natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, DPWN became also active in mail markets outside Germany (e.g. acquisition of Unipost in Spain and Williams Lee in the United Kingdom).
Tämän lisäksi DPWN toimii nykyisin myös Saksan ulkopuolisilla postimarkkinoilla (sen hankittua Espanjasta Unipostin ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta Williams Leen).
Between 1998 and 2007, DPWN acquired, in total, companies worth about EUR 21000 million [76].
DPWN:n yritysostojen arvo vuosina 1998–2007 oli yhteensä noin 21 miljardia euroa [76].
The Commission finds therefore that the pension subsidy constitutes aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Tämän vuoksi komissio päättelee, että eläketuki on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
Assessment of existing aid pursuant to Article 108(1) TFEU
2 Voimassa olevien tukien arviointi SEUT-sopimuksen 108 artiklan 1 kohdan nojalla
Germany is of the opinion that if the pension subsidy was to be considered as State aid it should be qualified as existing aid pursuant to Article 1(b)(i) of Regulation (EC) No 659/1999.
Saksan näkemyksen mukaan eläketuki on katsottava, jos sitä ylipäätään pidetään valtiontukena, asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan i alakohdan mukaiseksi voimassa olevaksi tueksi.
According to Article 1(d)(i) of Regulation (EC) No 659/1999, the concept of new aid includes all aid which existed prior to the entry into force of the Treaty in the respective Member States, that is to say, aid schemes and individual aid which were put into effect before, and are still applicable after, the entry into force of the Treaty.
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan i alakohdassa määritellään voimassa oleviksi tuet, jotka olivat voimassa ennen perustamissopimuksen voimaantuloa kyseisessä jäsenvaltiossa, eli tukiohjelmat ja yksittäiset tuet, jotka on otettu käyttöön ennen perustamissopimuksen voimaantuloa ja joita voidaan soveltaa edelleen perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen.
Until 1995, pursuant to the applicable postal and general legislation, pension payments were included in the budget of the Sondervermoegen Deutsche Bundespost and had to be covered in their entirety by the revenues realised by the Sondervermoegen (see detailed assessment of that legislation above in recitals 262 and 263).
Vuoteen 1995 saakka eläkemaksut sisältyivät voimassa olleiden postilakien ja yleisten säännösten mukaisesti erityisen omaisuuserän muodostaneen Deutsche Bundespostin talousarvioon, ja ne oli katettava täysimääräisesti erityisen omaisuuserän tuotoista (näiden säännösten perusteellinen arviointi esitetään johdanto-osan 262 ja 263 kappaleessa).
Before the second postal reform in 1995, Deutsche Post was therefore required to finance out of its own resources the pensions of its civil servants and did not receive any aid that had the objective to relieve Deutsche Post from pension costs.
Näin ollen Deutsche Postilla oli ennen vuonna 1995 toteutettua toista postialan uudistusta velvollisuus rahoittaa virkamiestensä eläkekustannukset omista varoistaan, eikä se saanut tukea, jonka tarkoitus olisi ollut vapauttaa se eläkekustannuksista.
The creation of DPAG and the Postal pension fund in 1995 led to a complete overhaul of pension funding for civil servants.
DPAG:n ja eläkerahaston perustaminen vuonna 1995 johtivat virkamiesten eläkkeiden rahoituksen täydelliseen uudelleenjärjestelyyn.
After that second postal reform in 1995, Deutsche Post took over the principal obligation to finance all pecuniary claims of civil servants under the terms of Article 2(3) PostPersRG 1994 but was partly relieved from the payment of the civil servants' pension costs.
Tämän toisen, vuonna 1995 toteutetun postiuudistuksen jälkeen Deutsche Postin hoidettavaksi siirtyi vuoden 1994 PostPersRG:n 2 §:n 3 momentin nojalla virkamiesten taloudellisluonteisia vaateita koskeva perustavanlaatuinen maksu- ja kustannusvelvoite, mutta se vapautettiin osittain virkamiesten eläkekustannuksien hoitamisesta.
Pursuant to Article 16(1) and (2) PostPersRG 1994, Deutsche Post was no longer liable to finance the pension costs beyond the lump sum payments (period 1995-1999) or the defined contributions (as of 2000).
