natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The savings bank associations considered the share price of the new shares appropriate but they were not able to participate in the recapitalisation for financial reasons.
Säästökassayhdistykset pitivät uusien osakkeiden hintaa asianmukaisena, mutta eivät taloudellisista syistä voineet osallistua pääomapohjan vahvistamiseen.
Furthermore, the savings bank associations argued that in 2008 they contributed significantly to capital measures in favour of HSH.
Säästökassayhdistykset katsovat myös, että ne ovat vuonna 2008 osallistuneet huomattavalla tavalla HSH:n hyväksi toteutettuihin pääomatoimenpiteisiin.
In July 2008, the savings bank associations converted a silent participation in the amount of EUR 685 million into EUR 125 million equity and EUR 560 million capital reserves.
Säästökassayhdistykset muuttivat heinäkuussa 2008 arvoltaan 685 miljoonan euron äänettömät osakkuudet 125 miljoonan euron osakepääomaksi ja 560 euron pääomarahastoiksi.
In July 2008 the savings bank associations together with Flowers subscribed to a mandatory convertible silent capital contribution (hybrid instrument) of EUR 962 million (of which the savings banks took EUR 660,5 million).
Lisäksi säästökassayhdistykset merkitsivät yhdessä Flowersin kanssa äänettömän osakkuuden 962 miljoonan euron vaihtovelkakirjalainan (hybridi-instrumentti) muodossa. Säästökassayhdistysten osuus oli 660,5 miljoonaa euroa.
At the end of 2008, HSH released capital reserves of EUR 3,1 billion in order to compensate the balance sheet loss and avoid the loss absorption of the hybrid instruments.
Vuoden 2008 lopussa HSH purki 3,1 miljardin euron pääomarahastot tasatakseen tappioita ja välttääkseen hybridi-instrumenttien tappioiden kattamisen.
In that context the savings bank associations lost their EUR 560 million of the capital reserves.
Säästökassayhdistykset kertovat tässä yhteydessä menettäneensä osuutensa 560 miljoonan euron pääomarahastoista.
The savings bank associations had not received dividends since 2008.
Säästökassayhdistyksille ei ole vuoden 2008 jälkeen maksettu osinkoja.
In May 2009, the savings bank associations had been willing to sell their shares.
Toukokuussa 2009 säästökassayhdistykset halusivat myydä osakkeensa.
The holding agreement could not be terminated before 31 December 2013.
Säilytyssopimusta ei voinut irtisanoa ennen 31 päivää joulukuuta 2013.
The savings bank associations pointed out that in the course of the recapitalisation their shareholdings had been considerably diluted, from 13,2 % and 1,62 % to 4,7 % and 0,6 % respectively.
Säästökassayhdistysten mukaan niiden osakkuudet laimenivat pääomapohjan vahvistamisen yhteydessä huomattavasti ja pienenivät 13,2 prosentista 4,7 prosenttiin ja 1,62 prosentista 0,6 prosenttiin.
With 85,5 % of direct and indirect shareholdings, the public-sector owners had joint control over all strategic decisions in HSH.
Koska julkisilla omistajilla oli hallussaan 85,5 prosenttia välittömistä ja välillisistä osakkuuksista, ne käyttivät yhdessä määräysvaltaa kaikissa HSH:n strategisissa päätöksissä.
From the point of view of a private investor that joint control meant an additional decrease of the value of the shares held by the minority shareholders.
Säästöpankkiyhdistysten mielestä tämä yhteinen määräysvalta merkitsee yksityisen sijoittajan näkökulmasta vähemmistöosakkaiden hallussa olevien osakkuuksien arvon alentumista entisestään.
The savings bank associations noted that the valuation of HSH by PwC was commissioned by HSH and not by the minority shareholders.
Säästökassayhdistykset toteavat, että PwC teki HSH:n arvonmäärityksen HSH:n eikä vähemmistöosakkaiden toimeksiannosta.
PwC conducted the valuation in line with recognised valuation principles.
PwC teki arvonmäärityksen hyväksyttyjen arvonmääritysperiaatteiden mukaisesti.
