natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Prior to the tendering procedure Tierbeseitigungsanlage Schäfer GmbH (‘TBA Schäfer’), an affiliate of the complainant, was entrusted with the disposal of category 1 and 2 materials.
Ennen tarjouskilpailua luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittämisestä huolehti Tierbeseitigungsanlage Schäfer GmbH, jäljempänä ’TBA Schäfer’, joka on kantelun tekijän sidosyritys.
Further evidence that the ZT bid below cost in the tender for Northern Hessen comes from a comparison with the charges that the ZT applies in its own territory.
Lisätodiste siitä, että ZT:n tarjous Pohjois-Hesseniä koskevassa tarjouskilpailussa ei kattanut kustannuksia, saadaan vertaamalla tarjousta maksuihin, joita ZT perii omalla toiminta-alueellaan.
There the charge is EUR 328 per tonne, whereas the ZT’s bid in the tender for Northern Hessen was only EUR 208 per tonne.
Omalla toiminta-alueellaan ZT:n perimä maksu on 328 euroa tonnilta, ja Pohjois-Hesseniä koskevassa tarjouksessa se oli vain 208 euroa tonnilta.
As there are no significant differences in the collection costs between the two regions, it is not comprehensible why the ZT could put in a bid charging about a third less in Northern Hessen than in its own territory for exactly the same service.
Koska keräämiskustannuksissa ei alueiden välillä ollut merkittäviä eroja, vaikuttaa käsittämättömältä, että ZT voi tarjota täsmälleen samaa palvelua Pohjois-Hessenissä hintaan, joka on noin kolmanneksen alhaisempi kuin sen omalla toiminta-alueella perimä hinta.
As TBA Schäfer’s cost base was public knowledge from earlier tenders, it was easy for the ZT to put in a bid of EUR 208 per tonne, just EUR 4 below TBA’s bid of EUR 212 per tonne, and so to win the contract.
Koska TBA Schäferin kustannuspohja oli aikaisempien tarjouskilpailujen vuoksi tiedossa, ZT:n oli helppo asettaa tarjouksensa 208 euroon tonnilta eli vain 4 euroa edullisemmaksi kuin TBA Schäferin tarjous, joka oli 212 euroa tonnilta, ja näin voittaa tarjouskilpailu.
Below-cost fees charged by the ZT for disposal of category 3 material
Luokkaan 3 kuuluvan aineksen hävittämisestä perittävät maksut eivät kata kustannuksia
The complainant stresses that the incentive for slaughterhouses to separate category 3 material from category 1 and 2 material is distorted in Rhineland-Palatinate due to the ZT’s lump-sum pricing policy.
Kantelun tekijän mukaan ZT:n Rheinland-Pfalzissa noudattama kiinteä hinnoittelu vähentää teurastamoyritysten halukkuutta erottaa luokkaan 3 kuuluva aines luokkiin 1 ja 2 kuuluvasta aineksesta.
As a consequence, a substantial quantity of category 3 material that could otherwise be further processed into pet food is disposed of together with the inferior category 1 and 2 material [30].
Tämän vuoksi huomattava määrä luokkaan 3 kuuluvaa ainesta, joka muuten voitaisiin jatkojalostaa lemmikkieläinten ruoaksi, hävitetään yhdessä huonompilaatuisen, luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen kanssa [30].
Moreover, the amount of category 3 material taken off the market because of the ZT’s pricing policy was larger than assumed by the Commission in its preliminary market assessment.
Lisäksi luokkaan 3 kuuluva aines, joka poistuu markkinoilta ZT:n hinnoittelupolitiikan vuoksi, on määrältään suurempi kuin komissio alustavassa markkina-arviossaan otaksui.
Paragraph 33 of the decision opening the procedure stated that category 3 materials were separated out in 72 % of all slaughters in Rhineland-Palatinate.
Menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen 33 kohdassa todetaan, että luokkaan 3 kuuluva aines erotetaan Rheinland-Pfalzissa 72 prosentissa teurastuksista.
However, this figure is based solely on the number of slaughters.
Tieto perustuu kuitenkin pelkästään teurastusten määrään.
If account were taken of the fact that the slaughter of a cow produces a much higher amount of category 3 material than the slaughter of a pig, the result would be that only 45 % of category 3 material was separated out.
