natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Thirdly, on account of the 10-year limitation period, the Belgian authorities claim that all measures taken before 13 July 1999 (10 years before the opening of the current formal investigation) constitute existing aid because an earlier CFI annulment would have annulled also all previous investigative acts of the Commission.
Belgian viranomaiset esittävät, että kymmenen vuoden vanhentumisajan vuoksi kaikki ennen 13 päivää heinäkuuta 1999 (eli 10 vuotta ennen tämän muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista) toteutetut toimenpiteet ovat voimassa olevaa tukea, sillä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antama aikaisempi kumoamistuomio oli johtanut myös kaikkien komission aikaisempien tutkintatoimien kumoutumiseen.
PRELIMINARY REMARKS ON DPLP’S COST ACCOUNTING SYSTEM
ALUSTAVIA NÄKEMYKSIÄ DPLP:N KUSTANNUSLASKENNASTA
Article 14 of Directive 97/67/EC as amended by Directive 2008/6/EC of the European Parliament and of the Council of 20 February 2008 amending Directive 97/67/EC with regard to the full accomplishment of the internal market of Community postal services [39] (the third postal Directive) requires postal operators to have a cost accounting system which clearly distinguishes between services and products that are part of the universal service and those which are not.
Direktiivin 97/67/EY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden täysimääräisen toteuttamisen osalta 20 päivänä helmikuuta 2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/6/EY [39] (kolmas postidirektiivi), 14 artiklassa edellytetään, että postitoiminnan harjoittajien on kustannuslaskennassaan pidettävä selkeästi erillään kukin sellainen palvelu ja tuote, joka on osa yleispalvelua, ja ne palvelut ja tuotteet, jotka eivät ole osa sitä.
The accounting system must assign direct costs directly to the products and must allocate common costs directly or indirectly, and in particular allocate appropriately those common costs that are necessary for both universal and non-universal services.
Niiden kirjanpidossa kustannukset on kohdistettava suoraan tuotteisiin ja yleiset kustannukset on kohdistettava suoraan tai välillisesti. Yleiskustannukset, jotka ovat tarpeen sekä yleispalvelun että muun kuin yleispalvelun tarjoamiseksi, on kohdennettava asianmukaisesti.
DPLP’s cost accounting is an activity-based costing (ABC) methodology, which allocates all operational costs, up to the level of earnings before interest and tax (EBIT), to the various products, in line with the fully distributed costing (FDC) method.
DPLP noudattaa toimintoperusteista kustannuslaskentaa. Sen perusteella kaikki toimintakulut kohdennetaan eri tuotteisiin omakustannuslaskentaa (FDC) noudattaen aina käyttökatteeseen (EBIT) asti.
The scope of the cost accounting includes all operating costs and all organisational units of DPLP.
Kustannuslaskenta käsittää kaikki DPLP:n liiketoiminnan kulut ja organisaatioyksiköt.
In 2009 commercial products made up […]% of DPLP’s turnover, while public service products accounted for […]%.
Vuonna 2009 kaupallisten tuotteiden osuus oli […] prosenttia DPLP:n liikevaihdosta ja julkisen palvelun tuotteiden osuus […] prosenttia.
Costs are divided into 398 different types and 3954 responsibility centres.
Kustannukset jaotellaan 398 eri kustannustyyppiin ja 3954 vastuualueeseen.
For accounting purposes, these are further grouped into 34 resource pools and 108 code groups.
Laskentaa varten ne on koottu 34 resurssiryhmään ja 108 koodiryhmään.
There are 986 different activities.
Toimintoja erotellaan 986 erilaista.
The costs of the resources are allocated to activities depending on their nature: ‘direct resources’ are directly associated with a specific activity, while ‘indirect resources’ contribute to several activities and need to be allocated using allocation keys that reflect the degree to which the resource is used by each activity.
Resurssikustannukset kohdennetaan toimintoihin kustannusten luonteen perusteella: ’suorat resurssit’ liittyvät suoraan tiettyyn toimintoon, kun taas ’välilliset resurssit’ liittyvät useampaan toimintoon ja ne on kohdennettava soveltamalla jakoperustetta, joka kuvastaa kyseisen resurssin käyttöastetta kunkin toiminnon tapauksessa.
Finally the global contribution to the activity includes the overheads that cannot be allocated to specific activities, so they are attributed evenly to all products on a cost-plus basis.
Toimintoon kohdennettavat kokonaiskustannukset sisältävät myös yleisiä menoja, joita ei voida kohdentaa tiettyyn toimintoon. Nämä menot kohdennetaan siten, että kaikille tuotteille osoitetaan yhtä suuri määrä kustannuslisähinnoittelun perusteella.
