natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That earlier de facto coverage is therefore in this case not sufficient to quantify exactly and with certainty to which extent the competent authorities have increased the regulated price to take account of the claimed burdens for the non-price regulated services.
Tämä aiempi tosiasiallinen kustannusten kattaminen ei sen vuoksi riitä tässä asiassa siihen, että voitaisiin määrittää tarkasti ja varmasti, missä määrin toimivaltaiset viranomaiset korottivat säänneltyjä maksuja ottaakseen huomioon väitteiden kohteena olevat hintasääntelyn ulkopuolisten palvelujen rasitteet.
Deutsche Post's contribution since 2003
Deutsche Postin maksuosuus vuodesta 2003 alkaen
The PostG 1997 allows Deutsche Post to request that, when the regulator is setting the allowed level of revenues from the exclusive right and the regulated services, the regulator includes into the costs to be recovered from consumers, inter alia, the ‘excess social burden’ as well as the costs for the efficient provision of the universal service.
Vuoden 1997 PostG:n mukaan Deutsche Post voi vaatia, että sääntelyviranomaisen määrittäessä yksinoikeudesta ja hintasäännellyistä palveluista kertyvien tuottojen sallittua suuruutta se sisällyttää käyttäjille siirrettäviin kustannuksiin muun muassa ”alan keskiarvosta poikkeavat sosiaaliturvakustannukset” sekä yleispalvelun tehokkaasta tarjoamisesta aiheutuvat kustannukset.
Deutsche Post was still authorised to recover the entire burden by making use of its dominant position.
Deutsche Post oli edelleen määräävää asemaansa käyttämällä oikeutettu siirtämään koko rasitteen pois vastuultaan.
In that regard, it does not make a difference whether the regulator exercises control ex ante or ex post.
Tässä suhteessa ei ole merkityksellistä, harjoittaako sääntelyviranomainen valvontaa etukäteen vai jälkikäteen.
The Postal regulator has consistently approved Deutsche Post's claim that the burden #2 on incurred social costs in excess of the regulatory contribution rate should be refinanced by the price-regulated revenues.
Postialan sääntelyviranomainen hyväksyi aina Deutsche Postin pyynnön, joka koski rasitteen 2 (lakisääteisen maksutason ylittävät sosiaaliturvamaksut) jälleenrahoittamista hintasäännellyltä alalta saaduista tuotoista.
Thus for 2001, to determine the excess social costs (burden #2), the incurred social contributions of Deutsche Post for its civil servants of [40 to 45 %] of the incurred wages [88] were compared to the regulatory benchmark.
Näin ollen määritettäessä alan keskiarvosta poikkeavia sosiaaliturvakustannuksia (rasite 2) vuodelta 2001 verrattiin Deutsche Postille sen virkamiehistä aiheutuneita sosiaaliturvamaksuosuuksia, joiden suuruus oli [40–45 prosenttia] varsinaisista palkoista [88], lakisääteisen maksutason viitearvoon.
That benchmark consists of the employers' share of social contribution, accident insurance and supplementary pension insurance, which together total [20 to 25 %] of the incurred wages.
Tämä viitearvo koostuu työnantajan osuudesta sosiaaliturva-, tapaturmavakuutus- ja lisäeläkevakuutuksiin, joka merkitsee yhteensä [20–25 prosenttia] todellisista palkoista.
That difference between the two rates of [15 to 20 %] of the incurred civil servant wage was included in burden #2 and covered by the price-regulated revenues (see Table 2).
Näiden kahden osuuden välinen [15–20 prosenttia] virkamiesten palkoista muodostava ero sisällytettiin rasitteeseen 2, ja se katettiin hintasäännellyn toimialan tuotoista (vrt. taulukko 2).
From an economic point of view, Deutsche Post therefore does not bear a rate of 33 % of the incurred wages as wage-based social security contributions, but only a rate of [20 to 25 %].
Taloudellisesta näkökulmasta tarkasteltuna Deutsche Post ei näin ollen maksa sosiaaliturvamaksuina 33 prosentin osuutta varsinaisista palkoista, vaan ainoastaan [20–25 prosentin] osuuden.
Since 2003, the remainder has been borne by captive consumers, who pay tariffs calculated to cover Deutsche Post's social costs for the services for which Deutsche Post had an exclusive right until 2007, respectively for the universal services for which Deutsche Post enjoys a dominant position.