Jos otettaisiin huomioon, että nautojen teurastuksessa syntyy huomattavasti suurempi määrä luokkaan 3 kuuluvaa ainesta kuin sikojen teurastuksessa, tuloksena olisi, että vain 45 prosenttia luokkaan 3 kuuluvasta aineksesta erotetaan.
Consequently, the market distortion due to the ZT’s pricing policy would be far greater than previously assumed.
Näin ollen ZT:n hinnoittelu vääristää markkinoita vielä selvästi enemmän kuin on oletettu.
COMMENTS BY THE ZT
ZT:N HUOMAUTUKSET
The ZT’s comments coincide in the relevant points with those made by Germany, which are described in the following section.
ZT:n huomautukset vastaavat olennaisilta osin Saksan huomautuksia, jotka esitetään seuraavassa luvussa.
The ZT’s comments are therefore not set out separately in order to avoid unnecessary repetition.
Tarpeettoman toiston välttämiseksi ZT:n huomautuksia ei näin ollen esitetä erikseen.
Germany denied that the annual contribution imposed under the ZT’s Verbandsordnung constitutes illegal aid since the Altmark criteria are met.
Saksa kiistää, että ZT:n yhdistysjärjestyksen mukaisesti peritty vuotuinen maksu olisi sääntöjenvastaista tukea, sillä Saksan mukaan Altmark-tuomion kriteerit täyttyvät.
Germany also argued that the aid was compatible with the internal market because the annual contribution did not exceed the cost of maintaining the epidemic reserve and the clean-up costs for former sites.
Lisäksi Saksa toteaa, että tuki on sisämarkkinoille soveltuvaa, koska vuotuinen maksu ei ylitä epidemiareservin ylläpitämisestä ja hylättyjen saastuneiden toimipaikkojen kunnostamisesta aiheutuvia kustannuksia.
Firstly Germany contends that the provision of an epidemic reserve is a service of general economic interest, arguing that the disposal of category 1 and 2 material is a statutory obligation on local authorities.
Saksa toteaa ensinnäkin, että epidemiareservin ylläpitäminen on yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu. Saksa perustelee tätä sillä, että luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittäminen on kunnan pakollinen tehtävä.
The local authorities had entrusted performance of this statutory duty to the ZT, as a public-law entity with legal capacity.
Paikalliset viranomaiset ovat antaneet ZT:lle oikeustoimikelpoisena julkisoikeudellisena yhteisönä tämän tehtävän.
The general economic interest consists in the fact that the proper disposal of category 1 and 2 material serves to protect human health.
Yleinen taloudellinen tarkoitus on se, että hävittämällä luokkiin 1 ja 2 kuuluva aines suojellaan ihmisten terveyttä.
This applies above all in the event of an epidemic.
Tämä koskee ennen kaikkea epidemiatapauksia.
The annual contribution was therefore not cumulated with the approved TSE aid.
Näin ollen vuotuinen maksu ei myöskään kasaannu hyväksyttyjen TSE-tukien kanssa.
In addition, when it comes to the disposal of fallen stock, farmers can be identified as the polluters, whereas in the case of the costs of the epidemic reserve, the polluters cannot easily be identified.
Kuolleiden eläinten hävittämisen yhteydessä tuottajat voidaan määrittää aiheuttajiksi, mutta epidemiareservikustannusten tapauksessa aiheuttajan määrittäminen ei ole ongelmatonta.
The ZT had been entrusted with the task of disposing of animal by-products by the TierNebGAG RP since 1979.
Eläimistä saatavien sivutuotteiden hävittäminen on ollut vuodesta 1979 ZT:n tehtävänä TierNebGAG RP:n nojalla.
Germany stressed that even before the Verbandsordnung was amended in 2010, the annual contributions levied by the ZT on its members were fixed in an objective and transparent manner.
Saksa korostaa, että ZT:n jäseniltään perimät vuotuiset maksut oli määritetty objektiivisesti ja läpinäkyvästi myös ennen vuonna 2010 tapahtunutta yhdistysjärjestyksen muuttamista.
In particular the business plan for each year was adopted by the ZT’s general assembly in a public procedure, approved by the supervisory authority, and published in the official gazettes of Rhineland-Palatinate, Hessen, and the Saarland.
ZT:n edustajainkokous päättää kunkin vuoden taloussuunnitelmasta julkisessa menettelyssä, valvontaviranomaiset hyväksyvät sen ja se julkaistaan Rheinland-Pfalzin, Hessenin ja Saarlandin virallisissa lehdissä.
