natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This development can be further encouraged by the implementation of enviromental management systems, such as EMAS [42], by industry.
Tätä kehityssuuntaa voidaan edistää edelleen siten, että teollisuus panee täytäntöön ympäristöä koskevia hallintajärjestelmiä, kuten EMAS-järjestelmä [42].
Some existing policy instruments relating to production and consumption are limited in scope.
Joidenkin olemassa olevien tuotantoon ja kulutukseen liittyvien politiikan välineiden soveltamisala on rajallinen.
There is a need for a framework that gives appropriate signals to producers and consumers to promote resource efficiency and the circular economy.
Tarvitaan puitteet, jotka antavat asianmukaisia signaaleja tuottajille ja kuluttajille resurssitehokkuuden ja kierrätystalouden edistämiseksi.
Measures will be taken to further improve the environmental performance of goods and services on the Union market over their whole life cycle including measures to increase the supply of environmentally sustainable products and stimulate a significant shift in consumer demand for such products.
Toteutetaan toimenpiteitä, jotta voidaan parantaa edelleen tavaroiden ja palvelujen ympäristöominaisuuksia unionin markkinoilla niiden koko elinkaaren ajan, mukaan lukien toimenpiteet, joilla lisätään ympäristön kannalta kestävien tuotteiden tarjontaa ja suunnataan kuluttajien kysyntä merkittävästi enemmän tällaisiin tuotteisiin.
This will be achieved using a balanced mix of incentives for consumers and businesses (including SMEs), market-based instruments and regulations to reduce the environmental impacts of their operations and products.
Tämä saavutetaan käyttämällä tasapainoista ohjausyhdistelmää, joka on osoitettu kuluttajille ja yrityksille, mukaan lukien pk-yritykset, markkinapohjaisia välineitä ja säännöksiä, joilla vähennetään niiden toimintojen ja tuotteiden ympäristövaikutuksia.
Consumers should receive accurate, easy to understand and reliable information about the products they purchase, through clear and coherent labelling, including in relation to environmental claims.
Kuluttajien olisi saatava selkeiden ja johdonmukaisten merkintöjen avulla täsmällistä, helppotajuista ja luotettavaa tietoa ostamistaan tuotteista, ympäristöväittämiin liittyvät tiedot mukaan lukien.
Packaging should be optimised to minimise environmental impacts, and resource efficient business models such as product service systems, including leasing of products, should also be supported.
Pakkaaminen olisi optimoitava ympäristövaikutusten minimoimiseksi, ja lisäksi olisi tuettava resurssitehokkaita liiketoimintamalleja, kuten tuotepalvelujärjestelmiä, tuotteiden leasing-vuokraus mukaan lukien.
Existing product legislation such as the Ecodesign and Energy Label Directives [43] and the Ecolabel Regulation [44] will be reviewed with a view to improving the environmental performance and resource efficiency of products throughout their lifecycle, and addressing existing provisions through a more coherent policy and legislative framework for sustainable production and consumption in the Union [45].
Nykyistä tuotelainsäädäntöä, kuten ekologista suunnittelua ja energiamerkintöjä koskevia direktiivejä [43] sekä ympäristömerkkijärjestelmää koskevaa asetusta [44], tarkistetaan, jotta voidaan parantaa tuotteiden ympäristövaikutuksia sekä resurssitehokkuutta niiden koko elinkaaren ajan ja jotta nykyisiä säännöksiä voidaan käsitellä käyttäen yhdenmukaisempia kestävää tuotantoa ja kulutusta unionissa koskevia poliittisia ja lainsäädäntöpuitteita [45].
This framework supported by lifecycle indicators should address the fragmentation and scope limitations of the existing Sustainable Consumption and Production (SCP) acquis, and identify, and where necessary fill, gaps in policy, incentives and legislation to ensure minimum requirements are in place with regard to the environmental performance of products and services.
