natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The average purchase price of EUR 0,38 per litre therefore seemed to be above the lowest market price of around EUR 0,26 per litre.
Keskimääräinen hankintahinta, joka oli 0,38 euroa litralta, näytti näin ollen ylittävän alhaisimman markkinahinnan, joka oli noin 0,26 euroa litralta.
COMPLAINTS AND INFORMATION FROM THIRD PARTIES
KANTELUT JA KOLMANSILTA SAADUT TIEDOT
The Commission received information indicating that the above waiver of claims was financed through WAK funds.
Komissio vastaanotti tietoja, joiden mukaan edellä mainittu saatavista luopuminen oli rahoitettu WAK:n varoista.
As the public authority funding WAK, the federal state of Rhineland-Palatinate was said to have examined a possible capital injection due to WAK’s reduced capital base, but ultimately decided against it.
Rheinland-Pfalzin osavaltion sanottiin WAK:ta rahoittavan viranomaisen ominaisuudessa harkinneen mahdollista pääomasiirtoa WAK:n heikentyneen pääomarakenteen vuoksi mutta luopuneen lopulta suunnitelmasta.
The Commission received a complaint concerning the alleged State aid involved in the waiver of claims by WAK.
Komissio vastaanotti kantelun, joka koski WAK:n saatavista luopumiseen mahdollisesti liittyvää valtiontukea.
The complainant stated that GfW was competing in selling wine distillates and, as a result of the waiver in favour of this company, competitors would have considerable problems selling their own products.
Kantelija totesi, että GfW kilpaili viinitisleiden myynnin alalla, ja saatavista luopuminen kyseisen yhtiön hyväksi aiheuttaisi kilpailijoille huomattavia ongelmia omien tuotteidensa myynnissä.
The complainant submitted several news paper articles with information concerning the waiver of claim by WAK to the benefit of GfW.
Kantelija toimitti useita lehtiartikkeleita, jotka käsittelivät WAK:n saatavista luopumista GfW:n hyväksi.
The same complainant also forwarded a letter he had received from the public prosecutor’s office in Kaiserslautern (central economic crime office) as a response to a letter he had sent there.
Sama kantelija toimitti myös kirjeen, jonka hän oli saanut Kaiserslauternin syyttäjänvirastosta (talousrikoksia käsittelevä keskusvirasto) vastauksena sinne lähettämäänsä kirjeeseen.
The letter from the public prosecutor’s office in Kaiserslautern summarises the information received from the complainant in the form of news paper articles and statements and in the letter informs the complainant that, based on this information they had received, there are no grounds for opening criminal investigation proceedings (strafrechtliches Ermittlungsverfahren einzuleiten).
Kaiserslauternin syyttäjänvirastosta saadussa kirjeessä tehdään yhteenveto kantelijalta lehtiartikkeleiden ja lausuntojen muodossa saaduista tiedoista. Kirjeessä ilmoitetaan kantelijalle, että syyttäjänviraston saamien tietojen perusteella ei ole syytä aloittaa rikostutkintamenettelyä (strafrechtliches Ermittlungsverfahren einzuleiten).
The Commission did not receive any comments as part of the formal investigation procedures.
Komissiolle ei esitetty muodollisten tutkintamenettelyjen yhteydessä mitään huomautuksia.
The repeated letters from the complainant after the initial opening of procedure did not add any new facts or arguments.
Kantelijalta ensimmäisen menettelyn aloittamisen jälkeen toistuvasti saadut kirjeet eivät sisältäneet mitään uusia seikkoja tai perusteluja.
Aid element at time of granting of the loan
V.1 Tukiosuus lainan myöntämishetkellä
Germany has provided comprehensive information on the conditions of the loan granted by WAK to GfW which has been included in the description of the measure in section II.
Saksa on toimittanut kattavat tiedot WAK:n GfW:lle myöntämän lainan ehdoista. Nämä tiedot on sisällytetty II jaksossa olevaan toimenpiteen kuvaukseen.
In its comments, Germany agrees that the interest charged by WAK for the loan to GfW was lower than the market rate.
Saksa myöntää huomautuksissaan, että WAK:n GfW:lle myöntämästä lainasta peritty korko oli markkinakorkoa alhaisempi.
Germany recognises that the difference between the market rate and the interest rate charged constitutes aid to GfW in the meaning of Article 107(1) of the TFEU.
