natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Subsequently, a drop in worldwide, as well as Union, demand, including demand for milk and milk products, during a period when Union production remained stable, led Union prices to fall to the lower safety net level.
Sitä seurasi kysynnän lasku sekä maailmanlaajuisesti että unionin tasolla, myös maidon ja maitotuotteiden kysynnän osalta, samaan aikaan kun tuotanto unionissa pysyi muuttumattomana, mikä johti unionin hintojen putoamiseen alle turvaverkkotason.
This sharp decline in dairy commodity prices failed to fully translate into lower dairy prices at consumer levels, generating, for downstream sectors, a widening in the gross margin for most milk and milk sector products and countries, and preventing demand for them from adjusting to low commodity prices, slowing down price recovery and exacerbating the impact of low prices on milk producers, the viability of many of whom was put at serious risk.
Maitoalan perushyödykkeiden hintojen jyrkkä lasku ei kuitenkaan täysin välittynyt maitoalan alentuneina kuluttajahintoina, mikä lisäsi jalostusketjun loppupään bruttomarginaalia useimpien maito- ja maitotuotealan tuotteiden osalta lähes kaikissa maissa; tämä puolestaan vaikeutti kysynnän mukautumista perushyödykkeiden alentuneisiin hintoihin, hidasti hintojen elpymistä ja kärjisti alhaisten hintojen vaikutusta maidontuottajiin, joista monen kannattavuus vaarantui vakavasti.
In response to this difficult market situation for milk, a High Level Expert Group on Milk (HLG) was set up in October 2009 with the purpose of discussing mid- and long-term arrangements for the milk and milk products sector which, in the context of the end of dairy quotas in 2015, would contribute to stabilising the market and milk producers’ incomes and to enhancing transparency in the sector.
Vastauksena maitoalan vaikeaan markkinatilanteeseen perustettiin lokakuussa 2009 maitoalan korkean tason asiantuntijaryhmä, jäljempänä ’asiantuntijaryhmä’, tarkastelemaan maito- ja maitotuotealan keskipitkän ja pitkän aikavälin järjestelyitä, jotka maitokiintiöiden lakkaamisen yhteydessä vuonna 2015 auttaisivat vakauttamaan markkinoita ja maidontuottajien tuloja sekä lisäämään alan avoimuutta.
The HLG obtained oral and written input from major European stakeholder groups in the dairy supply chain representing farmers, dairy processors, dairy traders, retailers and consumers.
Asiantuntijaryhmä sai sekä suullisia että kirjallisia lausuntoja maidontoimitusketjun tärkeimmiltä eurooppalaisilta sidosryhmiltä, jotka edustivat tuottajia, maidonjalostajia, kaupan toimijoita, vähittäismyyjiä ja kuluttajia.
Furthermore, the HLG received contributions from invited academic experts, third-country representatives, national competition authorities and from the Commission’s services.
Asiantuntijaryhmä sai palautetta myös akateemisilta asiantuntijoilta, kolmansien maiden edustajilta, kansallisilta kilpailuviranomaisilta sekä komission yksiköiltä.
A dairy stakeholder conference was also held on 26 March 2010 allowing a wider range of actors in the supply chain to express their views.
Maaliskuun 26 päivänä 2010 järjestettiin myös maitoalan sidosryhmien konferenssi, jossa toimitusketjun toimijoilla oli laajemmat mahdollisuudet ilmaista näkökantansa.
As a first step, this Regulation addresses the first four of these issues.
Tässä asetuksessa käsitellään neljää ensimmäistä näistä seikoista.
The HLG noted that the dairy producing and processing sectors are highly differentiated between Member States.
Asiantuntijaryhmä totesi, että maidontuotanto- ja jalostusaloilla on suuria eroja jäsenvaltioiden välillä.
There is also a highly variable situation between operators and types of operators within individual Member States.
Myös yksittäisten jäsenvaltioiden sisällä toimijoiden ja toimijatyyppien tilanteet vaihtelevat suuresti.
