natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In other words the cost of the operational spare capacity has to be included in the charges on a proportional basis, as there is a causal connection with the disposal of internal and external material in normal operation.
Tämä tarkoittaa, että toiminnallisista syistä vapaan kapasiteetin kustannukset on sisällytettävä maksuihin suhteellisin osuuksin, koska ne ovat kausaalisessa yhteydessä toimeksiantoon kuuluvan ja siihen kuulumattoman aineksen käsittelyyn normaalioloissa.
The BVerwG also rightly found in its judgment that the cost of operational spare capacity must be financed by income from the disposal of internal and external material [55].
Myös BVerwG on todennut tuomiossaan aivan oikein, että toiminnallisista syistä vapaan kapasiteetin kustannukset on rahoitettava tuloilla, joita toimeksiantoon kuuluvan ja siihen kuulumattoman aineksen käsittelystä saadaan [55].
Consequently if — as in the case of the ZT — the prescribed epidemic reserve can be provided from the operational spare capacity, there is no need for an annual contribution.
Näin ollen, kun säädetty epidemiareservi voidaan kattaa toiminnallisista syistä vapaalla kapasiteetilla, kuten ZT:n tapauksessa, vuotuiset maksut eivät ole välttämättömiä.
Finally Germany argues in justification of the annual contribution that all operational spare capacity costs in the third shift during the week are the result of the obligation to maintain the epidemic reserve.
Saksa perustelee vuotuisia maksuja myös sillä, että kaikki toiminnallisista syistä vapaan kapasiteetin kustannukset, jotka liittyvät kolmanteen vuoroon arkisin, aiheutuvat velvollisuudesta ylläpitää epidemiareserviä.
Without that obligation the ZT would be able to make full use of its technical maximum capacity in 5-day 3-shift operation.
Ilman tätä velvollisuutta ZT voisi käyttää teknisestä enimmäiskapasiteetistaan viitenä päivänä kolmessa vuorossa 100 prosenttia.
However, Germany has produced no evidence to show that there would no longer be any operational spare capacity during the week if there were no obligation to maintain the epidemic reserve.
Saksa ei ole kuitenkaan esittänyt näyttöä siitä, että arkisin ei enää olisi toiminnasta riippuvaista vapaata kapasiteettia ilman epidemiareservin ylläpitovelvollisuutta.
Rather it appears — for example from ISPA-NS study — that even undertakings which only dispose of category 3 material and are therefore under no obligation whatsoever to maintain an epidemic reserve, have considerable spare capacity and finance their entire capacity costs through their charges.
Näyttää pikemminkin siltä – esimerkiksi ISPA-NS-selvityksen perusteella – että myös yrityksillä, jotka käsittelevät vain luokkaan 3 kuuluvaa ainesta ja joilla ei ylipäänsä ole mitään velvollisuutta ylläpitää epidemiareserviä, on huomattavasti vapaata kapasiteettia ja että ne rahoittavat kapasiteettikustannukset kokonaisuudessaan perimillään maksuilla.
Available spare capacity exceeds the prescribed epidemic reserve
Käytettävissä oleva vapaa kapasiteetti ylittää säädetyn epidemiareservin
As Table 3 shows, the ZT has far greater spare capacity than necessary to provide the prescribed epidemic reserve.
Kuten taulukosta 3 käy ilmi, ZT:n vapaa kapasiteetti on selvästi suurempi kuin säädetyn epidemiareservin ylläpitämisen vuoksi olisi välttämätöntä.
The spare capacity available in the short term is more than twice what is needed in the event of an outbreak of disease.
Käytettävissä oleva vapaa kapasiteetti on lyhytaikaisesti yli kaksi kertaa niin suuri kuin epidemiatapauksessa tarvittaisiin.
Figure 2 shows that in some years up to 25 % of just the normal capacity remained unused in 5-day 2-shift operation.
Kuviosta 2 käy ilmi, että monena vuotena jopa normaalikapasiteetista jäi toimittaessa kahdessa vuorossa viitenä päivänä viikossa 25 prosenttia käyttämättä.
The cost of spare capacity that is not needed at all for the prescribed epidemic reserve cannot be included in the net costs.