The savings bank associations argued that specific values and a modified risk premium should have been taken into account, which would have given a share price of EUR 30 per share.
Säästökassayhdistysten mielestä PwC:n olisi pitänyt ottaa huomioon erityiserät ja muuttunut riskipreemio, jolloin osakkeen arvoksi olisi saatu 30 euroa.
The savings bank associations concluded that their holdings had been excessively diluted and estimated the loss at around EUR 200 million.
Näin ollen säästökassayhdistysten kanta on, että niiden osakkuudet ovat laimentuneet kohtuuttomasti, ja ne arvioivat rasitteen noin 200 miljoonaksi euroksi.
COMMENTS FROM FLOWERS
FLOWERSIN HUOMATUKSET
The investors provided 48 % of those capital measures, which went considerably beyond their shareholding of 25,67 % at the time.
Sijoittajien osallistumisosuus näihin pääomatoimenpiteisiin oli Flowersin mukaan 48 prosenttia eli huomattavasti suurempi kuin niiden tuolloinen osakkuus, joka oli yhteensä 25,67 prosenttia.
Flowers disagreed with the Commission’s preliminary assessment, in recitals 65 and 73 of the Decision initiating the procedure, regarding an insufficient own contribution and lack of genuine burden sharing measures.
Flowers ei yhdy menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen johdanto-osan 65 ja 73 kappaleessa esitettyyn komission alustavaan arviointiin, jonka mukaan sijoittajien rahoitusosuus ja niiden osallistuminen vastuunjakoon olisi ollut riittämätön.
In 2009, they had taken a participation of EUR 794 million in the capital reserves of EUR 3,1 billion released by HSH.
Sijoittajat toteavat vuonna 2009 osallistuneensa 794 miljoonan euron rahoitusosuudella, kun 3,1 miljardin euron pääomarahastot purettiin.
They referred to the Commerzbank [41] decision, arguing that there the Commission had considered the sale of subsidiaries and other assets as sufficient own contribution, and a ban on coupons and dividend payment as burden sharing.
Komission Commerzbank-asiassa tekemään päätökseen [41] viitaten sijoittajat totesivat, että komissio oli Commerzbankin tapauksessa pitänyt osakkuuksien ja muiden omaisuuserien myyntiä riittävänä rahoitusosuutena ja kuponki- ja osinkomaksujen kieltämistä vastuunjakona.
The investors considered that the capital measures provided in 2008 should be taken into account.
Flowersin mielestä vuoden 2008 pääomatoimenpiteet olisi otettava huomioon.
The investors contended that their loss of the blocking minority due to the dilution should also be considered as own contribution.
Sijoittajat vaativat, että myös osakkuuksien laimentumisesta seurannutta määrävähemmistön menetystä olisi pidettävä rahoitusosuutena.
Despite their dilution to 9,19 % they would still be liable under Gewährträgerhaftung in line with their shareholding before the recapitalisation, i.e. 26,85 %.
Huolimatta siitä, että sijoittajien osuudet ovat laimentuneet 9,19 prosenttiin, niihin voitiin kuitenkin edelleen turvautua Gewährträgerhaftung-takausvelvollisuuden nojalla ikään kuin niiden osakkuuden suuruus olisi 26,58 prosenttia, kuten oli ollut ennen pääomapohjan vahvistamista.
The investors also disputed the Commission’s doubts regarding the valuation of HSH and an excessive share price.
Lisäksi sijoittajat pitivät komission epäilyjä HSH:n arvonmäärityksestä ja komission käsitystä ylikorkeista osakehinnoista perusteettomina.
They argued that a number of aspects that would increase the share value had not been sufficiently considered.
Sijoittajien mielestä kaikkia arvoa korottavia tekijöitä ei ole otettu huomioon.
Finally, the investors pointed out that German law did not provide for a transfer of shares, which would make a recovery of the indirect aid to the minority shareholders impossible.
Koska Saksan lainsäädäntö ei sijoittajien mukaan anna mahdollisuutta osakkeiden siirtoon, välillistä tukea vähemmistöosakkaille ei voida periä takaisin.
