natgillin/translations-raw huggingface dataset:
number of cells with micronuclei given separately for each treated and control culture, and defining whether from binucleate or mononucleate cells, where appropriate;
mikrotumallisten solujen määrä kussakin käsitellyssä viljelmässä ja kontrolliviljelmässä ja tiedot solujen mahdollisesta kaksitumaisuudesta tai monitumaisuudesta
concentration-response relationship, where possible;
pitoisuus-vastesuhde, jos mahdollista
concurrent negative (solvent/vehicle) and positive control chemical data (concentrations and solvents);
samanaikaisten negatiivisten (liuotin/kantaja-aine) ja positiivisten kontrollikemikaalien tiedot (pitoisuudet ja liuottimet)
historical negative (solvent/vehicle) and positive control chemical data, with ranges, means and standard deviation and confidence interval (e.g. 95 %);
aikaisemmat tiedot negatiivisista (liuotin/kantaja-aine) ja positiivisista kontrollikemikaaleista, myös vaihteluvälit, keskiarvot ja keskihajonnat sekä luottamusväli (esimerkiksi 95 prosenttia)
statistical analysis; p-values if any;
tilastoanalyysi; mahdolliset p-arvot
OECD (1997), In Vitro Mammalian Chromosome Aberration Test, Test Guideline No 473, OECD Guidelines for Testing of Chemicals, OECD, Paris.
OECD (1997). In Vitro Mammalian Chromosome Aberration Test, Test Guideline No. 473, OECD Guidelines for Testing of Chemicals.
Available at: [www.oecd.org/env/testguidelines]
OECD, Pariisi. Saatavilla osoitteessa www.oecd.org/env/testguidelines
Kalweit, S., Utesch, U., von der Hude, W. and Madle, S. (1999), Chemically induced micronucleus formation in V79 cells — comparison of three different test approaches, Mutation Res. 439, 183-190.
Kalweit, S., Utesch, U., von der Hude, W. ja Madle, S. (1999). Chemically induced micronucleus formation in V79 cells – comparison of three different test approaches. Mutation Res. 439, s. 183–190.
von der Hude, W., Kalweit, S., Engelhardt, G., McKiernan, S., Kasper, P., Slacik-Erben, R., Miltenburger, H.G., Honarvar, N., Fahrig, R., Gorlitz, B., Albertini, S., Kirchner, S., Utesch, D., Potter-Locher, F., Stopper, H. and Madle, S. (2000), In vitro micronucleus assay with Chinese hamster V79 cells — results of a collaborative study with in situ exposure to 26 chemical substances, Mutation Res., 468, 137-163.
von der Hude, W., Kalweit, S., Engelhardt, G., McKiernan, S., Kasper, P., Slacik-Erben, R., Miltenburger, H. G., Honarvar, N., Fahrig, R., Gorlitz, B., Albertini, S., Kirchner, S., Utesch, D., Potter-Locher, F., Stopper, H. ja Madle, S. (2000). In vitro micronucleus assay with Chinese hamster V79 cells – results of a collaborative study with in situ exposure to 26 chemical substances. Mutation Res. 468, s. 137–163.
ESAC 25th meeting, 16-17 November, 2006, Available at: [http://ecvam.jrc.it/index.htm]
ESAC:in 25. kokous, 16.–17. marraskuuta 2006. Saatavilla osoitteessa http://ecvam.jrc.it/index.htm
ESAC (2006), ECVAM Scientific Advisory Committee (ESAC) Peer Review, Retrospective Validation of the In Vitro Micronucleus Test, Summary and Conclusions of the Peer Review Panel, Available at: [http://ecvam.jrc.it/index.htm]
ESAC (2006). ECVAM Scientific Advisory Committee (ESAC) Peer Review, Retrospective Validation of the In Vitro Micronucleus Test, Summary and Conclusions of the Peer Review Panel. Saatavilla osoitteessa http://ecvam.jrc.it/index.htm
Mutagen.
Environ. Mol. Mutagen.
