natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘Where an assessment shows for the individual industrial sectors that no significant impact on sectors or subsectors exposed to a significant risk of carbon leakage is to be expected, the Commission may, in exceptional circumstances, adapt the timetable for the period referred to in Article 13(1) beginning on 1 January 2013 so as to ensure the orderly functioning of the market. The Commission shall make no more than one such adaptation for a maximum number of 900 million allowances.’.
”Jos arviointi osoittaa yksittäisten teollisuuden alojen osalta, että merkittävän hiilivuodon riskille alttiisiin toimialoihin tai alatoimialoihin ei ole odotettavissa merkittävää vaikutusta, komissio voi markkinoiden asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi poikkeuksellisissa olosuhteissa mukauttaa aikataulua 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua, 1 päivänä tammikuuta 2013 alkavaa kautta varten. Komissio voi tehdä enintään yhden tällaisen mukautuksen enintään 900 miljoonan päästöoikeuden osalta.”.
OJ C 11, 15.01.2013, p. 87.
EUVL C 11, 15.1.2013, s. 87.
Position of the European Parliament of 10 December 2013 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 16 December 2013.
Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 10. joulukuuta 2013 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 16. joulukuuta 2013.
Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council of 13 October 2003 establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community and amending Council Directive 96/61/EC (OJ L 275, 25.10.2003, p. 32).
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY, annettu 13 päivänä lokakuuta 2003, kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta (EUVL L 275, 25.10.2003, s. 32).
Decision No 1386/2013/EU of the European Parliament and of the Council
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1386/2013/EU,
on a General Union Environment Action Programme to 2020 ‘Living well, within the limits of our planet’
vuoteen 2020 ulottuvasta yleisestä unionin ympäristöalan toimintaohjelmasta ”Hyvä elämä maapallon resurssien rajoissa”
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 192(3) thereof,
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 3 kohdan,
The Union has set itself the objective of becoming a smart, sustainable and inclusive economy by 2020 with a set of policies and actions aimed at making it a low-carbon and resource-efficient economy [4].
Unioni on asettanut itselleen tavoitteen, jonka mukaan siitä tulee vuoteen 2020 mennessä älykäs, kestävä ja osallistava talous, toteuttamalla tätä varten useita politiikkoja ja toimia, joilla pyritään tekemään siitä vähähiilinen ja resurssitehokas talous [4].
Successive environment action programmes have provided the framework for Union action in the field of the environment since 1973.
Toisiaan seuranneet ympäristöä koskevat toimintaohjelmat ovat vuodesta 1973 muodostaneet puitteet unionin ympäristöalan toimille.
The Sixth Community Environment Action Programme [5] (‘6th EAP’) ended in July 2012, but many measures and actions launched under that programme continue to be implemented.
Kuudes ympäristöä koskeva yhteisön toimintaohjelma [5] päättyi heinäkuussa 2012, mutta useita sen puitteissa käynnistettyjä toimenpiteitä ja toimia toteutetaan edelleen.
The final assessment of the 6th EAP concluded that the programme delivered benefits for the environment and provided an overarching strategic direction for environment policy.
Kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman loppuarvioinnissa todettiin, että ohjelmasta saatiin hyötyä ympäristölle ja että se tarjosi yleisen strategisen suunnan ympäristöpolitiikalle.
Despite those achievements, unsustainable trends still persist in the four priority areas identified in the 6th EAP: climate change; nature and biodiversity; environment and health and quality of life; and natural resources and wastes.
Näistä saavutuksista huolimatta nähtävissä on edelleen kestämättömiä suuntauksia kaikilla kuudennen ympäristöohjelman mukaisilla neljällä ensisijaisella toiminta-alueella, jotka ovat ilmastonmuutos, luonnonsuojelu ja biologinen monimuotoisuus, ympäristö ja terveys ja elämänlaatu sekä luonnonvarat ja jätteet.
The final assessment of the 6th EAP highlighted some shortcomings.
Kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman loppuarvioinnissa tuotiin esiin joitakin puutteita.
The achievement of the objectives set out in the Seventh Environment Action Programme (‘7th EAP’) therefore requires the full commitment of the Member States and the relevant Union institutions and the willingness to take responsibility for the delivery of the programme’s intended benefits.
Seitsemännessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa asetettujen tavoitteiden saavuttaminen edellyttää siksi jäsenvaltioiden ja asian parissa toimivien unionin toimielinten täydellistä sitoutumista sekä halukkuutta ottaa vastuuta ohjelmalla tavoiteltavien hyötyjen saavuttamisesta.
According to the report of the European Environment Agency entitled ‘The European environment – state and outlook 2010’ (‘SOER 2010’)’ a number of major environmental challenges still remain, and serious repercussions will ensue if nothing is done to address them.
Euroopan ympäristökeskuksen raportin ”Euroopan ympäristö – tila ja näkymät 2010” (SOER 2010) mukaan on edelleen jäljellä merkittäviä ympäristöhaasteita, ja niistä aiheutuu vakavia seurauksia, jollei mitään tehdä niihin vastaamiseksi.
Global systemic trends and challenges, related to population dynamics, urbanisation, disease and pandemics, accelerating technological change and unsustainable economic growth add to the complexity of tackling environmental challenges and achieving long-term sustainable development.
Maailmanlaajuiset systeemiset suuntaukset ja -haasteet, jotka liittyvät väestödynamiikkaan, kaupungistumiseen, tauteihin ja pandemioihin, teknologian nopeutuvaan muutokseen ja kestämättömään taloudelliseen kasvuun, tekevät ympäristöhaasteisiin tarttumisen ja pitkäaikaisen kestävän kehityksen saavuttamisen entistä monimutkaisemmaksi.
Ensuring the Union’s long-term prosperity requires taking further action to address those challenges.
Unionin pitkäaikaisen vaurauden varmistaminen edellyttää lisätoimia, joilla tartutaan näihin haasteisiin.
The 7th EAP should build on policy initiatives in the Europe 2020 strategy [6], including the Union climate and energy package [7], the Commission Communication on a Roadmap for moving to a low-carbon economy in 2050 [8], the EU Biodiversity Strategy to 2020 [9], the Roadmap to a Resource Efficient Europe [10], the Innovation Union Flagship Initiative [11] and the European Union Strategy for Sustainable Development.
Seitsemännen ympäristöä koskevan toimintaohjelman olisi perustuttava Eurooppa 2020 -strategiaan [6] sisältyviin aloitteisiin, kuten unionin ilmasto- ja energiapakettiin [7], komission tiedonantoon ”Etenemissuunnitelma – siirtyminen kilpailukykyiseen vähähiiliseen talouteen vuonna 2050” [8], vuoteen 2020 ulottuvaan luonnon monimuotoisuutta koskevaan EU:n strategiaan [9], etenemissuunnitelmaan kohti resurssitehokasta Eurooppaa [10], innovaatiounionia koskevaan lippulaivahankkeeseen [11] sekä Euroopan unionin kestävän kehityksen strategiaan.
The 7th EAP should help to achieve the environment and climate change targets on which the Union has already agreed and to identify policy gaps where additional targets may be required.
Seitsemännen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tulisi auttaa saavuttamaan ympäristöä ja ilmastonmuutosta koskevat tavoitteet, joista unioni on jo sopinut, sekä osoittamaan politiikan alat, joilla saattaa olla tarpeen asettaa lisätavoitteita.
The Union has agreed to achieve a reduction of at least 20 % of its greenhouse gas (GHG) emissions by 2020 (30 %, provided that other developed countries commit themselves to comparable emissions reductions and that developing countries contribute adequately according to their responsibilities and respective capabilities); to ensure that 20 % of energy consumption comes from renewable energy by 2020; and to achieve a 20 % cut in primary energy use compared with projected levels, by improving energy efficiency [12].