Näissä elinkaari-indikaattorien tukemissa oikeudellisissa puitteissa olisi puututtava nykyisen kestävää kulutusta ja tuotantoa koskevan säännöstön hajanaisuuteen ja soveltamisalan rajoituksiin sekä tunnistettava ja tarvittaessa korjattava politiikassa, kannustimissa ja lainsäädännössä esiintyviä puutteita sen varmistamiseksi, että tuotteille ja palveluille on olemassa ympäristövaikutuksia koskevia vähimmäisvaatimuksia.
Since 80 % of all environmental impacts of a product during its lifecycle originate in its design phase, the Union policy framework should ensure that priority products placed on the Union market are ‘eco-designed’ with a view to optimising resource and material efficiency.
Koska 80 prosenttia kaikista tuotteiden elinkaaren ajan ympäristövaikutuksista määräytyy suunnitteluvaiheessa, unionin politiikalla olisi varmistettava, että unionin markkinoille saatetut ensisijaiset tuotteet ovat ”ekologisesti suunniteltuja” siten, että optimoidaan niiden resurssi- ja materiaalitehokkuus.
This should include addressing, inter alia, product durability, reparability, re-usability, recyclability, recycled content and product lifespan.
Tähän olisi kuuluttava muun muassa tuotteen kestävyys, korjattavuus, mahdollisuus uudelleenkäyttöön, kierrätettävyys, kierrätetty sisältö ja tuotteen käyttöikä.
Products should be sustainably sourced and designed for re-use and recycling.
Tuotteiden olisi oltava peräisin kestävistä lähteistä ja ne olisi suunniteltava uudelleen käytettäviksi tai kierrätettäviksi.
Those requirements will have to be implementable and enforceable.
Näiden vaatimusten on oltava toteuttamiskelpoisia ja täytäntöönpanokelpoisia.
Efforts will be stepped up at Union and national level to remove barriers to eco-innovation [46], and to unlock the full potential of Europe’s eco-industries, thereby generating benefits for green jobs and growth.
Toimia tehostetaan unionin ja kansallisella tasolla, jotta voidaan poistaa ekoinnovoinnin esteitä [46] ja hyödyntää Euroopan ekoteollisuuden potentiaalia täysimääräisesti, millä luodaan edellytyksiä vihreille työpaikoille ja kasvulle.
To set a framework for action to improve resource efficiency aspects beyond GHG emissions and energy, targets for reducing the overall lifecycle environmental impact of consumption will be set, in particular in the food, housing and mobility sectors [47].
Jotta voidaan luoda puitteet toimille, joilla parannetaan resurssitehokkuusnäkökohtia kasvihuonekaasupäästöjä ja energiaa pidemmälle, asetetaan tavoitteita kulutuksen elinkaaren aikaisten yleisten ympäristövaikutusten vähentämiselle erityisesti elintarvikkeiden, asumisen ja liikenteen aloilla [47].
Taken together, those sectors are responsible for almost 80 % of the environmental impacts of consumption.
Nämä alat ovat yhdessä syynä lähes 80 prosenttiin kulutuksen ympäristövaikutuksista.
Indicators and targets for land, water, material and carbon footprints as well as their role within the European Semester should also be considered in this regard.
Tässä yhteydessä olisi harkittava myös maankäytön jalanjälkeä, sekä vesi-, materiaali- ja hiilijalanjälkeä koskevia indikaattoreita ja tavoitteita sekä niiden merkitystä eurooppalaisessa ohjausjaksossa.
The Rio + 20 outcome recognised the need to significantly reduce post-harvest and other food losses and waste throughout the food supply chain.
Rio + 20:ssa todettiin, että on tarpeen vähentää huomattavasti sadonkorjuun jälkeistä ja muuta elintarvikkeiden hävikkiä ja tuhlausta koko ruokatuotantoketjussa.
The Commission should present a comprehensive strategy to combat unnecessary food waste and work with Member States in the fight against excessive food waste generation.
Komission olisi esitettävä kattava strategia tarpeettoman elintarvikehävikin torjumiseksi ja tehtävä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa liiallisen elintarvikejätteiden syntymisen estämiseksi.
Measures to increase composting and anaerobic digestion of discarded food, as appropriate, would be helpful in this regard.
Toimet kompostoinnin ja elintarvikejätteiden anaerobisen mädätyksen lisäämiseksi olisivat tässä hyödyksi.
