natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 2007 the ZT also bid to dispose of controlled goods in the rural districts of North and Central Hessen under an invitation to tender and was awarded the contract.
Vuodesta 2007 lähtien ZT on myös osallistunut tarjouskilpailuun Pohjois- ja Keski-Hessenin piirikuntien velvoiteaineksen hävittämisestä ja saanut sen hoitaakseen.
Before ZT took over the task of disposal on 1 April 2009, disposal was carried out by one of the complainant’s group companies.
Ennen kuin ZT sai hävittämisen tehtäväkseen 1 päivänä huhtikuuta 2009, sitä hoiti kantelun tekijän konserniin kuuluva yritys.
ZT thus sought to maximise utilisation of its plant capacity not only by processing internal material, but also by engaging quite heavily, beyond its formal task, in processing both category 3 material, which is freely tradable, and category 1 and 2 material from outside the area covered by the association.
ZT ei siis ole käyttänyt laitoksiaan ainoastaan luokkiin 1 ja 2 kuuluvan toimeksiantoaineksen käsittelyyn, vaan käsittelemällä luokkaan 3 kuuluvaa vapaasti käsiteltävää ainesta ja toiminta-alueensa ulkopuolelta tulevaa luokkiin 1 ja 2 kuuluvaa ainesta sillä oli huomattavassa määrin perussääntönsä mukaiseen toimeksiantoon kuulumattomia tehtäviä.
Between 2002 and 2008 only 54 % to 58 % of the quantities processed by the ZT were internal material.
Vuosien 2002 ja 2008 välillä ZT:n käsittelemistä määristä luokkiin 1 ja 2 kuuluvaa toimeksiantoainesta oli vain 54–58 prosenttia.
In 2009 — partly owing to the inclusion of material from North and Central Hessen — this proportion fell considerably to just 39 %, accounting for not even half the total quantity processed by the ZT.
Vuonna 2009 osuus laski selvästi – myös Pohjois- ja Keski-Hessenin aines mukaan lukien –, eikä se 39 prosentin suuruisena ollut enää puoltakaan ZT:n käsittelemästä määrästä.
The ZT’s plant capacity
ZT:n laitoskapasiteetti
The ZT has two disposal plants, in Rivenich and Sandersmühle.
ZT:llä on kaksi käsittelylaitosta, Rivenichissä ja Sandersmühlessä.
In normal operation both plants run an average of two shifts on five weekdays (5-day 2-shift operation).
Normaalikäytössä kumpikin laitos toimii kahdessa vuorossa viitenä päivänä viikossa.
A maximum of 2160 tonnes per week can be processed in this time.
Tänä aikana voidaan käsitellä enimmillään jopa 2160 tonnia viikossa.
This normal operating capacity was, on average, sufficient to process the 88000 tonnes arising annually in recent years, which amounts to 1700 tonnes per week.
Normaalikäytön kapasiteetti on riittänyt vuosittain keskimäärin 88000 tonnin eli 1700 viikkotonnin käsittelyyn.
Like other disposal companies, the ZT has operational spare capacity in the shape of the unused shifts that occur in the course of normal operation during the week and at weekends.
Kuten muut käsittelylaitokset, ZT:llä on normaalikäytössä hyödyntämättä jäävien vuorojen aikana ja viikonloppuisin toiminnallisista syistä vapaata kapasiteettia.
This spare operational capacity can be used to process the additional carcases in the event of an epidemic.
Tätä toiminnallisista syistä vapaata kapasiteettia voidaan hyödyntää tautiepidemioiden yhteydessä ylimääräisten ruhojen käsittelyyn.
Short-term spare operational capacity
Lyhytaikainen toiminnallisista syistä vapaa kapasiteetti
According to the information supplied by the ZT, the plants can be operated in three shifts on all seven days of the week (7-day 3-shift operation) for a short period of 6 to 12 weeks.
ZT:n antamien tietojen mukaan laitoksia voidaan lyhyen aikaa – 6–12 viikkoa – käyttää kolmessa vuorossa seitsemänä päivänä viikossa.
This means that a weekly capacity of up to 4536 tonnes is available for short periods.
Näin saadaan lyhyeksi ajaksi käyttöön jopa 4536 tonnin viikkokapasiteetti.
