natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Further efforts to strengthen the regulatory context, develop networks, share knowledge, produce guidelines and identify examples of best practice can also contribute to better soil protection.
Lisätoimilla sääntely-ympäristön parantamiseksi, verkostojen kehittämiseksi, tiedon jakamiseksi, suuntaviivojen laatimiseksi ja parhaita käytäntöjä koskevien esimerkkien määrittämiseksi voidaan myös auttaa parantamaan maaperän suojelua.
The Commission has submitted a proposal for a Directive establishing a framework for the protection of soil and amending Directive 2004/35/EC [27].
Komissio on antanut ehdotuksen direktiiviksi maaperän suojelun puitteista ja direktiivin 2004/35/EY muuttamisesta [27].
To reduce the most significant man-made pressures on land, soil and other ecosystems in Europe, action will be taken to ensure that decisions, relating to land use, at all relevant levels give proper consideration to environmental as well as social and economic impacts.
Jotta voidaan vähentää merkittävimpiä ihmisten aiheuttamia, maahan, maaperään ja muihin ekosysteemeihin kohdistuvia paineita Euroopassa, toteutetaan toimia sen varmistamiseksi, että kaikilla asiaan kuuluvilla tasoilla tehtävissä maankäyttöön liittyvissä päätöksissä otetaan asianmukaisesti huomioon sekä ympäristö- että sosiaaliset ja taloudelliset vaikutukset.
The Rio + 20 outcome, recognising the economic and social significance of good land management, called for a ‘land degradation neutral world’.
Rio + 20:ssa tunnustettiin maan hyvän hoitamisen taloudellinen ja yhteiskunnallinen merkitys ja vaadittiin maan huonontumisen kannalta neutraalia maailmaa.
The Union and its Member States should reflect on how best to make such a commitment operational within their respective competencies.
Unionin ja sen jäsenvaltioiden olisi pohdittava, miten tällainen sitoumus voidaan parhaiten toteuttaa niiden toimivallan puitteissa.
The Union and its Member States should also reflect as soon as possible on how soil quality issues could be addressed using a targeted and proportionate risk-based approach within a binding legal framework.
Unionin ja sen jäsenvaltioiden olisi myös pohdittava mahdollisimman pikaisesti, kuinka maaperän laatuun liittyviä kysymyksiä voitaisiin käsitellä käyttäen kohdennettua ja oikeasuhteista riskiperusteista lähestymistapaa sitovassa oikeudellisessa kehyksessä.
Targets should also be set for sustainable land use and soil.
Lisäksi olisi asetettava tavoitteita maan ja maaperän kestävää käyttöä varten.
Although nitrogen and phosphorus inputs to the Union environment have decreased considerably over the past 20 years, excessive nutrient releases continue to affect air and water quality and to have a negative impact on ecosystems, causing significant problems for human health.
Vaikka typpi- ja fosforikuormitus unionin ympäristöön on laskenut huomattavasti viimeisten 20 vuoden aikana, liialliset ravinteiden päästöt vaikuttavat edelleen ilman ja veden laatuun ja niillä on kielteisiä vaikutuksia ekosysteemeihin, mikä aiheuttaa suuria ongelmia ihmisten terveydelle.
In particular, ammonia release from inefficient fertiliser management and inadequate waste water treatment urgently need to be tackled to achieve further significant reductions in nutrient releases.
Erityisesti tehottomasta lannoitteiden käytöstä ja riittämättömästä jäteveden käsittelystä johtuviin ammoniakin päästöihin on puututtava kiireellisesti, jotta voidaan edelleen merkittävästi vähentää ravinteiden päästöjä.
Further efforts to manage the nutrient cycle in a more cost-effective, sustainable and resource-efficient way, and to improve efficiency in the use of fertilisers are also required.
Tarvitaan myös lisätoimia, joilla voidaan hallinnoida ravinnekiertoa kustannustehokkaammin, kestävämmin ja resurssien kannalta tehokkaammin sekä parantaa lannoitteiden käytön tehokkuutta.