Unioni on sopinut vähentävänsä kasvihuonekaasupäästöjä ainakin 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä (30 prosentilla, jos muut kehittyneet maat sitoutuvat vastaaviin päästövähennyksiin ja jos kehitysmaat osallistuvat pyrkimyksiin riittävässä määrin vastuidensa ja valmiuksiensa mukaisesti), varmistavansa, että 20 prosenttia energian kulutuksesta perustuu uusiutuvista lähteistä peräisin olevaan energiaan vuoteen 2020 mennessä, ja vähentävänsä primaarienergian kulutusta 20 prosentilla verrattuna ennustettuihin tasoihin parantamalla energiatehokkuutta [12].
The Union has agreed to halt the loss of biodiversity and the degradation of ecosystem services in the Union by 2020, and restore them in so far as feasible, while stepping up the Union contribution to averting global biodiversity loss [13].
Unioni on sopinut, että sen luonnon monimuotoisuuden köyhtyminen ja ekosysteemipalvelujen heikentyminen unionissa pysäytetään vuoteen 2020 mennessä ja että luonnon monimuotoisuus ja ekosysteemipalvelut palautetaan mahdollisuuksien mukaan ennalleen tehostaen samalla unionin toimia koko maapallon luonnon monimuotoisuuden köyhtymisen estämiseksi [13].
The Union supports the aims of halting global forest cover loss by 2030 at the latest and of reducing gross tropical deforestation by at least 50 % by 2020 compared to 2008 levels [14].
Unioni kannattaa pyrkimyksiä pysäyttää maapallon metsäkato viimeistään vuoteen 2030 mennessä ja rajoittaa trooppisten metsien bruttokato vähintään puoleen vuoden 2008 tasoista vuoteen 2020 mennessä [14].
The Union has agreed to achieve good status for all Union waters, including freshwater (rivers and lakes, groundwater), transitional waters (estuaries/deltas) and coastal waters within one nautical mile of the coast by 2015 [15].
Unioni on sopinut vesien hyvän tilan saavuttamisesta vuoteen 2015 mennessä kaikkialla unionissa, mukaan lukien makeat vedet (joet ja järvet, pohjavesi), jokisuiden vaihettumisalueet (jokisuut ja suistot) ja rannikkovedet yhden meripeninkulman etäisyydellä rannikosta [15].
The Union has agreed to achieve good environmental status in all marine waters of the Union by 2020 [16].
Unioni on sopinut merivesien hyvän tilan saavuttamisesta kaikilla unionissa vuoteen 2020 mennessä [16].
The Union has agreed to achieve levels of air quality that do not give rise to significant negative impacts on, and risks to, human health and the environment [17].
Unioni on sopinut sellaisen ilmanlaadun saavuttamisesta, josta ei aiheudu merkittäviä kielteisiä vaikutuksia tai riskejä ihmisten terveydelle ja ympäristölle [17].
The Union has agreed to achieve, by 2020, the objective that chemicals are produced and used in ways that lead to the minimisation of significant adverse effects on human health and the environment [18].
Unioni on sopinut, että vuoteen 2020 mennessä saavutetaan tavoite, jonka mukaan kemikaaleja tuotetaan ja käytetään tavoilla, joilla minimoidaan merkittävät haitalliset vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön [18].
The Union has agreed to protect the environment and human health by preventing or reducing the adverse impacts of the generation and management of waste and by reducing the overall impact of resource use and improving the efficiency of such use, by applying the following waste hierarchy: prevention, preparing for re-use, recycling, other recovery, and disposal [19].
Unioni on sopinut, että ympäristöä ja ihmisten terveyttä suojellaan estämällä jätteen syntymisestä ja jätehuollosta aiheutuvat haitalliset vaikutukset tai vähentämällä niitä ja vähentämällä resurssien käytön yleistä vaikutusta sekä parantamalla resurssien käytön tehokkuutta soveltamalla seuraavaa jätehierarkiaa: ehkäiseminen, valmistelu uudelleenkäyttöön, kierrätys, muu hyödyntäminen ja loppukäsittely [19].