Continuous three-shift operation on seven days cannot, however, be maintained due to wear and tear and staff fatigue.
Jatkuva toiminta kolmessa vuorossa seitsemänä päivänä viikossa ei ole sen mukaan pidempään mahdollista kulumisen ja henkilöstön väsymisen vuoksi.
So in the short term — over a period of up to 12 weeks — the ZT has spare operational capacity, over and above the normal figure, of 2376 tonnes a week available for processing in the event of an epidemic (see also Table 3 in section 9.3.1).
ZT:llä on näin ollen lyhytaikaisesti – 12 viikkoon asti – toiminnallisista syistä vapaata kapasiteettia 2376 tonnia viikossa. Tämä määrä voidaan tautiepidemioiden yhteydessä käsitellä tavanomaisen määrän lisäksi (ks. myös 9.3.1 jaksossa taulukko 3).
Long-term spare operational capacity
Pitkäaikainen toiminnallisista syistä vapaa kapasiteetti
Over the longer term the plants could, however, be used for a maximum of three shifts on five days a week (5-day 3-shift operation) to process additional material arising from an epidemic, since weekends would be required for maintenance work in the event of higher utilisation for a fairly long period.
Laitoksia voitaisiin käyttää tautiepidemian yhteydessä pidempiaikaisesti ylimääräisen aineksen käsittelemiseksi enimmillään kolmessa vuorossa viitenä päivänä viikossa, koska viikonloput tarvitaan huoltotöihin, jos käyttöastetta lisätään pidemmäksi aikaa.
In this case up to 3240 tonnes could be processed per week.
Näin voitaisiin käsitellä enimmillään 3240 tonnia viikossa.
So in the longer term — over a period of more than 12 weeks — the ZT has spare operational capacity of 1080 tonnes a week, over and above the normal figure, for processing in the event of an epidemic (see also Table 3 in section 9.3.1).
ZT:llä on näin ollen pitkäaikaisesti – yli 12 viikon ajan – toiminnallisista syistä vapaata kapasiteettia 1080 tonnia viikossa. Tämä määrä voidaan tautiepidemioiden yhteydessä käsitellä tavanomaisen määrän lisäksi (ks. myös 9.3.1 jaksossa taulukko 3).
Annual contribution and public task
Vuotuinen maksu ja julkista hankintaa koskeva sopimus
The annual contributions that the ZT receives from its members (rural and urban districts) have their legal basis in the ZT’s Verbandsordnung.
ZT:n jäseniltään (piirikunnilta ja piirikuntien ulkopuolisilta kaupungeilta) saamien vuotuisten maksujen oikeusperusta on ZT:n yhdistysjärjestyksessä.
The purpose of the annual contributions is to offset the costs that are not covered by revenue (see § 9(1) of the Verbandsordnung).
Vuotuisilla maksuilla on tarkoitus kattaa kustannukset, joita tuloilla ei pystytä kattamaan (ks. yhdistysjärjestyksen 9 §:n 1 momentti).
The amount of the annual contributions is fixed on the basis of the annual budget statute, which first has to be approved by the general meeting of the members.
Vuotuisen maksun täsmällinen määrä päätetään vuotuisessa talousarviossa, joka hyväksytään etukäteen jäsenten kokouksessa.
As soon as the budget statute has been adopted, the ZT is entitled to claim payment of the annual contribution by way of an administrative act.
Kun talousarvio on hyväksytty, ZT:llä on oikeus periä maksu hallintotoimena.
Under § 10(2) of the Verbandsordnung the reserve capacity for epidemics that had to be provided for each of the years 2009 and 2010 was set at 7110 tonnes, which had to be processed within a period of six weeks (equivalent to six times 1185 tonnes per week).
Yhdistysjärjestyksen 10 §:n 2 momentin mukaan vuodesta 2009 lähtien on ylläpidettävä epidemiareservikapasiteettia, jonka suuruus on oltava kuuden viikon aikana 7110 tonnia (kuusi kertaa 1185 tonnia viikossa).
When fixing the size of the epidemic reserve, account was taken of the fact that, besides the ZT’s own capacity, a further 5000 tonnes of alternative disposal capacity were available per annum in the event of an epidemic.