The investors considered that a split of the ongoing proceedings would not be possible, as there was only one aid measure granted in favour of HSH.
Sijoittajien mielestä käynnissä olevaa menettelyä ei ole mahdollista jakaa osiin, sillä HSH:n hyväksi on toteutettu vain yksi tukitoimenpide.
COMMENTS FROM GERMANY ON THIRD PARTIES’ COMMENTS
8 SAKSAN KANTA KOLMANSIEN HUOMAUTUKSIIN
Germany submitted comments on the arguments by the savings bank associations and Flowers.
Saksa toimitti kantansa säästökassayhdistysten ja Flowersin argumentteihin.
Germany maintained its opinion that the valuation of HSH was appropriate and that the minority shareholders had not benefited from any indirect state aid.
Saksa on edelleen sitä mieltä, että HSH:n arvonmääritys on asianmukainen eivätkä vähemmistöosakkaat ole saaneet välillistä valtiontukea.
Moreover, Germany favoured a split of proceedings if it would accelerate the conclusion of the case, which was expected by HSH and the markets.
Saksa kannatti menettelyn jakamista osiin, koska sillä tavoin on mahdollista tehdä nopeasti päätös, kuten HSH ja markkinat odottavat.
Germany questioned whether a recapitalisation was a homogeneous legal act and had to be assessed in one decision.
Saksa epäili, onko pääomapohjan vahvistaminen jakamaton oikeudellinen tapahtuma, johon valtiontukioikeutta voidaan soveltaa vain jakamattomana.
Germany referred to the case law of the Union courts and argued that a split of the proceedings would be legally possible and that differing legal assessments of one aid measure in relation to different beneficiaries, i.e. HSH and the minority shareholders, would not put at risk the compatibility of the aid measure in favour of HSH.
Saksa totesi unionin tuomioistuinten oikeuskäytäntöön viitaten, että menettelyn jakaminen osiin on oikeudellisesti mahdollista. Tuen erilainen oikeudellinen arviointi suhteessa eri tuensaajiin (tässä tapauksessa HSH ja vähemmistöosakkaat) ei vaarantaisi HSH:lle myönnetyn tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille.
The proportionality of the aid measure in relation to HSH could be ensured through a set of measures in the restructuring plan, whereas any advantage granted to the minority shareholders via an excessively high issue price would have to be treated and corrected differently.
Tuen oikeasuhteisuus tuensaajapankin tasolla voitaisiin varmistaa rakenneuudistussuunnitelmassa, kun taas liian korkeasta osakehinnasta vähemmistöosakkaille koitunut etu täytyisi ratkaista ja oikaista erikseen.
Germany disagreed with Flowers that German law did not provide for a transfer of shares and thus rendered recovery of the indirect aid to the minority shareholders impossible.
Saksa ei jaa Flowersin käsitystä, että vähemmistöosakkaiden saamia välillisiä tukia ei voitaisi periä takaisin, koska Saksan lainsäädäntö ei anna mahdollisuutta osakkeiden siirtoon.
Germany argued that such transfer was possible under German law, and that even if it were not possible, Germany would not be able to cite a lack of means of enforcement to justify the non-implementation of a Commission recovery decision.
Tällainen siirto on Saksan lainsäädännön mukaan mahdollinen, ja vaikka se ei olisi mahdollinen, Saksa ei voisi perustella täytäntöönpanoperusteen puuttumisella sitä, että se ei noudata komission takaisinperintäpäätöstä.
ASSESSMENT
9 ARVIOINTI
According to Article 107(1) TFEU, ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
The classification of a measure as state aid requires that the following conditions be met: (a) it must be financed by a Member State or through state resources; (b) it must grant an advantage liable to favour certain undertakings or the production of certain goods; (c) that advantage must be selective; and (d) the measure must distort or threaten to distort competition and have the potential to affect trade between Member States.