Jäljelle jäävä osuus on vuodesta 2003 lähtien kannettu palveluista riippuvaisilta käyttäjiltä. Niiden on maksettava maksuja, jotka kattavat Deutsche Postin sosiaaliturvakustannukset palveluista, joita koskeva yksinoikeus sillä oli vuoteen 2007 saakka, tai yleispalveluista, joiden osalta Deutsche Postilla on määräävä markkina-asema.
In order to compare the rate applied to the incurred wages to the level of social security contributions of a competitor, it is then still necessary to convert the incurred wage into the gross wage of the civil servants.
Jotta varsinaisiin palkkoihin sovellettua maksuosuutta voitaisiin verrata kilpailijan sosiaaliturvamaksuosuuksiin, varsinainen palkka on muunnettava virkamiesten bruttopalkaksi.
The incurred wage corresponds to between [85 % and 90 %] of the civil servants' gross wage [89].
Varsinainen palkka on [85–90 prosenttia] virkamiesten bruttopalkasta [89].
On that basis, [20 to 25 %] of incurred wages corresponds to [17,5 to 22,5 %] of the gross wage.
Tällä perusteella [20–25 prosenttia] varsinaisista palkoista vastaa [17,5–22,5 prosenttia] bruttopalkasta.
As a result of the limitation of Deutsche Post's contribution to the Pension Fund at 33 % and the approval, by the Postal regulator, of burden #2, Deutsche Post thus pays a level of wage-based social security contributions of [17,5 to 22,5 %] of the gross wage of the civil servants.
Koska Deutsche Postin maksuosuus eläkerahastoon on rajattu 33 prosenttiin ja postialan sääntelyviranomainen on hyväksynyt rasitteen 2, Deutsche Post maksaa sosiaaliturvamaksuja, joiden suuruus on [17,5–22,5 prosenttia] virkamiesten bruttopalkasta.
The period 1995-2002
Vuodet 1995–2002
In the period 1995-2002 the revenues from the tariffs applied by Deutsche Post in the reserved sector considerably reduced the actual economic burden of the contribution made by it to cover its social costs.
Deutsche Postin varatulla toimialalla soveltamien maksujen tuotot vähensivät vuosina 1995–2002 sen sosiaaliturvakustannusten kattamiseen kohdennetun maksuosuuden aiheuttamaa todellista taloudellista rasitetta huomattavasti.
However, in the absence of an earmarked element of the tariff, the Commission can only establish that the level of Deutsche Post's contribution remained below the benchmark rate.
Koska komissiolla ei kuitenkaan ole todisteita maksujen osatekijöistä, se voi ainoastaan todeta, että Deutsche Postin maksuosuus oli pienempi kuin vertailuosuus.
The Commission is unable to calculate the exact difference between those two levels, nor to devise a method that would enable the Member State to do so.
Komissio ei pysty laskemaan näiden kahden tason tarkkaa eroa eikä myöskään laatimaan menetelmää, jonka avulla jäsenvaltio voisi sen tehdä.
The period since 2003
Tilanne vuodesta 2003 alkaen
In order to compare the regulatory contribution rate to the benchmark rate, it must be noted that the regulatory contribution rate is based on the incurred civil servants' wages that are a too low wage base compared to the private employees' gross wage.
Verrattaessa lakisääteistä maksutasoa vertailuosuuteen voidaan todeta, että lakisääteinen maksutaso perustuu virkamiesten varsinaisiin palkkoihin, jotka ovat yksityisten palkansaajien bruttopalkkaan verrattuna liian alhainen palkkaperuste.
The regulatory contribution rate needs therefore to be recalculated as a percentage of civil servants' gross wage.
Lakisääteinen maksutaso on sen vuoksi laskettava uudelleen prosenttiosuutena virkamiesten bruttopalkoista.
Carrying out the comparison for 2006, the non-price regulated services have effectively carried social contributions of [17,5 to 22,5 %] of the civil servants' gross wage (respectively [20 to 25 %] of the incurred civil servants' wage) compared to the benchmark rate of 33,5 %.
Vuotta 2006 koskevasta vertailusta ilmenee, että hintasääntelyn ulkopuolisten palvelujen osalle tuli tosiasiassa sosiaaliturvamaksuista osuus, joka vastasi [17,5–22,5:tä] prosenttia virkamiesten bruttopalkoista ([20–25:tä] prosenttia virkamiesten varsinaisista palkoista), kun vertailuosuus on 33,5 prosenttia.