Such efforts call for investments in research and improvements in the coherence and implementation of Union environment legislation to address those challenges, tightening standards where necessary and addressing the nutrient cycle as part of a more holistic approach which integrates and creates links between existing Union policies that play a role in tackling eutrophication and excessive nutrient releases, and avoids a situation whereby nutrient emissions are shifted across environmental media.
Tällaiset toimet edellyttävät investointeja tutkimukseen sekä unionin ympäristölainsäädännön johdonmukaisuuden ja täytäntöönpanon parantamista näiden haasteiden ratkaisemiseksi, standardien tiukentamista tarvittaessa ja ravinnekierron käsittelyä osana kokonaisvaltaisempaa lähestymistapaa, jossa yhdistetään unionin nykyisiä politiikkoja, joilla on merkitystä rehevöitymisen ja liiallisten ravinnepäästöjen estämisessä, ja jossa luodaan yhteyksiä näiden politiikkojen välille ja jonka avulla vältetään tilanne, jossa ravinnepäästöt kulkeutuvat ympäristön osa-alueiden välityksellä.
Action under the EU Biodiversity Strategy to restore at least 15 % of degraded ecosystems in the Union and to expand the use of Green Infrastructure (a tool for providing ecological, economic and social benefits through natural solutions, incorporating green spaces, aquatic ecosystems and other physical features in terrestrial and marine areas) will help to overcome land fragmentation.
Luonnon monimuotoisuutta koskevan EU:n strategian mukaisilla toimilla, joilla pyritään ennallistamaan vähintään 15 prosenttia huonontuneista ekosysteemeistä unionissa ja lisäämään vihreän infrastruktuurin (väline, jolla voidaan tarjota ekologisia, taloudellisia ja sosiaalisia etuja luonnonmukaisten ratkaisujen avulla ja jossa otetaan huomioon viheralueet, vesien ekosysteemit ja muut maa- ja merialueiden fyysiset piirteet) käyttöä, autetaan vähentämään maa-alueiden pirstaloitumista.
Such action will, in combination with the full implementation of the Birds and Habitats Directives, supported by Prioritised Action Frameworks, further enhance natural capital and increase ecosystem resilience, and can offer cost-effective options for climate change mitigation and adaptation and disaster risk management.
Tällaisella toiminnalla ja panemalla samalla täysimääräisesti täytäntöön lintu- ja luontodirektiivit, mitä tuetaan hankkeiden toteutusjärjestyksen sisältävillä toimintasuunnitelmilla, vahvistetaan entisestään luonnonpääomaa ja lisätään ekosysteemien kestävyyttä ja voidaan tarjota kustannustehokkaita vaihtoehtoja ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi ja siihen sopeutumiseksi sekä katastrofiriskien hallitsemiseksi.
In order to protect, conserve and enhance the Union’s natural capital, the 7th EAP shall ensure that by 2020:
Jotta voidaan suojella, säilyttää ja vahvistaa unionin luonnonpääomaa, seitsemännellä ympäristöä koskevalla toimintaohjelmalla on varmistettava, että vuoteen 2020 mennessä:
the loss of biodiversity and the degradation of ecosystem services, including pollination, are halted, ecosystems and their services are maintained and at least 15 % of degraded ecosystems have been restored;
luonnon monimuotoisuuden häviäminen ja ekosysteemipalvelujen, pölytys mukaan lukien, huonontuminen pysäytetään, ekosysteemejä ja niiden tarjoamia palveluja ylläpidetään ja vähintään 15 prosenttia huonontuneista ekosysteemeistä on ennallistettu;
the impact of pressures on transitional, coastal and fresh waters (including surface and ground waters) is significantly reduced to achieve, maintain or enhance good status, as defined by the Water Framework Directive;
jokisuun vaihettumisalueiden vesiin, rannikkovesiin ja makeisiin vesiin (mukaan lukien pinta- ja pohjavedet) kohdistuvien paineiden vaikutusta rajoitetaan huomattavasti, jotta voidaan saavuttaa ja säilyttää vesien hyvä tila tai parantaa sitä, sellaisena kuin se on määritelty vesipolitiikan puitedirektiivissä;
the impact of pressures on marine waters is reduced to achieve or maintain good environmental status, as required by the Marine Strategy Framework Directive, and coastal zones are managed sustainably;
merivesiin kohdistuvien paineiden vaikutusta vähennetään ympäristön hyvän tilan saavuttamiseksi tai säilyttämiseksi, kuten meristrategiapuitedirektiivissä edellytetään, ja rannikkoalueita hoidetaan kestävästi;
air pollution and its impacts on ecosystems and biodiversity are further reduced with the long-term aim of not exceeding critical loads and levels;
