natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As such, it is not reasonable to use adjusted civil servants' gross wage as a benchmark to calculate social contribution rates.
Sen vuoksi ei ole asianmukaista käyttää virkamiesten korjattuja bruttopalkkoja viitearvona laskettaessa sosiaaliturvamaksujen tasoa.
According to Germany, BIEK's assumption that Deutsche Post uses agreed wages in the transport sector as a benchmark to calculate the differences in wage costs borne by Deutsche Post as compared to its competitors is ill-founded.
Saksan mukaan BIEK:n oletus siitä, että Deutsche Post on käyttänyt kuljetusalan sovittuja palkkoja viitearvona laskiessaan maksamiaan palkkoja verrattuna kilpailijoihinsa maksamiin palkkoihin, ei ole kestävä.
The expert study by Prof. Weber shows that Deutsche Post calculates market-average wages on basis of actual wages paid by its competitors.
Professori Weberin lausunnosta käy ilmi, että Deutsche Post on laskenut markkinakeskiarvon mukaiset palkat kilpailijoidensa tosiasiallisesti maksamien palkkojen perusteella.
AID ASSESSMENT OF PENSION SUBSIDY
VII ELÄKETUEN ARVIOINTI
Assessment of existence of aid pursuant to Article 107(1) TFEU
1 SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki
Article 107(1) TFEU provides that ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, insofar as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
In determining whether a measure constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU, the Commission has to apply the following criteria: the measure must be imputed to the State and use State resources, it must confer an advantage on certain undertakings or certain sectors which distorts competition and it must affect trade between Member States.
Sen selvittämiseksi, onko jokin toimenpide SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, komission on tutkittava, täyttyvätkö seuraavat kriteerit: onko kyseessä valtion toimenpide ja käytetäänkö siihen julkisia varoja, suositaanko sillä tiettyjä yrityksiä tai tuotannonaloja tavalla, joka vääristää kilpailua, ja vaikuttaako se jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
As the pension subsidy is based on the Article 16 PostPersG 1994 and financed out of the public budget, it is imputable to the State and it is granted through State resources within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Eläketuki perustuu vuoden 1994 PostPersG:n 16 §:ään ja se rahoitetaan valtion talousarviosta, joten se on valtion toimenpide ja se myönnetään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla valtion varoista.
Moreover, as the pension subsidy has only been granted to the Pension fund to relieve Deutsche Post from the civil servants' pension costs and therefore ultimately benefits Deutsche Post, it is selective.
Koska eläketuki on myönnetty eläkerahastolle vain Deutsche Postin vapauttamiseksi virkamiesten eläkekuluista aiheutuvasta rasitteesta, ja sen myötä se hyödyttää loppujen lopuksi Deutsche Postia, se on valikoiva.
Financial advantage from 1995 pension reform
Vuoden 1995 eläkeuudistukseen perustuva taloudellinen etu
On the basis of the Combus judgment, Germany claims that the pension subsidy would not provide any financial advantage because it relieved Deutsche Post from excess social costs.
Saksa on Combus-tuomion perusteella sitä mieltä, ettei eläketuesta seuraa taloudellista etua, koska tuki vapautti Deutsche Postin alan keskiarvosta poikkeavista sosiaaliturvakustannuksista.
In order to ascertain whether the pension subsidy has provided a selective financial advantage, it needs to be determined whether it allowed Deutsche Post to avoid costs that would normally have had to be borne by the company and have thus prevented market forces from producing their normal effect [67].
Sen toteamiseksi, myönnettiinkö eläketuen kautta valikoivaa taloudellista etua, on tutkittava, vapautettiinko Deutsche Post sen myötä kustannuksista, joista yrityksen tavallisesti olisi ollut vastattava itse, ja estettiinkö näin markkinavoimia vaikuttamasta normaalisti [67].
The Commission cannot accept Germany's claim based on the Combus case-law: It must be borne in mind that the Combus ruling has not been confirmed by the Court of Justice.
Komissio ei voi hyväksyä Saksan Combus-tuomioon perustuvaa väitettä. Se huomauttaa, ettei unionin tuomioistuin ole vahvistanut Combus-tuomiota.
Several of the Court of Justice's rulings contradict the theory that compensation for a structural disadvantage exempts a measure from being qualified as aid.
Teoria, jonka mukaan rakenteellisen haitan hyvittämiseksi myönnettyjä toimenpiteitä ei katsottaisi tueksi, ovat ristiriidassa useiden unionin tuomioistuimen tuomioiden kanssa.
In that regard, the Court of Justice has constantly held that the existence of aid is to be assessed in relation to the effects and not in relation to the causes or objectives of state intervention [68].
Asiaa koskevan oikeuskäytännön mukaan tuen olemassaoloa on arvioitava valtion toimenpiteiden vaikutusten, ei niiden syiden tai tavoitteiden perusteella [68].
The Court has also held that the concept of aid includes advantages granted by public authorities which, in various forms, reduce the charges which are normally included in the budget of an undertaking [69].
Oikeuskäytännön mukaan myös valtion viranomaisten myöntämät edut, jotka keventävät eri muodoissa yrityksen hoidettavaksi tavallisesti koituvaa rasitetta, kuuluvat tuen käsitteen piiriin [69].
The Court of Justice has also clearly stated that the costs linked to remuneration of employees naturally place a burden on the budgets of undertakings, irrespective of whether or not those costs stem from legal obligations or collective agreements [70].
Lisäksi oikeuskäytännön mukaan yrityksen työntekijöiden palkkakustannukset ovat jo luonteeltaan yritysten vastattavaksi kuuluvia kustannuksia riippumatta siitä, johtuvatko nämä kustannukset lakisääteisistä velvoitteista tai työehtosopimuksista vai eivät [70].
In that context, the Court of Justice has considered that the fact that State measures aim to compensate for additional costs cannot constitute grounds for disqualifying them from the definition of aid [71].
Tässä yhteydessä tuomioistuin on todennut, että se seikka, että valtion toimenpiteiden tarkoituksena on korvata lisäkustannuksia, ei voi olla riittävä peruste tuen mahdollisuuden sulkemiselle saman tien pois [71].
The Commission takes the view that the liabilities a company bears under employment legislation or collective agreements with trade unions, such as pension costs, are part of the normal costs of a business which a firm has to meet from its own resources [72].
Komissio katsoo, että työlainsäädäntöön tai ammattijärjestöjen kanssa tehtyihin kollektiivisiin työehtosopimuksiin perustuvat yrityksen kustannukset, siis esimerkiksi eläkekustannukset, ovat tavanomaisia kustannuksia, jotka yrityksen on rahoitettava omista varoistaan [72].
Those costs are inherent to the economic activity of the undertaking [73].
Näitä kustannuksia on pidettävä yrityksen taloudelliseen toimintaan kuuluvina kustannuksina [73].
It does not matter in that regard whether the undertaking bears the pension costs by directly financing the pensions of its former staff (as is the case for the civil servants employed by Deutsche Post) or by paying a contribution to the private employees' pension insurance, which in turn uses the collected contributions to finance the pensions of all private employees.
Tässä suhteessa ei ole merkityksellistä, maksaako yritys eläkekustannukset rahoittamalla entisten työntekijöidensä eläkkeitä suoraan (kuten Deutsche Postin palveluksessa olevien virkamiesten kohdalla) vai maksamalla osuuden yksityisten palkansaajien eläkevakuutukseen, joka puolestaan käyttää maksetut osuudet kaikkien yksityisten palkansaajien eläkkeiden rahoittamiseen.
The decisive element is that, in one way or another, undertakings bear the full costs for pensions.
Ratkaisevaa on pikemminkin se, että yritykset vastaavat tavalla tai toisella kaikista eläkekustannuksista.
In addition, the Commission notes that since its establishment in 1950, Deutsche Bundespost had the legal form of a Sondervermoegen.
Lisäksi komissio toteaa, että Deutsche Bundespost on vuonna 1950 tapahtuneesta perustamisestaan lähtien ollut oikeudelliselta asemaltaan erityinen omaisuuserä (Sondervermögen).
A Sondervermoegen, while not enjoying independent legal personality, has to establish its own budget and its own accounting system (§ 3 PostVwG 1953 and § 48 HGrG [74]).
Erityisellä omaisuuserällä ei ole erillistä oikeushenkilöyttä, mutta sillä on oma talousarvionsa ja kirjanpitonsa (vuoden 1953 PostVwG:n 3 § ja HGrG:n [74] 48 §).
According to the legal rules applicable to the budgets of public entities, the budget has to contain the costs for personnel, which include the costs for pensions of retired civil servants formerly employed by the public entity (§ 10 HGrG).
Valtion viranomaisia koskevien hallinnollisten säännösten mukaan niiden talousarvion on sisällettävä henkilöstökustannukset, joihin kuuluvat myös kyseisen valtion viranomaisen eläkkeelle siirtyneiden entisten virkamiesten eläkekustannukset (HGrG:n 10 §).
In consequence, since 1950, Deutsche Post has financed those costs from its revenues.
Näin ollen Deutsche Post on rahoittanut nämä kustannukset tuotoistaan vuodesta 1950 lähtien.
§ 15 PostVwG 1953 explicitly prohibits any subsidy from the federal budget to Deutsche Bundespost.
Vuoden 1953 PostVwG:n 15 §:n mukaan avustukset valtion kassasta Deutsche Bundespostille ovat nimenomaan kiellettyjä.
That rule has been taken over in § 37(1) PostVerfG 1989.
Tämä säännös siirrettiin vuoden 1989 PostVerfG:n 37 §:n 1 momenttiin.
The PostVerfG 1989 restates that obligation in its chapter on personnel.
Tämä velvoite vahvistetaan vuoden 1989 PostVerfG:n henkilöstö- ja sosiaaliturvakysymyksiä koskevassa osiossa.
Deutsche Post was required, pursuant to Article 54(2) PostVerfG 1989, to finance out of its own resources all costs, including the pensions of its civil servants.
Deutsche Post oli vuoden 1989 PostVerfG.n 54 §:n 2 momentin mukaan velvollinen rahoittamaan omista varoistaan kaikki kustannukset, mukaan lukien virkamiesten eläkekustannukset.
After the second postal reform in 1995, Deutsche Post continued to assume the responsibility to finance all pecuniary claims of civil servants under the terms of Article 2(3) PostPersRG 1994 but was partly relieved from the payment of the civil servants' pension costs.
Vuonna 1995 toteutetun toisen postiuudistuksen jälkeen Deutsche Postilla oli edelleen vuoden 1994 PostPersRG:n 2 §:n 3 momentin mukaan virkamiesten taloudellisluonteisia vaateita koskeva maksu- ja kustannusten hoitamisvelvollisuus, mutta se vapautettiin osittain virkamiesten eläkekustannusten maksamisesta.
Article 16(2) PostPersRG 1994 furthermore sets out that the remainder of the pension costs was to be borne by the Federal Budget from 1995 onwards.
Lisäksi samassa säännöksessä säädetään, että valtio vastaa jäljelle jäävistä eläkekustannuksista vuodesta 1995 alkaen.
Figure 1 shows the annual payments from the Federal Budget for each year since 1995, starting with EUR 151 million in 1995.
Kuvasta 1 käyvät ilmi valtion vuosittaiset maksuosuudet eri vuosina alkaen vuonna 1995 maksetusta 151 miljoonasta eurosta.
It follows that the arguments raised by Germany aiming at demonstrating that DPAG supported pension costs higher than those of its private competitors are irrelevant for the purpose of finding whether the pension subsidy constitutes a State aid, but will be assessed in the context of the analysis of the compatibility of that measure.
Tästä seuraa se, että perustelut, joita Saksa esittää todisteena siitä, että DPAG:llä oli hoidettavanaan korkeammat eläkekustannukset kuin sen yksityisillä kilpailijoilla, ovat merkityksettömiä sen kysymyksen kannalta, täyttääkö eläketuki valtiontuen määritelmän, mutta ne on otettava huomioon tarkasteltaessa tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille.
In particular, Germany has argued that in order to identify an advantage in favour of Deutsche Post deriving from the pension subsidy, the contribution made by Deutsche Post to the pension fund should be compared to private employers' share of the pension contributions excluding the employees' share.
Niinpä Saksa on väittänyt, että tutkittaessa sitä, saiko Deutsche Post eläketuesta etua, on verrattava Deutsche Postin eläkerahastoon maksamaa osuutta yksityisen työnantajan osuuteen eläkevakuutuksen maksuosuuksista ilman työntekijän osuutta.
That argument relates to the compatibility of the measure, but for the sake of completeness the Commission will note, on the one hand, that the employer has the obligation to pay the total contribution rate to the social insurances on behalf of the employee and out of the employee's gross salary.
Tämä väite koskee toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille, mutta huomautettakoon tässä kohdin kattavuuden nimissä, että työnantajalla on velvollisuus maksaa työntekijän bruttopalkasta sosiaaliturvajärjestelmään työntekijän osuus tämän osalta kokonaisuudessaan maksettavista maksuista.
On the other hand, and more fundamentally, when a Member State relieves the employees of a certain undertaking from a burden otherwise due, it translates into an advantage for the employer, because such a measure will reduce the difference between the gross salary and the net salary.
Toinen ja merkitykseltään perustavanlaatuinen seikka on se, että kun jäsenvaltio vapauttaa tietyn yrityksen työntekijät näiden vastuulla normaalisti olevasta rasitteesta, aiheutuu kyseiselle työnantajalle etua, koska tällaisen toimenpiteen kautta brutto- ja nettopalkan välinen ero kapenee.
It will make it possible for the employer to hire or retain employees by paying a lower gross salary.
Näin työnantaja saa mahdollisuuden palkata työntekijöitä tai pitää nämä palveluksessaan myös matalammalla bruttopalkalla.
Therefore, the advantages concerning the employee's share of the social contribution also constitute an advantage for the employer.
Näin ollen työntekijän osuuteen sosiaaliturvamaksuista kohdistuvat edut tarkoittavat samanaikaisesti etua myös työnantajalle.
Germany has also argued that a financial advantage for Deutsche Post from the compensation of its excess social costs would only exist if the granted compensation was higher than the total excess social costs that Deutsche Post has had to incur for the civil servants working in the price regulated and in the non-price regulated sector.
Saksa on väittänyt myös, että Deutsche Post on saanut taloudellista etua alan keskiarvosta poikkeavien sosiaaliturvakustannusten korvaamisesta vain, jos sille maksetut korvausmaksut olivat korkeammat kuin alan keskiarvosta poikkeavat kokonaissosiaaliturvakustannukset, jotka Deutsche Postin on täytynyt maksaa virkamiehistään hintasäännellyllä ja hintasääntelyn ulkopuolisella alalla.
The Commission recalls that the compensatory nature of a measure does not rule out its qualification as State aid and further makes reference to recitals 262.
Komissio muistuttaa, että se seikka, että toimenpiteessä on kyse korvauksesta, ei sulje suoraan pois sitä mahdollisuutta, että se voi olla valtiontukea, ja viittaa johdanto-osan 260 kappaleeseen.
Moreover, Germany maintains that the civil servants' pension rights have always been a genuine liability of the federal government.
Lisäksi Saksa pitää kiinni siitä näkemyksestä, että virkamiesten eläkeoikeuksien rahoitusvelvollisuus on varsinaisesti ollut aina valtiolla.
Consequently, as the 1995 pension reform did not change the federal government's liability towards the civil servants, the pension subsidy does not provide any financial advantage to Deutsche Post.
Koska vuoden 1995 eläkeuudistus ei muuttanut millään lailla valtion vastuuvelvollisuutta virkamiehiä kohtaan, Deutsche Postille ei aiheudu eläketuesta taloudellista etua.
It is not disputed that the federal government was the ultimate guarantor of civil servants' pensions before and after 1995, even if the Commission observes in that regard that § 3 PostVwG 1953 and § 2 PostVerfG 1989 clearly state that the only the Sondervermoegen, and not the Federal State, are liable for the debts of the Sondervermoegen.
Ei ole kiistanalaista, etteikö valtio ollut ennen vuotta 1995 ja sen jälkeen viime kädessä vastuussa virkamiesten eläkeoikeuksien rahoittamisen takaamisesta, vaikkakin komissio haluaa huomauttaa, että vuoden 1953 PostVwG:n 3 §:n ja vuoden 1989 PostVerfG:n 2 §:n mukaan yksiselitteisesti ainoastaan erityinen omaisuuserä, ei valtio, on vastuuvelvollinen erityisen omaisuuserän sitoumuksista.
However, until 1995, pursuant to the applicable postal and general legislation, the pension payments were included in the budget of the Sondervermoegen Deutsche Bundespost.
Voimassa olleiden postilakien ja yleisten säännösten mukaan erityisen omaisuuserän muodostavan Deutsche Bundespostin talousarvio sisälsi kuitenkin vuoteen 1995 saakka eläkemaksut.
Those payments had to be covered in their entirety by the revenues realised by the Sondervermoegen.
Nämä maksut oli katettava kokonaisuudessaan erityisen omaisuuserän tuotoista.
For the State aid assessment, who is the ultimate guarantor of the civil servants' pensions is not decisive.
Valtiontukisääntöjen nojalla tapahtuvan arvioinnin kannalta ei ole ratkaisevaa, mikä taho viime kädessä vastaa virkamiesten eläkeoikeuksien rahoittamisen takaamisesta.
The key question is who had, pursuant to the applicable legislation, the obligation to finance them in the ordinary course of events.
Ratkaisevaa on pidemminkin se, mikä taho oli voimassa olleen oikeuden mukaan normaalisti velvollinen rahoittamaan ne.
In that regard, the PostVwG 1953, the HGrG and the PostVerfG 1989 establish clearly that the obligation lies in its entirety with Deutsche Post.
Vuoden 1953 PostVwG:n, HGrG:n ja vuoden 1989 PostVerfG:n mukaan tämä velvollisuus kuuluu yksiselitteisesti kokonaisuudessaan Deutsche Postille.
Furthermore, the financing of pension costs is a normal operating cost for any undertaking, public or private, be it incorporated or not.
Lisäksi eläkekustannukset ovat tavanomaisia käyttökustannuksia jokaiselle yritykselle, olivatpa nämä julkisia tai yksityisiä, olipa niillä oma oikeushenkilöys tai ei.
Both between Member States and within Member States, a broad variety of financing mechanisms for pensions has developed.
Sekä jäsenvaltioiden välillä että myös niiden sisällä on syntynyt laaja kirjo erilaisia eläkkeiden rahoitusmekanismeja.
Often, different systems apply depending on when a person has been hired.
Usein sovellettava järjestelmä määräytyy työntekijän palvelukseenottoajankohdan mukaan.
Therefore, Deutsche Post has to carry pension costs for the people it employs, including its civil servants, in the same way as any other undertaking.
Näin ollen Deutsche Postin on hoidettava palveluksessaan olevien työntekijöiden, myös virkamiesten, eläkekustannukset samalla tavoin kuin minkä tahansa muunkin yrityksen.
The fact that the way of financing the pensions of civil servants is different from the way of financing the pensions of private employees has no impact on the obligation of Deutsche Post to include the financing of their pension costs in its normal operating expenditures.
Se, että virkamiesten eläkkeiden rahoitustapa eroaa yksityisten palkansaajien eläkkeiden rahoitustavasta, ei vaikuta Deutsche Postin velvollisuuteen laskea eläkekustannustensa rahoitus normaaleihin käyttökustannuksiinsa.
Accepting the argument of Germany would be tantamount to saying that the State could relieve public undertakings from a major cost item linked to their ordinary operations.
Saksan esittämiin väitteisiin myöntyminen merkitsisi sitä, että valtio saa vapauttaa julkiset yritykset tärkeästä kustannustekijästä, joka liittyy niiden normaaliin toimintaan.
Finally, when Germany puts forward that Deutsche Post never has had enough own resources to finance the civil servants' pension liabilities, that argument overlooks the fact that the assessment of a financial advantage is independent of the economic capabilities of an undertaking.
Kun Saksa väittää lopuksi, ettei Deutsche Postilla ole milloinkaan ollut riittävästi omia varoja virkamiestensä eläkeoikeuksien rahoittamiseen, jätetään huomiotta, että taloudellisen edun olemassaolon arviointi ei riipu yrityksen taloudellisesta toimintakyvystä.
As the 1995 pension reform relieved Deutsche Post partially from the obligation to finance the pension costs of its civil servants, the pension subsidy has provided a financial advantage to Deutsche Post.
Koska vuoden 1995 eläkeuudistuksessa Deutsche Post vapautettiin osittain velvollisuudesta rahoittaa virkamiestensä eläkeoikeudet, Deutsche Post on saanut eläketuesta taloudellista etua.
When aid granted by a Member State strengthens the position of an undertaking compared with other undertakings competing in intra-Union trade, the latter must be regarded as affected by that aid.
Jäsenvaltion myöntämä tuki vaikuttaa unionin sisäiseen kauppaan, jos se vahvistaa yrityksen asemaa unionin sisäisessä kaupassa suhteessa sen kanssa kilpaileviin yrityksiin.
In accordance with settled case-law [75], for a measure to distort competition and affect trade between Member States it is sufficient that the recipient of the aid competes with other undertakings on markets open to competition.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimenpide vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan jo silloin, kun tuensaaja kilpailee kilpailulle avoimilla markkinoilla muiden yritysten kanssa [75].
In Germany, the markets for parcels, newspapers and periodicals have never been closed to competition.
Pakettien, sanomalehtien ja aikakauslehtien markkinat ovat Saksassa olleet aina kilpailulle avoimet.
On those markets, POSTDIENST has always been in competition with other companies, including undertakings from other Member States (such as UPS, FedEx, TNT Express, GLS, or DPD).
Postdienst oli näillä markkinoilla koko ajan kilpailutilanteessa muiden yritysten, myös muista jäsenvaltiosta tulevien yritysten (esimerkiksi UPS, FedEx, TNT Express, GLS tai DPD) kanssa.
From 1998 to 2007, DPAG gradually lost its exclusive right for letters.
DPAG menetti vuosina 1998–2007 asteittain kirjeitä koskevan yksinoikeutensa.
As the market opened up for competition, competitors also entered that market.
Kun markkinat avattiin kilpailulle, niille tuli uusia yrityksiä.
Therefore, the aid affects trade between Member States and is liable to distort competition.
Sen vuoksi tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja uhkaa vääristää kilpailua.
Furthermore, the Commission observes in that regard that Deutsche Post and its holding company DPWN started in 1997 acquiring parcel operators in European and international markets: In 1999, DPWN was already market leader in the European express and parcel markets with annual revenues of about EUR 4,600 million.
Tähän liittyen komissio huomauttaa, että Deutsche Post ja sen holdingyhtiö DPWN ryhtyivät vuonna 1997 hankkimaan pakettialan toimijoita eurooppalaisilta ja kansainvälisiltä markkinoilta. Vuonna 1999 DPWN:n vuosituotto oli jo noin 4,6 miljardia euroa, minkä myötä se oli noussut eurooppalaisten paketti- ja pikakuljetuspalvelujen markkinoiden markkinajohtajaksi.
With the acquisition of DHL in 1998, DPWN entered into the Asian and North-American markets.
DPWN:n ostettua DHL:n vuonna 1998 se laajensi toiminta-aluettaan Aasiaan ja Pohjois-Amerikkaan.
Further acquisition of logistic companies (e.g. Danzas, Nedlloyd, ASG, Air Express International) turned DPWN into one of the world's major providers of air cargo, sea freight, and global logistic services.
Ostettuaan lisää logistiikka-alan yrityksiä (esimerkiksi Danzas, Nedlloyd, ASG ja Air Express International) DPWN kasvoi yhdeksi suurimmista lento- ja merirahtipalvelujen ja maailmanlaajuisten logistiikkapalvelujen tarjoajista.