(eds), In Vitro Metabolic Activation in Mutagenesis Testing, Elsevier, North-Holland, pp. 85-88.
A safe substitute for Polychlorinated Biphenyls as an Inducer of Metabolic Activation Systems, teoksessa: de Serres, F. J., Fouts, J. R., Bend, J. R. ja Philpot, R. M. (ed.), In Vitro Metabolic Activation in Mutagenesis Testing, Elsevier, North-Holland, s. 85–88.
Available at: [http://www.pops.int/]
Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelma (UNEP). Saatavilla osoitteessa http://www.pops.int/
New York, Plenum, pp. 91-103.
New York, Plenum, s. 91–103.
Kirsch-Volders, M., Sofuni, T., Aardema, M., Albertini, S., Eastmond, D., Fenech, M., Ishidate, M. Jr., Kirchner, S., Lorge, E., Morita, T., Norppa, H., Surralles, J., Vanhauwaert, A. and Wakata, A. (2004), Corrigendum to “Report from the in vitro micronucleus assay working group”, Mutation Res., 564, 97-100.
Kirsch-Volders, M., Sofuni, T., Aardema, M., Albertini, S., Eastmond, D., Fenech, M., Ishidate, M. Jr., Kirchner, S., Lorge, E., Morita, T., Norppa, H., Surralles, J., Vanhauwaert, A. ja Wakata, A. (2004). Corrigendum to ’Report from the in vitro micronucleus assay working group’. Mutation Res. 564, s. 97–100.
S. Chow (ed.), Marcel Dekker, Inc. New York, NY, pp. 463-467.
In vitro micronucleus test, teoksessa: Encyclopedia of Biopharmaceutical Statistics, 2. painos. S. Chow (toim.), Marcel Dekker, Inc. New York, NY, s. 463–467.
Regulation (EC) No 850/2004 of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on persistent organic pollutants and amending Directive 79/117/EEC, OJ L 229, 30.4.2004, p. 5.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 850/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, pysyvistä orgaanisista yhdisteistä sekä direktiivin 79/117/ETY muuttamisesta. EUVL L 229, 30.4.2004, s. 5.
Aneugen any substance or process that, by interacting with the components of the mitotic and meiotic cell division cycle, leads to aneuploidy in cells or organisms.
Aneugeeni aine tai prosessi, joka vuorovaikutuksessa solun mitoottisen ja meioottisen jakautumissyklin vaiheiden kanssa johtaa solujen tai organismien aneuploidiaan.
Aneuploidy any deviation from the normal diploid (or haploid) number of chromosomes by a single chromosome or more than one, but not by entire set(s) of chromosomes (polyploidy).
Aneuploidia yksittäisen tai useamman kuin yhden kromosomin mutta ei kuitenkaan koko kromosomiston (polyploidia) poikkeaminen kromosomien tavallisesta diploidisesta (tai haploidisesta) määrästä.
Apoptosis programmed cell death characterised by a series of steps leading to a disintegration of cells into membrane-bound particles that are then eliminated by phagocytosis or by shedding.
Apoptoosi ohjelmoitunut solukuolema, jossa tietyt vaiheet johtavat solujen hajoamiseen solukalvon ympäröimiksi rakkuloiksi, jotka myöhemmin häviävät fagosytoosin tai puhkeamisen seurauksena.
Cell proliferation increase in cell number as a result of mitotic cell division.
Solujen proliferaatio solujen määrän kasvaminen solujen mitoottisen jakautumisen seurauksena.
Centromere DNA region of a chromosome where both chromatids are held together and on which both kinetochores are attached side-to-side.
Sentromeeri kromosomin DNA:n alue, jossa kromatidit liittyvät yhteen ja johon molemmat kinetokorit kiinnittyvät rinnakkain.
Clastogen any substance or process which causes structural chromosomal aberrations in populations of cells or organisms.
Klastogeeni aine tai prosessi, joka aiheuttaa rakenteellisia kromosomipoikkeavuuksia solu- tai organismipopulaatioissa.