Saksa myöntää, että markkinakoron ja perityn koron välinen ero on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea GfW:lle.
In accordance with settled case-law [10] recovery is according to Germany therefore not possible.
Saksa toteaa, että näin ollen tuen takaisinperiminen ei ole oikeuskäytännön [10] mukaan mahdollista.
Germany gives their assurances that GfW’s granting of simple, extended or prolonged retention of title to the winegrowing enterprises and merchants in connection with the sale of must, was in accordance with common business practise.
Saksa vakuuttaa että yksinkertainen, laajennettu tai jatkettu omistuksenpidätys, jonka GfW myönsi viinitiloille ja kauppiaille puristemehun myynnin yhteydessä, oli tavanomaisen liiketoimintakäytännön mukaista.
Germany also assures that to accept the secured assets as collateral despite the retention of title as WAK did for the loan to GfW is also according to common business practice.
Saksa vakuuttaa myös, että kiinnitetyn omaisuuden hyväksyminen vakuudeksi omistuksenpidätyksestä huolimatta, kuten WAK toimi GfW:lle myönnetyn lainan tapauksessa, on myös tavanomaisen liiketoimintakäytännön mukaista.
Further, Germany states that the purchase of must in autumn 1999 by GfW was carried out at the market price because 60 % of the must bought was quality must (minimum 60 degree Oechsle) and not ordinary table wine must as assumed in the opening of procedure.
Lisäksi Saksa toteaa, että GfW:n syksyllä 1999 suorittama puristemehun osto tehtiin markkinahintaan, sillä 60 prosenttia ostetusta puristemehusta oli korkealaatuista puristemehua (vähintään 60 Öchsle-astetta) eikä tavallisen pöytäviinin valmistukseen tarkoitettua puristemehua, kuten menettelyä aloitettaessa oletettiin.
According to Germany the quality requirements for the production of sparkling wine are higher than the requirements for table wine (minimum 60 and 44 degree Oechsle respectively).
Saksan mukaan kuohuviinin tuotannon edellyttämät laatuvaatimukset (vähintään 60 Öchsle-astetta) ovat korkeammat kuin pöytäviiniä koskevat vaatimukset (vähintään 44 Öchsle-astetta).
The remaining 40 % of the must was ordinary table wine must and was bought to take advantage of the beneficial conditions of preventive distillation.
Loput 40 prosenttia puristemehusta oli tavallisen pöytäviinin valmistukseen tarkoitettua puristemehua, joka ostettiin esitislaukseen liittyvien kannattavien ehtojen hyödyntämiseksi.
In its comments, Germany emphasises that the marketing concept of GfW for 60 % of the stock involved the purchase of high quality must in large quantities and the subsequent processing into homogenous batches of raw wine for sparkling wine (Sektgrundwein), in compliance with the homogeneity and quality requirements of wineries.
Saksa korostaa huomautuksissaan, että GfW:n markkinointisuunnitelma 60 prosentin osalta varastosta oli hankkia suuria määriä korkealaatuista rypäleen puristemehua, joka jalostettaisiin tasalaatuisiksi eriksi kuohuviinin tuotantoon tarkoitettua raakaviiniä (Sektgrundwein) noudattaen viininvalmistamoiden tasalaatuisuus- ja laatuvaatimuksia.
Raw wine for the production of sparkling wine requires a low level of SO2 and high levels of fruit acids.
Kuohuviinin tuotantoon tarkoitetun raakaviinin on sisällettävä vähän rikkidioksidia ja runsaasti hedelmähappoja.
This could only be achieved if the must was purchased during the autumn sales period and through GfW’s own preparation of the must into raw wine.
Tämä oli mahdollista ainoastaan siten, että puristemehu ostettiin syksyn myyntijaksolla ja GfW valmisti rypälemehun itse raakaviiniksi.
Pursuant to the information provided by Germany, on the market for raw wine for sparkling wine, the basic price paid for one litre of must of 60 degrees Oechsle was EUR 0,312 per litre.
Saksan esittämien tietojen mukaan perushinta, joka kuohuviinin tuotantoon tarkoitetun raakaviinin markkinoilla maksettiin yhdestä litrasta 60 Öchsle-asteen puristemehua, oli 0,312 euroa litralta.
For each additional degree Oechsle (up to a maximum of 80 degrees Oechsle) EUR 0,005 per litre was paid.