Nettokustannuksiin ei voida myöskään sisällyttää kustannuksia vapaasta kapasiteetista, jota ei lainkaan tarvita säädetyn epidemiareservin ylläpitämiseksi.
The calculations of net costs submitted by Germany therefore have to be rejected, as they incorrectly attribute the cost of all spare capacity to the epidemic reserve.
Saksan esittämät laskelmat nettokustannuksista on hylättävä myös tästä syystä, sillä niissä epidemiareserviin sisällytetään virheellisesti kustannukset kaikesta vapaasta kapasiteetista.
The ISPA-RP and the Fraunhofer study show that the ZT’s available spare capacity was even sufficient to cope with an FMD outbreak throughout the Land within three months.
ISPA-RP- ja Fraunhofer-selvitys osoittavat, että ZT:n käytettävissä oleva vapaa kapasiteetti riittäisi jopa selviytymään liittovaltion laajuisesta suu- ja sorkkatautiepidemiasta kolmen kuukauden ajan.
Yet the ZT has never been required to maintain the epidemic reserve for a period longer than six weeks.
ZT:lle ei ole kuitenkaan annettu tehtäväksi epidemiareservin ylläpitämistä kuutta viikkoa pidemmäksi ajaksi.
In other words the association’s members never obliged the ZT to make a longer-term epidemic reserve available beyond six weeks in order for the ZT alone to be able to cope with a lengthy outbreak of disease throughout the Land.
Tämä tarkoittaa, että ZT:n jäsenet eivät ole velvoittaneet sitä ylläpitämään yli kuuden viikon pidempiaikaista epidemiareserviä, jonka avulla ZT voisi yksinään selviytyä liittovaltion laajuisesta pidempikestoisesta epidemiasta.
The comparison with the capacity needed to cope with an FMD outbreak across the whole Land is irrelevant [56].
Siksi vertailu maanlaajuisen suu- ja sorkkatautiepidemian yhteydessä tarvittavaan kapasiteettiin on merkityksetön [56].
The fact that the ZT’s plant capacity is substantially higher than required by the Verbandsordnung is borne out by the following: the ZT is obliged by the Verbandsordnung to process internal Category 1 and 2 material amounting, on average, to some 900 tonnes a week [57].
Myös seuraavista seikoista käy ilmi, että ZT:n käytettävissä oleva laitoskapasiteetti ylitti selvästi yhdistysjärjestyksen vaatimukset: ZT velvoitetaan yhdistysjärjestyksessä käsittelemään luokkiin 1 ja 2 kuuluvaa toimeksiantoainesta keskimäärin noin 900 tonnia viikossa [57].
If the prescribed epidemic reserve of 1185 tonnes a week is added in, the ZT would require a plant with a capacity of 2085 tonnes a week in 3-shift 7-day operation in order to meet its obligations under the Verbandsordnung.
Jos siihen lisätään vielä säädetty 1185 tonnin viikoittainen epidemiareservi, ZT tarvitsi yhdistysjärjestyksen velvoitteet täyttääkseen laitoksen, jonka kapasiteetti on 2085 tonnia viikossa toimittaessa kolmessa vuorossa seitsemänä päivänä viikossa.
In actual fact, however, the ZT’s plants have a maximum capacity of 4536 tonnes a week.
Tosiasiassa ZT:llä on kuitenkin käytössään laitokset, joiden enimmäiskapasiteetti on 4536 tonnia viikossa.
The ZT, then, operates plant with twice the capacity required for the tasks laid down in the Verbandsordnung.
ZT:n laitosten kapasiteetti on siis kaksi kertaa niin suuri kuin yhdistysjärjestyksessä annetut tehtävät edellyttävät.
As the ZT has far greater capacity than is required to fulfil its public tasks, it cannot have incurred any net costs because of the obligation to maintain the epidemic reserve.
Koska ZT:llä on selvästi enemmän kapasiteettia kuin sen julkisten hankintojen sopimusten täyttäminen edellyttäisi, sille ei voi aiheutua nettokustannuksia epidemiareservin ylläpitämisvelvoitteesta.
In conclusion it can be said that Germany has not been able to show that the ZT incurred net costs from the obligation to maintain the epidemic reserve.