In terms of social contribution rates, Deutsche Post has therefore benefited from a comparative advantage of [10 to 15 %] of the civil servants' gross wages in 2006.
Näin ollen Deutsche Postille aiheutui vuonna 2006 sosiaaliturvamaksujen osalta suhteellinen etu, joka vastasi [10–15:tä] prosenttia virkamiesten bruttopalkoista.
Comparison of the regulatory contribution rate and the benchmark rate for DP's social contribution in 2006
Lakisääteisen maksutason vertailu Deutsche Postin sosiaaliturvamaksuja vuonna 2006 koskevaan vertailuosuuteen
Social contribution rate
Maksuosuus sosiaaliturvaan
Benchmark rate for DP's social contribution charge
Deutsche Postin sosiaaliturvarasitteen vertailuosuus
in percentage of
prosenttiosuutena
Private employee's gross wage
yksityisten palkansaajien bruttopalkasta
Civil servant's gross wage
virkamiesten bruttopalkasta
Employer's share
Työnantajan osuus
Nursing insurance
Hoitovakuutus
Employee's share
Työntekijän osuus
Contribution rate
Maksuosuus
Table 7 shows that the benchmark level for Deutsche Post amounts to 33,5 % of the civil servants' gross wage and is [10 to 15] percentage points higher than the level which Deutsche Post has de facto borne.
Taulukon 7 mukaan Deutsche Postin vertailuosuus on 33,5 prosenttia virkamiesten bruttopalkasta, ja se on [10–15] prosenttiyksikköä korkeampi kuin Deutsche Postin tosiasiallisesti suorittama maksutaso.
The difference of [10 to 15] percentage points for 2006 goes beyond the nominal difference of [8 to 13]% between the benchmark rate of 33,5 % and the regulatory contribution rate of [20 to 25]%.
Vuonna 2006 havaittavissa oleva [10–15] prosenttiyksikön ero on suurempi kuin [8–13] prosentin nimellinen ero, joka vallitsee 33,5 prosentin vertailuosuuden ja [20–25] prosentin lakisääteisen maksutason välillä.
The difference includes a top-up of [2 to 3] percentage points that accounts for fact that the nominal regulatory contribution rate of [20 to 25]% has been inappropriately based on the incurred civil servants' wage and not on the civil servants' gross wage that is equivalent to the private employees' gross wage.
Ero kattaa [2–3] prosenttiyksikön suuruisen lisämaksun, jolla otetaan huomioon se seikka, että nimellinen lakisääteinen [20–25] prosentin maksutaso perustuu epäoikeudenmukaisella tavalla virkamiesten varsinaiseen palkkaan, ei heidän bruttopalkkaansa, joka vastaa yksityisten palkansaajien bruttopalkkaa.
Preliminary conclusion on necessity and proportionality
Väliaikainen päätelmä tuen tarpeellisuudesta ja oikeasuhteisuudesta
The pension subsidy, which covers the funding need of the Pension fund that goes beyond the contribution of 33 % of incurred wages of Deutsche Post's civil servants, is neither necessary nor proportionate, for the following reasons:
Eläketuki, jolla katetaan Deutsche Postin virkamiesten varsinaisten palkkojen 33 prosentin sosiaaliturvamaksuosuuden ylittävä eläkerahaston rahoitustarve, ei ole tarpeellinen eikä oikeasuhteinen seuraavista syistä:
Between 1995 and 2002 Deutsche Post actually bore costs below the benchmark level, but the exact difference cannot be determined.
Deutsche Postille vuosina 1995–2002 aiheutuneet todelliset kustannukset olivat viitearvoa alhaisemmat; tarkkaa eroa ei kuitenkaan pystytä määrittelemään.
Since 2003 Deutsche Post has on average only borne costs of about [17,5 to 22,5]% of the civil servants' gross compared to the average benchmark rate of 32 % of the civil servants' gross wage; the remainder has been born by the consumer, because the revenues authorised under the price cap include the burden on excess social costs which cover the remaining [10 to 15 %] of civil servants' gross wage.