The 986 different activities constitute the building blocks of each product’s value chain.
Kyseiset 986 eri toimintoa muodostavat kunkin tuotteen arvoketjun.
A share of the costs of an activity is allocated to products in accordance with the usage of the activity in each product.
Tiettyyn toimintoon liittyvä osuus kustannuksista kohdennetaan tuotteisiin sen mukaisesti, kuinka paljon kyseistä toimintoa kussakin tuotteessa käytetään.
Costs of non-operational activities are first allocated to the operational activities which contribute directly to the products.
Muiden kuin operatiivisten toimintojen kustannukset kohdennetaan ensin operatiivisiin toimintoihin, jotka liittyvät suoraan tuotteisiin.
At the last stage of the procedure, the costs of the activities are finally allocated to each product in accordance with an allocation key, which is typically based on volume.
Prosessin viimeisessä vaiheessa toimintojen kustannukset kohdennetaan kullekin tuotteelle yleensä määrään perustuvan jakoperusteen avulla.
In other words, all products that use an activity bear a share of the costs of that activity proportional to their volume of usage of that activity.
Toisin sanoen kaikki tuotteet, joissa käytetään jotakin toimintoa, kirjataan suhteessa niiden osuuteen toiminnon käytöstä aiheutuvista kustannuksista.
The Commission considers that the cost accounting method currently used by DPLP is sound as it correctly allocates all costs with a sufficient level of adequacy.
Komissio pitää DPLP:n nykyistä kustannuslaskentamenetelmää tyydyttävänä, sillä siinä kohdennetaan kaikki kustannukset asianmukaisesti ja riittävällä tarkkuudella.
The Commission notes, however, that, as DPLP has developed the methodology over time, it can be assumed that the accounting data from the early part of the period under investigation, although globally reliable, do not have the same level of detail as the data from the current accounting system.
Komissio kuitenkin toteaa, että DPLP on siirtynyt tähän kustannuslaskentamenetelmään vasta vähitellen. Voidaan siis katsoa, että tämän tutkinnan kohteena olevan kauden alkupuolelta peräisin olevat kirjanpitotiedot eivät ole yhtä yksityiskohtaisia kuin nykyisen laskentamenetelmän mukaiset tiedot, vaikka ne ovatkin yleisesti ottaen luotettavia.
Retroactive modification of cost accounting
Kustannuslaskentamenetelmän muuttaminen takautuvasti
In March 2011 the Belgian authorities presented to the Commission a retroactive modification of DPLP’s cost accounting methodology with a view to adjusting the allocation of certain costs between commercial activities and public service activities.
Maaliskuussa 2011 Belgian viranomaiset ilmoittivat komissiolle DPLP:n kustannuslaskentamenetelmän takautuvasta muuttamisesta, jotta tietyt kustannukset voidaan jakaa eri tavalla kaupallisen toiminnan ja yleispalvelutehtävän välillä.
The modification contemplated by the Belgian authorities concerns the last stage of cost allocation, when products are charged costs in proportion to their volume of usage of each activity.
Belgian viranomaisten suunnittelema muutos liittyy viimeiseen vaiheeseen kustannusten kohdentamisessa, kun tuotteet kirjataan suhteessa niiden osuuteen toiminnon käytöstä aiheutuvista kustannuksista.
The modification alters the method of allocating operating costs to products that DPLP has used up to now.
Muutoksella muutetaan tuotteiden liiketoimintakustannusten kohdentamismenetelmää, jota DPLP on toistaiseksi soveltanut.
Under such a revision, some costs linked to commercial products would be shifted to the public service sphere, thereby increasing the cost base of public services.
Tällaisen muutoksen jälkeen tietyt kaupallisiin tuotteisiin liittyvät kustannukset siirtyisivät julkisen palvelun osa-alueelle, mikä laajentaisi julkisen palvelun kustannuspohjaa.
As a result, the public services would be allocated on average EUR […] per year of the costs currently allocated to commercial products.
Julkiset palvelut vastaisivat tällä perusteella keskimäärin […] euron osuudella vuodessa kustannuksista, jotka on tällä hetkellä kohdennettu kaupallisiin tuotteisiin.
The other parts of the cost accounting methodology would remain unchanged.
Muut kustannuslaskentamenetelmän osa-alueet säilyisivät suunnitelman mukaan ennallaan.
The Belgian authorities claim that the costs of some activities are by their nature fixed at a certain level, which is determined by public service needs.
Belgian viranomaisten mukaan tiettyjen toimintojen kustannukset on luonteensa mukaisesti vahvistettu tietylle tasolle, joka määräytyy julkisen palvelun tarpeiden perusteella.