ilman pilaantumista ja sen vaikutuksia ekosysteemeihin ja luonnon monimuotoisuuteen vähennetään edelleen, jotta voidaan saavuttaa pitkän aikavälin tavoite, joka koskee kriittisten kuormitusten ja tasojen alapuolella pysymistä;
land is managed sustainably in the Union, soil is adequately protected and the remediation of contaminated sites is well underway;
maata hoidetaan unionissa kestävästi, maaperää suojellaan riittävästi ja pilaantuneiden alueiden kunnostaminen on hyvässä vauhdissa;
the nutrient cycle (nitrogen and phosphorus) is managed in a more sustainable and resource-efficient way;
ravinteiden (typen ja fosforin) kiertoa hallinnoidaan kestävämmällä ja resurssien käytön kannalta tehokkaammalla tavalla;
forest management is sustainable, and forests, their biodiversity and the services they provide are protected and, as far as feasible, enhanced and the resilience of forests to climate change, fires, storms, pests and diseases is improved.
metsänhoito on kestävää, ja metsiä, niiden luonnon monimuotoisuutta ja niiden tarjoamia palveluja suojellaan ja, siinä määrin kuin se on mahdollista, suojelua parannetaan ja metsien kyky kestää ilmastonmuutosta, metsäpaloja, myrskyjä, tuholaisia ja tauteja on parantunut.
This requires, in particular:
Tämä edellyttää erityisesti, että
stepping up the implementation of the EU Biodiversity Strategy without delay, in order to meet its targets;
tehostetaan luonnon monimuotoisuutta koskevan EU:n strategian täytäntöönpanoa viipymättä, jotta voidaan saavuttaa sen tavoitteet;
fully implementing the Blueprint to Safeguard Europe’s Water Resources [28], having due regard for Member States’ specific circumstances, and ensuring that water quality objectives are adequately supported by source-based policy measures;
pannaan täysimääräisesti täytäntöön suunnitelma Euroopan vesivarojen turvaamiseksi [28] ottaen asianmukaisesti huomioon jäsenvaltioiden erityisolosuhteet ja varmistaen, että veden laatua koskevia tavoitteita tuetaan asianmukaisesti päästöjen lähteillä toteutettavin toimin;
agreeing and implementing an EU Strategy on adaptation to climate change [29], including the mainstreaming of climate change adaptation into key Union policy initiatives and sectors;
hyväksytään ja pannaan täytäntöön EU:n strategia ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi [29]; siihen sisältyy myös ilmastonmuutokseen sopeutumisen sisällyttäminen unionin keskeisiin poliittisiin aloitteisiin ja aloihin;
strengthening efforts to reach full compliance with Union air quality legislation and defining strategic targets and actions beyond 2020;
lujitetaan pyrkimyksiä noudattaa ilmanlaatua koskevaa unionin lainsäädäntöä kaikilta osin ja määritetään strategiset tavoitteet ja toimet vuoden 2020 jälkeen;
increasing efforts to reduce soil erosion and increase soil organic matter, to remediate contaminated sites and to enhance the integration of land use aspects into coordinated decision-making involving all relevant levels of government, supported by the adoption of targets on soil and on land as a resource, and land planning objectives;
lisätään ponnisteluja maaperän eroosion vähentämiseksi ja maaperän orgaanisen aineen lisäämiseksi, pilaantuneiden alueiden kunnostamiseksi ja maankäytön näkökohtien sisällyttämiseksi yhteensovitettuun päätöksentekoon, johon osallistuvat kaikki hallinnon tasot; tätä tuetaan asettamalla tavoitteita, jotka koskevat maaperää ja maata resurssina, sekä maankäytön suunnitteluun liittyviä tavoitteita;
taking further steps to reduce emissions of nitrogen and phosphorus, including those from urban and industrial wastewater and from fertiliser use, inter alia, through better source control, and the recovery of waste phosphorus;
toteutetaan lisätoimia typen ja fosforin päästöjen vähentämiseksi, mukaan lukien yhdyskunta- ja teollisuusjätevesistä ja lannoitteiden käytöstä peräisin olevat päästöt, muun muassa valvomalla päästölähteitä paremmin, ja fosforijätteen hyödyntämiseksi;
developing and implementing a renewed Union Forest Strategy that addresses the multiple demands on, and benefits of, forests and contributes to a more strategic approach to protecting and enhancing forests, including through sustainable forest management;
laaditaan ja pannaan täytäntöön unionin uudistettu metsästrategia, jossa otetaan huomioon metsiin kohdistuvat erilaiset tarpeet ja niistä saatavat hyödyt ja jolla edistetään entistä strategisempaa lähestymistapaa metsien suojeluun ja parantamiseen myös kestävän metsänhoidon avulla;
enhancing Union public information provision, awareness and education on environment policy.