However, in many cases the concentration of supply is low, which results in an imbalance in bargaining power in the supply chain between farmers and dairies.
Tarjonnan keskittyminen on kuitenkin usein vähäistä, mikä johtaa toimitusketjussa tuottajien ja meijereiden välisen neuvotteluvoiman epätasapainoon.
This imbalance can lead to unfair commercial practices; in particular, farmers may not know at the moment of delivery what price they will receive for their milk because frequently the price is fixed much later by dairies on the basis of the added value obtained, which is often beyond the farmer’s control.
Tämä puolestaan voi johtaa sopimattomiin kaupallisiin menettelyihin; tuottajat eivät toimitushetkellä ehkä tiedä maidosta saatavaa hintaa, koska meijerit usein vahvistavat hinnan paljon myöhemmin ja saatuun lisäarvoon liittyvin perustein, joihin tuottaja ei voi useinkaan millään tavoin vaikuttaa.
There is thus a problem of price transmission along the chain, in particular as regards farm-gate prices, the level of which generally does not evolve in line with rising production costs.
Hintojen jakautumiseen liittyy näin ollen koko tuotantoketjun osalta ongelmia, jotka vaikuttavat erityisesti tuottajahintoihin, joiden taso ei yleensä kehity nousevia tuotantokustannuksia vastaavasti.
Conversely, during 2009, the supply of milk did not adjust promptly to lower demand.
Toisaalta vuoden 2009 aikana maidon tarjonta ei välittömästi mukautunut alhaisempaan kysyntään.
Indeed, in some large producer Member States, farmers reacted to lower prices by producing more than in the previous year.
Eräissä suurissa tuottajajäsenvaltioissa tuottajat reagoivat laskeneisiin hintoihin jopa tuottamalla edellisvuotta suurempia määriä.
Value added in the dairy chain has become increasingly concentrated in the downstream sectors, especially dairies and retailers, with a final consumer price that is not reflected in the price paid to milk producers.
Lisäarvo on keskittynyt yhä enemmän maidontuotantoketjun loppupäähän ja erityisesti meijereihin ja vähittäismyyjiin, minkä seurauksena lopulliset kuluttajahinnat eivät vastaa maidontuottajille maksettavia hintoja.
All actors in the dairy chain, including the distribution sector, should be encouraged to collaborate to address this imbalance.
Kaikkia maidontuotantoketjun toimijoita, jakeluala mukaan luettuna, olisi kannustettava yhteistyöhön tämän epätasapainon korjaamiseksi.
For dairies, the volume of milk which is delivered to them during the season is not always well planned.
Meijereiden kannalta niille kauden aikana toimitettavan maidon määrää ei ole aina suunniteltu hyvin.
Even in the case of dairy cooperatives (which are owned by farmers, possess processing facilities and process 58 % of the Union’s raw milk), there is a potential failure to adapt supply to demand: farmers are obliged to deliver all their milk to their cooperative and the cooperative is obliged to accept all that milk.
Jopa tuottajien omistuksessa olevat meijeriosuuskunnat, joilla on käytössään jalostuslaitteet ja joissa jalostetaan 58 prosenttia unionin raakamaidosta, saattavat epäonnistua tarjontansa mukauttamisessa kysyntään, koska tuottajien on toimitettava kaikki maitonsa osuuskunnalle ja osuuskunta on velvollinen ottamaan vastaan kaiken tämän maidon.
The use of formalised written contracts concluded in advance of delivery containing basic elements is not widespread.
Edes perustiedot sisältävien kirjallisten, ennen toimitusta laadittujen muodollisten sopimusten käyttö ei ole yleistä.
However, such contracts may help to reinforce the responsibility of operators in the dairy chain and increase awareness of the need to better take into account the signals of the market, to improve price transmission and to adapt supply to demand, as well as to help to avoid certain unfair commercial practices.