Lopuksi todettakoon, että Saksa ei ole pystynyt näyttämään toteen, että ZT:lle olisi aiheutunut nettokustannuksia velvollisuudesta ylläpitää epidemiareserviä.
Examination has shown that the annual contributions finance the cost of spare capacity that is operationally available in normal operation (and should therefore be financed by the fees and charges for these services) or that is available because insufficient use of made of capacity at the ZT’s plants.
Tutkinnassa on käynyt ilmi, että vuotuisilla maksuilla rahoitetaan kustannuksia vapaasta kapasiteetista, joka toisaalta on toiminnallisista syistä normaalikäytössä käytettävissä (ja joka on näin ollen rahoitettava palvelusta perittävillä maksuilla) tai toisaalta johdettavissa siitä, että ZT:n laitosten käyttöaste ei ole riittävä.
Altmark criterion 4
Altmark-kriteeri 4
The fourth Altmark criterion states that, where the undertaking that is to discharge public service obligations is not chosen in a public procurement procedure that would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical, well run undertaking would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations.
Neljännen Altmark-kriteerin mukaan silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saatavat tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto.
The four Altmark criteria set out the conditions for allowing any exception to the principle that compensation payments constitute an advantage.
Neljässä Altmark-kriteerissä esitetään edellytykset poikkeamiselle periaatteesta, jonka mukaan korvauksista aiheutuu etua.
It is therefore for the Member State to prove that the conditions are met.
Jäsenvaltiolla on todistustaakka edellytysten täyttymisestä.
The ZT was not selected via a procurement procedure, nor has Germany produced any evidence that the ZT is a typical well run undertaking.
ZT:tä ei ole valittu tarjouskilpailulla eikä Saksa ole esittänyt näyttöä siitä, että ZT olisi hyvin johdettu keskivertoyritys.
Germany has therefore failed to show that the fourth Altmark criterion is met.
Näin ollen Saksa ei ole osoittanut neljännen Altmark-kriteerin täyttyneen.
The high charges for disposing of animal carcases in Rhineland-Palatinate and the need for financing through an annual contribution that does not exist in any other Land, also suggest that the ZT is not a typical, well run undertaking.
Myös Rheinland-Pfalzissa ruhojen hävittämisestä perittävät korkeat maksut ja se, että toiminnan rahoittamiseen tarvitaan vuotuinen maksu, jollaista ei ole missään muussa osavaltiossa, viittaavat siihen, että ZT ei ole hyvin johdettu keskivertoyritys.
The fourth Altmark criterion is therefore not met.
Näin ollen neljäs Altmark-kriteeri ei täyty.
The BVerwG held that the fourth Altmark criterion did not apply to the ZT because the annual contribution was not to compensate it for the extra costs entailed by taking on a public service obligation within the context of an otherwise commercial activity, but to finance the official performance of a public task outside the market.
BVerwG katsoo, että neljättä Altmark-kriteeriä ei pitäisi soveltaa ZT:hen, koska vuotuisella maksulla ei korvata lisäkustannuksia julkisen palvelun velvoitteen hoitamisesta muuten markkinalähtöisen toiminnan puitteissa vaan sillä rahoitetaan julkisen tehtävän hoitamista viranomaisena markkinoiden ulkopuolella.
The official nature of performance of this task derived, in the view of the BVerwG, from the political decision of the regional and local authorities that are the members of the association to award the disposal of category 1 and 2 material in-house.
BVerwG:n mukaan tehtävän hoitamisen viranomaisluonne on tulosta Zweckverbandin jäseninä olevien aluehallintoviranomaisten poliittisista päätöksistä hoitaa luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittäminen sidosyksikköhankintana.
The BVerwG based its interpretation on the Court of Justice ruling in Stadtreinigung Hamburg [58].
BVerwG tukeutuu tulkinnassaan tuomioistuimen tuomioon asiassa Stadtreinigung Hamburg [58].
In the BVerwG’s view the fourth Altmark criterion presupposes that the public service obligation is to be performed by a private undertaking.