parannetaan unionin tiedotustoimintaa, tietoisuutta ympäristöpolitiikasta sekä ympäristökasvatusta.
Priority objective 2:
Ensisijainen tavoite 2:
To turn the Union into a resource-efficient, green and competitive low-carbon economy
Muuttaa unioni resurssitehokkaaksi, vihreäksi ja kilpailukykyiseksi vähähiiliseksi taloudeksi
Innovation to improve resource efficiency is required throughout the economy to improve competitiveness in the context of rising resource prices, scarcity, raw material supply constraints and dependency on imports.
Talouden kaikilla aloilla tarvitaan innovaatioita resurssitehokkuuden parantamiseksi, jotta voidaan edistää kilpailukykyä tilanteessa, jossa resurssien hinnat nousevat ja ne käyvät niukemmiksi, raaka-aineiden tarjonta on rajallista ja ollaan riippuvaisia tuonnista.
The business sector is the primary driver of innovation, including eco-innovation.
Yritykset ovat innovaatioiden, myös ekoinnovaatioiden, ensisijaisia edistäjiä.
However, markets alone will not yield the desired results, and in order to improve their environmental performance, small and medium-sized enterprises (SMEs), in particular, require specific assistance with the uptake of new technologies, including through research and innovation partnerships on waste [32].
Markkinat eivät kuitenkaan pääse toivottuihin tuloksiin yksin, ja erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset, jäljempänä ’pk-yritykset’, tarvitsevat erityistä apua uusien tekniikoiden käyttöönotossa, myös jätealan tutkimus- ja innovointikumppanuuksien avulla, jotta niiden ympäristönsuojelun tasoa voidaan parantaa [32].
Government action, at Union and Member State level, is essential to provide the right framework conditions for investment and eco-innovation, stimulating the development of sustainable business or technological solutions to environmental challenges and promoting sustainable patterns of resource use [33].
Hallitusten toimet unionin ja jäsenvaltioiden tasolla ovat välttämättömiä, jotta voidaan tarjota oikeanlaiset puitteet investoinneille ja ekoinnovaatioille, edistää kestävän yritystoiminnan kehittämistä tai teknologisia ratkaisuja ympäristöhaasteisiin ja resurssien käyttöä koskevia kestäviä malleja [33].
This key requirement for meeting environmental challenges also has important socioeconomic benefits and can stimulate competitiveness.
Tällä ympäristöhaasteiden ratkaisua koskevalla keskeisellä vaatimuksella on myös merkittäviä sosioekonomisia hyötyjä, ja sen avulla voidaan parantaa kilpailukykyä.
Potential job growth brought about by the transformation to a low carbon, resource-efficient, safe and sustainable economy is central to the fulfilment of the Europe 2020 employment objectives [34].
Mahdollisuus lisätä työpaikkoja, jotka syntyvät siirryttäessä vähähiiliseen, resurssitehokkaaseen turvalliseen ja kestävään talouteen, on keskeistä Eurooppa 2020 -strategian työllisyystavoitteiden saavuttamiselle [34].
Employment in environmental technologies and service sectors in the Union has been growing by around 3 % annually over recent years [35].