Tällaisilla sopimuksilla voidaan kuitenkin auttaa vahvistamaan maidon tuotantoketjun toimijoiden vastuuta ja lisätä tietoisuutta siitä, että on tarpeen ottaa markkinasignaalit paremmin huomioon, parantaa hinnan välittymistä ja mukauttaa tarjonta paremmin kysyntään, sekä auttaa välttämään tiettyjä sopimattomia kaupallisia menettelyitä.
In the absence of Union legislation concerning such contracts, Member States may, within their own contract law systems, decide to make the use of such contracts compulsory provided that in doing so Union law is respected and in particular that the proper functioning of the internal market and the common market organisation is respected.
Tällaisia sopimuksia koskevan unionin lainsäädännön puuttuessa jäsenvaltiot voivat omien sopimusoikeudellisten järjestelmiensä mukaisesti päättää asettaa kyseisten sopimusten käyttämisen pakollisiksi, kunhan se tapahtuu unionin oikeuden mukaisesti ja erityisesti siten, että varmistetaan sisämarkkinoiden ja yhteisen markkinajärjestelyn moitteeton toiminta.
In view of the diversity of the situations that exist across the Union in relation to contract law, in the interests of subsidiarity, such a decision should remain with Member States.
Koska sopimusoikeus vaihtelee suuresti eri puolilla unionia, tällainen päätös olisi toissijaisuusperiaate huomioon ottaen jätettävä jäsenvaltioille.
Equal conditions should apply to all deliveries of raw milk on a given territory.
Raakamaidon toimituksiin tietyllä alueella olisi sovellettava yhtäläisiä edellytyksiä.
Therefore, if a Member State decides that every delivery of raw milk in its territory to a processor by a farmer must be covered by a written contract between the parties, this obligation should also apply to deliveries of raw milk coming from other Member States, but it is not necessary for it to apply to deliveries to other Member States.
Jos jäsenvaltio päättää, että jokaisen sen alueella tapahtuvan raakamaidon toimituksen tuottajalta jalostajalle on kuuluttava osapuolten välisen kirjallisen sopimuksen piiriin, tämän velvoitteen olisi sen vuoksi koskettava myös muista jäsenvaltioista tulevia raakamaidon toimituksia, mutta sen ei tarvitse koskea toimituksia muihin jäsenvaltioihin.
In accordance with the principle of subsidiarity it should be left to Member States to decide whether to require a first purchaser to make a written offer to a farmer for such a contract.
Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden olisi voitava päättää siitä, edellytetäänkö, että ensiostaja tekee tuottajalle kirjallisen tarjouksen tällaisen sopimuksen tekemisestä.
In order to ensure appropriate minimum standards for such contracts and to ensure that the internal market and the common market organisation function well, some basic conditions for the use of such contracts should be laid down at Union level.
Tällaisten sopimusten asianmukaisten vähimmäisvaatimusten varmistamiseksi ja sisämarkkinoiden sekä yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan turvaamiseksi olisi unionin tasolla vahvistettava eräät tällaisten sopimusten käyttöä koskevat perusedellytykset.
All such basic conditions should, however, be freely negotiated.
Kaikista tällaisista perusedellytyksistä olisi kuitenkin voitava neuvotella vapaasti.
Nevertheless, in order to strengthen the stability of the dairy market and the outlet for milk producers in certain Member States where the use of extremely short contracts is quite widespread, Member States should be allowed to set a minimum contract duration to be included in such contracts and/or offers.
Jotta voidaan vahvistaa maitoalan markkinoiden vakautta sekä maidon myyntikanavia tietyissä jäsenvaltioissa, joissa äärimmäisen lyhyiden sopimusten käyttö on melko laajalle levinnyttä, jäsenvaltioille olisi silti annettava mahdollisuus asettaa sopimussuhteen vähimmäiskestoaika tällaisille sopimuksille ja/tai tarjouksille.
Such minimum duration should however be imposed only on contracts between first purchasers and milk producers or in the offers made by first purchasers to milk producers.