Cytokinesis the process of cell division immediately following mitosis to form two daughter cells, each containing a single nucleus.
Sytokineesi solun jakautuminen välittömästi mitoosin jälkeen, jolloin muodostuu kaksi yksitumaista tytärsolua.
Cytokinesis-Block Proliferation index (CBPI) the proportion of second-division cells in the treated population relative to the untreated control (see Appendix 2 for formula).
Sytokineesin eston proliferaatioindeksi toisen jakautumisvaiheen solujen osuus käsitellyssä populaatiossa käsittelemättömään kontrollipopulaatioon verrattuna (katso kaava lisäyksessä 2).
Cytostasis inhibition of cell growth (see Appendix 2 for formula).
Sytostaasi solujen kasvun estäminen (katso kaava lisäyksessä 2).
Cytotoxicity harmful effects to cell structure or function ultimately causing cell death.
Sytotoksisuus solurakenteeseen kohdistuvat haitalliset vaikutukset tai toiminta, joka johtaa solukuolemaan.
Genotoxic a general term encompassing all types of DNA or chromosome damage, including breaks, adducts rearrangements, mutations, chromosome aberrations, and aneuploidy.
Genotoksinen yleinen nimitys kaikentyyppisille DNA- tai kromosomivaurioille, muun muassa katkeamiselle, adduktien uudelleenjärjestäytymiselle, mutaatioille, kromosomipoikkeavuuksille ja aneuploidialle.
Not all types of genotoxic effects result in mutations or stable chromosome damage.
Kaikki genotoksiset vaikutukset eivät johda mutaatioihin tai pysyviin kromosomivaurioihin.
Interphase cells cells not in the mitotic stage.
Interfaasisolut solut, jotka eivät ole mitoosivaiheessa.
Kinetochore a protein-containing structure that assembles at the centromere of a chromosome to which spindle fibres associate during cell division, allowing orderly movement of daughter chromosomes to the poles of the daughter cells.
Kinetokori proteiinia sisältävä rakenne, joka rakentuu kromosomin sentromeerin kohdalle, johon tumasukkulat kiinnittyvät solun jakautumisen aikana ja jonka ansiosta tytärkromosomit voivat liikkua kohti tytärsolujen napoja.
Micronuclei small nuclei, separate from and additional to the main nuclei of cells, produced during telophase of mitosis or meiosis by lagging chromosome fragments or whole chromosomes.
Mikrotumat pienet tumat, jotka eivät ole solujen varsinaisia tumia vaan esiintyvät niiden lisäksi ja jotka muodostuvat hitaasti liikkuvista kromosomifragmenteista tai kokonaisista kromosomeista mitoosin tai meioosin telofaasin aikana.
Mitosis division of the cell nucleus usually divided into prophase, prometaphase, metaphase, anaphase and telophase.
Mitoosi solutuman jakautuminen, joka jaotellaan yleensä profaasiin, prometafaasiin, metafaasiin, anafaasiin ja telofaasiin.
Mitotic index the ratio of cells in metaphase divided by the total number of cells observed in a population of cells; an indication of the degree of cell proliferation of that population.
Mitoosi-indeksi suhdeluku, joka saadaan jakamalla metafaasissa olevien solujen määrä solupopulaatiossa todettujen solujen kokonaismäärällä; ilmoittaa solujen proliferaatioasteen kyseisessä solupopulaatiossa.
Mutagenic produces a heritable change of DNA base-pair sequences(s) in genes or of the structure of chromosomes (chromosome aberrations).
Mutageeninen aiheuttaa periytyvän muutoksen geenien DNA:n emäsparirakenteessa tai kromosomirakenteessa (kromosomipoikkeavuudet).
Non-disjunction failure of paired chromatids to disjoin and properly segregate to the developing daughter cells, resulting in daughter cells with abnormal numbers of chromosomes.