Työpaikat ympäristöteknologian ja ympäristöpalvelujen aloilla ovat viime vuosina lisääntyneet unionissa noin 3 prosentilla vuosittain [35].
The global market for eco-industries is estimated to be worth at least one trillion EUR [36], and is forecast to almost double over the next 10 years.
Ekoteollisuuden maailmanmarkkinoiden arvioidaan olevan vähintään biljoona euroa [36], ja niiden ennustetaan lähes kaksinkertaistuvan seuraavien 10 vuoden aikana.
European companies already have a global lead in recycling and energy efficiency and should be encouraged to benefit from this growth in global demand, supported by the Eco-innovation Action Plan [37].
Euroopan yritykset ovat jo kierrätyksen ja energiatehokkuuden maailmanlaajuisia johtajia, ja niitä olisi kannustettava hyödyntämään tätä maailmanlaajuisen kysynnän kasvua ekoinnovoinnin toimintasuunnitelman [37] tukemana.
For example, the European renewables sector alone is expected to generate more than 400000 new jobs by 2020 [38].
Tästä esimerkkinä uusiutuvien energialähteiden sektorilla odotetaan pelkästään unionissa syntyvän yli 400000 uutta työpaikkaa vuoteen 2020 mennessä [38].
A sustainable bioeconomy can also contribute to intelligent and green growth in Europe, and, at the same time, it will benefit from improved resource efficiency.
Kestävä biotalous voi myös hyödyttää Euroopan älykästä ja vihreää kasvua, ja se hyötyy samalla resurssitehokkuuden paranemisesta.
The Energy Efficiency Directive [39] is expected to make a significant contribution in this regard, and could be complemented by efficiency requirements for the energy use of products placed on the Union market.
Energiatehokkuusdirektiivin [39] odotetaan vaikuttavan tähän merkittävästi, ja sitä voitaisiin täydentää unionin markkinoille asetettavia tuotteita koskevilla energian käytön tehokkuusvaatimuksilla.
A comprehensive assessment of the availability of sustainable biomass is also important in the light of the increasing demand for energy and the on-going debate on the conflict between land use for food and land use for bio-energy.
Kattava arviointi kestävän biomassan saatavuudesta on myös tärkeää, kun otetaan huomioon lisääntyvä energian kysyntä sekä jatkuva keskustelu siitä, onko maata käytettävä elintarvikkeiden vai bioenergian tuotantoon.
It is also vital to ensure that biomass in all its forms is produced and used sustainably and efficiently over its whole life cycle, so as to minimise or avoid negative impacts on the environment and climate and with due regard for the economic context of the various uses of biomass as a resource.
On myös ehdottoman tärkeää varmistaa, että biomassaa tuotetaan ja käytetään kaikissa muodoissaan kestävästi ja tehokkaasti koko sen elinkaaren ajan, jotta voidaan minimoida tai välttää ympäristöön ja ilmastoon kohdistuvat kielteiset vaikutukset ja ottaa huomioon biomassan erilaisiin käyttötarkoituksiin raaka-aineena liittyvät taloudelliset puitteet.
This would contribute to building a low-carbon economy.
Tämä edistäisi vähähiilisen talouden kehittämistä.
All sectors of the economy will need to contribute to reducing GHG emissions if the Union is to deliver its fair share of global efforts.
Kaikkien talouden alojen on osallistuttava kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen, jos unioni aikoo hoitaa oman osuutensa maailmanlaajuisista ponnisteluista.
The Union needs to agree the next steps for its climate and energy framework beyond 2020 in order to prepare itself for international negotiations on a new legally binding agreement, but also to provide Member States, industry and other sectors with a clear legally-binding framework and target(s) to make the medium- and long-term investments needed in emissions reduction, energy efficiency and renewable energy.
Unionin on sovittava ilmasto- ja energiapolitiikan jatkotoimista vuoden 2020 jälkeen, jotta se voi paitsi valmistautua kansainvälisiin neuvotteluihin uudesta oikeudellisesti sitovasta sopimuksesta myös luoda jäsenvaltioille, teollisuudelle ja muille sidosryhmille selkeät oikeudellisesti sitovat puitteet ja yhden tai useamman tavoitteen, jotta ne voivat tehdä tarvittavat keskipitkän ja pitkän aikavälin investoinnit päästöjen vähentämiseen, energiatehokkuuteen ja uusiutuvaan energiaan.
