamaan vierasaineet.
Further conditions were imposed as regards cleaning up the Sprendlingen-Gensingen site in a supplementary decision of 13 July 2001.
Sprendlingen-Gensingenin toimipaikan kunnostusvelvollisuuteen on lisätty vaatimuksia 13 päivänä heinäkuuta 2001 tehdyllä päätöksellä.
The clean-up costs for the relevant period from 1998 to 2010 amounted to a total of EUR 2413049,36 for the two sites.
Kummankin toimipaikan yhteenlasketut kunnostuskustannukset vuodesta 1998 vuoteen 2010 olivat 2413049 euroa.
Sprendling-Gensingen site
Sprendlingen-Gensingenin toimipaikka
Germany acknowledges that the ZT is liable for the clean-up costs at the Sprendlingen-Gensingen site under the clean-up decision of 31 March 1998.
Saksa myöntää, että ZT:n on 31 päivänä maaliskuuta 1998 tehdyn kunnostuspäätöksen mukaan vastattava Sprendlingen-Gensingenin toimipaikan kunnostamiskustannuksista.
However, it considers that from the point of view of aid law it is unjust for the ZT to be fully responsible for the clean-up costs, since unlimited liability would lead to unequal treatment compared with private undertakings under more recent German case-law.
Valtiontukioikeudellisesti ei olisi kuitenkaan perusteltua, että ZT:n täytyisi vastata kunnostuskustannuksista kokonaan itse, koska rajoittamaton vastuu johtaisi uudemman saksalaisen oikeuskäytännön perusteella eriarvoiseen kohteluun suhteessa yksityisiin yrityksiin.
Following the decision of the Bundesverfassungsgericht [Federal Constitutional Court] of 16 December 2000 [36], a private undertaking would be liable under national law only up to the limit of what is reasonable.
Saksan perustuslakituomioistuimen 16 päivänä helmikuuta 2000 tekemän päätöksen [36] mukaan yksityinen yritys on kansallisen oikeuden mukaisesti vastuussa vain kohtuullisessa määrin.
According to the Bundesverfassungsgericht this threshold could be reached if the liability exceeded the value of the property.
Perustuslakituomioistuimen mukaan kohtuullisuuden raja voi tulla vastaan, jos vastuu on suurempi kuin tontin arvo.
Beyond that limit, liability could no longer be regarded as a proportionate substantive and limiting provision for the purposes of the protection of property guaranteed in the second sentence of Article 14(2) of the German Grundgesetz [Basic Law].
Tämän rajan ylityttyä vastuuta ei voida enää pitää Saksan perustuslain 14 §:n 2 momentin 2 alamomentissa taattua omaisuudensuojaa koskevana oikeasuhteisena aineellisena ja rajoittavana säännöksenä.
However, because the ZT, as a legal person under public law, cannot invoke the rights accorded to private persons under the German Basic Law, this limitation of liability does not apply to the ZT.
Koska ZT ei voi julkisoikeudellisena oikeushenkilönä vedota perustuslaissa määrättyihin yksityishenkilön oikeuksiin, tätä vastuun rajoitusta ei voida soveltaa ZT:hen.
Financing the clean-up costs beyond the liability limit through the annual contribution should be regarded as compatible aid under paragraph 132 of the environmental aid guidelines, since private individuals would only have to bear clean-up costs up to the market value of the property.
Vastuurajan ylittävien kunnostuskustannusten rahoittamista vuotuisella maksulla olisi ympäristötukisuuntaviivojen 132 kohdan mukaisesti pidettävä sisämarkkinoille soveltuvana tukena, koska yksityisten on vastattava kunnostuskustannuksista ainoastaan tontin markkina-arvoon asti.
Sohrschied site
Sohrschiedin toimipaikka
Although the ZT was held liable as the polluter under the clean-up decision of 21 April 1997, Germany doubts whether the ZT was actually obliged under German law to bear the clean-up costs for the damage caused by the earlier owner or operator.
Vaikka ZT on 21 päivänä huhtikuuta 1997 tehdyllä kunnostuspäätöksellä tehty aiheuttajana vastuulliseksi, Saksa epäilee, olisiko ZT Saksan oikeuden mukaan tosiasiallisesti ollut velvollinen vastaamaan kunnostuskustannuksista, jotka johtuvat aikaisempien omistajien tai toiminnanharjoittajien aiheuttamista vahingoista.
But since the facts lie more than 30 years back, the question of liability can no longer be clearly clarified.
Koska tapahtumat ovat yli 30 vuoden takaisia, vastuukysymystä ei voida enää ratkaista yksiselitteisesti.