Määritettäessä epidemiareservin suuruutta otettiin huomioon, että ZT:n kapasiteetin lisäksi vaihtoehtoista hävittämiskapasiteettia on epidemiatapauksissa käytettävissä 5000 tonnia vuodessa.
The costs of the epidemic reserve must be laid down in advance in the relevant business plan, and the only costs that can be taken into account are the appropriate proportion of fixed costs (depreciation, taxes, insurance, interest on borrowings), the cost of outside maintenance contracts, and the proportion of staff costs required to maintain constant operational readiness.
Epidemiareservin kustannukset on määritettävä etukäteen taloussuunnitelmassa. Epidemiareserviin liittyviä kustannuksia voivat olla ainoastaan asianomainen osuus kiinteistä kustannuksista (poistot, verot, vakuutukset, vieraan pääoman korot), kustannukset ulkoisista huoltosopimuksista ja osuus jatkuvan toimintavalmiuden ylläpitämisestä aiheutuvista henkilöstökustannuksista.
The costs of the epidemic reserve must be recorded in specific accounts, separately from the undertaking’s other costs and are allocated in proportion to the relevant share of capacity.
Epidemiareservikapasiteetista aiheutuvat kustannukset esitetään erillisillä tileillä yrityksen muista kustannuksista erillään. Kustannukset kohdistetaan suhteessa kapasiteettiosuuksiin.
1998 EUR 2114192 (DM 4135000)
1998 2114192 EUR (4135000 DEM)
1999 EUR 2432216 (DM 4575000)
1999 2432216 EUR (4575000 DEM)
2000 and 2001 EUR 2249684 (DM 4400000) annually
2000 ja 2001 2249684 EUR (4400000 DEM) vuotta kohti
2002 to 2008 EUR 2250000 annually
2002–2008 2250000 EUR vuodessa
2009 EUR 1961515
2009 1961515 EUR
2010 EUR 2212392
2010 2212392 EUR
2011 EUR 1962515
2011 1962515 EUR
The annual contributions from 1998 to 2011 amounted to a total of EUR 30932198.
Vuodesta 1998 vuoteen 2011 vuotuisten maksujen määrä oli 30932198 euroa.
Approved State aid in connection with TSE tests, fallen stock and slaughterhouse waste
TSE-testien, kuolleiden eläinten ja teurasjätteiden vuoksi myönnetty valtiontuki
The polluter pays principle under Article 191(2) TFEU applies in general to the disposal of animal by-products.
Eläimistä saatavien sivutuotteiden hävittämiseen sovelletaan SEUT-sopimuksen 191 artiklan 2 kohdan mukaista aiheuttamisperiaatetta.
It is thus primarily the responsibility of producers to see to the disposal of fallen stock and slaughterhouse waste and to bear the costs involved [12].
Näin ollen on ensi sijassa tuottajien ja teurastamoyritysten asia huolehtia kuolleiden eläinten ja teurasjätteiden hävittämisestä asianmukaisesti ja vastata siihen liittyvistä kustannuksista [12].
However, because of the TSE crisis, there was a need to ensure the proper treatment of fallen stock and slaughterhouse waste consisting of category 1 and 2 materials and to support farmers through State aid.
TSE-kriisin vuoksi oli kuitenkin välttämätöntä varmistaa luokkiin 1 ja 2 kuuluvaa ainesta sisältävien kuolleiden eläinten ja teurasjätteiden asianmukainen käsittely ja tukea tuottajia valtiontuella.
The European Commission set up corresponding arrangements in the Community guidelines for State aid concerning TSE tests, fallen stock and slaughterhouse waste of 24 December 2002 [13] (‘the Community TSE guidelines’).
Komissio antoi asiaa koskevat säännökset TSE-testien, kuolleiden eläinten ja teurasjätteiden vuoksi myönnettäviä valtiontukia koskevissa, 24 päivänä joulukuuta 2002 annetuissa yhteisön suuntaviivoissa, jäljempänä ’TSE-suuntaviivat’ [13].
These arrangements were incorporated and tightened in section V.B.4 of the Community guidelines for State aid in the agriculture and forestry sector 2007 to 2013 [14] (‘the agricultural aid guidelines 2007–2013’).