In addition to mandatory green public procurement requirements for certain product categories [48], most Member States have adopted voluntary action plans and many have set targets for specific product groups.
Sen lisäksi, että tietyille tuoteryhmille on asetettu ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevia pakollisia vaatimuksia [48], useimmat jäsenvaltiot ovat hyväksyneet vapaaehtoisia toimintasuunnitelmia ja monet ovat asettaneet tavoitteita tiettyjä tuoteryhmiä varten.
There is, however, considerable scope for administrations at all levels to further reduce their environmental impact through their purchasing decisions.
Hallinnon kaikilla tasoilla on kuitenkin vielä paljon varaa vähentää ympäristövaikutuksia niiden ostopäätösten kautta.
Member States and regions should take further steps to reach the target of applying green procurement criteria to at least 50 % of public tenders.
Jäsenvaltioiden ja alueiden olisi toteutettava lisätoimia saavuttaakseen tavoitteen, jonka mukaan vähintään 50 prosentissa julkisista tarjouskilpailuista sovelletaan vihreitä hankintakriteerejä.
The Commission will consider proposing sector-specific legislation to set mandatory green public procurement requirements for additional product categories and the scope for periodic monitoring of Member States’ progress on the basis of adequate Member State data, while having regard for the need to minimise the level of administrative burden.
Komissio harkitsee sellaisen alakohtaisen lainsäädännön ehdottamista, jolla asetetaan pakollisia vaatimuksia ympäristöä säästäville julkisille hankinnoille myös muissa tuoteluokissa, ja se harkitsee tarvetta seurata määrärajoin jäsenvaltioiden edistymistä asiaa koskevien jäsenvaltiokohtaisten tietojen perusteella ottaen samalla huomioon tarpeen minimoida hallinnollinen rasite.
Voluntary green purchaser networks should be developed.
Olisi kehitettävä vapaaehtoisia vihreiden hankintaviranomaisten verkostoja.
There is also considerable potential for improving waste prevention and management in the Union to make better use of resources, open up new markets, create new jobs and reduce dependence on imports of raw materials, while having lower impacts on the environment [49].
Unionissa on vielä huomattavasti parantamisen varaa jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja jätehuollon alalla, jotta voidaan parantaa resurssien käyttöä, avata uusia markkinoita, luoda uusia työpaikkoja ja vähentää riippuvuutta raaka-aineiden tuonnista siten, että samalla vähennetään vaikutuksia ympäristöön [49].
Each year in the Union, 2,7 billion tonnes of waste are produced, of which 98 million tonnes (4 %) are hazardous.
Unionissa syntyy vuosittain 2,7 miljardia tonnia jätettä, josta 98 miljoonaa tonnia (neljä prosenttia) on vaarallista.
In 2011, per capita municipal waste generation averaged 503 kg throughout the Union, but ranges from 298 to 718 kg across individual Member States.
Vuonna 2011 yhdyskuntajätettä syntyi koko unionissa keskimäärin 503 kg henkeä kohti, mutta määrä vaihtelee jäsenvaltioittain 298 kilogrammasta 718 kilogrammaan.
On average, only 40 % of solid waste is prepared for re-use or recycled whereas some Member States achieve a rate of 70 %, showing how waste could be used as one of the Union’s key resources.
Keskimäärin ainoastaan 40 prosenttia kiinteästä jätteestä valmistellaan uudelleenkäyttöä varten tai kierrätetään, mutta joissakin jäsenvaltioissa on päästy 70 prosentin osuuteen, mikä osoittaa, miten jätettä voitaisiin käyttää yhtenä unionin tärkeimmistä resursseista.
At the same time, many Member States landfill over 75 % of their municipal waste [50].
Samanaikaisesti monissa jäsenvaltioissa kaatopaikalle sijoitetaan yli 75 prosenttia yhdyskuntajätteestä [50].
Turning waste into a resource, as called for in the Roadmap to a Resource Efficient Europe, requires the full implementation of Union waste legislation throughout the Union, based on strict application of the waste hierarchy and covering different types of waste [51].