Kutakin ylimääräistä Öchsle-astetta kohden (enintään 80 Öchsle-asteeseen saakka) maksettiin lisää 0,005 euroa litralta.
The winegrowing enterprises and merchants were paid for their high quality must, 60 % of the must purchased, in accordance with this principle.
Viinitiloille ja kauppiaille näiden korkealaatuisesta puristemehusta (60 % ostetusta puristemehusta) suoritettu maksu noudatti tätä periaatetta.
In this context Germany points to the relevant market.
Tältä osin Saksa viittaa merkityksellisiin markkinoihin.
In its opinion the market price for ordinary table wine cannot be taken as a benchmark for this 60 % of the stock because the relevant market for GfW is not the ordinary table wine market but the market for higher quality raw wine to be used in the production of sparkling wine.
Sen mielestä tavanomaisen pöytäviinin markkinahintaa ei voida ottaa vertailuarvoksi kyseiselle 60 prosentin osuudelle varastosta, koska GfW:n merkitykselliset markkinat eivät ole tavanomaisen pöytäviinin markkinat vaan kuohuviinin tuotantoon käytettävän korkealaatuisen raakaviinin markkinat.
Germany also makes reference to the theory of demand substitution which points out that two products are not traded on the same market if one cannot be replaced by the other even if the price of one changes.
Saksa viittaa myös kysynnän korvattavuuden teoriaan, jossa korostetaan, että kahdella tuotteella ei käydä kauppaa samoilla markkinoilla, ellei yhtä tuotetta voida korvata toisella, vaikka toisen tuotteen hinta muuttuisi.
In the case at hand, the specific requirements for must and raw wine for the production of sparkling wine makes it impossible to replace it with ordinary table wine must or table wine even if the price for table wine would decrease significantly.
Tässä tapauksessa puristemehua ja kuohuviinin tuotantoon tarkoitettua raakaviiniä koskevat erityisvaatimukset saavat aikaan sen, ettei kyseisiä tuotteita voida korvata tavanomaisen pöytäviinin valmistukseen käytettävällä puristemehulla tai pöytäviinillä, vaikka pöytäviinin hinta laskisi merkittävästi.
Therefore, a decrease in the price of table wine will not influence the price of must for the production of sparkling wine because they cannot be substituted for one another.
Pöytäviinin hinnan lasku ei siis vaikuta kuohuviinin tuotantoon tarkoitetun puristemehun hintaan, koska kyseiset tuotteet eivät ole korvattavissa keskenään.
According to the import statistics of the German winegrowers association (Deutsche Weinbauverband) for the years 1998-2001, imported white wine, which due to its high quality is suitable for the production of sparkling wine, had a market price of EUR 0,38 per litre, significantly higher than the EUR 0,26 per litre quoted to table wine.
Saksan viininviljelijöiden yhdistyksen (Deutsche Weinbauverband) kaudelta 1998–2001 olevien tuontitilastojen mukaan tuontivalkoviinistä, joka soveltui korkea laatunsa ansiosta kuohuviinin tuotantoon, maksettu markkinahinta oli 0,38 euroa litraa. Tämä hinta on huomattavasti korkeampi kuin pöytäviinin osalta mainittu 0,26 euroa litralta.
In its comments, Germany concludes that two separate markets exist, one for ordinary table wine and table wine must, and another for high quality raw wine and high quality must to be used for the production of sparkling wine.
Saksa päätyy huomautuksissaan siihen, että maassa on kahdet erilliset markkinat, toiset tavalliselle pöytäviinille ja pöytäviinin valmistukseen tarkoitetulle puristemehulle ja toiset kuohuviinin tuotantoon käytettäville korkealaatuiselle raakaviinille ja korkealaatuiselle puristemehulle.
According to Germany it should therefore be concluded that the relevant market for the wine not being sent for distillation is the market for high quality raw wine for the production of sparkling wine, with much higher achievable prices (EUR 0,38 per litre) and not the ordinary table wine market price (EUR 0,26 per litre).
Saksan mukaan tästä voidaan päätellä, että sellaisen viinin merkitykselliset markkinat, jota ei toimiteta tislattavaksi, ovat kuohuviinin tuotantoon tarkoitetun korkealaatuisen raakaviinin markkinat, joilla voidaan saavuttaa paljon korkeammat hinnat (0,38 euroa litralta) kuin tavanomaisen pöytäviinin markkinoilla (0,26 euroa litralta).