Niitä on täydennetty ja tiukennettu maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevissa suuntaviivoissa vuosiksi 2007–2013, jäljempänä ’vuosien 2007–2013 maataloussuuntaviivat’ [14].
No aid at all may be granted for the disposal of slaughterhouse waste [17].
Teurasjätteiden hävittämiseen ei periaatteessa saa myöntää tukea [17].
Moreover aid is compatible with the internal market only if it can be demonstrated that the aid goes solely to farmers and not to production enterprises further downstream (such as slaughterhouses or animal disposal plants) [18].
Lisäksi tuki soveltuu sisämarkkinoille ainoastaan, jos voidaan osoittaa, että se tulee ainoastaan tuottajan eikä tuotantoketjussa tuottajan jälkeen olevan tuotantoyrityksen (kuten teurastamojen ja ruhojen käsittelylaitosten) hyväksi [18].
Commission Decision of 29 January 2004 in aid case NN 33/03
Valtiontukiasiassa NN 33/03 29 päivänä tammikuuta 2004 tehty komission päätös
Alongside other measures, the Commission approved a one-off aid of 100 % for the disposal costs of specified risky slaughterhouse waste that had accumulated from October 2000 to September 2001 as a result of the ban on feeding meat and bone meal.
Komissio hyväksyi muiden toimenpiteiden ohella kertaluonteisen 100 prosentin tuen tiettyjen riskipitoisten teurasjätteiden hävittämiskustannuksiin, joita syntyi, kun eläinperäisen jauhon käyttö rehuna kiellettiin ZT:n toiminta-alueella lokakuusta 2000 syyskuuhun 2001.
However, the beneficiaries of the aid were considered to be the slaughterhouses and not the ZT.
Tuolloin tuensaajana ei kuitenkaan ollut ZT vaan teurastamoyritykset.
Commission Decision of 6 July 2004 in aid case N 15/04
Valtiontukiasiassa N 15/04 6 päivänä heinäkuuta 2004 tehty komission päätös
However, in the case of the processing costs, the owners of farmed animals have to make a contribution of 25 per cent.
Tuotantoeläinten pitäjien on kuitenkin maksettava käsittelykustannuksista 25 prosentin osuus.
As the aid compensated for a proportion of the charges fixed in advance (100 % for collection and 75 % for processing), the Commission concluded that it went exclusively to farmers and did not create any economic advantage for the ZT.
Koska tuella korvataan suhteellinen osuus etukäteen määritetyistä maksuista (kerääminen 100 prosenttia ja käsittely 75 prosenttia), komissio katsoi, että tukijärjestely koituu pelkästään tuottajien hyväksi eikä siitä aiheudu etua ZT:lle.
Relationship between the approved aid schemes NN 33/03 and N 15/04 and the annual contributions
Hyväksyttyjen tukien NN 33/03 ja N 15/04 suhde vuotuisiin maksuihin
Both aid schemes (‘the agricultural aid’) are entered as income in the ZT’s books.
Kumpikin hyväksytyistä tuista, jäljempänä ’maataloustuet’, kirjataan ZT:n kirjanpitoon tuloina.
Consequently the losses shown in recial 36 not including the annual contributions already take into account the fact that the ZT received agricultural aid as income.
Näin ollen ZT:n maataloustuista saamat tulot on jo otettu huomioon 36 kappaleessa mainituissa tappiossa ennen vuotuisia maksuja.
In other words, the ZT received the annual contributions as well as the agricultural aid to finance its outstanding losses.
ZT saa siis vuotuiset maksut maataloustukien lisäksi kattaakseen jäljelle jäävät tappionsa.
The complainant maintains that the ZT could not survive economically if its members did not cover the annual losses arising from the disposal of internal and external material by paying annual contributions.
Kantelun tekijä katsoo, että ZT ei selviytyisi taloudellisesti, elleivät sen jäsenet osallistuisi vuotuisilla maksuilla niiden tappioiden kattamiseen, joita toimeksiantoon kuuluvan ja siihen kuulumattoman aineksen hävittämisestä aiheutuu.
The ZT, with a monopoly for the disposal of internal material and thus no competition, offered below-market prices on the open markets for external material.