Jätteen käyttö resurssina resurssitehokasta Eurooppaa koskevassa etenemissuunnitelmassa vaadituin tavoin edellyttää, että kaikkialla unionissa pannaan täysimääräisesti täytäntöön unionin jätelainsäädäntö, joka perustuu tiukkaan jätehierarkiaan ja kattaa erityyppiset jätteet [51].
Additional efforts are needed to reduce per capita waste generation and waste generation in absolute terms.
Lisätoimet ovat tarpeen, jotta voidaan vähentää syntyvän jätteen määrää asukasta kohden sekä absoluuttisesti.
Limiting energy recovery to non-recyclable [52] materials, phasing out landfilling of recyclable or recoverable waste [53], ensuring high quality recycling where the use of recycled material does not lead to overall adverse environmental or human health impacts, and developing markets for secondary raw materials are also necessary to achieve resource efficiency objectives.
Vain kierrätyskelvottomien materiaalien käyttö energian hyödyntämisessä, kierrätys- tai hyödyntämiskelpoisen jätteen [52] [53] kaatopaikoille sijoittamisen lopettaminen vähitellen, korkeatasoisen kierrätyksen varmistaminen, jos kierrätetty materiaali ei aiheuta ympäristöön ja ihmisten terveyteen kohdistuvia kielteisiä kokonaisvaikutuksia, ja uusioraaka-aineiden markkinoiden kehittäminen ovat myös tarpeen resurssitehokkuustavoitteiden saavuttamiseksi.
Hazardous waste will need to be managed so as to minimise significant adverse effects on human health and the environment, as agreed at Rio + 20.
Vaarallisia jätteitä on hallittava siten, että minimoidaan merkittävät haittavaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön, Rio + 20:ssa sovituin tavoin.
To achieve that aim, market-based instruments and other measures that privilege prevention, recycling and re-use should be applied much more systematically throughout the Union, including extended producer responsibility, while the development of non-toxic material cycles should be supported.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi kaikkialla unionissa sovellettava paljon aiempaa järjestelmällisemmin markkinapohjaisia välineitä ja toteutettava muita toimenpiteitä, joilla suositaan ehkäisemistä, kierrätystä ja uudelleenkäyttöä ja joihin kuuluu myös laajennettu tuottajan vastuu, ja samalla olisi tuettava myrkyttömien materiaalikiertojen kehittämistä.
Barriers facing recycling activities in the Union internal market should be removed and existing prevention, re-use, recycling, recovery and landfill diversion targets reviewed so as to move towards a lifecycle-driven ‘circular’ economy, with a cascading use of resources and residual waste that is close to zero.
Kierrätystoiminnan esteet unionin sisämarkkinoilla olisi poistettava, ja nykyisiä jätteen syntymisen ehkäisemistä, uudelleenkäyttöä, kierrätystä, hyödyntämistä ja kaatopaikoille sijoittamisen vähentämistä koskevia tavoitteita olisi arvioitava uudelleen siten, että siirrytään kohti tuotteiden elinkaareen perustuvaa kierrätystaloutta, jossa sovelletaan resurssien porrastettua käyttöä ja vähennetään jäännösjätteen määrä lähelle nollaa.
Resource efficiency in the water sector will also be tackled as a priority to help deliver good water status.
Resurssitehokkuuteen puututaan ensisijaisena asiana myös vesisektorilla, jotta voidaan saavuttaa vesien hyvä tila.
Even though droughts and water scarcity are affecting more and more parts of Europe, an estimated 20-40 % of Europe’s available water is still being wasted, for instance, through leakages in the distribution system or inadequate uptake of water efficiency technologies.
Vaikka kuivuus ja veden niukkuus vaikuttavat yhä useampiin Euroopan osiin, arviolta 20–40 prosenttia Euroopan käytettävissä olevasta vedestä tuhlataan edelleen esimerkiksi jakeluverkon vuotojen takia tai siksi, että vedenkäytön tehokkuuteen liittyvää teknologiaa ei ole otettu riittävästi käyttöön.
According to available modelling, there is still considerable scope for improving water efficiency in the Union.
Käytettävissä olevan mallintamisen mukaan vedenkäytön tehokkuudessa on unionissa vielä huomattavasti parantamisen varaa.