Tällainen vähimmäiskesto olisi kuitenkin määrättävä vain ensiostajien ja maidontuottajien välisille sopimuksille tai ensiostajien maidontuottajille tekemille tarjouksille.
Moreover, it should not impair the proper functioning of the internal market and milk producers should be free to opt out or refuse such a minimum duration.
Se ei myöskään saisi haitata sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa, ja maidontuottajien olisi vapaasti voitava hyväksyä tai hylätä tällainen vähimmäiskesto.
Among the basic conditions, it is important that the price payable for the delivery can be set in the contract, at the choice of the contracting parties, as a static price or a price varying depending on defined factors, such as the volume and the quality or composition of the raw milk delivered, without excluding the possibility of a combination of a static price for a certain volume and a formula price for an additional volume of raw milk delivered in a single contract.
Perusedellytysten osalta on tärkeää, että toimituksesta maksettava hinta voidaan määritellä sopimuksessa sopimuspuolten valinnan mukaan joko kiinteänä hintana tai hintana, joka vaihtelee määriteltyjen tekijöiden, kuten toimitetun raakamaidon määrän ja laadun tai koostumuksen mukaan siten, että tällä ei suljeta pois sellaisen yhdistelmän mahdollisuutta, jossa yhdellä sopimuksella toimitetun raakamaidon tietystä määrästä maksetaan kiinteä hinta ja lisämäärästä maksetaan kaavan mukaan laskettava hinta.
Dairy cooperatives which have in their statutes or in the rules and decisions based thereon provisions with effects similar to those of the basic conditions for contracts laid down in this Regulation should, in the interests of simplicity, be exempted from a requirement that there be a written contract.
Meijeriosuuskunnat, joiden sääntöihin tai näihin sääntöihin perustuviin sääntöihin tai päätöksiin sisältyy määräyksiä, jotka vaikutukseltaan vastaavat tässä asetuksessa sopimusten osalta säädettyjä perusedellytyksiä, olisi yksinkertaisuuden vuoksi vapautettava velvoitteesta tehdä kirjallinen sopimus.
In order to strengthen the effectiveness of the contract-based system set out above, where intermediate parties collect milk from farmers to deliver to processors, Member States should be given the possibility of applying that system also to those intermediaries.
Edellä esitetyn sopimuksiin perustuvan järjestelmän tehokkuuden vahvistamiseksi silloin, kun välittäjäosapuolet keräävät maidon tuottajilta ja toimittavat sen jalostajille, jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus soveltaa tätä järjestelmää myös näihin välittäjiin.
Article 42 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) provides that Union rules on competition are to apply to production of and trade in agricultural products only to the extent determined by the European Parliament and the Council within the framework of Article 43(2) TFEU, which itself provides for the establishment of the common organisation of agricultural markets.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 42 artiklassa määrätään, että maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan on sovellettava unionin kilpailusääntöjä vain siltä osin kuin Euroopan parlamentti ja neuvosto tämän sopimuksen 43 artiklan 2 kohdan mukaisesti määrittävät, ja viimeksi mainitussa artiklassa puolestaan määrätään maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn säätämisestä.
In order to ensure the viable development of production and thus to ensure a fair standard of living for dairy farmers, their bargaining power vis-à-vis dairy processors should be strengthened, thereby resulting in a fairer distribution of value added along the supply chain.
Tuotannon kannattavan kehityksen varmistamiseksi ja siten maidontuottajien kohtuullisen elintason takaamiseksi tuottajien neuvotteluvoimaa maidonjalostajiin nähden olisi vahvistettava, jolloin lisäarvo jakautuisi tasaisemmin toimitusketjussa.
Therefore, in order to realise these objectives of the common agricultural policy, a provision should be adopted pursuant to Article 42 and Article 43(2) TFEU to allow producer organisations constituted solely of dairy farmers or their associations to jointly negotiate contract terms, including price, for some or all of its members’ production, with a dairy.
Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi olisi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 42 artiklan ja 43 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksyttävä säännös, jonka mukaan yksinomaan maidontuottajista tai niiden liitoista muodostuvat tuottajaorganisaatiot voivat yhdessä neuvotella meijereiden kanssa sopimusehdoista, hinnat mukaan luettuina, joita sovelletaan tuottajaorganisaatioiden jäsenten koko tuotantoon tai sen osaan.
However, only producer organisations which seek and obtain recognition under Article 122 of Regulation (EC) No 1234/2007 should be eligible to benefit from that provision.
Kyseistä säännöstä olisi kuitenkin sovellettava vain sellaisiin tuottajaorganisaatioihin, jotka hakevat asetuksen (EY) N:o 1234/2007 122 artiklan mukaista hyväksyntää ja saavat sen.
In addition, that provision should not apply to recognised producers’ organisations, including cooperatives, that process all the raw milk of their members, since no delivery of raw milk to other processors is at stake.
Säännöstä ei lisäksi pitäisi soveltaa hyväksyttyihin tuottajaorganisaatioihin, osuuskunnat mukaan luettuina, jotka jalostavat kaiken jäsentensä tuottaman raakamaidon, koska tällöin raakamaitoa ei toimiteta muille jalostajille.
Furthermore, provision should be made for the possibility of de facto recognition under this Regulation for existing producer organisations recognised under national law.
Lisäksi olisi säädettävä siitä, että olemassa olevat kansallisen lainsäädännön mukaisesti hyväksytyt tuottajaorganisaatiot voidaan tosiasiallisesti hyväksyä tämän asetuksen mukaisesti.
So as not to undermine the effective functioning of cooperatives and for the sake of clarity, it should be specified that, when a farmer’s membership of a cooperative entails an obligation, in respect of all or a part of that farmer’s milk production, to deliver raw milk, the conditions of which are set out in the cooperative’s statutes or in the rules and decisions based thereon, those conditions should not be subject to a negotiation through a producer organisation.
Osuuskuntien tehokkaan toiminnan varmistamiseksi ja selkeyden vuoksi olisi täsmennettävä, että kun tuottajan jäsenyys osuuskunnassa sisältää kyseisen tuottajan koko maidontuotantoa tai sen osaa koskevan velvoitteen toimittaa raakamaitoa ja kun tätä velvoitetta koskevat ehdot on määritelty osuuskunnan säännöissä tai näihin sääntöihin perustuvissa säännöissä tai päätöksissä, näitä ehtoja ei pitäisi alistaa tuottajaorganisaation kautta käytäviin neuvotteluihin.
In addition, in order to maintain effective competition on the dairy market, this possibility should be subject to appropriate limits expressed in terms of a percentage of the Union’s production and of the production of any Member State covered by such negotiations.
Tehokkaan kilpailun ylläpitämiseksi maitoalan markkinoilla tähän mahdollisuuteen olisi lisäksi sovellettava asianmukaisia rajoja, jotka ilmaistaan prosenttisosuutena unionin tuotannosta ja sellaisen jäsenvaltion tuotannosta, jota kyseiset neuvottelut koskevat.
The limit expressed in terms of a percentage of the national production should first apply to the volume of raw milk produced in the producing Member State or in each of the producing Member States.
Prosenttiosuutena kansallisesta tuotannosta ilmaistua rajaa olisi sovellettava ensiksi raakamaidon määrään, joka on tuotettu tuottajajäsenvaltiossa tai kussakin tuottajajäsenvaltiossa.
The same percentage limit should also apply to the volume of raw milk delivered to any particular Member State of destination.
Samaa prosenttiosuutena ilmaistua rajaa olisi sovellettava myös raakamaidon määrään, joka toimitetaan johonkin tiettyyn määräjäsenvaltioon.
In view of the importance of protected designations of origin (PDO) and protected geographical indications (PGI), notably for vulnerable rural regions, and in order to ensure the value added and to maintain the quality of, in particular, cheeses benefiting from PDO or PGI, and in the context of the expiring milk quota system, Member States should be allowed to apply rules to regulate the supply of such cheese produced in the defined geographical area.