Sen mukaan ZT, jolla on monopoli toimeksiantoaineksen hävittämisessä ja joka ei näin ollen kohtaa minkäänlaista kilpailua, tarjoaa avoimilla markkinoilla toimeksiantoon kuulumattoman aineksen osalta hintoja, jotka alittavat markkinahinnat.
The ZT’s price policy was only oriented towards maximising utilisation at its plants, which have high spare capacity.
ZT:n hintapolitiikan tarkoitus on kantelun tekijän mukaan ainoastaan saada käyttöä ZT:n laitoksille, joilla on runsaasti vapaata kapasiteettia.
The complainant sees many kinds of distortion of competition that arise through the annual contribution payments.
Kantelun tekijän mielestä kilpailu on monella tavoin vääristynyt vuotuisten maksujen vuoksi.
In particular it criticised the ZT’s pricing for category 3 material and in the invitation to tender for the disposal contract in Northern and Central Hessen:
Se arvostelee erityisesti ZT:n hinnoittelua luokkaan 3 kuuluvan aineksen osalta ja tarjouskilpailussa Pohjois- ja Keski-Hessenin aineksen hävittämisestä.
The ZT offered to dispose of slaughterhouse waste at charges which were not dependent on the quantity processed but at a fixed price per animal.
Maksut, joita ZT perii teurasjätteen hävittämisestä, eivät perustu käsiteltyyn määrään vaan kiinteään eläinkohtaiseen hintaan.
This makes it attractive for smaller slaughterhouses to dispense with separation, as separating controlled and uncontrolled goods involves higher costs than for larger and better equipped slaughterhouses, and to hand over category 3 material to the ZT together with category 1 and 2 slaughterhouse waste.
Tämän takia pienempien teurastamojen, joille luokkaan 3 kuuluvan aineksen erottaminen luokkiin 1 ja 2 kuuluvasta aineksesta aiheuttaa suurempia kustannuksia kuin suurille ja paremmin varustelluille teurastamoille, kannattaa luopua erottelusta ja luovuttaa luokkaan 3 kuuluva aines ZT:lle yhdessä luokkien 1 ja 2 teurasjätteiden kanssa.
The ZT thus offers to dispose of slaughterhouse waste at prices that do not cover its costs because it does not include in its charges the additional costs arising from processing category 3 material at the same time.
ZT:n väitetään näin ollen tarjoavan teurasjätteiden hävittämistä hintaan, joka ei kata kustannuksia, koska se ei laske luokkaan 3 kuuluvan aineksen käsittelystä aiheutuvia lisäkustannuksia maksuihinsa.
In the tendering procedure for the disposal of controlled goods in Northern and Central Hessen, the ZT was able to win the contract only because its fixed costs for maintaining reserve capacity were already covered by the annual contribution and it was therefore able to offer lower rates of charges.
ZT:llä ei ollut mahdollisuutta hävitä Pohjois- ja Keski-Hessenin luokkiin 1 ja 2 kuuluvan aineksen hävittämisestä järjestettyä tarjouskilpailua, sillä sen kiinteät kustannukset kapasiteetin ylläpitämisestä katettiin vuotuisella maksulla ja siksi se saattoi tarjota alempaan hintaan.
Germany contends, on the other hand, that the annual contribution was necessary to cover ZT’s costs arising from its obligation to provide reserve capacity to cope with epidemics.
Saksa sitä vastoin katsoo, että vuotuinen maksu on välttämätön, jotta kustannukset, joita ZT:lle aiheutuu epidemiareservin ylläpitämisestä, voidaan kattaa.
In support, Germany submitted an expert study from the Fraunhofer Institute of March 2007 [21] (‘the Fraunhofer study’) to show that the cost of the epidemic reserve amounted to 50 % of the total capacity costs.
Tätä koskien Saksa on myös esittänyt Fraunhofer-Institutin selvityksen [21] maaliskuulta 2007, jäljempänä ’Fraunhofer-selvitys’, jolla se halusi osoittaa, että epidemiareservin ylläpitämiskustannukset ovat noin 50 prosenttia yhteenlasketuista kapasiteettikustannuksista.
It was also argued that the annual contribution was necessary to cover the clean-up costs for contaminated sites.
Lisäksi Saksa pitää vuotuista maksua välttämättömänä hylättyjen saastuneiden toimipaikkojen kunnostuskustannusten kattamiseksi.