Germany considers that the annual contribution, insofar as it contributes towards the clean-up costs for the Sohrschied site, represents compatible aid under the environmental aid guidelines since the ZT should not have been under an obligation to carry out the clean-up.
Saksa katsoo, että vuotuinen maksu on ympäristötukisuuntaviivojen mukaisesti sisämarkkinoille soveltuva tuki siinä määrin kuin sillä korvataan Sohrschiedin toimipaikan kunnostuskustannuksia, koska ZT ei ollut velvollinen kunnostamaan aluetta.
Germany argues further that the market value of the Sohrschied site is also negative and that the liability limit has been breached in this case too.
Lisäksi Saksa toteaa, että myös Sohrschiedin toimipaikan markkina-arvo on negatiivinen ja että näin ollen edellä kuvattu vastuuraja ylittyy myös tässä tapauksessa.
ASSESSMENT OF THE PRESENCE OF AID UNDER ARTICLE 107(1) TFEU (WITHOUT REFERENCE TO THE ALTMARK CRITERIA)
SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUN VALTIONTUEN OLEMASSAOLON YLEISTEN EDELLYTYSTEN ARVIOINTI (OTTAMATTA HUOMIOON ALTMARK-KRITEEREJÄ)
Under Article 107(1) TFEU any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods is incompatible with the internal market in so far as it affects or threatens to affect trade between Member States.
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
Annual contribution financed from State resources
Vuotuisen maksun rahoittaminen valtion varoista
Germany does not dispute that the annual contributions from the members of the Zweckverband are State resources.
Saksa ei kiistä, etteikö ZT:n jäsenten suorittamissa vuotuisissa maksuissa olisi kyse valtion varoista.
The ZT’s members are rural and urban districts in Rhineland-Palatinate, the Saarland, and Hessen.
ZT:n jäsenet ovat Rheinland-Pfalzin, Saarlandin ja Hessenin piirikuntia ja piirikuntiin kuulumattomia kaupunkeja.
As the ZT has been levying an annual contribution from its members by means of an administrative act, the measure involves a direct transfer of State resources.
Koska ZT on vuodesta 1979 perinyt hallintotoimena jäseniltään vuotuisen maksun, toimenpiteessä on kyse valtion varojen suorasta siirrosta.
And as administrative acts are involved, the annual contributions can be attributed to the State.
Koska kyseessä on hallintotoimi, vuotuiset maksut katsotaan valtion toimenpiteiksi.
Economic advantage for the ZT
ZT:lle koituva taloudellinen etu
Firstly the beneficiary must be an undertaking.
Tuensaajan on ensinnäkin oltava yritys.
The notion of an undertaking comprises any entity carrying on an economic activity irrespective of its legal status and the way in which it is financed.
Yrityksen käsitteellä tarkoitetaan jokaista yksikköä, joka harjoittaa taloudellista toimintaa, riippumatta yksikön oikeudellisesta muodosta ja rahoitustavasta.
This applies not only to private, but also to public undertakings [37].
Tämä koskee sekä yksityisiä että julkisia yrityksiä [37].
Any activity which involves offering goods or services on a specific market is an economic activity [38].
Kaikki toiminta, jossa tarjotaan – yleensä vastikkeellisesti – tuotteita ja palveluita tietyillä markkinoilla, on taloudellista toimintaa [38].
Since the ZT offers services for the disposal of certain animal by-products in return for a consideration, the ZT is an undertaking.
Koska ZT tarjoaa vastikkeellisesti tiettyjen eläimistä peräisin olevien sivutuotteiden hävittämispalveluja, se on yritys.
Essentially the annual contributions give the ZT an economic advantage since they reduce its current expenditure and are not matched by any appropriate performance in return.
Vuotuisista maksuista koituu periaatteessa ZT:lle taloudellista etua, koska ne vähentävät sen juoksevia menoja eikä siltä edellytetä asianmukaista vastasuoritusta.
However, Germany contends that the contributions only compensated the ZT for the costs that it had to bear because of the obligation to maintain an epidemic reserve and that therefore it did not gain any economic advantage.
Saksa tosin väittää, että vuotuisilla maksuilla on ainoastaan korvattu kustannuksia, joita ZT:lle aiheutuu velvollisuudesta ylläpitää epidemiareserviä, eikä sille näin ollen ole koitunut taloudellista etua.
In its judgment in the Altmark case the European Court of Justice held that a compensation for the performance of a public service obligation is not State aid, i.e. does not provide the beneficiary with an advantage, provided certain criteria are cumulatively fulfilled [39].