Germany therefore reasons that the price paid for the must by GfW was in conformity with the market price of the relevant market and included a normal profit margin.
Tästä syystä Saksa päättelee, että GfW:n puristemehusta maksama hinta oli merkityksellisten markkinoiden markkinahinnan mukainen ja sisälsi tavanomaisen voittomarginaalin.
In addition, GfW planned to participate in EU stocking and distillation programmes (GfW had already offered such services to winegrowers before).
Lisäksi GfW suunnitteli osallistuvansa EU:n varastointi- ja tislausohjelmiin (GfW oli jo aiemmin tarjonnut tällaisia palveluja viininviljelijöille).
Under the stocking programme EUR 0,06 per litre was paid for 20 % of the stocks which should later be sold as raw wine for sparkling wine production.
Varastointiohjelmassa maksettiin 0,06 euroa litralta 20 prosentille varastoista, jotka olisi myöhemmin myytävä kuohuviinin tuotantoon tarkoitettuna raakaviininä.
Under the distillation programme EUR 0,50-0,55 per litre was paid for the 40 % of the stock sent for distillation.
Tislausohjelmassa maksettiin 0,50–0,55 euroa litralta 40 prosentille tislaukseen toimitettavasta varastosta.
In the opinion of Germany it was possible to make a profit from these activities when WAK granted the loan to GfW.
Saksan näkemyksen mukaan kyseisistä toimista oli mahdollista saada voittoa silloin, kun WAK myönsi lainan GfW:lle.
On the one hand, GfW intended to use 40 % of the must purchases for preventive distillation in December 1999 at a distillation price considerably higher than the purchase price (EUR 0,50-0,55 per litre).
Toisaalta GfW aikoi käyttää 40 prosenttia puristemehuhankinnoista esitislaukseen joulukuussa 1999. Tislaushinta oli huomattavasti ostohintaa korkeampi (0,50–0,55 euroa litralta).
On the other, it was predicted that sparkling wine producers would pay relatively good prices (between EUR 0,36 and EUR 0,41 per litre) for large lots of uniform, guaranteed quality raw wine.
Toisaalta kuohuviinin tuottajien ennakoitiin maksavan suhteellisen hyviä hintoja (0,36–0,41 euroa litralta) suurista eristä tasa- ja takuulaatuista raakaviiniä.
Germany reasons that GfW could have achieved an average sales revenue of EUR 0,44 to EUR 0,46 per litre, much above the average of EUR 0,38 per litre paid to the winegrowing enterprises and merchants.
Saksa päättelee, että GfW olisi voinut saada myyntituottona keskimäärin 0,44–0,46 euroa litralta eli huomattavasti yli viinitiloille ja kauppiaille maksetun 0,38 euron litrahinnan.
The planning was based on the following assumptions of target prices:
Suunnittelu perustui seuraaviin tavoitehintoja koskeviin oletuksiin:
Price/litre (EUR)
Litrahinta (euroa)
EU subsidy for stocking of wine/must (1 year): EUR 0,06/l and subsequent sale as raw wine for sparkling wine
EU:n tuki viinin/rypälemehun varastointiin (1 vuosi): 0,06 euroa/litra ja myöhempi myynti kuohuviinin tuotantoon tarkoitettuna raakaviininä
Sale as raw wine for sparkling wine
Myynti kuohuviinin tuotantoon tarkoitettuna raakaviininä
Based on these assumptions an average sales price of 0,44 to 0,46 EUR /l was expected.
Näiden oletusten perusteella myyntihinnan odotettiin olevan keskimäärin 0,44–0,46 euroa litralta.
The above sales forecast results in the following profit calculation:
Edellä esitetyt myyntiennusteet johtivat seuraavaan tuottolaskelmaan:
Purchase price and processing
Ostohinta ja jalostus
Income from sale as raw wine for sparkling wine, distillation, stocking subsidies
Tulot kuohuviinin tuotantoon tarkoitettuna raakaviininä myynnistä, tislauksesta, varastointituista
Expected profit
Odotettavissa oleva voitto
Based on a total volume of some 44 million litres, a total profit between some EUR 2,64 million and some EUR 3,96 million was expected.
Noin 44 miljoonan litran kokonaismäärän perusteella odotettiin, että kokonaisvoitto sijoittuisi 2,64 ja 3,96 miljoonan euron välille.