Toimenpidettä on pidettävä valtiontukena, kun seuraavat edellytykset täyttyvät: a) toimenpiteen on oltava jäsenvaltion rahoittama tai valtion varoista rahoitettu; b) siitä saatavan edun on suosittava tiettyjä yrityksiä tai tiettyä tuotannonalaa; c) edun on oltava valikoiva ja d) toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua ja voitava vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
Those conditions being cumulative, they must all be present before a measure is characterised as state aid.
Kaikkien näiden edellytysten on täytyttävä, jotta toimenpide on valtiontukea.
The Commission maintains its view that the conditions are met.
Komissio on edelleen sitä mieltä, että edellytykset täyttyvät.
It was created on the basis of the State Agreement between theLänder of Hamburg and Schleswig-Holstein [42] signed on 3 April 2009 in Kiel and on 5 April 2009 in Hamburg.
Laitos perustettiin Hampurin ja Schleswig-Holsteinin osavaltion välillä Kielissä 3 päivänä huhtikuuta 2009 ja Hampurissa 5 päivänä huhtikuuta 2009 allekirjoitetun sopimuksen [42] perusteella.
The object of HSH Finanzfonds AöR is the support of HSH on behalf of the public-sector owners.
Julkiset omistajat ovat antaneet HSH Finanzfonds AöR:lle tehtäväksi HSH:n tukemisen.
In order to fulfil its task, HSH Finanzfonds AöR is empowered to issue guarantees of up to EUR 10 billion, to acquire the shares of HSH and to obtain loans for such acquisitions.
Hoitaakseen tehtävänsä HSH Finanzfonds AöR ottaa vastatakseen 10 miljardin euron takaussummasta, ostaa HSH:n osakkeita ja ottaa luottoa näiden osakkeiden ostamiseen.
According to paragraph 3 of the State Agreement, the public-sector owners are responsible for the liabilities of HSH Finanzfonds AöR.
Sopimuksen 3 §:n mukaan julkiset omistajat vastaavat HSH Finanzfonds AöR:n sitoumuksista.
The measures are thus clearly financed by the State.
Näin ollen toimenpiteet ovat yksiselitteisesti valtion rahoittamia.
Second, the risk shield and the recapitalisation were put in place to avoid insolvency on the part of HSH [43] and consequently helped it to remain in business.
Toiseksi riskisuoja myönnettiin ja pääomapohjaa vahvistettiin HSH:n maksukyvyttömyyden [43] välttämiseksi, mistä seurasi, että HSH saattoi jatkaa toimintaansa.
Therefore, they constitute economic advantages within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Siksi kyseessä on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu taloudellinen etu.
Third, the measures are individually targeted at HSH, so they are selective.
Kolmanneksi toimenpiteet on suunnattu juuri HSH:lle, joten ne ovat valikoivia.
Lastly, to qualify as aid, the measures in question must distort or threaten to distort competition and have the potential to affect trade between Member States.
Kyseessä olevien toimenpiteiden on lisäksi vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua ja voitava vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
Those effects can be assessed on the basis of the aid amount, the features of the aid measure and the aid beneficiary [44].
Nämä vaikutukset voidaan selvittää tuen suuruuden, tukitoimenpiteen ominaispiirteiden ja tuensaajan perusteella [44].
The aid measures allowed HSH to avoid insolvency and remain active in a number of markets.
Tukitoimenpiteiden ansiosta HSH saattoi välttää maksukyvyttömyyden ja jatkaa liiketoimintaansa useilla mrkkinoilla.
HSH is an internationally active bank, competing with other banks in Germany and other countries.
HSH on kansainvälisesti toimiva pankki, joka kilpailee muiden pankkien kanssa Saksassa ja muissa maissa.
Furthermore, HSH is a bank of systemic importance for the banking system in Germany [45] and a major competitor in ship and aviation financing (HSH is the world’s largest provider of ship finance and has a significant market share in aviation financing).
Lisäksi HSH on Saksan pankkijärjestelmän kannalta merkittävä [45] ja tärkeä kilpailija alus- ja lentokonerahoituksen markkinoilla (HSH on maailman suurin alusrahoittaja ja lentoliikennesektorin johtava rahoituspalvelujen tarjoaja).