Tuomioistuin on Altmark-tuomiossa todennut, että korvaus julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä ei ole valtiontukea eli siitä ei koidu tuensaajalle etua, kunhan tietyt kriteerit täyttyvät [39].
Because of the significance of the Altmark judgment for the present case, Germany’s contention that the Altmark criteria are satisfied will be examined in detail separately in section 9.
Koska Altmark-tuomio on käsiteltävänä olevan tapauksen kannalta merkittävä, Saksan näkemystä, että Altmark-kriteerit täyttyvät, arvioidaan erikseen perusteellisesti 9 luvussa.
Distortion of competition and impairment of trade between the Member States
Kilpailun vääristyminen ja vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
Germany takes the view that the market for the disposal of category 1 and 2 material from the area covered by the association is not open to competition and that therefore both distortion of competition and effect on trade between Member States can be ruled out.
Koska luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittämismarkkinoita ei ole ZT:n toiminta-alueella avattu kilpailulle, Saksan mukaan sekä kilpailun vääristyminen että vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan voidaan sulkea pois.
To begin with, the Commission notes that there are regional monopolies for the disposal of category 1 and 2 material.
Komissio toteaa ensinnäkin, että luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittämisessä on alueellisia monopoleja.
However, most of the competent regional and local authorities grant these monopolies via procurement procedures.
Suurin osa toimivaltaisista aluehallintoviranomaisista kuitenkin myöntää tällaisen monopoliaseman tarjouskilpailussa.
There is thus competition on the market.
Markkinoilla on siis kilpailua.
In the present case this is confirmed by the procurement procedure for Northern and Central Hessen.
Käsiteltävänä olevassa tapauksessa Pohjois- ja Keski-Hessenin tarjouskilpailu on tästä todiste.
In line with its decision of 23 February 2011 on Germany’s State aid C58/06 (ex NN 98/05) for Bahnen der Stadt Monheim (BSM) and Rheinische Bahngesellschaft (RBM) im Verkehrsverband Rhein-Ruhr [40], the Commission therefore considers that the market for the disposal of category 1 and 2 material is open to competition.
Komissio katsoo valtiontuesta C 58/06 (ex NN 98/05), jonka Saksa on myöntänyt Verkehrsverbund Rhein Ruhr -yhdistykseen kuuluville yrityksille Bahnen der Stadt Monheim (BSM) ja Rheinische Bahngesellschaft (RBM) 23 päivänä helmikuuta 2011 tekemänsä päätöksen [40] mukaisesti, että luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen markkinat ovat avoimet kilpailulle.
Both Union and national law leave the regional and local authorities entrusted with the disposal of category 1 and 2 material free to choose either to find a supplier on the market and entrust it with the task via a procurement procedure or to carry out disposal themselves through an in-house solution [41].
Unionin oikeudessa ja kansallisessa oikeudessa annetaan luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittämisestä vastaaville aluehallintoviranomaisille mahdollisuus valita, etsivätkö ne markkinoilta tarjouskilpailulla tarjoajan, jolle ne antavat tehtävän, vai huolehtivatko ne hävittämisestä itse [41].
Despite Germany’s claim that the ZT complies with the criteria for an in-house award [42], the annual contributions strengthen the ZT’s financial position vis-à-vis other potential suppliers.
Riippumatta Saksan väitteestä, että ZT täyttää sidosyksikköhankinnan kriteerit [42], vuotuiset maksut vahvistavat ZT:n taloudellista asemaa suhteessa muihin mahdollisiin tarjoajiin.
Since suppliers from all the Member States can take part in procurement procedures, the contribution is also liable to affect trade between the Member States.
Koska tarjouskilpailuihin voi osallistua tarjoajia kaikista jäsenvaltioista, vuotuinen maksu todennäköisesti myös vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
The economic advantages from the annual contributions are also liable to strengthen ZT’s position on markets where it is in direct competition with other suppliers (disposal of category 3 material, procurement procedure for the disposal of category 1 and 2 material in Northern and Central Hessen).
Vuotuisista maksuista koituvat taloudelliset edut voivat myös vahvistaa ZT:n asemaa markkinoilla, joilla se kilpailee suoraan muiden tarjoajien kanssa (luokkaan 3 kuuluvan aineksen hävittäminen, tarjouskilpailu luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittämisestä Pohjois- ja Keski-Hessenissä).
Provisional conclusion on the existence of aid
Alustava päätelmä tuen olemassaolosta
The annual contributions satisfy the conditions for the existence of aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Vuotuiset maksut täyttävät SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen olemassaolon edellytykset.