Vuoden 1994 PostPersRG:n 16 §:n 1 ja 2 momentin mukaan Deutsche Postilla ei ollut enää velvollisuutta rahoittaa kiinteämääräisten maksujen (ajalla 1995–1999) tai määritettyjen maksuosuuksien (vuodesta 2000) ylimenevää osuutta eläkekustannuksista.
The remaining deficit has been further on covered by the pension subsidy.
Alijäämä rahoitettiin tuosta ajankohdasta lähtien eläketuella.
Therefore, the pension subsidy constitutes new aid because it was set up in 1995.
Näin ollen eläketuki on uutta tukea, koska se otettiin käyttöön vuonna 1995.
With regard to Germany's reference to the Commission statement in Case T-266/02, the Commission first of all points out that in paragraph 54 of the judgment the General Court reports the position of Germany (and not, as alleged by Germany, of the Commission).
Saksan lausunnosta, joka koskee komission asiassa T-266/02 esittämää toteamusta, komissio huomauttaa ensinnäkin, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin selostaa tuomion 54 kohdassa Saksan kantaa (eikä, kuten Saksa väittää, komission kantaa).
Paragraph 54 of the judgment illustrates, that even in the view of Germany, the 2002 Decision did not assess the pension subsidies.
Tuomion 54 kohdassa osoitetaan, ettei vuoden 2002 kielteisessä päätöksessä edes Saksan käsityksen mukaan arvioitu eläketukea.
Further on, paragraph 61 of the judgment reports the position of the Commission:
Tuomion 61 kohdassa esitetään komission näkemys:
An erster Stelle entgegnet die Kommission, dass sie nur den Transferzahlungen der DB-Telekom Bedeutung für die angefochtene Entscheidung beigemessen habe.
”Komissio vastaa ensiksikin, että siltä osin kuin se on todennut kanteen kohteena olevassa päätöksessä, että merkitystä oli vain DB-Telekomin suorittamilla siirroilla, …”
The judgment does therefore not support the view of Germany that the declaration of the Commission’s agent would have implicitly authorised the pension subsidy.
Näin ollen tuomio ei tue Saksan edustamaa kantaa, jonka mukaan komission asiamiehen toteamuksen myötä eläketuki olisi tullut implisiittisesti hyväksytyksi.
In any event, it is obvious that such a declaration could not have that effect.
Joka tapauksessa on ilmeistä, ettei tällaisella toteamuksella voisi olla kyseisenlaista vaikutusta.
Moreover, in Case T-421/07 [77] the General Court found that the 1999 Opening decision concerned the pension subsidy as well and that the procedure concerning that measure was not closed with the 2002 Decision.
Tämän lisäksi unionin yleinen tuomioistuin totesi asiassa T-421/07, että menettelyn aloittamisesta vuonna 1999 tehdyn päätöksen kohteena oli myös eläketuki ja ettei tätä toimenpidettä koskevaa menettelyä ollut päätetty vuoden 2002 kielteisellä päätöksellä [77].
In conclusion, since the Commission has never taken a decision declaring that the pension subsidy was not an aid or was a compatible aid, the Commission concludes that the pension subsidy constitutes a new aid measure.
Koska komissio ei ole missään vaiheessa antanut päätöstä, jossa se olisi todennut, ettei eläketuki olisi tukea tai että se olisi sisämarkkinoille soveltuva tuki, se päättelee, että eläketuki on uusi tukitoimenpide.
Assessment of compatibility pursuant to Article 107(3)(c) TFEU
3 Sisämarkkinoille soveltuvuuden arviointi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla
The derogations provided for in Articles 107(2) TFEU and 107(3)(a)(b) TFEU do clearly not apply.
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan ja 3 kohdan a ja b alakohdan mukaiset poikkeussäännökset eivät selvästikään ole sovellettavissa.
In the 2007 Extension decision, the Commission envisaged the possibility that the pension subsidy might be at least partly compatible with the internal market as public service compensation on the basis of Article 106(2) TFEU.