Finally it has received a relatively high amount of aid (see below): in particular, the risk shield covers around 75 % of its balance sheet.
Lisäksi HSH on saanut suhteellisen suuren tuen (ks. 159 kappale), ja riskisuoja kattaa noin 75 prosenttia taseen loppusummsta.
Taking into account the effect of the measure, the position of HSH in the banking sector and in shipping financing in particular, and the aid amount, the advantage granted to HSH was liable to affect trade between Member States.
Kun otetaan huomioon toimenpiteen vaikutukset, HSH:n asema pankkisektorilla (erityisesti alusrahoitusmarkkinoilla) ja tuen suuruus, oli vaarana, että pankille myönnetty tuki vaikuttaisi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
That assessment is not altered by the comments from Germany and third parties.
Tämä arviointi ei ole Saksan kannan ja kolmansien huomautusten myötä muuttunut.
The comments by Germany on the aid nature of the measures in favour of HSH are contradictory.
Saksan lausumat HSH:n hyväksi toteutettujen toimenpiteiden tukiluoneesta ovat ristiriitaisia.
On the one hand, Germany argues that the Commission should assess the risk shield under the Guarantees Notice instead of the Impaired Assets Communication, which seems to assume that the risk shield constitutes state aid.
Saksa vaatii, että komissio tutkisi riskisuojan takaustiedonannon perusteella eikä arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan tiedonannon perusteella olettaen ilmeisesti, että riskisuoja on valtiontukea.
On the other hand, as summarised in section 6.3 of this Decision, Germany argues that, in the light of the unlimited state guarantee (Gewährträgerhaftung) covering estimated claims of at least EUR 30 billion, a private investor in the position of the public-sector owners would also have taken the measures in question to rescue HSH in order to avoid higher losses.
Toisaalta Saksa toteaa (kuten tämän päätöksen johdanto-osan 6.3 kappaleessa on esitelty lyhyesti), että vähintään 30 miljardin euron vaateet kattavan rajoittamattoman valtion takauksen (Gewährträgerhaftung-takausvelvollisuus) huomioon ottaen myös yksityinen sijoittaja olisi julkisten omistajien tilanteessa toteuttanut HSH:n hyväksi pelastamistoimenpiteet välttääkseen suuremmat tappiot.
Germany contends on that basis that the private investor test is fulfilled, and that the measures in question are therefore not state aid.
Saksa päättelee tästä, että yksityisen sijoittajan testin kriteerit täyttyvät eivätkä toimenpiteet siksi ole valtiontukea.
Germany has misinterpreted the case-law cited by it.
Saksa on tulkinnut väärin oikeuskäytäntöä, johon se viittaa.
In the case at hand Germany argues that one state aid measure (an unlimited state guarantee, Gewährträgerhaftung) should be treated as a liquidation cost in order to declare other state aid measures (the recapitalisation and risk shield) to be in line with the private investor principle.
Nyt käsiteltävässä tapauksessa Saksa argumentoi, että yhtä valtiontukea (Gewährträgerhaftung-takausvelvollisuutta) olisi käsiteltävä likvidaatiokustannusten osatekijänä, jotta toiset valtiontuet (pääomapohjan vahvistaminen ja riskisuoja) voitaisiin todeta markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisiksi.
In Linde the parties concluded, on market terms, a transaction involving a subsidy in order to cancel a supply contract which had previously been concluded, and which was also on market terms, because the performance of that supply contract had subsequently given rise to significant annual losses.
Asiassa Linde osapuolet toteuttivat markkinaehdoin liiketoimen, johon sisältyi avustus, jotta osapuoli voisi irtautua aiemmin niin ikään markkinaehdoin tehdystä toimitussopimuksesta, jonka täytäntöönpanosta aiheutui vuosittain tappioita.
The General Court stated that ‘[t]he comprehensive arrangement represents a normal commercial transaction in the course of which the [Treuhandanstalt] and LWG behaved as rational operators in a market economy. It is evident that they were motivated primarily by commercial considerations and did not have regard to any economic or social policy objectives’ [46].