Vuodesta 2003 alkaen Deutsche Post vastasi kustannuksista, jotka olivat keskimäärin [17,5–22,5] prosenttia sen virkamiesten bruttopalkasta, mutta keskimääräinen vertailuarvo on 32 prosenttia virkamiesten bruttopalkasta. Loput kustannukset jäivät käyttäjien maksettaviksi, koska hintakattosääntelyn mukaisesti hyväksytyt tuotot sisältävät alan keskiarvosta poikkeavista sosiaaliturvakustannuksista aiheutuvan rasitteen, joka kattaa jäljelle jäävän [10–15] prosenttia virkamiesten bruttopalkasta.
The difference in the rates since 2003 comes from two effects:
Vuodesta 2003 asti erilaisille osuuksille on kaksi selitystä:
The level of wage-based social security charges which is borne by undertakings in the mail/parcel sector is 41 % of gross wages.
Pakolliset sosiaaliturvamaksut, joita kirjeposti- ja pakettitoimialan yritykset maksavat, ovat 41 prosenttia bruttopalkoista.
In order to compare it to the level that Deutsche Post pays for its civil servants, it is necessary to make a correction taking into account the fact that the civil servants bear 30 % to 50 % of their health and nursing care expenditures.
Jotta voidaan suorittaa vertailu Deutsche Postin virkamiehistään maksamiin sosiaaliturvamaksuihin, on tehtävä korjaus sen huomioon ottamiseksi, että virkamiehet vastaavat 30–50 prosentista terveydenhuolto- ja hoitokustannuksistaan.
That contribution by the civil servants is equivalent to the employees' share of health and nursing care expenditures of 7,5 % of gross wages.
Tätä virkamiesten maksamaa osuutta voidaan verrata työntekijän sairaus- ja hoitovakuutuksesta maksamaan osuuteen, jonka suuruus on 7,5 prosenttia bruttopalkoista.
The contribution of Deutsche Post is calculated based on the incurred wage, not on the gross wage of the civil servants.
Deutsche Postin osuus lasketaan virkamiesten varsinaisen palkan, ei bruttopalkan perusteella.
The benchmark rate for Deutsche Post's civil servants is therefore 33,5 % of gross wages.
Sen vuoksi Deutsche Postin virkamiesten vertailuarvo on 33,5 prosenttia bruttopalkasta.
The relief that goes beyond that level is in principle neither necessary nor proportionate.
Sen ylittävä rasite ei periaatteessa ole tarpeellinen eikä oikeasuhteinen.
For the period 1995-2002 it is impossible to determine the exact part of the relief that goes beyond what can be accepted as necessary and proportionate.
Vuosien 1995–2002 osalta ei ole mahdollista määrittää tarkasti, minkä suuruinen osa rasitteesta ylitti tarpeelliseksi ja oikeasuhteiseksi hyväksyttävissä olevan määrän.
Since 2003 that part corresponds to [10 to 15 %] of gross wages.
Vuodesta 2003 lähtien tämä osuus on [10–15] prosenttia bruttopalkasta.
Impact of the particular competitive and regulatory environment on necessity and proportionality
Erityisen kilpailu- ja sääntely-ympäristön vaikutus tarpeellisuuden ja oikeasuhteisuuden arviointiperusteisiin
The assessment of the necessity and the proportionality of the pension subsidy has, however, to take into consideration the particular competitive and regulatory environment.
Arvioitaessa eläketuen tarpeellisuutta ja oikeasuhteisuutta on kuitenkin otettava huomioon, että kyseessä on erityinen kilpailu- ja sääntely-ympäristö.
As explained in Section II.2.1, Deutsche Post enjoyed until 31 December 2007 an exclusive right for certain letter services.
Kuten II.2.1 jaksossa selostetaan, Deutsche Postilla oli 31 päivään joulukuuta 2007 saakka yksinoikeus tiettyjen kirjelähetysten kuljettamiseen.
As long as and to the extent that Deutsche Post enjoyed an exclusive right for certain letter services, its competitors could not compete for that part of the postal market.
Niin kauan kuin Deutsche Postilla oli yksinoikeus tiettyjen kirjepalvelujen tarjoamiseen, sen kilpailijat eivät voineet tarjota palvelujaan postimarkkinoiden tällä osalla.