Moreover, rising demand and the impacts of climate change are expected to increase the pressure on Europe’s water resources significantly.
Lisäksi kysynnän kasvun ja ilmastonmuutoksen vaikutusten odotetaan lisäävän Euroopan vesivaroihin kohdistuvia paineita merkittävästi.
Against this background, the Union and its Member States should take action to ensure that citizens have access to clean water and that water abstraction respects available renewable water resource limits, by 2020, with a view to maintaining, achieving or enhancing good water status in accordance with the Water Framework Directive, including by improving water efficiency through the use of market mechanisms such as water pricing that reflects the true value of water, as well as other tools, such as education and awareness raising [54].
Tätä taustaa vasten unionin ja sen jäsenvaltioiden olisi toteutettava toimia sen varmistamiseksi, että kansalaisilla on käytettävissään puhdasta vettä ja että vedenotossa noudatetaan vuoteen 2020 mennessä käytettävissä olevien uusiutuvien vesivarojen rajoja, jotta voidaan säilyttää tai saavuttaa vesien hyvä tila tai parantaa sitä vesipolitiikan puitedirektiivin mukaisesti. Tähän sisältyy se, että parannetaan vedenkäytön tehokkuutta käyttämällä markkinapohjaisia mekanismeja, kuten vesivarojen hinnoittelua, jossa otetaan huomioon veden todellinen arvo, sekä muita välineitä, kuten kasvatusta ja tiedottamista [54].
The biggest consuming sectors, such as energy and agriculture, should be encouraged to prioritise the most resource-efficient use of water.
Eniten vettä käyttäviä aloja, kuten energia-alaa ja maataloutta, olisi kannustettava ottamaan veden resurssitehokas käyttö ensisijaiseksi tavoitteeksi.
Progress will be facilitated by accelerated demonstration and rolling out of innovative technologies, systems and business models building on the Strategic Implementation Plan of the European Innovation Partnership on Water.
Edistymistä helpotetaan nopeuttamalla demonstrointia ja ottamalla käyttöön innovatiivisia teknologioita, järjestelmiä ja liiketoimintamalleja, jotka perustuvat vesialan eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden strategiseen täytäntöönpanosuunnitelmaan.
A long-term and predictable policy framework in all those areas will help to stimulate the level of investments and action needed to fully develop markets for greener technologies and promote sustainable business solutions.
Pitkän tähtäimen ennustettavissa oleva poliittinen kehys kaikilla näillä aloilla auttaa osaltaan lisäämään investointeja ja toimia, joita tarvitaan, jotta voidaan todella kehittää ympäristöä säästävien teknologioiden markkinoita ja edistää kestäviä liiketoimintaratkaisuja.
Resource efficiency indicators and targets underpinned by robust data collection would provide the necessary guidance for public and private decision-makers in transforming the economy.
Vankkaan tietopohjaan perustuvat resurssitehokkuuden indikaattorit ja tavoitteet antaisivat julkisen ja yksityisen alan päätöksentekijöille tarvittavaa ohjausta talouden muuntamiseksi.
Once agreed at Union level, such indicators and targets will become an integral part of the 7th EAP.
Kun tällaisista indikaattoreista ja tavoitteista on sovittu unionin tasolla, niistä tulee olennainen osa seitsemättä ympäristöä koskevaa toimintaohjelmaa.
Methodologies to measure the resource efficiency of water, land, material and carbon should be developed by 2015 to assist this process.
Tämän prosessin tukemiseksi olisi vuoteen 2015 mennessä kehitettävä menetelmiä veden, maan, materiaalien ja hiilen käytön resurssitehokkuuden mittaamiseksi.