Menettelyn laajentamisesta vuonna 2007 tehdyssä päätöksessä komissio otti huomioon mahdollisuuden, jonka mukaan eläketuki olisi voinut soveltua sisämarkkinoille vähintään osittain korvauksena julkisten palvelujen tuottamisesta SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla.
Germany, in its reply to the 2007 extension decision, insisted that the pension subsidy, if it was aid, had to be assessed on the basis of Article 107(3)(c) TFEU, and not on the basis of Article 106(2) TFEU.
Menettelyn laajentamisesta vuonna 2007 tehtyyn päätökseen antamassaan vastauksessa Saksa korosti sitä, että jos eläketuki katsottaisiin valtiontueksi, sitä olisi tarkasteltava SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, ei 106 artiklan 2 kohdan nojalla. Menettelyn laajentamisesta vuonna 2011 annetussa päätöksessä komissio kuvaili menetelmää eläketuen sisämarkkinoille soveltuvuuden tutkimiseksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella, ja Saksa esitti asiasta huomautuksia.
In the 2011 extension decision, the Commission further described a method for assessing the compatibility of the pension subsidy on the basis of Article 107(3)(c) TFEU and Germany provided comments in that respect.
Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan on jäsenvaltion tehtävä esittää mahdolliset syyt sisämarkkinoille soveltuvuudelle ja osoittaa, että tällaisen soveltuvuuden edellytykset täyttyvät [78].
According to the case-law of the Court [78], it is up to the Member State to invoke possible grounds of compatibility and to demonstrate that the conditions for such compatibility are met.
Mainitusta tuomiosta seuraa siis sitä suuremmalla syyllä se, että komissiolla ei ole tässä asiassa velvollisuutta arvioida eläketuen soveltuvuutta sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan perusteella, kun jäsenvaltio ja tuensaaja nimenomaan torjuvat soveltuvuuden mahdollisen tutkimisen mainitulla perusteella.
It follows a fortiori from that case-law that the Commission is under no obligation to assess the compatibility of the pension subsidy under Article 106(2) TFEU in the present case, where the Member State and the beneficiary explicitly reject a possible compatibility assessment under that provision.
Komissio aikoo sen vuoksi tutkia, onko eläketuki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla sisämarkkinoille soveltuva tuki.
According to the case-law, the Commission may declare State aid compatible with the internal market if the aid contributes to the attainment of an objective of common interest [79], is necessary for the attainment of that objective [80], and does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest (proportionality).
Oikeuskäytännön mukaan komissio voi todeta valtiontuen sisämarkkinoille soveltuvaksi, jos se edistää yhteisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamista [79], on välttämätön tämän tavoitteen saavuttamiseksi [80] eikä muuta kaupan edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla (oikeasuhteisuus).
Market opening of the postal sector as an objective of common interest
Postialan markkinoiden avaaminen yhteisen edun mukaisena tavoitteena
Postal services contribute to social, economic and territorial cohesion in the Union.
Postipalvelut edistävät unionin yhteiskunnallista, taloudellista ja alueellista yhteenkuuluvuutta.
The opening of postal services to competition, which has started at EU level in 1998, has brought about increased quality, more efficiency and better responsiveness to users [81].
Postipalvelujen avaaminen kilpailulle aloitettiin EU-tasolla vuonna 1998, ja se on johtanut laadun ja tehokkuuden sekä käyttäjälähtöisyyden paranemiseen [81].
Market opening has allowed the establishment of an internal market for postal services.
Markkinoiden avaaminen mahdollisti postipalvelujen sisämarkkinoiden syntymisen.
It therefore contributes to the objective of the establishment of the internal market set out in Article 3(3) TEU.
Sen vuoksi se edistää SEU-sopimuksen 3 artiklan 3 kohdassa määritettyä tavoitetta toteuttaa sisämarkkinat.
Deutsche Post has not recruited any civil servants since its incorporation as a joint stock company in 1995.
Sen jälkeen kun Deutsche Post vuonna 1995 muutettiin osakeyhtiöksi, se ei enää ole ottanut palvelukseensa virkamiehiä.
The liabilities for social benefits for civil servants therefore have their origin in the period prior to the opening of the postal market to competition.