Koska suojatuilla alkuperänimityksillä ja suojatuilla maantieteellisillä merkinnöillä on suuri merkitys erityisesti haavoittuvassa asemassa oleville maaseutualueille ja jotta voidaan varmistaa erityisesti suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettujen juustojen lisäarvo ja laadun säilyminen ja koska maidon kiintiöjärjestelmä on poistumassa käytöstä, jäsenvaltioiden olisi voitava soveltaa sääntöjä, joilla säännellään tällaisten tietyllä maantieteellisellä alueella tuotettujen juustojen tarjontaa.
The rules should cover the entire production of the cheese concerned and should be requested by an interbranch organisation, a producer organisation or a group as defined in Council Regulation (EC) No 510/2006 of 20 March 2006 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs [6].
Sääntöjen olisi katettava kyseisen juuston koko tuotanto, ja sääntöjen pyytäjän olisi oltava toimialakohtainen organisaatio, tuottajaorganisaatio tai maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 510/2006 [6] määritelty ryhmittymä.
Such a request should be supported by a large majority of milk producers representing a large majority of the volume of milk used for that cheese and, in the case of interbranch organisations and groups, by a large majority of cheese producers representing a large majority of the production of that cheese.
Tällaisen pyynnön olisi saatava tukea suurelta maidontuottajien enemmistöltä, joka edustaa suurinta osaa kyseiseen juustoon käytettävästä maitomäärästä, ja toimialakohtaisten organisaatioiden ja ryhmittymien tapauksessa sen olisi saatava tukea juustontuottajien suurelta enemmistöltä, joka edustaa suurinta osaa kyseisen juuston tuotannosta.
Moreover, these rules should be subject to strict conditions, in particular in order to avoid damage to the trade in products in other markets and to protect minority rights.
Lisäksi näihin sääntöihin olisi sovellettava tiukkoja ehtoja, jotta erityisesti vältetään vahingoittamasta tuotteiden kauppaa muilla markkinoilla ja suojellaan vähemmistöjen oikeuksia.
Member States should immediately publish and notify to the Commission the adopted rules, ensure regular checks and repeal the rules in case of non-compliance.
Jäsenvaltioiden olisi välittömästi julkaistava hyväksytyt säännöt ja ilmoitettava niistä komissiolle, varmistettava säännölliset tarkastukset ja kumottava säännöt, jos ne eivät ole tämän asetuksen mukaisia.
Rules have been introduced at Union level for interbranch organisations in some sectors.
Unionin tasolla on otettu käyttöön sääntöjä joidenkin alojen toimialakohtaisten organisaatioiden toiminnalle.
These organisations can play useful roles in allowing dialogue between actors in the supply chain and in promoting best practice and market transparency.
Näillä organisaatioilla voi olla merkittävä asema toimitusketjun toimijoiden välisen vuoropuhelun ja parhaiden käytänteiden edistämisessä sekä markkinoiden avoimuuden lisäämisessä.
Such rules should also be applied in the milk and milk products sector, along with the provisions clarifying the position of such organisations under competition law, provided that the activities of those organisations do not distort competition or the internal market or adversely affect the good functioning of the common organisation of agricultural markets.
Tällaisia sääntöjä olisi sovellettava myös maito- ja maitotuotealalla, ja niitä voitaisiin täydentää tällaisten organisaatioiden asemaa selkeyttävillä säännöksillä kilpailulainsäädännön mukaisesti, edellyttäen ettei näiden organisaatioiden toiminta vääristä kilpailua tai sisämarkkinoita eikä haittaa maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn moitteetonta toimintaa.
Member States should encourage all relevant actors to participate in interbranch organisations.
Jäsenvaltioiden olisi kannustettava kaikkia merkityksellisiä toimijoita osallistumaan toimialakohtaisten organisaatioiden toimintaan.