Hence the Union needs to consider policy options to make the transition to a low-carbon economy in a gradual, cost-effective way, taking into account the indicative milestones set out in the Low-Carbon Economy Roadmap to 2050, which should serve as the basis for further work.
Näin ollen unionin on pohdittava poliittisia vaihtoehtoja toteuttaa siirtymä vähähiiliseen talouteen asteittain ja kustannustehokkaasti sekä ottaen huomioon vähähiiliseen talouteen siirtymistä vuonna 2050 koskevassa etenemissuunnitelmassa esitetyt suuntaa-antavat välitavoitteet, joiden olisi oltava jatkotoimien perustana.
The Green Paper on a 2030 framework for climate and energy policies [40] represents an important step in this regard.
Vihreä kirja ilmasto- ja energiapolitiikan puitteista vuoteen 2030 [40] on tässä tärkeä askel.
The 2050 Energy roadmap and the White Paper on transport need to be underpinned by strong policy frameworks.
Vuoteen 2050 ulottuvaa energia-alan etenemissuunnitelmaa ja liikennettä koskevaa valkoista kirjaa on tuettava vahvoilla poliittisilla puitteilla.
Moreover, Member States need to develop and put in place long-term, cost-effective low-carbon development strategies aimed at achieving the Union objective of reducing GHG emissions by 80 % to 95 % by mid-century, compared to 1990 levels, as part of a global effort to limit the average temperature increase to below 2 °C compared to pre-industrial levels, and in the context of necessary reductions by developed countries as a group, according to evidence provided by the Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC).
Lisäksi jäsenvaltioiden on lisäksi kehitettävä ja otettava käyttöön pitkän aikavälin kustannustehokkaita vähähiilisen kehityksen strategioita, joilla pyritään saavuttamaan unionin tavoite vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 80–95 prosenttia vuoteen 2050 mennessä vuoden 1990 tasoon verrattuna osana maailmanlaajuisia toimia rajoittaa keskilämpötilan nousu alle kahteen celsiusasteeseen verrattuna esiteollisen ajan tasoihin ja ottaen huomioon hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) esittämän näytön mukaan tarpeelliset vähennykset, jotka kehittyneiden maiden on toteutettava yhtenä ryhmänä.
The Union Emissions Trading System will continue to be a central pillar of Union climate policy beyond 2020, and should be structurally reformed to incentivise low-carbon investment.
Unionin päästökauppajärjestelmä on jatkossakin keskeinen osa unionin ilmastopolitiikkaa vuoden 2020 jälkeen, ja sen rakennetta olisi uudistettava, jotta voidaan edistää vähän hiilidioksidipäästöjä aiheuttavia investointeja.
Consistent with international commitments, the Union, together with other parties to the United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC), should support developing countries in their efforts to mitigate climate change through capacity-building, financial aid and technology transfer.
Kansainvälisten sitoumusten mukaisesti unionin olisi valmiuksia luomalla ja tarjoamalla taloudellista apua ja teknologian siirtoa yhdessä muiden Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutoksen puitesopimuksen (UNFCC) osapuolten kanssa tuettava kehitysmaita niiden pyrkimyksissä lieventää ilmastonmuutosta.
The uptake by industry of the ‘Best Available Techniques’ under the Industrial Emissions Directive [41] will deliver improved resource-use patterns and reduced emissions for over 50000 major industrial installations in the Union, thus making a significant contribution to stimulating the development of innovative techniques, greening the economy and reducing costs for industry in the longer term.
Kun teollisuudessa otetaan käyttöön parhaita käytettävissä olevia tekniikoita teollisuuden päästöjä koskevan direktiivin [41] perusteella, voidaan parantaa resurssien käyttötapoja sekä vähentää päästöjä yli 50000 suuressa teollisuuslaitoksessa unionissa, mikä edistää merkittävästi innovatiivisten tekniikoiden kehittämistä, talouden muuttamista ympäristöystävällisemmäksi sekä toimialan kustannusten vähentämistä pitkällä aikavälillä.