Therefore, the fact that for the civil servants who were in charge of the services falling under the exclusive right the Postal regulator allowed Deutsche Post to fully refinance all incurred social costs beyond the level of wage-based social security contributions of its competitors through increased regulated prices was unlikely to affect trade to an extent contrary to the common interest.
Se, että postialan sääntelyviranomainen salli Deutsche Postin jälleenrahoittaa täysimääräisesti ja sen kilpailijoiden sosiaaliturvamaksut ylittävässä määrin hintasäänneltyjen palvelujen korkeampien maksujen avulla sitä osaa postivirkamiesten sosiaaliturvakustannuksista, joka syntyi yksinoikeuden piiriin kuuluvien palvelujen tarjoamisesta, ei ilmeisestikään ole rajoittanut kauppaa yhteisen edun kanssa ristiriitaisessa määrin.
The rationale for the universal service obligation is that in a competitive market, postal operators will not offer certain services in rural and remote areas, or only at prices that are not affordable.
Yleispalveluvelvoitteen perusteena on se, että jos markkinat olisivat kilpailulle avatut, postitoiminnan harjoittajat eivät tarjoaisi kaikkia palveluja maaseudulla tai syrjäseuduilla joko lainkaan tai vain kohtuuttomin hinnoin.
Therefore, Article 4 of Directive 97/67/EC obliges Member States to ensure that users enjoy the right to a universal service involving the permanent provision of a postal service of specified quality at all points in their territory at affordable prices for all users.
Sen vuoksi direktiivin 97/67/EY 4 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että käyttäjillä on saatavillaan yleispalvelu, johon sisältyy tietynlaatuisten postipalvelujen pysyvä tarjonta kaikille käyttäjille kohtuullisin hinnoin jäsenvaltioiden koko alueella.
The German national legislation places in that regard a particular burden on any postal operator which enjoys a dominant position on a market which falls within the remit of the universal services.
Tähän liittyen Saksan lainsäädännössä määrätään erityinen velvoite kaikille postitoiminnan harjoittajille, joilla on määräävä markkina-asema yleispalveluvelvoitteen piiriin kuuluvilla markkinoilla.
Pursuant to § 2 PDLV [91], such an operator has to offer its services on the same conditions to all users.
Postipalveluja koskevan asetuksen (PDLV [91]) 2 §:n mukaan tällaisten postipalvelujen tarjoajien on tarjottava palveluja näillä markkinoilla kaikkien käyttäjien käyttöön samoin edellytyksin.
Up to now, only Deutsche Post has enjoyed such a dominant position and has been subject to that obligation.
Toistaiseksi vain Deutsche Postilla on ollut tällainen määräävä markkina-asema, minkä seurauksena sillä on ollut kyseinen velvollisuus.
Since its incorporation, Deutsche Post has not received any State aid as compensation for universal service obligations.
Deutsche Post ei ole yksityistämisensä jälkeen saanut valtiontukea korvauksena yleispalvelujen tarjoamisesta.
For the services for which it enjoys a dominant position, the Postal regulator has, however, approved increased regulated prices to finance the costs of ensuring the universal service.
Se saa kuitenkin yleispalvelun takaamisesta aiheutuvista kustannuksista korvausta, joka on peräisin sen määräävän markkina-aseman piiriin kuuluvien hintasäänneltyjen palvelujen tuotoista.
When assessing the proportionality and necessity of the pension subsidy, the Commission considers it appropriate to take that fact into account.
Komissio katsoo, että eläketuen oikeasuhteisuuden ja tarpeellisuuden arvioinnin yhteydessä on asianmukaista ottaa tämä seikka huomioon.
The Commission concludes therefore that for the civil servants' social costs that have been incurred for the provision of the price-regulated services, which fall under the universal service obligation and for which Deutsche Post has enjoyed a dominant position, the fact that the Postal regulator has approved a full pass-on of those social costs through higher regulated prices — even if those social costs go beyond the level that is normally assumed by competitors — does not affect trade to an extent contrary to the common interest.
Sen vuoksi komissio päättelee, että tarkasteltaessa postivirkamiesten sosiaaliturvakustannuksia, jotka ovat aiheutuneet yleispalveluvelvoitteen ja Deutsche Postin määräävän markkina-aseman piiriin kuuluvien hintasäänneltyjen palvelujen tarjoamisesta, se seikka, että postialan sääntelyviranomainen on hyväksynyt näiden hintasäänneltyjen palvelujen tuottamisesta aiheutuneiden sosiaaliturvakustannusten rahoittamisen kokonaan korkeampien maksujen välityksellä (vaikka nämä sosiaaliturvakustannukset ylittävätkin kilpailijoiden yleensä maksaman määrän) ei vaikuta kauppaan yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
That conclusion is based on the particular competitive and regulatory environment in which those services are performed.