BVerwG:n mukaan neljännessä Altmark-kriteerissä edellytetään, että yksityinen julkisen palvelun velvoitteen täyttää yksityinen yritys.
Since this is not the case where the award is in-house, the fourth Altmark criterion is not applicable to undertakings entrusted through in-house award [59].
Koska sidosyksikköhankinnassa näin ei ole, neljättä Altmark-kriteeriä ei tulisi soveltaa yrityksiin, jotka ovat saaneet toimeksiantonsa sidosyksikköhankintana [59].
The Commission does not share the view taken by the BVerwG.
Komissio ei yhdy BVerwG:n käsitykseen.
Firstly, there is nothing in the fourth Altmark criterion to suggest that it is not applicable in the case of in-house award.
Ensinnäkään neljännessä Altmark-kriteerissä mikään ei viittaa siihen, etteikö sitä sovellettaisi sidosyksikköhankintaan.
On the contrary: by giving two alternatives (either a procurement procedure or analysis of the costs that a typically well run undertaking would bear) the Court of Justice showed that the fourth Altmark criterion is applicable even if no procurement procedure was carried out, and hence especially in the case of in-house award.
Päinvastoin: kahdella vaihtoehdolla (tarjouskilpailu tai hyvin johdetun keskivertoyrityksen kustannusten analysointi) tuomioistuin osoittaa, että neljättä Altmark-kriteeriä sovelletaan myös silloin, kun tarjouskilpailua ei ole järjestetty, erityisesti myös sidosyksikköhankinnan yhteydessä.
The ruling in Stadtreinigung Hamburg only concerned when an obligation to award exists, and when not.
Stadtreinigung Hamburg -tuomio koskee vain sitä, milloin on velvollisuus järjestää hankintamenettely ja milloin ei.
Absolutely no conclusion can be drawn as regards the law on aid.
Valtiontukioikeudellisia päätelmiä siitä ei voida tehdä.
Quite the contrary: the second alternative of the fourth Altmark criterion concerns precisely the case where there is no obligation to hold a procurement procedure.
Päinvastoin: neljännen Altmark-kriteerin toinen vaihtoehto koskee tapausta, jossa tarjousmenettelyvelvollisuutta ei ole.
Moreover, the BVerwG proceeds from the assumption that the ZT’s regional monopoly meant that it was not in competition with other undertakings and that there might be no distortion of competition.
Lisäksi BVerwG lähtee siitä, että alueellisen monopolin vuoksi ZT ei kilpaile muiden yritysten kanssa ja että on mahdollista, että kilpailu ei vääristy.
Distortion of competition, however, is a separate constituent element of the concept of aid that is distinct from the element of economic advantage (the context in which the four Altmark criteria were developed).
Kilpailun vääristyminen on kuitenkin valtiontukikäsitteen tunnusmerkki, joka on taloudellisesta edusta (johon neljä Altmark-kriteeriä perustuvat) erillinen.
The constituent element of distortion of competition is met in the present case (see section 8.3).
Kilpailun vääristymisen tunnusmerkki täyttyy käsiteltävänä olevassa tapauksessa (ks. 8.3 jakso).
The Commission also explicitly pointed out in paragraph 37 of its communication on the application of the aid rules of the European Union to compensation for the performance of services of general economic interest (the SGEI communication) [60] that an in-house award does not rule out distortion of competition.
Komissio on myös Euroopan unionin valtiontukisääntöjen soveltamisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta myönnettävään korvaukseen antamansa tiedonannon, jäljempänä ’korvaustiedonanto’ [60], 37 kohdassa todennut, että sidosyksikköhankinta ei sulje pois kilpailun vääristymistä.
Finally, the emphasis placed by the BVerwG on the official nature of the ZT’s activity raises the question of whether the BVerwG rejected the applicability of the fourth Altmark criterion because it assumed that the ZT was not carrying out an economic activity.
Se, että BVerwG korostaa ZT:n toiminnan viranomaisluonnetta, panee miettimään, kieltääkö BVerwG neljännen Altmark-kriteerin soveltamisen siksi, että sen mielestä ZT ei harjoita taloudellista toimintaa. Tämäkään ei pidä paikkaansa.
This, too, is incorrect: the ZT offers a service in return for payment, and is therefore performing an economic activity (see section 8.2).