In other words, the costs of such activities used for public service purposes would remain unchanged even if no commercial products used those activities.
Toisin sanoen näiden julkiseen palveluun käytettävien toimintojen kustannukset säilyisivät muuttumattomina, vaikka missään kaupallisessa tuotteessa ei hyödynnettäisi näitä toimintoja.
To the extent that a commercial product has not caused the activity, even if it uses the activity, the product should not bear the operational cost of that activity.
Jos kaupallinen tuote ei ole kyseisen toiminnon alkusyy, kyseiseen toimintoon liittyvää operatiivista kustannusta ei myöskään pitäisi kohdentaa tuotteeseen, vaikka sitä siinä hyödynnettäisiinkin.
While the Belgian authorities argue that the revised methodology is compatible with Directive 97/67/EC, the Chronopost judgment [40] and the Community framework for State aid in the form of public service compensation [41] (hereinafter ‘SGEI Framework’) because it allocates to products both directly attributable costs and a share of common costs, and better reflects the real costs of the public service obligations, the Commission considers that there are formal, economic and legal grounds not to accept the new claims.
Belgian viranomaiset esittävät, että tarkistettu menetelmä vastaa direktiiviä 97/67/EY, Chronopost-tuomiota [40] ja julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevia yhteisön puitteita [41], jäljempänä ’julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevat puitteet’. Viranomaisten mukaan menetelmällä kohdennetaan tuotteisiin niihin suoraan kohdennettavissa olevat kustannukset, ja se kuvaa paremmin julkisen palvelun velvoitteisiin liittyviä todellisia kustannuksia. Komissio kuitenkin katsoo, että tätä uutta perustelua ei voida hyväksyä sen muotoon liittyvistä, taloudellisista eikä oikeudellisista syistä.
From a formal point of view, the proposed methodology is not actually being used in DPLP’s internal accounting, rather it is an ex-post modification of past data.
Muotoon liittyvien syiden osalta on todettava, että ehdotettua menetelmää ei ole varsinaisesti sovellettu DPLP:n sisäisessä laskennassa, vaan kyse on pikemminkin tietojen muuttamisesta jälkikäteen.
The revised method has not been approved by the regulator as a basis for tariff-setting, nor is it being used by the State to calculate the SGEI compensation.
Tarkistettu menetelmä ei ole saanut sääntelyviranomaisten ennakkohyväksyntää hinnoitteluperusteena, eikä valtio käytä sitä laskiessaan yleishyödyllisistä palveluista maksettavaa korvausta.
The revised method therefore appears to be a theoretical depiction produced for the purposes of this State aid procedure.
Tarkistettu menetelmä vaikuttaa siis olevan teoreettinen malli, joka on kehitelty tätä valtiontukimenettelyä varten.
From an economic point of view, it cannot be assumed, in terms of internal transfer pricing, that the commercial products would not need to bear any share of the costs of the resources they use (e.g. under this method the commercial products would not contribute to the costs of delivery rounds by postmen even though those postmen also deliver commercial products).
Taloudelliselta kannalta, kun määritetään sisäistä siirtohinnoittelua, ei voida olettaa, että kaupallisiin tuotteisiin ei pitäisi kohdentaa osaa niiden resurssien kustannuksista, joita niissä hyödynnetään (tämän menetelmän mukaan kaupalliset tuotteet eivät osallistuisi postinjakelijoiden jakelukierrosten kustannuksiin, vaikka postinjakelijat jakavat myös kaupallisia tuotteita).
Finally, in legal terms, such a change does not appear to comply with Article 14(3)(b)(iv) of Directive 97/67/EC, the Chronopost judgment [42] or the 2005 SGEI Framework [43], which all require commercial activities to be charged an appropriate share of common costs.
Oikeudelliselta kannalta muutos ei vaikuta yhteensopivalta direktiivin 97/67/EY 14 artiklan 3 kohdan b alakohdan iv alakohdan, Chronopost-tuomion [42] ja vuonna 2005 annettujen [43], julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevien puitteiden kanssa. Niissä kaikissa edellytetään, että yhteiset kustannukset kohdennetaan asianmukaisella tavalla kaupallisiin toimintoihin.
Consequently, the Commission will not rely in its assessment on the modified accounts, but will instead use the cost accounting data validated, in accordance with Directive 97/67/EC, by the Belgian institute of postal and telecoms services (IBPT/BIPT, the Belgian postal regulator [44]), which were submitted previously and are based on the cost accounting method officially used by DPLP.