In the opinion of Germany the reserve maintained to cope with epidemics is necessary in order to protect human health in the event of an epidemic.
Saksan mielestä ylläpidetty epidemiareservi on epidemiatapauksissa välttämätön ihmisten terveyden suojelemiseksi.
Study on the level of the epidemic reserve
Epidemiareservin suuruutta koskeva selvitys
According to Germany the size of the epidemic reserve laid down in the amended Verbandsordnung of 2 February 2010 was based on the Fraunhofer study.
Saksan mukaan epidemiareservien suuruus määritettiin 2 päivänä helmikuuta 2010 muutetussa yhdistysjärjestyksessä Fraunhofer-selvityksen perusteella.
Following initiation of the procedure Germany had a further study [31] carried out by the Institut für Strukturforschung und Planung in agrarischen Intensivgebieten (‘the ISPA-RP study’).
Saksa on menettelyn aloittamisen jälkeen toimittanut myös toisen selvityksen [31], jonka on laatinut Institut für Strukturforschung und Planung in agrarischen Intensivgebieten, jäljempänä ’ISPA-RP-selvitys’.
The Fraunhofer study estimated the anticipated amount of material in various scenarios, taking account of their probability.
Fraunhofer-selvityksessä arvioitiin odotettavissa oleva aineksen määrä erilaisissa skenaarioissa ottaen huomioon skenaarioiden todennäköisyyden.
The ISPA-RP study follows a methodically detailed approach to model the various epidemic scenarios in the event of an outbreak of foot-and-mouth disease (FMD) or classical swine fever (CSF).
ISPA-RP-selvityksessä noudatetaan metodologisesti yksityiskohtaista lähestymistapaa erilaisten epidemiaskenaarioiden mallintamiseksi suu- ja sorkkataudin tai klassisen sikaruton puhkeamistapauksessa.
Both studies came to the conclusion that the ZT’s total available capacity was sufficient to process the quantities arising from short-term as well as longer-lasting epidemics in addition to the normal quantities of internal and external material, which amount to some 1700 tonnes per week.
Kummassakin selvityksessä tultiin siihen tulokseen, että ZT:n käytettävissä oleva kokonaiskapasiteetti riittää toimeksiantoon kuuluvan ja siihen kuulumattoman aineksen tavanomaisen keskimäärin 1700 tonnin viikoittaisen määrän käsittelemisen lisäksi myös lyhytaikaisten ja pidempiaikaisten epidemiatapausten yhteydessä syntyvien määrien käsittelyyn.
Short-term epidemics
Lyhytaikaiset epidemiat
The ISPA study shows that in the event of short-term epidemics, and assuming that they involve additional material of up to around 200 tonnes a day within 2 to 5 days, the extra material can easily be processed together with the normal quantity using the available weekly spare capacity of up to 1523 tonnes in three-shift operation on 5 days, without having to resort to the additional shifts at the weekend.
ISPA-RP-selvityksestä käy ilmi, että lyhytaikaisen epidemian yhteydessä käsiteltäväksi tuleva ylimääräinen aines voitaisiin käsitellä ongelmitta tavanomaisen määrän lisäksi käytettävissä olevan viikoittaisen enimmillään 1523 tonnin suuruisen vapaan kapasiteetin puitteissa kolmessa vuorossa viitenä päivänä viikossa tarvitsematta turvautua ylimääräisiin viikonloppuvuoroihin, jos oletetaan, että ylimääräistä ainesta on enimmillään 200 tonnia päivässä 2–5 päivän ajan.
Even in the case of epidemics affecting fairly large parts of the area covered by the association, the additional quantities of between 1300 and 1800 tonnes arising over 8 weeks could be processed if weekend shifts were worked so that short-term spare capacity of up to 2819 tonnes per week was available (see Table 3 in section 9.3.1).
Myös epidemioissa, jotka koskevat suurehkoa osaa toiminta-alueesta, voitaisiin kahdeksan viikon ajan käsitellä 1300–1800 tonnia ylimääräistä ainesta viikossa, jos turvauduttaisiin myös viikonloppuvuoroihin, jolloin vapaata kapasiteettia olisi lyhytaikaisesti käytettävissä enimmillään 2819 tonnia viikossa (ks. myös 9.3.1 jaksossa taulukko 3).