The Union has agreed to stimulate the transition to a green economy and to strive towards an absolute decoupling of economic growth and environmental degradation [20].
Unioni on sopinut, että siirtymistä vihreään talouteen vauhditetaan ja että taloudellinen kasvu pyritään kokonaan irrottamaan ympäristön tilan heikentymisestä [20].
The Union has agreed to strive to achieve a land degradation neutral world in the context of sustainable development [21].
Unioni on sopinut, että kestävän kehityksen yhteydessä pyritään saavuttamaan maaperän huonontumisen kannalta neutraali maailma [21].
Pursuant to Article 191(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), Union policy on the environment aims at a high level of protection taking into account the diversity of situations in the various regions of the Union, and is based on the precautionary principle and on the principles that preventive action should be taken, that environmental damage should, as a priority, be rectified at source and that the polluter should pay.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 191 artiklan 2 kohdan mukaan unionin ympäristöpolitiikalla pyritään suojelun korkeaan tasoon unionin eri alueiden tilanteiden erilaisuus huomioon ottaen, ja se perustuu ennalta varautumisen periaatteelle sekä periaatteille, joiden mukaan ennalta ehkäiseviin toimiin olisi ryhdyttävä, ympäristövahingot olisi torjuttava ensisijaisesti niiden lähteellä ja saastuttajan olisi maksettava.
Action to deliver the priority objectives of the 7th EAP should be taken at different levels of governance, in accordance with the principle of subsidiarity.
Toimia, joilla pyritään saavuttamaan seitsemännen ympäristöä koskevan toimintaohjelman ensisijaiset tavoitteet, olisi toteutettava hallinnon eri tasoilla toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
Transparent engagement with non-governmental actors is important in ensuring the success of the 7th EAP and the achievement of its priority objectives.
Avoin toiminta muiden kuin valtiollisten toimijoiden kanssa on tärkeää, jotta voidaan varmistaa seitsemännen ympäristöä koskevan toimintaohjelman onnistuminen ja sen ensisijaisten tavoitteiden saavuttaminen.
Not only do biodiversity loss and the degradation of ecosystems in the Union have important implications for the environment and human well-being, they also have impacts on future generations and are costly for society as a whole, particularly for economic actors in sectors that depend directly on ecosystem services.
Sen lisäksi, että luonnon monimuotoisuuden häviämisellä ja ekosysteemien huonontumisella unionissa on merkittäviä vaikutuksia ympäristöön ja ihmisten hyvinvointiin, ne vaikuttavat myös tuleviin sukupolviin ja niistä aiheutuu kustannuksia koko yhteiskunnalle, erityisesti taloudellisille toimijoille aloilla, jotka ovat suoraan riippuvaisia ekosysteemipalveluista.
There is significant scope for reducing GHG emissions and enhancing energy and resource efficiency in the Union.
Kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen sekä energia- ja resurssitehokkuuden parantamiseen unionissa on runsaasti mahdollisuuksia.
This will ease pressure on the environment and bring increased competitiveness and new sources of growth and jobs through cost savings from improved efficiency, the commercialisation of innovations and better management of resources over their whole life cycle.
Tämä helpottaa ympäristöön kohdistuvia paineita sekä parantaa kilpailukykyä ja synnyttää uusia kasvun lähteitä ja työpaikkoja, kun kustannuksia säästyy kohentuneen tehokkuuden, innovaatioiden kaupallistamisen ja resurssien koko elinkaaren paremman hallinnan ansiosta.
In order to realise this potential, a more comprehensive Union policy on climate change should recognise that all sectors of the economy have to contribute to tackling climate change.