Tuomioistuin totesi tässä yhteydessä seuraavaa: ”… on katsottava, että edellä kuvattu kokonaisjärjestely on normaali liiketoimi, jonka yhteydessä [Treuhandanstalt] ja LWG ovat toimineet järkevän markkinataloustoimijan tavoin. On selvää, että kyseisten yksikköjen toimintaa on ohjannut ennen kaikkea liiketaloudelliset näkökohdat talous- tai sosiaalipoliittisia tavoitteita lukuun ottamatta” [46].
That situation is not comparable with the case in hand, as in Linde both transactions were concluded on market terms, while here neither of the transactions was concluded on market terms.
Tämä asiaintila ei ole verrattavissa kyseiseen tapaukseen, sillä Linden tapauksessa molemmat liiketoimet toteutettiin markkinaehdoin, kun taas HSH:n tapauksessa kumpaakaan liiketointa ei toteutettu markkinaehdoin.
Gewährträgerhaftung is defined as a direct liability, based on statute or by-laws, on the part of a regional authority or an association under public law with respect to the creditors of a public-law credit institution for all of its obligations.
Gewährträgerhaftung-takausvelvollisuus on välitön lakiin tai asetukseen perustuva alueviranomaisen tai jonkin muun julkisoikeudellisen laitoksen vastuu julkisoikeudellisen luottolaitoksen velkojia kohtaan kaikista luottolaitoksen velvoitteista.
Gewährträgerhaftung therefore obliges the guarantor (‘Gewährträger’) to intervene in the case of insolvency or liquidation of the credit institution.
Takausvelvollisuus merkitsee takaajan velvollisuutta tulla väliin luottolaitoksen maksukyvyttömyys- tai likvidaatiotapauksessa.
It creates direct claims by the creditors of the credit institution against the guarantor, which can, however, only be called in if the assets of the credit institution are not sufficient to satisfy the creditors.
Se luo luottolaitoksen velkojille välittömän vaateen takaajaa kohtaan, mutta siihen voidaan vedota ainoastaan, jos luottolaitoksen varat eivät riitä tyydyttämään velkojia.
Gewährträgerhaftung is unlimited in time and in amount.
Takausvelvollisuudessa takaussummaa ja takausaikaa ei ole rajoitettu.
In addition, the credit institution pays no remuneration for the guarantee [47].
Luottolaitos ei myöskään maksa takauksesta korvausta [47].
In summary, Gewährträgerhaftung constitutes an unremunerated unlimited subsidiary liability of a public corporate body (municipality or Land) for creditor claims against a public institution (public bank) where that institution is insolvent.
Takausvelvollisuus on julkisyhteisön (kunnan tai osavaltion) vastikkeeton, rajoittamaton toissijainen vastuu julkisoikeudellisen laitoksen (tässä tapauksessa julkisoikeudellisen luottolaitoksen) velvoitteista, jos kyseinen laitos on maksukyvytön.
A private investor in the situation of the public-sector owners would not have granted a bank an unlimited unremunerated guarantee covering the entire balance sheet of that bank as the public-sector owners did with Gewährträgerhaftung.
Markkinataloussijoittaja ei olisi julkisten omistajien tilanteessa antanut pankille koko taseen loppusumman kattavaa vastikkeetonta rajoittamatonta takausta, kuten julkiset omistajat takausvelvollisuuden puitteissa tekivät.
Gewährträgerhaftung is anchored in public law.
Gewährträgerhaftung-takausvelvollisuus on julkisoikeudellinen.
The public-sector owners are liable under that guarantee as public bodies and not as private owners.
Julkisilla omistajilla on takausvelvollisuuden puitteissa vastuu julkisen vallan edustajina, ei yksityisinä omistajina.
In line with the Commission’s decision-making practice [48] and the case law [49], liquidation costs cover only liabilities that could have been paid by a private investor.
Komission päätöskäytännön [48] ja oikeuskäytännön [49] mukaan ainoastaan sellaisia velvollisuuksia, jotka markkinataloussijoittaja olisi voinut suorittaa, pidetään likvidaatiokustannuksiin kuuluvina.