Nondisjunktio häiriö, jossa kromatidiparit eivät erkaannu toisistaan ja jakaudu oikein kehittyviin tytärsoluihin, minkä takia tytärsolujen kromosomimäärä poikkeaa tavallisesta.
Polyploidy numerical chromosome aberrations in cells or organisms involving entire set(s) of chromosomes, as opposed to an individual chromosome or chromosomes (aneuploidy).
Polyploidia solujen tai organismien kromosomien lukumäärää koskeva poikkeavuus, joka koskee yksittäisen kromosomin tai kromosomien (aneuploidia) sijaan koko kromosomistoa.
Proliferation Index (PI) method for cytotoxicity measurement when cytoB is not used (see Appendix 2 for formula).
Proliferaatioindeksi (PI) sytotoksisuuden mittausmenetelmä, kun sytoB:tä ei käytetä (katso kaava lisäyksessä 2).
Relative Increase in Cell Count (RICC) method for cytotoxicity measurement when cytoB is not used (see Appendix 2 for formula).
Solumäärän suhteellinen lisääntyminen sytotoksisuuden mittausmenetelmä, kun sytoB:tä ei käytetä (katso kaava lisäyksessä 2).
Relative Population Doubling (RPD) method for cytotoxicity measurement when cytoB is not used (see Appendix 2 for formula).
Populaation suhteellinen kaksinkertaistuminen sytotoksisuuden mittausmenetelmä, kun sytoB:tä ei käytetä (katso kaava lisäyksessä 2).
Replication Index (RI) the proportion of cell division cycles completed in a treated culture, relative to the untreated control, during the exposure period and recovery (see Appendix 2 for formula).
Replikaatioindeksi (RI) altistus- ja palautumisjakson aikana päättyneiden solunjakautumissyklien osuus käsitellyssä viljelmässä verrattuna käsittelemättömään kontrolliviljelmään (katso kaava lisäyksessä 2).
Formulas for Cytotoxicity Assessment
Kaavat sytotoksisuuden määritystä varten
When cytoB is used, evaluation of cytotoxicity should be based on the Cytokinesis-Block Proliferation Index (CBPI) or Replicative Index (RI) (16) (58).
Kun sytoB:tä käytetään, sytotoksisuuden arvioinnin on perustuttava sytokineesin eston proliferaatioindeksiin (SEPI) tai replikaatioindeksiin (RI) (16) (58).
The CBPI indicates the average number of cell cycles per cell during the period of exposure to cytoB, and may be used to calculate cell proliferation.
Sytokineesin eston proliferaatioindeksi ilmaisee solusyklien keskimääräistä määrää solua kohti sytoB:lle altistamisen aikana, ja sitä voidaan käyttää solujen proliferaation laskemiseen.
The RI indicates the relative number of nuclei in treated cultures compared to control cultures and can be used to calculate the % cytostasis:
RI ilmaisee tumien suhteellista määrää käsitellyissä viljelmissä verrattuna kontrolliviljelmiin, ja sitä voidaan käyttää sytostaasiasteen (sytostaasi-%) laskemiseen seuraavasti:
% Cytostasis = 100 – 100(CBPIT – 1) ÷ (CBPIC – 1)
sytostaasi-% = 100 – 100(SEPIT – 1) ÷ (SEPIC – 1)
T test chemical treatment culture
T testikemikaalilla käsitelty viljelmä
C vehicle control culture
C kantaja-ainekontrolliviljelmä
CBPI = No. mononucleate cells
SEPI = yksitumaisten solujen määrä
+ 2 × No. binucleate cells
+ 2 × kaksitumaisten solujen määrä
+ 3 × No. multinucleate cells
+ 3 × monitumaisten solujen määrä
Total number of cells
solujen yhteenlaskettu määrä
Thus, a CBPI of 1 (all cells are mononucleate) is equivalent to 100 % cytostasis.
Näin ollen, jos SEPI = 1 (kaikki solut ovat yksitumaisia), sytostaasi on 100 %.