Virkamiesten sosiaalietuuksia koskevat velvoitteet liittyvät näin ollen aikaan ennen postimarkkinoiden avaamista kilpailulle.
If Deutsche Post had not at least partially been relieved from those ‘legacy’ costs, it would have had to exit the market.
Ellei Deutsche Postia olisi vapautettu näistä ”aikaisemmasta toiminnasta periytyvistä velvoitteista” ainakin osittain, se olisi joutunut poistumaan markkinoilta.
The Commission has recognised that the gradual transition from a situation of largely restricted competition to one of genuine competition at Union level must take place under acceptable economic conditions [82].
Komissio on tunnustanut, että vähittäisen siirtymisen laajasti rajoitetusta kilpailutilanteesta todelliseen kilpailuun unionin tasolla on tapahduttava hyväksyttävin taloudellisin edellytyksin [82].
Therefore, it has accepted in a number of decisions that Member States grant State aid to relief the historic operator of a part of its ‘legacy’ pension liabilities [83].
Sen vuoksi se on hyväksynyt useissa päätöksissään sen, että jäsenvaltio myöntää valtiontukea poistaakseen vakiintuneelta toimijalta osan sen aiemmasta toiminnasta aiheutuvista eläkevastuista [83].
Necessity and proportionality of the pension subsidy
Eläketuen tarpeellisuus ja oikeasuhteisuus
The Commission has considered in its decisional practice that pension relief has to be limited to what is necessary to equalise the rate of social contributions that the historic operator bears as a cost with the rate of social contributions born by its competitors [84].
Komissio on katsonut päätöksentekokäytännössään, että eläkekustannusten keventäminen on rajoitettava määrään, joka on tarpeen, jotta vakiintuneen toiminnanharjoittajan kustannuksina maksama sosiaaliturvamaksujen taso vastaa sen kilpailijoiden maksamaa tasoa [84].
In the present case, the Commission recognises that in the absence of any State intervention to relieve Deutsche Post of part of the pension liability for its civil servants, Deutsche Post would not be able to compete on its merits with its competitors.
Komissio myöntää, että käsiteltävänä olevassa asiassa Deutsche Post ei olisi pystynyt säilyttämään asemaansa suhteessa kilpailijoihinsa ilman valtion toimenpidettä, jolla se vapautettiin osasta virkamiehiinsä kohdistuvia eläkesitoumuksia.
The social charges inherited from the past which are not supported by its competitors would have forced it out of the competitive parts of the market for postal service.
Aiemmasta toiminnasta periytyvät sosiaaliturvarasitteet, joita Deutsche Postin kilpailijoilla ei ollut, olisivat aiheuttaneet sen, että se olisi joutunut vetäytymään postipalvelumarkkinoiden kilpailun kohteena olevalta osalta.
In the La Poste Decision, the Commission for the first time assessed the necessity and proportionality of an aid measure that provided relief from pension costs for civil servants which were hired before market opening.
Komissio arvioi La Poste -päätöksessä ensi kertaa sellaisen tukitoimenpiteen tarpeellisuutta ja oikeasuhteisuutta, jolla ennen markkinoiden avaamista palvelukseen otettujen virkamiesten eläkekustannuksista myönnettiin vapautuksia.
In that decision, the Commission assessed whether the pension subsidy equalises the level of compulsory social contributions between the historic operator and other undertakings in the mail/parcel sector [85].
Mainitussa päätöksessä komissio tutki, yhtäläistikö eläketuki vakiintuneen toimijan pakollisia sosiaaliturvamaksuja suhteessa muiden kirje- ja pakettipalvelujen alan yritysten kustannuksiin [85].
The Commission will apply that same approach in this Decision.
Komissio soveltaa samaa lähestymistapaa käsillä olevassa päätöksessä.
The Commission will carry out its analysis in three steps:
Komission tarkastelu etenee kolmessa vaiheessa:
In a first step, the Commission establishes the level of wage-based social security contributions of other undertakings in the mail/parcel sector.
Aluksi komissio määrittää muiden kirje- ja pakettitoimialan yritysten sosiaaliturvamaksujen suuruuden.
Then it has to establish the level of wage-based social security contributions which Deutsche Post bears for its civil servants.