ZT tarjoaa palvelua vastikkeellisesti, ja harjoittaa näin taloudellista toimintaa (ks. 8.2 jakso).
The Commission also explicitly confirmed this in paragraph 13 of the SGEI communication.
Komissio on todennut tämän myös korvaustiedonannon 13 kohdassa.
Conclusion as regards the existence of economic advantages for the ZT
Päätelmä ZT:n saamasta taloudellisesta edusta
Contrary to the BVerwG ruling and Germany’s argument, the criteria of the Altmark ruling are not met.
Vastoin BVerwG:n tuomiota ja Saksan näkemystä Altmark-kriteerit eivät täyty.
Firstly, the annual contributions cannot be justified in essence as State compensation payments for the obligations taken on by the ZT, since all the costs associated with those obligations have to be covered by income from charges.
Ensinnäkään vuotuisia maksuja ei voida perustella valtion korvauksina ZT:n tehtäväksi annetuista velvoitteista, koska kaikki näihin velvoitteisiin liittyvät kustannukset on katettava palvelusta perittävillä maksuilla.
Secondly, it has been shown that, contrary to what Germany claims, the ZT did not incur any net costs as a result of obligation to maintain an epidemic reserve.
Toiseksi epidemiareservin ylläpitämisvelvoitteesta ei ole aiheutunut ZT:lle nettokustannuksia, toisin kuin Saksa väittää.
The costs cited by Germany relate either to the operational spare capacity, which have to be met from revenue from charge and from profits, or to spare capacity in excess of the prescribed epidemic reserve.
Saksan esittämät kustannukset koskevat joko toiminnallisista syistä vapaata kapasiteettia, jolloin ne on katettava perittävillä maksuilla ja toiminnan tuotoilla, tai ne koskevat säädetyn epidemiareservin ylittävää vapaata kapasiteettia.
Thirdly, until 2010 the parameters for calculating the annual contributions were not fixed in advance and with the necessary transparency.
Kolmanneksi vuotuisten maksujen laskentaparametrejä ei ennen vuotta 2010 ollut etukäteen määritetty tarvittavalla läpinäkyvyydellä.
Fourthly, Germany has not been able to show that the ZT is a typical well-run undertaking.
Neljänneksi Saksa ei voinut osoittaa, että ZT on hyvin johdettu keskivertoyritys.
The annual contributions therefore gave the ZT an economic advantage.
Näin ollen ZT on saanut vuotuisista maksuista taloudellista etua.
If the cost of the epidemic reserve, incorrectly calculated by Germany, is allocated correctly by purpose to the various services provided — disposal of internal category 1 and 2 material, disposal of category 1 and 2 material from Baden-Württemberg and Hessen, and disposal of category 3 material — the specific economic advantages that the ZT gained on the various markets thanks to the annual contributions become visible.
Kun Saksan virheellisesti laskemat epidemiareservin kustannukset kohdistetaan kustannukset aiheuttaneisiin palveluihin – luokkiin 1 ja 2 kuuluvan toimeksiantoaineksen hävittäminen, Baden-Württembergistä ja Hessenistä tulevan, luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittäminen sekä luokkaan 3 kuuluvan aineksen hävittäminen – voidaan täsmällisesti osoittaa, mitä taloudellista etua ZT on vuotuisista maksuista eri markkinoilla saanut.
Sections 9.5.1 to 9.5.3 below will show that the annual contributions did in fact offset losses that were due to the following factors:
Jäljempänä 9.5.1–9.5.3 jaksossa osoitetaan, että vuotuisilla maksuilla tosiasiallisesti tasataan tappioita, joita syntyy seuraavista syistä:
poor quality processing of category 3 material;
luokkaan 3 kuuluvan aineksen heikompilaatuinen käsittely;
under-utilised capacity;
käyttämätön kapasiteetti;
below-cost charges for disposal in Northern and Central Hessen;
Pohjois- ja Keski-Hessenissä perittävät käsittelymaksut eivät kata kustannuksia;
below-cost charges for the disposal of internal material.
toimeksiantoaineksen käsittelymaksut eivät kata kustannuksia.