Komissio ei siis perusta arviointiaan muutettuun kirjanpitoon, vaan kustannuslaskentatietoihin, jotka Belgian postialan sääntelyviranomainen IBPT (Institut belge des services postaux et des télécommunications) [44] on varmentanut direktiivin 97/67/EY mukaisesti, jotka on toimitettu jo aikaisemmin ja jotka perustuvat DPLP:n virallisesti soveltamaan kustannuslaskentamenetelmään.
ASSESSMENT OF THE PENSION RELIEF
ELÄKEVELVOITTEISTA VAPAUTTAMISTA KOSKEVA ARVIOINTI
Existence of aid within the meaning of Article 107(1) TFEU
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen olemassaolo
Article 107(1) TFEU states: ‘Save as otherwise provided in the Treaties, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään, että ”jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
In order to constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU, four cumulative conditions must be met. The measure must:
Jotta toimenpiteen katsotaan olevan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea, seuraavien edellytysten on täytyttävä: toimenpiteen on
confer an advantage on the beneficiary;
tarjottava etua tuensaajalle;
distort or threaten to distort competition by favouring certain undertakings;
vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua suosimalla joitakin yrityksiä;
be taken by the State or involve State resources;
oltava valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide;
be capable of affecting trade between Member States.
oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
Advantage and selectivity
Etu ja valikoivuus
Following the approach adopted in the Combus judgment [45], the Belgian authorities claim that the pension liabilities constituted an abnormal burden, which competitors were not required to finance and, therefore, the relief from the State does not constitute aid.
Combus-tuomion [45] perusteella Belgian viranomaiset toteavat, että eläkesitoumukset ovat epätavallisia kustannuksia, joita kilpailijoiden ei ole tarvinnut rahoittaa. Tämän vuoksi eläkesitoumuksista vapauttaminen ei ole valtiontukea.
Their main argument is that, because of the rigidities of the status of statutory personnel, it was not possible for DPLP to reduce the share of this category of personnel among its workforce even though it was much more costly than a hypothetical workforce consisting of employees with less favourable contracts.
Viranomaisten mukaan virkamiesasemalle ominaisen joustavuuden puutteen vuoksi DPLP ei pystynyt supistamaan tämän henkilöstön osuutta koko henkilöstöstään, vaikka siihen liittyy kalliimmat kustannukset kuin mahdolliseen vähemmän suotuisilla työsopimuksilla palkatuista työntekijöistä muodostuvaan henkilöstöön.
In general, it should first be recalled that the Combus judgment has not been confirmed by the Court of Justice.
Aluksi on syytä muistuttaa, että unionin tuomioistuin ei ole vahvistanut Combus-tuomiota.
On the contrary, the Court’s case law contradicts the assumption that compensation for a structural disadvantage would rule out any classification as aid.
Päinvastoin tuomioistuimen oikeuskäytäntö on ristiriidassa sen oletuksen kanssa, että rakenteellisen haitan korvaaminen ei voisi olla valtiontukea.
For instance, the Court has consistently ruled that the existence of aid is to be assessed in relation to the effects and not the causes or objectives of state intervention [46].
Tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa, että tuen olemassaoloa on arvioitava suhteessa valtion toimenpiteen vaikutuksiin eikä sen syihin tai tavoitteisiin [46].
It has also maintained that the concept of aid covers advantages granted by the public authorities that, in various forms, mitigate the charges normally included in the budget of an undertaking [47].
Tuomioistuin on myös katsonut, että tuen käsite kattaa julkisten viranomaisten myöntämät edut, jotka eri muodoissaan vapauttavat yrityksen kustannuksista, jotka se yleensä maksaa omista varoistaan [47].
It has also indicated that the costs linked to employee pay naturally place a burden on the budgets of undertakings, irrespective of whether or not those costs stem from legal obligations or collective agreements [48].
Tuomioistuin on myös todennut, että yritysten työntekijöiden korvauksiin liittyvät kustannukset kuuluvat luonteensa puolesta yritysten itsensä maksettaviksi riippumatta siitä, perustuvatko kustannukset lakisääteisiin velvoitteisiin tai kollektiivisiin sopimuksiin.
In this connection, it has ruled that State measures aimed at compensating for additional costs cannot exclude them from being qualified as aid [49].
Tältä osin tuomioistuin on arvioinut, että vaikka valtion toimenpiteiden tarkoituksena on korvata lisäkustannuksia, tämä ei merkitse, ettei toimenpiteitä voitaisi luokitella tueksi [49].
In addition, it can be observed that the competitive background in which Combus was operating differed from that of DPLP.
Voidaan myös havaita, että Combusin kilpailuympäristö poikkeaa DPLP:stä.
