natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Indeed, even if one were to follow the French authorities’ argument, according to which there is no unlimited guarantee in favour of La Poste because of the latter’s legal form — an argument refuted by the Commission — the factors analysed above legitimately lead creditors to believe that such a guarantee does nonetheless exist.
Vaikka noudatettaisiinkin Ranskan viranomaisten päätelmää, jonka mukaan La Postelle ei ole myönnetty rajoittamatonta takausta sen aseman perusteella – jonka päätelmän komissio torjuu – velkojat voivat edellä selvitettyjen seikkojen perusteella oikeutetusti uskoa, että tällainen takaus on joka tapauksessa olemassa.
The theory of appearance amplifies the effect produced by the concordance of a series of indices.
Vilpittömän mielen suojan teoria vahvistaa viitteiden sarjan yhdenmukaisuuden aikaansaamaa vaikutusta.
The main relevant indices in relation to the theory of appearance are noted below:
Vilpittömän mielen suojan teorian kannalta tärkeimmät viitteet esitetään seuraavassa:
regarding the state guarantee in favour of EPICs, a variety of legislative instruments (Law of 16 July 1980 and the measures implementing it) or official (budgetary) documents lead the creditor to believe that the State would take over EPICs’ debts in the event of their having a shortage of funds or that it would assume liability for those debts,
EPIC-laitoksille myönnetyn valtiontakauksen osalta useat eri säädökset (16 päivänä heinäkuuta 1980 annettu laki ja sen soveltamissäädökset) tai viralliset asiakirjat (talousarvioasiakirjat) antavat velkojan uskoa, että valtio huolehtisi EPIC-laitoksen veloista käteisvarojen loppuessa tai käyttäisi omaa vastuuvelvollisuuttaan;
the lack of clarification of the legal situation following the Campoloro case and of the initial procedures undertaken by the Commission on the legal form of EPICs also increases creditors’ confidence that such a guarantee does in fact exist,
se, ettei oikeudellista tilannetta ole selvennetty asian Campoloro ratkaisun jälkeen eikä komission EPIC-laitosten asemasta käynnistämien ensimmäisten menettelyjen päättymisen jälkeen, lisää niin ikään velkojien luottamusta tällaisen takauksen olemassaoloon;
the lack of any clear indication as to the effects of a situation in which an EPIC is in default also militates in favour of this view,
se, ettei EPIC-laitoksen maksukyvyttömyystilanteen vaikutuksia ole selvästi osoitettu, puhuu myös tämän tulkinnan puolesta;
the reaction of the rating agencies is also relevant in this context in that, rightly or wrongly, third parties attach importance to the legal form of the debtor, attributing to the latter a rating whose role is crucial in the matter of funding (this will be demonstrated in section 4.1.2(a) of this Decision).
myös luottoluokituslaitosten reaktio kuuluu tähän ryhmään, koska kolmannet virheellisesti tai oikeutetusti myöntävät velallisen aseman tärkeyden ja antavat sille arvostelun, jonka ensisijainen tehtävä liittyy rahoitukseen (tämä osoitetaan tämän päätöksen kohdassa 4.1.2.a)).
In accordance with the conclusions of its expert, the Commission has arrived at the view that, even if, in the scenario championed by the French authorities, it was in error that a creditor came to consider that the State was required to guarantee the debts of publicly owned establishments and of La Poste in particular, his error would be legitimate given the above-mentioned factors, and the law could impart effects to it.
Asiantuntijansa päätelmien mukaisesti komission kanta on, että vaikka velkoja – kuten Ranskan viranomaiset esittävät – olettaisi virheellisesti, että valtio on velvollinen takaamaan julkisten laitosten ja erityisesti La Posten velat, tämä virhe olisi oikeutettu edellä mainittujen seikkojen perusteella, ja oikeus voisi liittää siihen vaikutuksia.
If, exceptionally, the creditor did not succeed in obtaining the payment of his claim, he could nevertheless rest assured that there was no likelihood of the claim being cancelled.
Jollei velkoja poikkeuksellisesti onnistuisi saamaan maksua saatavalleen, se voisi olla yhtä kaikki varma, ettei saatava missään nimessä lakkaa olemasta.
Guarantee of the continued existence of La Poste and/or of its obligations
Takaus La Posten ja/tai sen velvollisuuksien olemassaolon jatkumisesta
As will be shown, even if, within a reasonable period and after the use of the procedures described in the previous section, the creditor does not succeed in obtaining the payment of his claim, he will be secure in the knowledge that the claim will not be cancelled.
Kuten jäljempänä osoitetaan, vaikka velkoja ei saisi kohtuullisessa ajassa ja edellisessä jaksossa kuvattuja menettelyjä käyttämällä maksua saatavalleen, se voi olla varma, ettei saatava lakkaa olemasta.
When a company constituted under private law is closed down, its rights and obligations are likely to disappear with it.
Kun yksityisoikeudellinen yhtiö lakkaa olemasta, sen oikeudet ja velvollisuudet todennäköisesti lakkaavat sen myötä.