Näiden mahdollisuuksien hyödyntämiseksi olisi kattavammassa unionin ilmastonmuutospolitiikassa otettava huomioon, että kaikkien talouden alojen on osallistuttava ilmastonmuutoksen torjuntaan.
Environmental problems and impacts continue to pose significant risks for human health and well-being, whereas measures to improve the state of the environment can be beneficial.
Ympäristöongelmat ja -vaikutukset aiheuttavat edelleen merkittäviä riskejä ihmisten terveydelle ja hyvinvoinnille, kun taas toimenpiteistä ympäristön tilan parantamiseksi voi olla hyötyä.
The full and even implementation of the environment acquis throughout the Union is a sound investment for the environment and human health, as well as for the economy.
Ympäristölainsäädännön täysimääräinen ja yhtäläinen täytäntöönpano kaikkialla unionissa on järkevä investointi ympäristöön ja ihmisten terveyteen sekä talouteen.
Union environment policy should continue to draw on a sound knowledge base and should ensure that the evidence underpinning policy-making, including cases where the precautionary principle has been invoked, can be better understood at all levels.
Unionin ympäristöpolitiikan olisi jatkossakin perustuttava luotettavaan tietopohjaan ja sen avulla olisi varmistettava, että poliittisen päätöksenteon perustana oleva aineisto, mukaan lukien tapaukset, joissa on käytetty ennalta varautumisen periaatetta, voidaan ymmärtää paremmin kaikilla tasoilla.
Environment and climate objectives should be supported by adequate investments, and funds should be spent more effectively in line with those objectives.
Ympäristö- ja ilmastotavoitteita olisi tuettava riittävillä investoinneilla, ja varoja olisi käytettävä tehokkaammin näiden tavoitteiden mukaisesti.
The use of public- private initiatives should be encouraged.
Julkisen ja yksityisen sektorin yhteisten aloitteiden käyttöä olisi edistettävä.
Environmental integration in all relevant policy areas is essential in order to reduce pressures on the environment resulting from the policies and activities of other sectors and to meet environmental and climate-related targets.
Ympäristön sisällyttäminen kaikkiin asiaankuuluviin politiikan aloihin on välttämätöntä, jotta voidaan vähentää muiden alojen politiikoista ja toimista ympäristöön kohdistuvia paineita sekä saavuttaa ympäristöön ja ilmastoon liittyvät tavoitteet.
The Union is densely populated, and over 70 % of its citizens live in urban and peri-urban areas and face specific environmental and climate-related challenges.
Unioni on tiheästi asuttu, ja yli 70 prosenttia sen kansalaisista asuu kaupungeissa ja kaupunkien läheisyydessä ja kohtaa erityisiä ympäristöön ja ilmastoon liittyviä haasteita.
Many environmental challenges are global and can only be fully addressed through a comprehensive global approach, while other environmental challenges have a strong regional dimension.
Monet ympäristöhaasteista ovat maailmanlaajuisia ja niihin voidaan tarttua kattavasti ainoastaan laajan maailmanlaajuisen lähestymistavan avulla, kun taas joillakin muilla ympäristöhaasteilla on vahva alueellinen ulottuvuus.
This requires cooperation with partner countries, including neighbouring countries and overseas countries and territories.
Tämä edellyttää yhteistyötä kumppanimaiden kanssa, naapurimaat sekä merentakaiset maat ja alueet mukaan luettuina.
The 7th EAP should support the implementation, within the Union and at international level, of the outcomes of, and commitments undertaken at, the 2012 United Nations Conference on Sustainable Development (Rio + 20) and which aim to transform the global economy into an inclusive and green economy in the context of sustainable development and poverty reduction.
Seitsemännellä ympäristöä koskevalla toimintaohjelmalla olisi tuettava sekä unionissa että kansainvälisellä tasolla vuonna 2012 pidetyn Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen konferenssin (Rio + 20) tulosten ja siellä annettujen sitoumusten täytäntöönpanoa, joilla pyritään muuttamaan maailmanlaajuinen talous osallistavaksi ja vihreäksi taloudeksi kestävän kehityksen ja köyhyyden vähentämisen yhteydessä.