Cytostasis = 100 – RI
Sytostaasi = 100 – RI
RI = No. binucleated cells
RI = kaksitumaisten solujen määrä
+ 2 × No. multinucleate cells
+ 2 × monitumaisten solujen määrä
÷ Total number of cells
÷ solujen yhteenlaskettu määrä
No. binucleated cells
kaksitumaisten solujen määrä
T treated cultures
T käsitellyt viljelmät
C control cultures
C kontrolliviljelmät
Thus, an RI of 53 % means that, compared to the numbers of cells that have divided to form binucleate and multinucleate cells in the control culture, only 53 % of this number divided in the treated culture, i.e. 47 % cytostasis.
Näin ollen, jos RI = 53 %, kontrolliviljelmässä kaksitumaisiksi ja monitumaisiksi soluiksi jakaantuneiden solujen määrään verrattuna vain 53 % soluista jakaantui käsitellyssä viljelmässä, eli sytostaasi on 47 %.
When cytoB is not used, evaluation of cytotoxicity based on Relative Increase in Cell Counts (RICC) or on Relative Population Doubling (RPD) is recommended (58), as both take into account the proportion of the cell population which has divided.
Kun sytoB:tä ei käytetä, sytotoksisuus on arvioitava solumäärän suhteellisen lisääntymisen (SMSL) tai populaation suhteellisen kaksinkertaistumisen (PSK) perusteella (58), koska molemmissa otetaan huomioon jakaantuneen solupopulaation osuus.
RICC = Increase in number of cells in treated cultures final – starting
SMSL = solumäärän lisääntyminen käsitellyissä viljelmissä lopussa – alussa
Increase in number of cells in control cultures final – starting
solumäärän lisääntyminen kontrolliviljelmissä lopussa – alussa
RPD = No. of Population doublings in treated cultures
PSK = populaatioiden kaksinkertaistumisten lukumäärä käsitellyissä viljelmissä
No. of Population doublings in control cultures
populaatioiden kaksinkertaistumisten lukumäärä kontrolliviljelmissä
Population Doubling = [log (Post-treatment cell number ÷ Initial cell number)] ÷ log 2
populaation kaksinkertaistuminen = [log (solumäärä käsittelyn jälkeen ÷ alkuperäinen solumäärä)] ÷ log 2
Thus, a RICC, or a RPD of 53 % indicates 47 % cytotoxicity/cytostasis.
Näin ollen, jos SMSL tai PSK = 53 %, sytotoksisuus/sytostaasi = 47 %.
By using a Proliferation Index (PI), cytotoxicity may be assessed via counting the number of clones consisting of 1 cell (cl1), 2 cells (cl2), 3 to 4 cells (cl4) and 5 to 8 cells (cl8)
Sytotoksisuutta voidaan arvioida proliferaatioindeksin (PI) avulla laskemalla 1 solusta (kl1), 2 solusta (kl2), 3 tai 4 solusta (kl4) ja 5–8 solusta (kl8) muodostuneiden kloonien määrä seuraavasti
PI = 1 × cl1
PI = 1 × kl1
+ cl2 + cl4 + cl8
+ kl2 + kl4 + kl8
The PI has been used as a valuable and reliable cytotoxicity parameter also for cell lines cultured in situ in the absence of cytoB (25) (26) (27) (28).
Proliferaatioindeksiä on käytetty sytotoksisuuden tärkeänä ja luotettavana parametrina myös ilman sytoB:tä in situ viljellyille solulinjoille (25) (26) (27) (28).
Reference chemicals recommended for assessing performance [1]
Suorituskyvyn arviointiin suositeltavat vertailukemikaalit [1]
Clastogens active without metabolic activation
Klastogeenit, jotka ovat aktiivisia ilman metabolista aktivaatiota
Cytosine arabinoside
Sytosiiniarabinosidi
Mitomycin C
Mitomysiini C
Clastogens requiring metabolic activation
Klastogeenit, jotka edellyttävät metabolista aktivaatiota
Cyclophosphamide
Syklofosfamidi
Aneugens
Aneugeenit
Colchicine
Kolkisiini
Vinblastine
Vinblastiini
Negative substances
Negatiiviset aineet
Di(2-ethylhexyl)phthalate
Di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti
Pyrene
Pyreeni
The reference chemicals are the recommended chemicals for use.