In its provisional examination the Commission initially found that the annual contributions provide an economic advantage for the ZT, as they reduce its current expenditure, and that the other criteria for the existence of aid were met.
Komissio totesi alustavassa arviossaan, että ZT saa vuotuisista maksuista taloudellista etua, koska ne vähentävät sen juoksevia menoja, ja että myös muut valtiontuen tunnusmerkit täyttyvät.
The Commission pointed out that such aid is generally prohibited.
Komissio totesi, että tällaiset toimintatuet ovat yleensä kiellettyjä.
It went on to spell out its doubts as to whether the annual contribution could be justified as compensation for maintaining an epidemic reserve.
Komissio epäili myös, missä määrin vuotuista maksua voidaan perustella korvauksena epidemiareservin ylläpitämisestä.
The Commission based its argument on the four criteria laid down in the Altmark judgment [22]:
Komissio tukeutui tässä Altmark-tuomion [22] seuraaviin neljään kriteeriin:
The recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and those obligations must be clearly defined.
Tuensaajayrityksellä on oltava tosiasiallisesti vastuullaan julkisen palvelun velvoitteita, joiden on oltava selkeästi määriteltyjä.
The parameters on the basis of which compensation is calculated should be drawn up objectively and transparently in advance.
Korvauksen laskennassa käytettävät parametrit on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi.
The compensation should not exceed what is necessary to cover, wholly or partially, the costs of fulfilling public service obligations taking account of the income obtained and an appropriate profit from the fulfilment of these obligations.
Korvaus ei voi ylittää sitä, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä johtuvien kustannusten kattamiseksi osittain tai kokonaan, kun otetaan huomioon niihin liittyvät tulot sekä niiden täyttämiseen liittyvä kohtuullinen voittomarginaali.
Where the undertaking that is to discharge public service obligations is not chosen in a public procurement procedure that would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical, well run undertaking would have incurred in discharging those obligations.
Silloin kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä.
On the question of the existence of a service of general economic interest, the Commission expressed doubts as to whether there is a public interest in the provision of an epidemic reserve since, under the polluter pays principle, farmers are under an obligation to dispose of fallen stock and slaughterhouse waste and are supported by the abovementioned aid approved by the Commission under the TSE Community guidelines.
Sen suhteen, onko kyseessä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu, komissio epäili, palveleeko epidemiareservin ylläpitäminen yleistä tarkoitusta, sillä aiheuttamisperiaatteen mukaan tuottajat ovat velvollisia hävittämään kuolleet eläimet ja teurasjätteet ja he saavat tähän edellä mainittuja komission hyväksymiä tukia.
It is also questionable whether the annual contribution is necessary since the practice of other German states shows that the plants of private operators have sufficient spare capacity to cope with animal epidemics without receiving additional compensation for providing it.
Lisäksi vuotuisen maksun välttämättömyys on kyseenalainen. Muiden Saksan osavaltioiden käytäntö nimittäin osoittaa, että yksityisten toimijoiden laitokset pystyvät ylläpitämään riittävää epidemiareserviä, vaikka ne eivät saa ylimääräistä korvausta kapasiteetin ylläpitämisestä.
The Commission also doubted whether the Verbandsordnung governing the ZT fulfils the requirements of a transparent entrustment act since, before 2010, the provision of an epidemic reserve was not defined as a public interest obligation to be provided by the ZT and because it did not set out the necessary parameters for calculating the cost.
Lisäksi komissio epäili, täyttääkö ZT:n yhdistysjärjestys läpinäkyvän toimeksiantokirjan vaatimukset, sillä ennen vuotta 2010 siinä ei ollut määritelty epidemiareservin ylläpitämistä ZT:lle kuuluvaksi julkisen palvelun velvoitteeksi eikä siinä ollut kustannusten laskemiseen tarvittavia muuttujia.
Regarding the need for a compensation payment, the Commission raised the question as to whether the annual contributions do not, in fact, finance the losses arising from unprofitable spare capacity.
Korvausten välttämättömyyden suhteen komissio on esittänyt kysymyksen, eikö vuotuisilla maksuilla itse asiassa rahoiteta tuottamattomasta vapaasta kapasiteetista aiheutuvia tappioita.