Tämä päätelmä perustuu erityiseen kilpailu- ja sääntely-ympäristöön, jossa näitä palveluja tarjotaan.
Therefore, it cannot be extended to cover other sectors.
Sitä ei sen vuoksi voida laajentaa koskemaan muita toimialoja.
It can therefore be concluded that, from 2003 onwards, Deutsche Post has assumed for the civil servants working for its non-price regulated services a level of wage-based social security contributions that has been 11 to 14 percentage points below the level that competitors have paid.
Deutsche Postin voidaan päätellä maksaneen vuodesta 2003 lähtien hintasäänneltyjen palvelujen aloilla toimineista virkamiehistään 11–14 prosenttiyksikköä alhaisempia sosiaaliturvamaksuja kuin sen kilpailijat.
Comparative advantage in social contribution rate with non-price regulated services (contribution rates in percentage of civil servants' gross wage)
Sosiaaliturvamaksujen tason suhteellinen etu verrattuna hintasääntelyn ulkopuolisiin palveluihin (maksuosuudet prosenttiosuuksina virkamiesten bruttopalkoista)
That lower level of contributions is neither necessary nor proportionate to attain the objective of a gradual market opening in postal services.
Alhaiset sosiaaliturvamaksut eivät ole tarpeellisia eivätkä oikeasuhteisia postipalvelumarkkinoiden asteittaisen avaamisen tavoitteen saavuttamiseksi.
On the markets concerned, Deutsche Post is in fierce competition with other undertakings.
Deutsche Post käy kyseisillä markkinoilla kiivasta kilpailua muiden palveluntarjoajien kanssa.
The Commission therefore considers that the lower level of contributions affects trade to an extent contrary to the common interest and cannot be declared compatible with the internal market.
Sen vuoksi komissio katsoo, että alhaisempi sosiaaliturvamaksujen taso vaikuttaa kauppaan siinä määrin, että se on yhteisen edun vastaista, joten sitä ei voida todeta sisämarkkinoille soveltuvaksi.
The incompatible share of the pension subsidy for the period since 1 January 2003 is calculated as the difference between the benchmark rate and regulatory contribution rate based on the civil servants' gross wage sum in the non-price regulated services according to the formula below:
Sisämarkkinoille soveltumaton osuus eläketuesta 1 päivästä tammikuuta 2003 alkavalta ajalta lasketaan seuraavan kaavan mukaisesti: vertailuosuuden ja lakisääteisen maksutason välinen erotus kerrottuna hintasääntelyn ulkopuolisten palvelujen alalla toimineiden virkamiesten bruttopalkkojen summalla.
Calculation formula for incompatible aid for period since 1 January 2003
Sisämarkkinoille soveltumattoman tuen määrittämiseksi 1 päivästä tammikuuta 2003 alkavalta ajalta sovellettava kaava
Incompatible aid =
Sisämarkkinoille soveltumaton tuki =
(Benchmark rate — regulatory contribution rate)
(Vertailuosuus – lakisääteinen maksutaso)
Civil servants' gross wage sum in non-price regulated services
Hintasääntelyn ulkopuolisten palvelujen alalla toimineiden virkamiesten bruttopalkkojen summa
Based on the available data, the calculations estimate a cumulated comparative advantage of EUR [500 to 1000] million for the period 2003-2010 (see annex).
Käytettävissä olevien tietojen perusteella saadaan vuosilta 2003–2010 tulokseksi [500–1000] miljoonan euron suhteellinen etu (ks. liite).
The annual amount of the incompatible aid has decreased over time from EUR […] million in 2003 to EUR […] million in 2010 due to the shrinking workforce of civil servants.
Sisämarkkinoille soveltumattoman tuen vuotuinen määrä laski tämän ajanjakson aikana virkamiesten määrän vähenemisen seurauksena […] miljoonasta eurosta (2003) […] miljoonaan euroon (2010).
Response to the arguments presented by Germany
Saksan väitteitä koskeva vastaperustelu