Vertailukemikaalien käyttöä suositellaan.
Substitution or adding of chemicals to the list of reference chemicals can be done if their activity is known and if they induce micronuclei by the same mechanisms of action, and if they are shown to be relevant to the chemicals that will be tested using the MNvit procedure.
Korvaavia tai täydentäviä kemikaaleja voidaan lisätä vertailukemikaalien luetteloon, jos niiden vaikutus on tiedossa ja ne indusoivat mikrotumia samoilla toimintamekanismeilla ja jos niiden osoitetaan olevan merkityksellisiä MNvit-menetelmällä testattavien kemikaalien osalta.
Depending on the purpose, justification could also include a validation study employing a broad variety of substances or focused on a narrower spectrum based on the chemical class of the test substance or the mechanism of damage being studied.
Käyttötarkoituksesta riippuen perusteluna voidaan esittää myös muun muassa validointitutkimus, jossa on käytetty useita eri aineita tai jossa keskitytään kapeampaan kirjoon testiaineen kemikaaliluokan tai tutkittavan vauriomekanismin perusteella.
SKIN SENSITISATION: LOCAL LYMPH NODE ASSAY: DA
IHOHERKISTYS: PAIKALLINEN IMUSOLMUKEMÄÄRITYSMENETELMÄ: DA
OECD Guidelines for the Testing of Chemicals and EU Test Methods are periodically reviewed in light of scientific progress, changing regulatory needs, and animal welfare considerations.
Kemikaalien testausta koskevia OECD:n suuntaviivoja ja EU:n testimenetelmiä tarkistetaan säännöllisesti tieteellisen kehityksen, muuttuvien sääntelytarpeiden ja eläinten hyvinvointiin liittyvien kysymysten perusteella.
The first Test Method (TM) (B.42) for the determination of skin sensitisation in the mouse, the Local Lymph Node Assay (LLNA; OECD Test Guideline 429) has been revised (1) The details of the validation of the LLNA and a review of the associated work have been published (2) (3) (4) (5) (6) (7) (8) (9).
Ensimmäinen, hiiren ihoherkistyksen määrittämisessä käytettävä testimenetelmä (B.42) eli paikallinen imusolmukemääritysmenetelmä (Local Lymph Node Assay, LLNA; OECD:n testiohje 429) on tarkistettu (1). LLNA-menetelmän validointia koskevat yksityiskohtaiset tiedot ja siihen liittyvän työn arviointi on julkaistu (2) (3) (4) (5) (6) (7) (8) (9) LLNA-menetelmässä lymfosyyttien proliferaatio määritetään radioisotoopilla leimatun tymidiinin tai jodin avulla.
In the LLNA, radioisotopic thymidine or iodine is used to measure lymphocyte proliferation and therefore the assay has limited use where the acquisition, use, or disposal of radioactivity is problematic.
LLNA-menetelmässä lymfosyyttien proliferaatio määritetään radioisotoopilla leimatun tymidiinin tai jodin avulla. Siksi määritysmenetelmän käyttö on rajattua paikoissa, joissa radioaktiivisten aineiden hankkiminen, käyttö tai hävittäminen on ongelmallista.
The LLNA: DA (developed by Daicel Chemical Industries, Ltd) is a non-radioactive modification to the LLNA, which quantifies adenosine triphosphate (ATP) content via bio-luminescence as an indicator of lymphocyte proliferation.
LLNA: DA -menetelmä (jonka on kehittänyt Daicel Chemical Industries, Ltd) on LLNA-menetelmän mukautus, jossa ei käytetä radioaktiivisia merkkiaineita, vaan jossa lymfosyyttien proliferaatio määritetään bioluminesenssin avulla määritettävän adenosiinitrifosfaattipitoisuuden (ATP-pitoisuuden) avulla.