Long-term epidemics
Pitkäaikaiset epidemiat
The ISPA-RP study showed that with 3-shift operation on 5 days, ZT’s plants could even process these quantities in addition to the normal quantity (see Table 3 in section 9.3.1).
ISPA-RP-selvitys osoittaa, että ZT:n laitoksissa voitaisiin tavanomaisen määrän lisäksi käsitellä pidemmän aikaa myös tämä määrä kolmessa vuorossa viitenä päivänä viikossa (ks. myös 9.3.1 jaksossa taulukko 3).
Conclusions arising from the studies submitted
Esitettyjen selvitysten päätelmät
The studies submitted show that the total available capacity with 5-day 3-shift operation is sufficient to process the additional quantities arising from short-term epidemics and even longer-lasting epidemics as well as the normal quantities.
Saksan mielestä esitetyt selvitykset osoittavat, että käytettävissä oleva kokonaiskapasiteetti riittää tavanomaisten määrien lisäksi lyhytaikaisista ja myös pidempiaikaisista epidemioista seuraavan ylimääräisen aineksen käsittelyyn.
In most of the scenarios there would not even be any need to resort to the additional shifts available at weekends under full-capacity operation for 6 to 12 weeks.
Useimmissa skenaarioissa ei tällöin edes jouduttaisi turvautumaan lisävuoroihin, joita on käytettävissä täydellä teholla toimittaessa viikonloppuisin 6–12 viikon ajan.
The studies draw the conclusion that the ZT has sufficient total capacity with 3-shift operation on 5 days to process the normal quantities arising and the material anticipated from longer-lasting epidemics.
Selvitysten tulos on, että ZT:n kokonaiskapasiteetti riittää tavanomaisten määrien ja pidempikestoisten epidemioiden vuoksi käsiteltäväksi tulevan aineksen käsittelyyn kolmessa vuorossa viitenä päivänä viikossa.
The total capacity currently available is therefore considered adequate for requirements rather than excessive.
Näin ollen tällä hetkellä käytettävissä oleva kokonaiskapasiteetti ei ole ylimitoitettu vaan tarkoituksenmukainen.
Cost of the epidemic reserve
Epidemiareservistä aiheutuvat kustannukset
The calculations submitted by Germany for the cost of the epidemic reserve follow the approach of the Fraunhofer study.
Saksan esittämät laskelmat epidemiareservin kustannuksista perustuvat Fraunhofer-selvitykseen.
The breakdown of the capacity costs between normal operations and the epidemic reserve was determined on the basis of the average utilisation of the total capacity available in 5-day 3-shift operation.
Kapasiteettikustannukset on jaettu normaalikäyttöön ja epidemiareserviin viitenä päivänä viikossa kolmessa vuorossa käytettävissä olevan kokonaiskapasiteetin keskimääräisen käytön perusteella.
On average it emerged that the ZT uses around 50 % of the total capacity available in 3-shift operation on 5 days.
ZT käyttää normaalikäytössä kokonaiskapasiteetistaan, joka on käytettävissä kolmessa vuorossa viitenä päivänä viikossa, keskimäärin noin 50 prosenttia.
Based on this level of utilisation, roughly 50 % of the capacity costs were allocated to each of normal operation and the epidemic reserve for both collection and processing [32].
Tämän käyttöasteen perusteella sekä normaalikäytön että epidemiareservin kapasiteettikustannukset ovat keräämisen ja käsittelyn osalta noin 50 prosenttia [32].
The resulting cost of the epidemic reserve is as follows:
Epidemiareservin ylläpitämisestä aiheutuu näin ollen seuraavat kustannukset:
Cost of the epidemic reserve according to Germany for the period 2000–2009
Saksan esittämät epidemiareservikustannukset vuosina 2000–2009
Costs of the epidemic reserve
Epidemiareservikustannukset
It should be noted that only about 45 % of the capacity costs were allocated to the epidemic reserve in 2000 and 2001, and in 2009 inclusion of the contract from Northern and Central Hessen reduced the epidemic reserve by approximately a fifth.
On huomattava, että vuosina 2000 ja 2001 epidemiareserviin kohdennettiin vain noin 45 prosenttia kapasiteettikustannuksista ja että vuonna 2009 epidemiareservi pieneni noin viidenneksellä Pohjois- ja Keski-Hesseniltä saadun toimeksiannon seurauksena.
No calculation of the cost of the epidemic reserve is available for 1998 and 1999.