Tämän jälkeen sen on todettava, kuinka suuria sosiaaliturvamaksuja Deutsche Post maksaa virkamiehistään.
Finally, it has to verify whether or not the two levels are equal.
Lopuksi sen on tutkittava, ovatko tuloksena saadut määrät yhtä korkeita.
Level of wage-based social security contributions of other undertakings in the mail/parcel sector
Muiden kirje- ja pakettitoimialan yritysten sosiaaliturvamaksujen suuruus
The level of wage-based social security contributions is determined by two factors: the rate and the wage base to which it is applied.
Sosiaaliturvamaksujen suuruuteen vaikuttaa kaksi tekijää: maksuosuus ja palkkaperuste, johon sitä sovelletaan.
Calculation of the benchmark rate
Vertailuosuuden laskenta
Private competitors have to compulsorily finance both the employer's share as well as the employee's share out of their revenues.
Yksityisten kilpailijoiden on rahoitettava tuotoistaan sekä työnantajan että työntekijän osuus.
As shown in Figure 2, that the total contribution rate has since 1995 been in the range of 38 % to 42 % of the private employee's gross wage (= net wage + employee's share).
Kuten kuvasta 2 käy ilmi, kokonaismaksuosuus oli vuodesta 1995 alkaen 38–42 prosenttia yksityisen palkansaajan bruttopalkasta (bruttopalkka = nettopalkka + työntekijän osuus).
The employer's and employee's shares of the social contribution rate have been each in the range of 19 % to 21 % of the gross wage (see the Annex for a more detailed time series).
Työnantajan ja työntekijän osuus sosiaaliturvamaksutasosta olivat kumpikin 19–21 prosenttia bruttopalkasta (yksityiskohtaiset aikasarjat liitteessä).
Unlike private employees' share of the social contributions, the civil servants' share only includes 30 % to 50 % of their health care expenses but not any further contributions to their pension, health and nursing care expenses.
Toisin kuin yksityisten palkansaajien osuus sosiaaliturvamaksuosuuksista, virkamiesten osuus kattaa vain 30–50 prosenttia heidän terveydenhuoltokustannuksistaan, mutta ei muita maksuosuuksia heidän eläke-, terveydenhuolto- ja hoitokustannuksistaan.
Deutsche Post's contribution goes therefore beyond the private employer's share and includes the entire pension cost as well as the remaining health and nursing care expenses.
Deutsche Postin maksuosuus on sen vuoksi korkeampi kuin yksityisten työnantajien osuus ja kattaa kaikki eläkekustannukset sekä jäljelle jäävät terveydenhuolto- ja hoitokustannukset.
To determine an equivalent benchmark rate for Deutsche Post, account therefore has to be taken of the fact the civil servants' contribution is below the private employees' contribution.
Määritettäessä Deutsche Postin vertailuosuutta on sen vuoksi otettava huomioon, että virkamiesten maksuosuus on alhaisempi kuin yksityisten palkansaajien.
The civil servants' contribution of 30 % to 50 % to their health and nursing care expenses can be assumed to largely corresponds in its economic effect to the private employees' contribution to the statutory health and nursing care insurances (which is e.g. in 2006 equal to 8,50 % of the private employees' gross wage).
Virkamiesten terveydenhuolto- ja hoitokustannuksistaan maksaman 30–50 prosentin maksuosuuden osalta voidaan lähteä siitä, että sen taloudelliset vaikutukset vastaavat hyvin pitkälle yksityisten palkansaajien maksuosuutta pakollisesta sairaus- ja hoitovakuutuksesta (sen suuruus esimerkiksi vuonna 2006 oli 8,50 prosenttia yksityisen palkansaajan bruttopalkasta).
As civil servants do not pay any contributions to statutory pension and unemployment insurances, Deutsche Post has to assume their equivalent, in order to effectively bear a level of social contributions equivalent to the compulsory social contributions that a private undertaking has to finance out of its revenues.