Losses from the disposal of internal and external material when the incorrectly calculated epidemic reserve costs are allocated by purpose
Toimeksiantoon kuuluvan ja siihen kuulumattoman aineksen käsittelemisestä aiheutuvat tappiot, kun virheellisesti lasketut epidemiareservikustannukset kohdistetaan aiheuttajan mukaan
On the basis of the ZT’s profit and loss accounts that were submitted for the years 2002 to 2009, all the alleged costs of the epidemic reserve have been allocated by purpose in accordance with operation of the plant on a 5-day 2-shift basis.
Kaikki väitetyt epidemiareservikustannukset kohdistetaan aiheuttajansa mukaan ZT:n vuosien 2002–2009 tuloslaskelmien perusteella käyttäen lähtökohtana laitosten käyttöä kahdessa vuorossa viitenä päivänä viikossa.
First of all, it must be noted that a major reason for the high spare capacity costs is the under-utilisation of the ZT’s plant.
Ensinnäkin on huomattava, että keskeinen syy korkeisiin vapaan kapasiteetin kustannuksiin on ZT:n laitosten vajaakäyttö.
These spare capacity costs due to under-utilisation in normal operation must therefore first be taken out.
Siksi on aivan ensiksi vähennettävä ne vapaan kapasiteetin kustannukset, jotka johtuvat laitosten vajaakäytöstä normaalioloissa.
As the utilisation statistics in Table 3 show (column ‘spare capacity due to utilisation rate’), the ZT has never fully used it available technical capacity in 5-day 2-shift operation.
Kuten taulukon 3 käyttöastetilastoista käy ilmi (ks. sarake ”käyttöasteesta riippuvainen vapaa kapasiteetti”), ZT ei ole toimiessaan kahdessa vuorossa viitenä päivänä viikossa koskaan käyttänyt kaikkea teknistä kapasiteettiaan.
Especially since 2002 the utilisation rate has fallen sharply as a result of the steep drop in internal material.
Käyttöaste on alentunut voimakkaasti erityisesti vuodesta 2002 toimeksiantoaineksen voimakkaan vähentymisen myötä.
The yardstick used for the level of under-utilisation is the spare capacity in 5-day 2-shift operation.
Seuraavassa käytetään vajaakäytön mittatikkuna vapaata kapasiteettia toimittaessa kahdessa vuorossa viitenä päivänä viikossa.
The operational spare capacity costs are broken down in proportion to use in 5-day 2-shift operation.
Toiminnallisista syistä vapaan kapasiteetin kustannukset kohdistetaan suhteessa käyttöön toimittaessa kahdessa vuorossa viitenä päivänä viikossa.
The operational spare capacity costs are thus divided proportionally between the internal and the external services.
Sekä toimeksiantoon kuuluviin että siihen kuulumattomiin palveluihin kohdistuu näin suhteellinen osuus toiminnallisista syistä vapaan kapasiteetin kustannuksista.
At the same time a distinction is made in Table 4 between the operational spare capacity costs of collection and of processing.
Taulukossa 4 erotetaan toisistaan keräämiseen liittyvät ja käsittelyyn liittyvät toiminnallisista syistä vapaan kapasiteetin kustannukset.
On average over the period from 2002 to 2009 the ZT was not able to cover the operational spare capacity costs from turnover on either its internal or its external services.
Taulukosta käy ilmi, että ZT ei vuosina 2002–2009 keskimäärin pystynyt liikevaihdollaan kattamaan toiminnallisista syistä vapaan kapasiteetin kustannuksia. Tämä koskee sekä toimeksiantoon kuuluvia että siihen kuulumattomia palveluja.
The column ‘contribution margin II’ shows an average annual loss of EUR 1198257 on external services and of EUR 1140898 on internal services.
Vastaava ”Katetuotto II” osoittaa toimeksiantoon kuulumattomien palvelujen osalta keskimäärin 1198257 euron ja toimeksiantoon kuuluvien palvelujen osalta keskimäärin 1140898 euron vuositappiota.
Profit and loss statement
Tuloslaskelma
Rows 1 and 2: Information supplied by the ZT
Rivit 1–2: ZT:n antamat tiedot