For 2000 the spread lay between EUR 0,20 and EUR 0,41 per litre.
Vuoden 2000 markkinahinta vaihteli 0,20 eurosta 0,41 euroon litralta.
Germany also emphasises that 60 % of the must bought by GfW had an average degree of Oechsle of 81, much higher than the requirement for table wine of 44 and this was of course reflected in the price GfW paid for the must.
Lisäksi Saksa korosti, että GfW:n ostamasta puristemehusta 60 prosenttia oli keskimäärin 81 Öchsle-asteista, joka on paljon enemmän kuin pöytäviiniltä vaadittu 44 astetta, ja tämä luonnollisesti vaikutti GfW:n puristemehusta maksamaan hintaan.
Aid element at time of subordination of claims and waiver of claims
V.2 Tukiosuus saatavien etuoikeudeltaan huonompaan asemaan asettamisen ja saatavista luopumisen hetkellä
According to Germany, it was established that GfW was facing insolvency after an interim statement of accounts was drawn up in November 2000.
Saksan mukaan GfW:n todettiin marraskuussa 2000 laaditun välitilityksen jälkeen joutuvan maksukyvyttömyysmenettelyyn.
According to the information submitted by Germany, on 31 October 2000, WAK still had claims of some EUR 10 million towards GfW.
Saksan toimittamien tietojen mukaan WAK:lla oli 31 päivänä lokakuuta 2000 vielä noin 10 miljoonan euron saatavat GfW:ltä.
So according to Germany, in case of insolvency procedure, GfW would need to settle the payment to the winegrowing enterprises and merchants, at a value of around EUR 3,5 million, before payments to any other creditor could be made.
Saksan mukaan GfW:n olisi siis maksukyvyttömyysmenettelyn tapauksessa suoritettava viinitiloille ja kauppiaille noin 3,5 miljoonan euron suuruinen maksu ennen kuin maksuja voitaisiin suorittaa muille velkojille.
In order to remedy the deficit situation in time and avoid the opening of the insolvency proceedings in accordance with § 64 GmbHG a.F. i. V. m. § 19 InsO, immediate action was needed.
Välittömät toimet olivat tarpeen, jotta tilivaje saataisiin korjattua ajoissa ja voitaisiin välttää maksukyvyttömyysmenettelyjen aloittaminen Saksan osakeyhtiölain alkuperäisen version 64 §:n ja maksukyvyttömyyslain 19 §:n mukaisesti.
Germany points out that, as principle creditor with a weaker security position, WAK had a considerable interest in avoiding the impending insolvency.
Saksa huomauttaa, että pääasiallisen velkojan ominaisuudessa WAK:lla, jonka vakuudet olivat heikommat, oli huomattava intressi välttää uhkaava maksukyvyttömyys.
It therefore tried to convince the winegrowing enterprises and merchants to waive part of their claims and also agreed to the following with GfW on 4 December 2000:
Sen vuoksi se yritti saada viinitilat ja kauppiaat luopumaan osasta saataviaan ja sopi GfW:n kanssa 4 päivänä joulukuuta 2000 seuraavaa:
a subordination of claims of the same amount as the deficit after the winegrowing enterprises and merchants had agreed to waive 90 % of their remaining claims,
vajetta vastaava osa saatavista asetetaan etuoikeudeltaan huonompaan asemaan sen jälkeen, kun viinitilat ja kauppiaat ovat suostuneet luopumaan 90 prosentin osuudesta jäljellä olevia saataviaan,
to, but only if necessary, waive the amount of claim they had agreed to subordinate.
luovutaan, mutta vain tarvittaessa, siitä määrästä saatavia, joka oli sovittu asetettavan etuoikeudeltaan huonompaan asemaan.
Despite a successful start to the negotiations with a majority of the winegrowing enterprises and merchants agreeing to waive their claims, GfW eventually failed due to concerted actions by some of the winegrowing enterprises and merchants and their lawyers.
Vaikka neuvottelut alkoivat menestyksekkäästi valtaosan viinitiloista ja kauppiaista suostuttua luopumaan saatavistaan, ne eivät lopulta kuitenkaan tuoneet GfW:lle toivottua tulosta, mikä johtui eräiden viinitilojen ja kauppiaiden sekä näiden lakimiesten yhdenmukaistetusta toiminnasta.