The LLNA: DA test method has been validated and reviewed and recommended by an international peer review panel as considered useful for identifying skin sensitising and non-sensitising chemicals, with certain limitations (10) (11) (12) (13).
Kansainvälinen vertaisarviointityöryhmä on arvioinut LLNA: DA -testimenetelmän, validoinut sen ja katsonut, että sillä voidaan määrittää ihoa herkistäviä ja muunlaisia kemikaaleja tietyin rajoituksin (10) (11) (12) (13).
This TM is designed for assessing skin sensitisation potential of chemicals (substances and mixtures) in animals.
Tämä testimenetelmä on suunniteltu kemikaalien (aineiden ja seosten) ihoherkistyspotentiaalin arvioimiseen eläimillä.
Chapter B.6 of this Annex and OECD Test Guideline 406 utilise guinea pig tests, notably the guinea pig maximisation test and the Buehler test (14) The LLNA (Chapter B.42 of this Annex; OECD Test Guideline 429) and the two non-radioactive modifications, LLNA: DA (Chapter B.50 of this Annex; OECD Test Guideline 442 A) and LLNA: BrdU-ELISA (Chapter B.51 of this Annex; OECD Test Guideline 442 B), all provide an advantage over the guinea pig tests in B.6 and OECD Test Guideline 406 (14) in terms of reduction and refinement of animal use.
Tämän liitteen B.6 luvussa ja OECD:n testiohjeessa 406 käytetään marsutestejä, erityisesti marsuilla tehtävää maksimointitestiä ja Bühlerin testiä (14). Käytettäessä LLNA-menetelmää (tämän liitteen B.42 luku; OECD:n testiohje 429) ja sen kahta muuhun kuin radioaktiivisuuteen perustuvaa muunnosta eli LLNA: DA -menetelmää (tämän liitteen B.50 luku; OECD:n testiohje 442 A) ja LLNA: BrdU-ELISA -menetelmää (tämän liitteen B.51 luku; OECD:n testiohje 442 B) voidaan testeihin käytettävien eläinten määrää vähentää. Näin ollen ne ovat eläinten käytön osalta edistyneempiä B.6 luvussa ja OECD:n testiohjeessa 406 (14) tarkoitettuihin marsutesteihin verrattuna.
Similar to the LLNA, the LLNA: DA studies the induction phase of skin sensitisation and provides quantitative data suitable for dose-response assessment.
Kuten LLNA-menetelmässä, myös LLNA: DA -menetelmässä tutkitaan ihoherkistyksen induktiovaihetta ja tuotetaan annosvasteen arviointiin sopivia kvantitatiivisia tuloksia.
Furthermore, an ability to detect skin sensitisers without the necessity for using a radiolabel for DNA eliminates the potential for occupational exposure to radioactivity and waste disposal issues.
Koska ihoa herkistäviä aineita voidaan tunnistaa ilman radioaktiivista DNA-merkkiainetta, työssä ei altistuta radioaktiivisuudelle, eikä jätteiden hävittäminen aiheuta ongelmia.
This in turn may allow for the increased use of mice to detect skin sensitisers, which could further reduce the use of guinea pigs to test for skin sensitisation potential (i.e. B.6; OECD Test Guideline 406) (14).
Tämä voi johtaa hiirten entistä yleisempään käyttöön ihoa herkistävien aineiden tunnistamisessa, millä puolestaan vähennetään entisestään marsujen käyttämistä ihoherkistyspotentiaalin testauksessa (B.6 menetelmä; OECD:n testiohje 406) 0.
The LLNA: DA is a modified LLNA method for identifying potential skin sensitising chemicals, with specific limitations.
LLNA: DA -menetelmä on LLNA-menetelmän muunnos, jolla voidaan tunnistaa mahdollisia ihoa herkistäviä kemikaaleja tietyin rajoituksin.