An appropriate mix of policy instruments would enable businesses and consumers to improve their understanding of the impact of their activities on the environment and to manage that impact.
Sopiva yhdistelmä politiikan välineitä auttaisi yrityksiä ja kuluttajia ymmärtämään paremmin toimintojensa vaikutuksia ympäristöön sekä hallitsemaan näitä vaikutuksia.
Such policy instruments include economic incentives, market-based instruments, information requirements as well as voluntary tools and measures to complement legislative frameworks and to engage stakeholders at different levels.
Tällaisiin politiikan välineisiin kuuluvat taloudelliset kannustimet, markkinapohjaiset välineet, tietovaatimukset sekä vapaaehtoiset välineet ja toimenpiteet, joilla täydennetään lainsäädäntöpuitteita ja sitoutetaan sidosryhmiä eri tasoilla.
All measures, actions and targets set out in the 7th EAP should be taken forward in accordance with the principles of smart regulation [22] and, where appropriate, subject to a comprehensive impact assessment.
Kaikkia seitsemännessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa esitettyjä toimenpiteitä, toimia ja tavoitteita olisi vietävä eteenpäin järkevän sääntelyn periaatteiden mukaisesti [22] sekä tarvittaessa kattavan vaikutusten arvioinnin pohjalta.
Progress towards meeting the objectives of the 7th EAP should be monitored, assessed and evaluated on the basis of agreed indicators.
Edistymistä kohti seitsemännen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tavoitteiden saavuttamista olisi seurattava ja arvioitava sovittujen indikaattorien perusteella.
In accordance with Article 192(3) TFEU, the priority objectives in respect of Union policy on the environment should be set out in a general action programme.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 192 artiklan 3 kohdan mukaisesti unionin ympäristöpolitiikan ensisijaiset tavoitteet olisi asetettava yleisessä toimintaohjelmassa.
For the priority objectives set out in this Decision, a number of measures and actions are identified in the 7th EAP set out in the Annex, with a view to achieving those objectives.
Seitsemännessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa on liitteessä esitetyllä tavalla yksilöity toimenpiteitä ja toimia tässä päätöksessä asetettujen ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
Since the objective of this Decision, namely to set up a General Union Environment Action Programme setting out priority objectives, cannot be sufficiently achieved by the Member States but can rather, by reason of the scale and effects of that action programme be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union.
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän päätöksen tavoitetta, joka on ensisijaisia tavoitteita asettavan unionin yleisen ympäristöä koskevan toimintaohjelman perustaminen, vaan se voidaan toiminnan laajuus ja vaikutukset huomioon ottaen saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
A general Union action programme in the field of the environment for the period up to 31 December 2020 (‘the 7th Environment Action programme’ or ‘7th EAP’), as set out in the Annex, is hereby adopted.
Hyväksytään 31 päivään joulukuuta 2020 saakka ulottuva yleinen unionin ympäristöalan toimintaohjelma, jäljempänä ’seitsemäs ympäristöä koskeva toimintaohjelma’, sellaisena kuin se esitetään liitteessä.
The 7th Environment Action Programme shall have the following priority objectives:
Seitsemännellä ympäristöä koskevalla toimintaohjelmalla on seuraavat ensisijaiset tavoitteet:
to protect, conserve and enhance the Union’s natural capital;
suojella, säilyttää ja parantaa unionin luonnonpääomaa;
to turn the Union into a resource-efficient, green and competitive low-carbon economy;
muuttaa unioni resurssitehokkaaksi, vihreäksi ja kilpailukykyiseksi vähähiiliseksi taloudeksi;
to safeguard the Union’s citizens from environment-related pressures and risks to health and well-being;
suojella unionin kansalaisia ympäristöön liittyviltä paineilta sekä terveyteen ja hyvinvointiin kohdistuvilta riskeiltä;