Koska virkamiehet eivät maksa osuuksia pakolliseen eläke- ja työttömyysvakuutukseen, Deutsche Postin on otettava hoidettavakseen vastaava määrä, jotta sen hoidettavana on tosiasiallisesti sosiaaliturvamaksuosuus, joka vastaa niitä pakollisia sosiaaliturvamaksuosuuksia, jotka yksityisen yrityksen on rahoitettava tuotoistaan.
The benchmark rate for Deutsche Post's wage-based social contributions (hereinafter benchmark rate) has therefore to include the total contribution rates (= employer's + employee's share) for the pension and unemployment insurances and the employer's share of the health and nursing insurances, as illustrated in Table:
Deutsche Postin sosiaaliturvamaksuosuuksien vertailuosuuden, jäljempänä ’vertailuosuus’, on siis katettava, kuten taulukossa esitetään, kokonaismaksuosuudet (= työnantajan + työntekijän osuus) eläke- ja työttömyysvakuutuksesta sekä työnantajan osuus sairaus- ja hoitovakuutuksesta.
Determination of benchmark rate for DP's social contribution
Deutsche Postin sosiaaliturvamaksuosuuksien vertailuosuuden määrittäminen
compulsory social insurance contributions with private competitor
Yksityisten kilpailijoiden pakolliset sosiaaliturvamaksut
Determination of social insurance benchmark for Deutache Post
Deutsche Postin sosiaaliturvamaksujen viitearvon määrittely
Arbeitgeber
Työntekijä
Employer's share of pension insurance
Työnantajan osuus eläkevakuutuksesta
Employer's share of unemployment insurance
Työnantajan osuus työttömyysvakuutuksesta
Employer's share of health insurance
Työnantajan osuus sairausvakuutuksesta
Employer's share of nursing insurance
Työnantajan osuus hoitovakuutuksesta
Employee's share of pension insurance
Työntekijän osuus eläkevakuutuksesta
Employee's share of unemployment insurance
Työntekijän osuus työttömyysvakuutuksesta
Employee's share of health insurance
Työntekijän osuus sairausvakuutuksesta
Employee's share of nursing insurance
Työntekijän osuus hoitovakuutuksesta
Employer's share of health insurace
Työnantajan osuus sairausvakuutuksesta
Civil servants pay themselves share of health care expenses(assumed at 50 %)
Virkamiehet vastaavat itse osasta terveydenhuoltokustannuksia (arvioitu 50 %:ksi)
Civil servant
Virkamiehet
As shown in Figure 8, the benchmark rate has been between 30 % and 34,1 % of the private employees' gross wage in the period 2003-2010 [86].
Kuten kuvasta 8 ilmenee, vertailuosuus vuosina 2003–2010 oli 30–34,1 prosenttia yksityisten palkansaajien bruttopalkasta [86].
Germany objects that any benchmark above the employer's share of the social contribution rate would put Deutsche Post at a disadvantage compared to competitors who are only liable to pay the employer's share.
Saksa vastustaa tätä ja toteaa, että määrittämällä vertailuarvo työnantajan sosiaaliturvamaksuosuutta korkeammaksi Deutsche Post kärsisi haittaa suhteessa kilpailijoihin, joiden on maksettava vain työnantajan osuus.
However, as the following simplified example shows (based on 2006 contribution rates), Deutsche Post would clearly be advantaged compared to private competitors if the benchmark rate were only equal to the employer's share of social contributions:
Kuten seuraavasta yksinkertaistetusta (vuoden 2006 maksuosuuksiin perustuvasta) esimerkistä ilmenee, Deutsche Postille aiheutuisi kuitenkin yksityisiin kilpailijoihin verrattuna selkeää etua, jos vertailuosuus vastaisi ainoastaan työnantajan osuutta sosiaaliturvamaksuista:
Deutsche Post and a private competitor pay the same net wage of EUR 79,5 to a civil servant and a private employee respectively.
Deutsche Post ja yksityinen kilpailija maksavat virkamiehelle ja yksityiselle palkansaajalle saman, 79,5 euron nettopalkan.
The employer's and employee's share of the social contribution rate both amount to 20,5 % of the private employee's gross wage.
Sekä työnantajan että työntekijän osuus sosiaaliturvamaksuista on 20,5 prosenttia yksityisen palkansaajan bruttopalkasta.