Vuosilta 1998 ja 1999 ei ole laskelmaa epidemiareservin kustannuksista.
Financing the cost of the epidemic reserve through annual contributions
Epidemiareservikustannusten rahoittaminen vuotuisilla maksuilla
In the years shown, apart from 2009, the annual contributions paid to the ZT by its members were below the costs of the epidemic reserve shown in Table 2.
Vuotta 2009 lukuun ottamatta ZT:n jäsenien sille suorittamat vuotuiset maksut olivat esitettyinä vuosina alhaisemmat kuin taulukossa 2 esitetyt epidemiareservikustannukset.
In 2009 the final annual contribution was as high as the costs of the reserve.
Vuonna 2009 lopullinen vuotuinen maksu oli kustannusten suuruinen.
Germany stated that the cost of providing the epidemic reserve was not included in the calculation of the usage charge because this was not legally possible.
Saksan mukaan epidemiareservin ylläpitämiskustannuksia ei laskettu mukaan käytöstä perittävään maksuun, koska se ei ollut lainsäädännön mukaan mahdollista.
Although local authorities can levy usage charges in return for the use of public facilities and plants in order to cover the costs under § 7 of the Kommunalabgabengesetz Rhineland-Palatinate (KAG RP: Rhineland-Palatinate Local Authority Charges Act), there must not be an obvious disparity between the output of the facility or plant and the charge.
Rheinland-Pfalzin kunnallisia maksuja koskevan lain, jäljempänä ’KAG RP’, 7 §:n nojalla aluehallintoviranomaiset voivat periä maksuja julkisten laitosten käytöstä kustannusten kattamiseksi, kunhan laitoksen tarjoama palvelu ja siitä perittävä maksu eivät ole ilmeisessä epäsuhteessa.
Under § 8 of the KAG RP the costs on which usage charges are based must be determined following the business principles of cost accounting.
KAG RP:n 8 §:n mukaan kustannukset, joihin käyttömaksut perustuvat, on määritettävä kustannuslaskentaa koskevien liiketaloudellisten periaatteiden mukaisesti.
According to Germany, however, only the disposal of category 1 and 2 material forms the basis for charges, not the provision of capacity for epidemics.
Saksan mukaan kuitenkin ainoastaan luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittämisestä peritään maksua, ei epidemiareservin ylläpitämisestä.
The latter is not provided as a service for individual taxpayers, but to counter future dangers to the general public.
Viimeksi mainittu ei ole vastasuoritus yksittäiselle maksuvelvolliselle, vaan sitä ylläpidetään yhteisön hyväksi tulevien vaarojen varalta.
Financing in other German states
Rahoitus muissa Saksan osavaltioissa
At the Commission’s request Germany carried out a nationwide survey on the practices followed when determining and financing the epidemic reserve.
Saksa on komission pyynnöstä tehnyt liittovaltion laajuisen kyselyn epidemiareservin määrittämis- ja rahoituskäytännöistä.
In all the German states — except the area covered by the ZT — the epidemic reserve is covered by the operational spare capacity available during the week and at weekends.
Epidemiareservi muodostuu kaikissa Saksan osavaltioissa ZT:n toiminta-aluetta lukuun ottamatta toiminnallisista syistä vapaasta kapasiteetista, jota on arkisin ja viikonloppuina käytettävissä.
On the basis of the Böckenhoff study on combating epidemics, there is not normally any additional investment in capacity.
Böckenhoffin selvityksen perusteella kapasiteettiin ei yleensä ole tehty epidemioiden torjuntaa varten lisäinvestointeja.
The spare capacity available in the shape of the third shift during the week and the weekend shifts are sufficient for the epidemic reserve.
Arkipäivien kolmannen vuoron ja viikonloppuvuorojen käytettävissä oleva vapaa kapasiteetti on epidemiareserviksi riittävä.
In the meantime alternative calculation methods are being applied following expert studies, such as the ISPA study for Lower Saxony [33] (‘the ISPA-NS study’), or through agreement with the interest groups concerned.
Sittemmin on otettu käyttöön vaihtoehtoisia laskentamenetelmiä, jotka perustuvat selvityksiin, kuten Niedersachsenin ISPA-selvitys, jäljempänä ’ISPA-NS-selvitys’ [33], tai sidosryhmien suostumukseen.
However, the fundamental conclusion of the Böckenhoff study still stands, namely that extra investment in spare capacity is unnecessary.
Böckenhoffin selvityksen perusnäkemys kuitenkin pitää eli lisäinvestointeja vapaaseen kapasiteettiin ei tarvita.
The cost of operational spare capacity is financed through dues or charges (depending on the legal form of the operator).
Toiminnallisista syistä vapaan kapasiteetin kustannukset rahoitetaan erilaisilla maksuilla (yrityksen oikeudellisesta muodosta riippuen).
There are different arrangements, according to the pattern under which the cost of operational spare capacity is divided between disposal of fallen stock and slaughterhouse waste.
Toiminnallisista syistä vapaan kapasiteetin kustannukset jaetaan kuolleiden eläinten ja teurasjätteiden hävittämiseen erilaisiin säännöksiin perustuvien mallien mukaan.
As regards aid to farmers for the disposal of fallen stock under the TSE guidelines and the agricultural aid guidelines 2007–2013, the assistance granted by the State in most of the other Länder is between 67 % and 75 % of the charges for the disposal of fallen stock:
TSE-suuntaviivojen ja vuosien 2007–2013 maataloussuuntaviivojen mukaisesti tuottajille kuolleiden eläinten hävittämisen yhteydessä annettu tuki on useimmissa Saksan osavaltioissa 67–75 prosenttia kuolleiden eläinten hävittämismaksuista:
Baden-Württemberg and North Rhine-Westphalia: The animal owners pay 25 % of the processing costs, while 100 % of the collection costs and the remaining 75 % of the processing costs are financed by the public purse (rural districts and Länder).
Baden-Württemberg ja Nordrhein-Westfalen: Eläinten omistajat maksavat 25 prosenttia käsittelykustannuksista. Julkinen valta (piirikunnat ja osavaltiot) maksaa 100 prosenttia keräämiskustannuksista sekä loput 75 prosenttia käsittelykustannuksista.
Saxony-Anhalt, Thuringia and Brandenburg: The animal owners pay 25 % of the collection costs and 33 % of the processing costs.
Sachsen-Anhalt, Thüringen ja Brandenburg: Eläinten omistajat maksavat 25 tai 33 prosenttia keräämis- ja käsittelykustannuksista.
The remainder of the collection and processing costs (75 % or 67 %) is borne by the public purse.
Julkinen valta maksaa jäljelle jäävän osan keräämis- ja käsittelykustannuksista (75 tai 67 prosenttia).
Bavaria, Rhineland-Palatinate and Saarland: A third of the collection costs are paid by the state, the Tierseuchenkasse, and the Land, while 66 % of the processing costs are financed by the public purse, 25 % by the animal owners, and 8 % by the Tierseuchenkasse.
Baijeri, Rheinland-Pfalz ja Saarland: Piirikunnat, eläintautirahasto ja osavaltio maksavat kukin kolmanneksen keräämiskustannuksista. Käsittelykustannusten rahoitus jakaantuu niin, että julkinen valta maksaa 66 prosenttia, eläinten omistajat 25 prosenttia ja eläintautirahasto 8 prosenttia.
In Saxony 25 % of the collection and processing costs are financed by the animal owners, 8 % by the Tierseuchenkasse, and 66 % by the public purse.
Sachsenissa eläinten omistajat maksavat 25 prosenttia, eläintautirahasto 8 prosenttia ja julkinen valta 66 prosenttia keräämis- ja käsittelykustannuksista.
In Lower Saxony 60 % of the collection and processing costs are financed by the Tierseuchenkasse and 40 % by the public purse.
Niedersachsenissa eläintautirahasto maksaa 60 prosenttia ja julkinen valta 40 prosenttia keräämis- ja käsittelykustannuksista.
The Tierseuchenkasse then charges 25 % of the processing costs to the animal owners.
Eläintautirahasto veloittaa 25 prosenttia käsittelykustannuksista eläinten omistajilta.
In Schleswig-Holstein 100 % of the collection and processing costs are borne by the Tierseuchenkasse.
Schleswig-Holsteinissa eläintautirahaston osuus keräämis- ja käsittelykustannuksista on 100 prosenttia.
In Mecklenburg-Vorpommern 100 % of the collection and processing costs are borne by the animal owners.
Mecklenburg-Vorpommernissa eläinten omistajien osuus keräämis- ja käsittelykustannuksista on 100 prosenttia.