In order to turn the Union into a resource-efficient, green and competitive low-carbon economy, the 7th EAP shall ensure that by 2020:
Jotta unionista saadaan resurssitehokas, vihreä ja kilpailukykyinen vähähiilinen talous, seitsemännellä ympäristöä koskevalla toimintaohjelmalla on varmistettava, että vuoteen 2020 mennessä:
the Union has met its 2020 climate and energy targets and is working towards reducing by 2050 GHG emissions by 80–95 % compared to 1990 levels, as part of a global effort to limit the average temperature increase below 2 °C compared to pre-industrial levels, with the agreement of a climate and energy framework for 2030 as a key step in this process;
unioni on saavuttanut vuodelle 2020 asetetut ilmasto- ja energiatavoitteensa ja pyrkii vuoteen 2050 mennessä vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä 80–95 prosentilla vuoden 1990 tasoon verrattuna osana maailmanlaajuisia pyrkimyksiä rajoittaa keskilämpötilan nousu alle kahteen celsiusasteeseen verrattuna esiteollisen ajan tasoihin; ilmasto- ja energiakysymysten vuoteen 2030 ulottuvien puitteiden hyväksyminen on keskeinen askel tässä prosessissa;
the overall environmental impact of all major sectors of the Union economy is significantly reduced, resource efficiency has increased, and benchmarking and measurement methodologies are in place.
kaikista unionin talouden merkittävistä aloista aiheutuvaa ympäristöön kohdistuvaa kokonaisvaikutusta on vähennetty huomattavasti, resurssitehokkuutta on parannettu ja käytössä on vertailuarvoja ja mittausmenetelmiä.
Market and policy incentives that foster business investments in resource efficiency are in place, while green growth is stimulated through measures to foster innovation;
Markkinakannustimia ja poliittisia kannustimia, joilla edistetään liike-elämän resurssitehokkuuteen tekemiä investointeja, on otettu käyttöön, samalla kun vihreää kasvua tuetaan innovoinnin edistämiseksi toteutettavilla toimilla;
structural changes in production, technology and innovation, as well as consumption patterns and lifestyles have reduced the overall environmental impact of production and consumption, in particular in the food, housing and mobility sectors;
tuotannon, teknologian ja innovoinnin rakenteelliset muutokset sekä kulutustottumusten ja elämäntapojen muuttuminen ovat vähentäneet tuotannon ja kulutuksen, erityisesti elintarvikealan, asumisen ja liikenteen, kokonaisvaikutuksia ympäristöön;
waste is safely managed as a resource and to prevent harm to health and the environment, absolute waste generation and waste generated per capita are in decline, landfilling is limited to residual (i.e. non-recyclable and non-recoverable) waste, having regard to the postponements provided for in Article 5(2) of the Landfill Directive [55] and energy recovery is limited to non-recyclable materials, having regard to Article 4(2) of the Waste Framework Directive [56];
jätehuolto on järjestetty turvallisesti ja jätettä käytetään resurssina ja, jotta estetään terveydelle ja ympäristölle aiheutuvat haitat, syntyvän jätteen kokonaismäärä ja määrä henkeä kohti vähenee; kaatopaikoille sijoitetaan vain jäännösjätettä (kierrätys- ja hyödyntämiskelvotonta jätettä) ottaen huomioon kaatopaikoista annetun direktiivin [55] 5 artiklan 2 kohdassa säädetyn tavoitteiden lykkäämisen, ja energian talteenotto on rajoitettu kierrätyskelvottomiin materiaaleihin ottaen huomioon jätepuitedirektiivin [56] 4 artiklan 2 kohta;
water stress in the Union is prevented or significantly reduced.
vesistressi unionissa on estetty tai sitä on vähennetty huomattavasti.
fully implementing the Climate and Energy Package and urgently agreeing on the Union’s 2030 climate and energy policy framework, with due regard for the most recent IPCC assessment report, taking into account the indicative milestones set out in the Low-Carbon Roadmap, as well as developments within the UNFCCC and other relevant processes;
pannaan täysimääräisesti täytäntöön ilmasto- ja energiapaketti ja sovitaan kiireesti unionin ilmasto- ja energiapolitiikan puitteista vuoteen 2030 ulottuvalla ajalle ottaen asianmukaisesti huomioon tuore IPCC:n arviointiraportti, vähähiiliseen talouteen siirtymistä koskevan etenemissuunnitelman alustavat välitavoitteet sekä UNFCCC:n ja muiden asiaan liittyvien prosessien yhteydessä tapahtuva kehitys;