They were not willing to waive their claims because of their preferential security position as a result of their extended or prolonged retention of title and filled complaints.
Viinitilat ja kauppiaat eivät olleet halukkaita luopumaan saatavistaan, koska ne olivat laajennetun tai jatketun omistuksenpidätyksen seurauksena saaneet vakuuksiin liittyvän etuoikeusaseman, joten ne jättivät kanteluja.
These complaints were treated by the court who proposed settlement agreements.
Nämä kantelut käsiteltiin tuomioistuimessa, joka ehdotti sovintosopimuksia.
Similar settlement agreements were proposed by other courts.
Muut tuomioistuimet ehdottivat vastaavia sovintosopimuksia.
With this in mind, it was no longer possible for GfW to expect that the winegrowing enterprises and merchants would agree to waiving 90 % of their remaining claims.
Tämän vuoksi GfW ei voinut enää olettaa, että muut viinitilat ja kauppiaat suostuisivat luopumaan jäljellä olevista saatavistaan 90-prosenttisesti.
The fact that 1700 out of 2700 winegrowing enterprises and merchants had already indicated that they would be willing to waive a share of their claims was no longer of relevance as § 305a of the German insolvency law states that an out of court settlement (außergerichtliche Einigung) to avoid insolvency proceedings fails when one single creditor decides to proceed to enforcement after the out of court settlement negotiations have started.
Se, että 2700 viinitilasta ja kauppiaasta 1700 oli jo ilmoittanut olevansa valmis luopumaan osasta saataviaan, ei ollut enää merkityksellistä, sillä Saksan maksukyvyttömyyslain 305a §:ssä säädetään, että tuomioistuimen ulkopuolinen sovintoratkaisu (außergerichtliche Einigung) maksukyvyttömyysmenettelyjen välttämiseksi epäonnistuu, jos yksikin velkoja päättää hakea täytäntöönpanoa sen jälkeen, kun tuomioistuimen ulkopuolista sovintoratkaisua koskevat neuvottelut on aloitettu.
On 21 February 2001 WAK therefore agreed with GfW to cover the deficit of year 2000 by waiving EUR 5005441,60 of its claims, that no interest would be charged on the remaining debt for the time period of 1 January 2001 to 31 December 2001 and that the claims of the winegrowing enterprises and merchants would be settled in full.
Sen vuoksi WAK sopi 21 päivänä helmikuuta 2001 GfW:n kanssa kattavansa vuotta 2000 koskevan vajeen kokonaisuudessaan luopumalla 5005441,60 eurosta saataviaan, ja että velan loppusummasta ei perittäisi lainkaan korkoa ajalta 1.1.2001–31.12.2001 ja että viinitilojen ja kauppiaiden saatavat maksettaisiin takaisin kokonaisuudessaan.
The security of the non-subordinated claims was guaranteed.
Paremmassa etuoikeusasemassa olevien saatavien vakuus oli taattu.
GfW’s deficit situation was remedied, insolvency proceedings were avoided and GfW could continue trading.
GfW:n vaje saatiin korjattua, maksukyvyttömyysmenettelyt vältettiin ja GfW pystyi jatkamaan toimintaansa.
Germany claims that the subordination and the waiver of claims are both in accordance with the private creditor test.
Saksa väittää, että sekä saatavien asettaminen etuoikeudeltaan huonompaan asemaan että niistä luopuminen noudattavat yksityisen velkojan testiä.
To support this claim, Germany refers to relevant case-law.
Tämän väitteensä tueksi Saksa viittaa asian kannalta merkitykselliseen oikeuskäytäntöön.
Waiving part of the claim can be required in order to increase the amount which is effectively recovered [11].
Tosiasiallisesti takaisin perityn määrän lisäämiseksi voidaan vaatia, että osasta vaatimuksia luovutaan [11].
A private creditor would act so as to minimise his losses.
Yksityinen velkoja toimisi tällä tavoin minimoidakseen tappionsa.
In case a claim was not sufficiently secured, agreement to postpone the repayment would increase the chances of repayment without losses as the debtor would have the chance to overcome the crisis and improve its situation [12].
Jos saatavilla ei olisi riittäviä vakuuksia, takaisinmaksun lykkäämiseen suostuminen lisäisi takaisinmaksun mahdollisuuksia tappioitta, koska velallisella olisi mahdollisuus selvitä kriisistä ja korjata tilanteensa [12].