Combus had to conduct its transport business on a commercial basis and operate under market conditions of competition comparable to those for private bus companies.
Combus harjoitti kaupallista kuljetustoimintaa ja toimi markkinoilla yksityisiin linja-autoyhtiöihin verrattavissa kilpailuolosuhteissa.
After a tendering procedure, public transport companies divest their bus transport operations to private and public undertakings.
Tarjouskilpailumenettelyn jälkeen julkiset joukkoliikenneyhtiöt luovuttavat linja-autotoimintansa yksityisille ja julkisille yrityksille.
Under the tendering rules, the contracts are awarded to the ‘economically most advantageous bid’, irrespective of the private or public nature of the tenderer.
Julkisia hankintoja koskevien sääntöjen mukaisesti tarjouskilpailun voittajaksi valitaan taloudellisesti edullisin tarjous riippumatta siitä, onko tarjouksen tekijä julkinen vai yksityinen toiminnanharjoittaja.
For the whole period under assessment, DPLP had a wide-ranging monopoly, in which economic constraints operated completely differently.
Koko arviointikaudella DPLP:llä oli kattava monopoli, jossa taloudelliset paineet olivat täysin erilaisia.
In addition, unlike in Combus, in the present case Belgium has not adopted any legislative provision aimed at abolishing or adapting the special employment arrangements for civil servants working for DPLP or the way in which they acquire pension rights.
Toisin kuin Combusia koskevassa asiassa, Belgia ei ole tässä asiassa antanut säännöksiä, joilla poistettaisiin tai mukautettaisiin DPLP:n palveluksessa työskenteleviin virkamiehiin sovellettavia erityisiä työsuhdejärjestelyjä tai eläkeoikeuksien muodostumistapaa.
Therefore, the Commission considers that the factual differences between the Combus case and the case at issue justify a different conclusion in the present case.
Tästä syystä komissio katsoo, että Combus-tapauksen ja tämän asian tosiasiallisten erojen vuoksi on perusteltua tulla eri johtopäätökseen käsiteltävänä olevassa asiassa.
In order to ascertain whether the measures under scrutiny contain elements of State aid, it needs to be determined whether they confer an economic advantage on DPLP in that they allow it to avoid costs that would normally have had to be borne by its own financial resources and have thus prevented market forces from producing their normal effect.
Jotta voidaan arvioida, sisältyykö kyseisiin toimenpiteisiin valtiontukea, on määritettävä, tarjoavatko nämä toimenpiteet DPLP:lle taloudellista etua siten, että se vapautuu kustannuksista, joista sen olisi tavallisesti vastattava omista varoistaan, ja ovatko ne näin estäneet markkinavoimien tavanomaiset vaikutukset.
Aid consists in the mitigation of charges normally included in an undertaking’s budget, taking account of the nature or general scheme of the system of charges in question.
Tuki vapauttaa yrityksen kustannuksista, joista sen olisi tavallisesti vastattava omista varoistaan, kun otetaan huomioon kyseessä olevan kulujärjestelmän luonne tai yleinen rakenne.
Conversely, it could potentially be possible to define a concept of ‘special charge’, which would consist in an additional charge over and above those normal charges.
”Epätavallisen” kustannuksen käsite voidaan sitä vastoin määritellä tällaisiin tavanomaisiin kustannuksiin verrattuna ylimääräiseksi kustannukseksi.
The withdrawal of such a special charge by way of a legislative provision would not grant any advantage to the beneficiary and would not, therefore, constitute State aid.
Tällaisen ylimääräisen kustannuksen poistaminen lainsäädännöllä ei tarjoaisi edunsaajalle etua eikä siis olisi valtiontukea.
In line with the Court’s case law on selectivity analysis, which involves a comparison with a reference framework in order to determine whether or not differential treatment of certain undertakings and products is in conformity with the ‘nature or general scheme of the system’, the question as to whether a charge is ‘normal’ or ‘special’ in what is, from a structural viewpoint, a normal market situation has to be based on a reference framework or comparator with a view to identifying undertakings which would be in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measures in question.
Valikoivuuden analysointia koskevan tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tilannetta on verrattava sopivaan viitekehykseen, jotta voidaan määrittää, onko tietyn yrityksen tai tuotannonalan erilainen kohtelu perusteltua järjestelmän ”luonteen tai yleisen rakenteen” vuoksi tavanomaisessa markkinatilanteessa. Kustannusten määrittely tavanomaisiksi tai epätavallisiksi edellyttää sellaisen viitekehyksen tai vertailuarvon määrittämistä, jolla pyritään osoittamaan yritykset, jotka olisivat toimenpiteellä tavoitellun päämäärän kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa.