natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In conclusion, a reduction in the funding of the pensions with a transfer of the net burden to the State would respect the principle of proportionality only if it allowed a level playing field.
Lopuksi, eläkkeiden rahoituksen vähentäminen ja nettokustannusten siirto valtiolle on oikeasuhteisuusperiaatteen mukaista vain, jos niiden avulla voitaisiin yhtenäistää kilpailuedellytykset.
However, France Télécom has not been placed in a situation which is fully equivalent to that of the undertakings in the sector as regards wage-based social security contributions, since certain social security contributions and tax payments have not been integrated into the basis of assessment for calculating the annual contribution.
France Télécom ei ole kuitenkaan päässyt täydellisen yhdenvertaiseen tilanteeseen alan yritysten kanssa palkkoja koskevien sosiaaliturvamaksujen osalta, koska tiettyjä sosiaaliturvamaksuja ja veroluonteisia maksuja ei ole sisällytetty vuotuisen maksun määräytymisperusteisiin.
It is not justified to compare the insufficiency of the rate of the contribution in full discharge of liabilities applied to France Telecom since 1997 and the exceptional flat-rate contribution paid to the State by France Télécom
Ei ole perusteltua arvioida France Télécomiin vuodesta 1997 alkaen sovelletun muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksuosuuden ja France Télécomin valtiolle maksaman poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun riittämättömyyttä
Likewise, contrary to the claims of the French Republic and France Télécom, it is not justified to take into consideration the amount of the exceptional flat-rate contribution of EUR 5,7 billion already paid by France Télécom in 1997 to compare it with the insufficiency of the rate of the contribution in full discharge of liabilities applied to France Télécom.
Toisin kuin Ranskan tasavalta ja France Télécom väittävät, ei ole myöskään perusteltua ottaa huomioon France Télécomin jo vuonna 1997 maksamaa 5,7 miljardin euron poikkeuksellista kiinteämääräistä maksua France Télécomiin sovellettavan muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksuosuuden riittämättömyyden arvioimiseksi.
As a preliminary point, the Commission wishes to recall that, in each situation, it has to establish whether the conditions of application of the derogation provided for in Article 107(3)(c) of the TFEU have been fulfilled, without being bound by its earlier decision-making practice, assuming that is established [64].
Komissio haluaa aluksi muistuttaa, että sen on jokaisessa tilanteessa arvioitava, täyttyvätkö SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun poikkeuksen soveltamisehdot riippumatta mahdollisesta aiemmasta päätöskäytännöstä [64].
In any event, the reform examined here displays clear differences, in several respects, from the reform referred to in the La Poste decision [65], which the French authorities attempt to rely on.
Joka tapauksessa tarkasteltavana oleva uudistus eroaa selkeästi ja monilta osin La Poste -päätöksessä [65] tarkoitetusta uudistuksesta, johon Ranskan viranomaiset haluavat vedota.
In fact, contrary to the reform as foreseen by the La Poste decision invoked by the French Republic and France Télécom, the reform of the arrangements for financing the retirement pensions of the civil servant staff of France Télécom occurred on the eve of the opening-up, at Union level, of the markets where France Télécom could operate.
Toisin kuin La Poste -päätöksessä tarkoitetussa uudistuksessa, johon Ranskan tasavalta ja France Télécom vetoavat, France Télécomin virkamieshenkilöstön eläkkeiden rahoitusjärjestelyjä koskeva uudistus on toteutettu juuri ennen kuin unionin tasolla avattiin markkinat, joilla France Télécom voi toimia.
Moreover, it appears that France Télécom took advantage of this liberalisation by establishing itself in the markets of other Member States, thanks not only to its change of status into a public limited company, but also, in part, from the elimination of retirement pension commitments from its balance sheet and the lower future potential charges resulting from the reform.
Näyttää lisäksi siltä, että France Télécom on hyötynyt markkinoiden vapautumisesta, sillä se on päässyt muiden jäsenvaltioiden markkinoille ei vain siksi, että se on muuttunut osakeyhtiöksi, vaan osittain myös siksi, että sen taseesta poistettiin eläkekustannuksia koskevat sitoumukset ja että sen mahdolliset tulevat kustannukset vähenivät uudistuksen vuoksi.
This reduction in its balance-sheet commitments enabled France Télécom to boost its solvency and borrowing capacity.
Näiden taseeseen sisältyvien sitoumusten vähenemisen vuoksi France Télécom on voinut kasvattaa vakavaraisuuttaan ja lainavalmiuksiaan.
The debt figures, supplied by the complainants in their comments and not contested by the French Republic regarding the amounts, show that the net financial debt of France Télécom rose from EUR 19,2 billion in 1997 to EUR 83 billion in 2002.
Kantelijoiden huomautuksissa esitetyistä velkaantuneisuusluvuista, joiden määriä Ranskan tasavalta ei ole kiistänyt, käy ilmi, että France Télécomin nettorahoitusvelka kasvoi 19,2 miljardista eurosta vuonna 1997 83 miljardiin euroon vuonna 2002.
It is true that a dedicated investment policy for expansion on the markets of other Member States, made possible by the liberalisation, may be at the origin of this very substantial increase in financial debt.
On totta, että markkinoiden vapautumisen mahdollistamat aktiiviset investointitoimet, joiden tavoitteena oli toiminnan laajentaminen muiden jäsenvaltioiden markkinoilla, saattavat olla syynä tämän rahoitusvelan erittäin huomattavaan kasvuun.
On the other hand, the group of postal markets on which the French La Poste can operate in the Union is not yet entirely open to competition and would only have to be in 2012, i.e. six years after the reform of financing the pensions of La Poste [66].
Sitä vastoin koko postimarkkinoita, joilla Ranskan La Poste voi toimia unionissa, ei ole vielä avattu kokonaan kilpailulle, eikä niitä avata ennen vuotta 2012 eli kuusi vuotta La Posten eläkkeiden rahoitusuudistuksen jälkeen [66].
The effect of restricting competition of the aid granted to France Télécom on markets which have been fully opened up is therefore greater than that of the aid to La Poste.
France Télécomille myönnetyn tuen kilpailua rajoittava vaikutus täysin avoimilla markkinoilla on siis merkittävämpi kuin La Posten tuen vaikutus.
Complete parallelism in the conditions necessary for compatibility of the aid is not therefore required, since the competitive situations are separate on markets for which the priority in opening-up at Union level and the contribution to the competitiveness of its economy were also different.
Sen vuoksi tuen sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevat edellytykset eivät ole täysin vertailukelpoiset, koska kyse on erilaisista kilpailutilanteista markkinoilla, joiden avaamisen merkitys unionin tasolla ja vaikutus niiden talouden kilpailukykyyn olivat myös erilaiset.
As a result, the common interest criterion referred to in Article 107(3)(c) of the TFEU need not necessarily be assessed in an identical fashion in the two cases in point.
Siitä johtuu, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettua yleistä etua koskevaa ehtoa ei tarvitse välttämättä arvioida samalla tavalla näissä kahdessa tapauksessa.
In addition, the financial situation of La Poste and, consequently, its capacity for expansion on external markets or for reinforcement on the French market were not comparable to those of France Télécom.
La Posten rahoitustilannetta ja siten sen laajentumisvalmiuksia ulkopuolisille markkinoille tai valmiuksia vahvistaa asemaansa Ranskan markkinoilla ei voida verrata France Télécomiin.
As emphasised in the La Poste decision, without the reform of 2006, on account of the changeover to new accounting standards, La Poste had to enter into its accounts a provision for the State liability which it hitherto entered as an off-balance-sheet item for an amount of EUR 76 billion [67].
Kuten La Poste -päätöksessä korostettiin, ilman vuoden 2006 uudistusta La Posten olisi pitänyt tehdä uusiin tilinpitostandardeihin siirtymisen vuoksi kirjanpitoonsa varaus valtiolle eläkesitoumuksista, jotka olivat siihen asti olleet taseen ulkopuolisia ja joiden arvo oli ollut 76 miljardia euroa [67].
However, unlike La Poste, France Télécom set aside accounting provisions in its accounts to meet its future liabilities in the absence of the reform, which means that the financial situations of each undertaking were objectively different.
Toisin kuin La Poste, France Télécom kuitenkin perusti varauksia vastatakseen tuleviin sitoumuksiin ilman uudistusta, minkä vuoksi yritysten rahoitustilanteet olivat selkeästi erilaiset.
Likewise, the absence of reform for France Télécom and the continuation of the arrangements introduced by the 1990 Law would have been reflected in an increase in the retirement pension costs which would become significant from 2005-07 according to the forecasts of the time set out in recital 30, which is corroborated ex post by the results shown in Table 3.
Vastaavasti France Télécomia koskevan uudistuksen puuttuminen ja vuoden 1990 lain nojalla laaditun järjestelmän noudattaminen olisivat merkinneet eläkekustannusten kasvua, joka olisi ollut huomattavaa vuosista 2005–2007 alkaen johdanto-osan 30 kappaleessa esitettyjen, tuolloin laadittujen ennusteiden mukaisesti, minkä taulukossa 3 esitetyt myöhemmät tulokset vahvistavat.
At the time of the reform, the continuation of the arrangements established by the Law applicable to La Poste was reflected immediately in an additional annual cost of approximately EUR […] million for La Poste [68].
Uudistuksen aikaan La Posteen sovellettavan lain nojalla laaditun järjestelmän noudattaminen tarkoitti kuitenkin välittömästi noin […] miljoonan euron vuotuisia lisäkustannuksia La Postelle [68].
It has not therefore been established that the situation of the two undertakings under the effect of the law applicable before the respective reforms and, consequently, the competitive impact of these reforms, was similar.
Siksi ei ole osoitettu, että näiden kahden yrityksen tilanne niihin ennen uudistuksia sovelletun lain nojalla ja siten uudistusten vaikutukset kilpailuun olisivat olleet samanlaiset.
The facts point to the contrary.
Tosiseikat osoittavat päinvastaista.
As a result, an examination coming to similar conclusions in both cases is not justified.
Ei ole myöskään mahdollista, että tutkimus johtaisi molemmissa tapauksissa samanlaisiin päätelmiin.
Furthermore, in the case of the La Poste decision, there were sufficient reasons to consider that the exceptional flat-rate contribution could be reallocated in the future as an advance on the payment of the contributions linked to the adjusted competitively fair rate.
Lisäksi La Poste -päätöksessä oli riittävästi syitä katsoa, että poikkeuksellista kiinteämääräistä maksu voitaisiin tulevaisuudessa katsoa ennakkomaksuksi tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavaan muutettuun maksuosuuteen liittyvistä maksuista.
Such reasons are lacking in the present case.
Tällaisia syitä ei ole tässä tapauksessa.
In fact, the condition imposing the reallocation of the exceptional contribution by La Poste was established after the Commission had initiated the formal investigation procedure, calling into question the underestimation of the contribution in full discharge of liabilities necessary to attain a competitively fair rate.
Itse asiassa ehto, jolla säädetään La Posten poikkeuksellisen maksun uudelleensoveltamisesta, vahvistettiin sen jälkeen, kun komissio oli aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn ja kyseenalaistanut tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden aikaansaamiseksi tarvittavan, muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksun aliarvioinnin.
To a large extent, and even though the French authorities did not recognise it explicitly, the allocation of the exceptional flat-rate contribution in question in the La Poste decision was therefore the result of negotiations between the Commission and the Member State with a view to ensuring the payment of a contribution in full discharge of liabilities ensuring a competitively fair rate.
Vaikka Ranskan viranomaiset eivät tunnustaneet sitä yksiselitteisesti, kyseisen poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun soveltaminen La Poste -päätöksessä johtui siis suurelta osin komission ja jäsenvaltion välisistä neuvotteluista, joiden tarkoituksena oli taata tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden takaavan, muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksun maksaminen.
In these negotiations, the starting point of the French authorities expressed in their notification of 23 June 2006, after the first contacts on the file in December 2005, was that the exceptional contribution for La Poste provided for was not necessary from the point of view of the level playing field, contrary to the envisaged draft reform of the annual contribution.
Asiassa järjestettiin ensimmäinen yhteydenpito joulukuussa 2005, ja 23 päivänä kesäkuuta 2006 antamassaan ilmoituksessa Ranskan viranomaiset asettivat neuvottelujen lähtökohdaksi sen, että La Postelle säädetty poikkeuksellinen maksu ei ollut tarpeen kilpailun tasapuolisuuden vuoksi toisin kuin vuotuista maksua koskeva suunniteltu uudistus.
In this way, the Commission decision did not confirm a reform which had entered into force, as France Télécom seems to maintain.
Komission päätöksen tarkoituksena ei siis ollut vahvistaa jo voimaan tullutta uudistusta, kuten France Télécom näyttää väittävän.
In fact, the notification and the decision to initiate the procedure of 12 October 2006 preceded the establishment of the amount of the exceptional contribution by Law No 2006-1771 of 30 December 2006 (Amending Finance Act 2006).
Itse asiassa ilmoitus ja 12 päivänä lokakuuta 2006 tehty päätös menettelyn aloittamisesta edelsivät poikkeuksellisen maksun määrän vahvistamista 30 päivänä joulukuuta 2006 annetulla lailla nro 2006-1771 (vuoden 2006 lisätalousarviosta annettu laki).
These negotiations concerned several aspects of the reform and in particular, the taking into account of the advantage which the notified reform could have represented in the past, the scope of the contribution rate envisaged and the terms for taking into account the specific nature of the La Banque Postale in relation to the postal activities and the staff allocated.
Kyseisissä neuvotteluissa käsiteltiin monia uudistuksen näkökulmia ja erityisesti sen edun huomioon ottamista, joka ilmoitetusta uudistuksesta olisi aiemmin voitu saada, suunnitellun maksuosuuden laskennan laajuutta ja postipankin erityisominaisuuden huomioon ottamista koskevia ehtoja postitoiminnan ja asiaankuuluvan henkilöstön osalta.
These negotiations continued and it is only in their comments of 8 June 2007 that the French authorities accepted the terms of allocation of the exceptional contribution under an overall agreement relating to the reform, in this way going back on their position notified on the subject of the exceptional contribution and the method of calculating the future annual contributions.
Näitä neuvotteluja jatkettiin ja vasta 8 päivänä kesäkuuta 2007 antamissaan huomautuksissa Ranskan viranomaiset hyväksyivät poikkeuksellisen maksun soveltamisehdot uudistusta koskevan yleisen sopimuksen puitteissa ja tarkistivat poikkeuksellista maksua ja tulevien vuotuisten maksujen laskentatapaa koskevaan kantaansa.
On the other hand, contrary to the provisions of the Finance Act 1997 setting up the public body managing the contribution of France Télécom, which provided for inflexible rules concerning the annual repayments to the State, the public body managing the contribution of La Poste did not have specific rules imposed on it [69].
Toisaalta toisin kuin vuoden 1997 talousarviolain säännöksissä, joiden nojalla perustettiin France Télécomin maksusta vastaava julkinen laitos ja laadittiin tiukat säännöt valtiolle maksettavista vuotuisista maksuista, La Posten maksusta vastaavaan julkiseen laitokseen ei sovellettu erityisiä sääntöjä [69].
Since it was an exceptional contribution to be paid and was not earmarked, the Commission was able to consider that the French Republic could have reduced the amount and at the same time increased the annual contribution rate of La Poste.
Koska kyse oli poikkeuksellisesta maksusta, joka oli maksettava ja jota ei ollut osoitettu tiettyyn tarkoitukseen, komissio katsoi, että Ranskan tasavalta olisi voinut pienentää maksun määrää ja nostaa samanaikaisesti La Posten vuotuista maksuosuutta.
Moreover, it must be noted that the terms of the 1996 Law define the parameters for the calculation of the annual contribution paid regularly to the State in return for the pensions of the civil service staff, without there being any question of taking into account the risks not common to civil servants and ordinary employees.
Lisäksi on todettava, että vuoden 1996 lain ehdoissa määritetään valtiolle virkamieshenkilöstön eläkkeistä vastineena maksettavan vuotuisen maksun laskennan laajuus ottamatta huomioon virkamiesten ja yksityisoikeudellisen henkilöstön muita kuin yhteisiä riskejä.
In this respect, the Court and the Court of Justice specified, with regard to the business tax payable by France Télécom, that a reduction in charges could not be offset by a different specific charge, in particular where the Member State, the French Republic in this case, has failed to demonstrate that earlier charges were introduced in anticipation of a reduced tax burden in the future under different arrangements [70].
Unionin yleinen tuomioistuin ja unionin tuomioistuin ovat täsmentäneet France Télécomilta perittävän elinkeinoveron osalta, että kustannusten vähentämistä ei voida korvata erilaisella erityismaksulla siksi, että jäsenvaltio, tässä tapauksessa Ranskan tasavalta, ei pysty osoittamaan, että aiemmat kustannukset olisi laadittu ennakoiden pienempiä tulevia kustannuksia erilaisessa sääntelyjärjestelmässä [70].
The Commission cannot disregard the fact that the purpose of the specific flat-rate contribution already paid in 1997 was, as expressly established by Article 6 of the 1996 Law, to compensate the French State in part for the financial burden it was assuming on account of the 1996 Law.
Komissio ei voi olla ottamatta huomioon, että jo vuonna 1997 maksetun erityisen kiinteämääräisen maksun tavoite oli, kuten vuoden 1996 lain 6 pykälässä yksiselitteisesti todetaan, korvata Ranskan valtiolle osittain rahoituskustannukset, jotka se otti vastuulleen vuoden 1996 lain nojalla.
In addition, it is inferred from the content of the Senate report cited in recital 27 that, in adopting the principle of the exceptional contribution, the legislator did not seek to take into consideration, and still less to compensate for, the difference between the annual contributions of France Télécom and the relatively higher contributions of the competitors.
Lisäksi johdanto-osan 27 kappaleessa mainitun senaatin mietinnön sisällöstä käy ilmi, että äänestäessään poikkeuksellista maksua koskevasta periaatteesta lainsäätäjä ei pyrkinyt ottamaan huomioon eikä etenkään korvaamaan France Télécomin vuotuisten maksujen ja kilpailijoiden suhteellisesti suurempien vuotuisten maksujen eroa.
On the contrary, the legislator deliberately imposed on France Télécom the payment of annual costs not covering the risks which are not common to the two categories of staff (civil servant and non-civil servant) and did not establish a link between this choice and the levying of the exceptional contribution paid in 1997.
Sitä vastoin lainsäätäjä on tarkoituksellisesti määrännyt France Télécomille vuotuiset maksut, jotka eivät kata kahden henkilöstöryhmän (virkamiehet ja muut kuin virkamiehet) muita kuin yhteisiä riskejä, yhdistämättä mitenkään tätä valintaa ja vuonna 1997 maksettavaksi määrättyä poikkeuksellista maksua.
The burden for France Télécom represented by the flat-rate contribution was paid as general revenue to the State budget, assigned to the public body responsible for its management and used.
France Télécomin kiinteämääräinen maksu maksettiin valtion talousarvioon yleisinä tuloina, jotka osoitettiin sen hallinnasta vastaavalle julkiselle laitokselle ja käytettiin.
Under these circumstances, the Commission cannot therefore, in whole or in part, reallocate fictitiously and retrospectively the exceptional flat-rate contribution already used for a purpose totally divorced from that assigned to it by the French authorities and not provided for by the Law, i.e. compensation of not taking into account risks not common to ordinary employees and civil servants.
Näissä olosuhteissa komissio ei voi siis osoittaa uudelleen teoreettisesti ja jälkikäteen, joko kokonaan tai osittain, jo käytettyä poikkeuksellista kiinteämääräistä maksua täysin Ranskan viranomaisten osoittamasta kohteesta poikkeavaan kohteeseen, josta ei ole säädetty lailla, eli sen korvaamiseen, että yksityisoikeudellisten työntekijöiden ja valtion virkamiesten muita kuin yhteisiä riskejä ei ole otettu huomioon.
This flat-rate contribution was not therefore introduced in anticipation of full equalisation, under different legislative and regulatory arrangements, of the annual charges of France Télécom with those of its competitors.
Tätä kiinteämääräistä maksua ei siis ole laadittu sitä varten, että France Télécomin vuotuiset kustannukset voitaisiin erilaisessa lainsäädäntö- ja sääntelyjärjestelmässä yhtenäistää täydellisesti sen kilpailijoiden kustannusten kanssa.
For the same reasons, on account of the rules for the management and repayment to the budget provided for in the Finance Law since 1997 and implemented up to now, the allegations and calculations of the French Republic intended to show that the 1996 reform has ended now with considerable surplus revenue for the State cannot be accepted.
Samasta syystä vuodesta 1997 alkaen talousarviolaissa tarkoitettujen ja tähän asti sovellettujen, hallintaa ja talousarvioon takaisin maksamista koskevien sääntöjen vuoksi Ranskan tasavallan väitteitä ja laskelmia, joilla pyritään osoittamaan, että vuoden 1996 uudistus on tuottanut tähän mennessä huomattavan tulojen ylijäämän valtiolle, ei pitäisi ottaa huomioon.
In fact, taking into account the terms for the management and use of France Télécom’s exceptional flat-rate contribution by the competent public body, as laid down in a Finance Act and the figures for the actual repayments since 1997 forwarded by the French Republic, described in recitals 36 and 37 and in Table 3, it has to be concluded that the revenue which the French Republic tries to claim, with an investment producing interest at the rate of 7 %, has never existed.
Kun otetaan huomioon France Télécomin poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun hallinta- ja käyttöehdot, joita sovelletaan toimivaltaiseen julkiseen laitokseen, sellaisena kuin ne on vahvistettu talousarviolaissa, ja Ranskan tasavallan toimittamat, johdanto-osan 36 ja 37 kappaleessa ja taulukossa 3 esitetyt vuodesta 1997 alkaen todella maksettuja maksuja koskevat luvut, on todettava, että tuloja, joihin Ranskan tasavalta haluaa vedota, tai 7 prosentin koron tuottavaa sijoitusta ei ole koskaan ollut.
In addition, the allegation does not reflect the actual behaviour of the French authorities.
Väite ei myöskään kerro Ranskan viranomaisten todellisesta käyttäytymisestä.
In view of the management rules established in the Finance Acts passed since it was set up, this public body has not generated such revenue, which for that matter was not foreseen and did not generate interest.
Kun otetaan huomioon kyseisen julkisen laitoksen perustamisesta alkaen sovelletut talousarviolaeissa vahvistetut hallintasäännöt, laitos ei ole tuottanut kyseisiä tuloja, eikä tällaisia tuloja myöskään ole ennakoitu eivätkä ne ole tuottaneet korkoja.
Also, taking into account higher revenue from corporation tax is unlawful, as it leads to confusion of the different roles of the State.
Yritysveron tulojen ylijäämän huomioon ottaminen ei myöskään ole perusteltua, koska se aiheuttaa hämmennystä valtion eri tehtävistä.