The procedure for winding up companies provides no guarantee at all that claims will be paid.
Yhtiöiden selvitysmenettely ei tarjoa mitään varmuutta saatavien suorittamisesta.
The situation regarding publicly owned establishments is different.
Julkisten laitosten tilanne on erilainen.
As shown above, there is no procedure for the closing down/winding up of publicly owned establishments in default, involving the elimination of those establishments’ debts.
Kuten edellä on osoitettu, maksujen lakkautukseen joutuneita julkisia laitoksia varten ei ole olemassa selvitys- ja kuittausmenettelyä, jonka yhteydessä niiden velat lakkaisivat olemasta.
In the event of publicly owned establishments being closed down following a decision of the public authority — and despite the fact that no legislation expressly provides for this — experience and certain basic principles of administrative law tend to show that the rights and obligations of publicly owned establishments that are closed down as such are always taken over by another body and, failing that, by the State.
Mikäli julkinen laitos lakkaa olemasta julkisen viranomaisen päätöksellä ja vaikka asiasta ei nimenomaisesti säädetäkään missään säädöksessä, käytäntö ja tietyt hallinto-oikeuden perustavat periaatteet näyttävät osoittavan, että sellaisinaan lakkaavien julkisten laitosten oikeudet ja velvollisuudet siirtyvät aina toisen yksikön tai sellaisen puuttuessa valtion vastuulle.
There is no public authority-motivated winding up/closing down of publicly owned establishments in which the rights and obligations of the establishments are also cancelled.
Ei ole olemassa julkisen viranomaisen aloitteesta tapahtuvaa julkisen laitoksen selvitys- ja kuittausmenettelyä, jonka myötä laitoksen oikeudet ja velvollisuudet lakkaisivat olemasta.
Each creditor can therefore be certain that the right arising from his claim may be invoked against another body and that his claim will not, therefore, be cancelled.
Tämän perusteella jokainen velkoja on varma, että sille sen saatavan perusteella tulevaa oikeutta voidaan käyttää suhteessa toiseen ja ettei sen saatava siten lakkaa olemasta.
This demonstration is based on a practical study of organic developments affecting publicly owned establishments.
Tämä todistelu perustuu julkisissa laitoksissa tapahtuneen rakenteellisen kehityksen käytännön tutkimuksiin.
This study, conducted by the Commission’s expert, shows that the debts of publicly owned establishments are always transferred to another legal entity, which cannot refuse them.
Komission asiantuntijan suorittama tutkimus osoittaa, että julkisten laitosten velat siirretään aina toiselle oikeushenkilölle, joka ei voi kieltäytyä niistä.
The Commission’s expert has identified three reasons why publicly owned establishments may be closed down: because they have reached the ends of their lives (1), because the tasks assigned to them no longer need to be carried out (2), and (the case most frequently encountered) because the tasks assigned to them have been transferred elsewhere, necessarily implying a transfer of the rights and obligations (3).
Komission asiantuntija on erottanut kolme syytä julkisten laitosten lakkauttamiselle: laitoksen toimikauden umpeutuminen (1), tehtävän lakkaaminen (2) ja yleisin tapaus, tehtävän siirto, joka edellyttää välttämättä oikeuksien ja velvollisuuksien siirtoa (3).
Publicly owned establishments that have reached the ends of their lives
Julkiset laitokset, joiden toimikausi umpeutuu
There are few cases of publicly owned establishments reaching the ends of their lives.
Julkisia laitoksia, joiden toimikausi umpeutuu, tavataan erittäin harvoin.
The only example found by the Commission’s expert shows that the rights and obligations of the publicly owned establishment — particularly its debts (which are expressly referred to) — are transferred to other legal entities governed by public law.
Ainoa komission asiantuntijan löytämä esimerkki osoittaa, että julkisen laitoksen oikeudet ja velvollisuudet, siis muun muassa sen velat (jotka on huomioitu nimenomaisesti), siirretään muille julkisoikeudellisille oikeushenkilöille.
Publicly owned establishments closed down due to their tasks no longer needing to be carried out
Julkisten laitosten lakkauttaminen niiden tehtävän lakkaamisen myötä
The cancellation of the task of the publicly owned establishment is almost always preceded by the cancellation of a public-service task, meaning that the public authorities no longer wish to see a particular activity as representing a public-interest task that they are obliged to take over or guarantee.
Julkisen laitoksen tehtävän lakkaaminen edellyttää lähes aina julkisen palvelun tehtävän lakkaamista sitä ennen. Tämä tarkoittaa, etteivät julkiset viranomaiset enää halua luokitella tiettyä toimintaa yleishyödylliseksi tehtäväksi, josta niiden on huolehdittava tai joka niiden on varmistettava.
In fact, the trend is to identify more and more activities as public services.
Suuntauksena on kuitenkin yhä useampien toimintojen luokittelu julkisiksi palveluiksi.
This explains why the cancellation of public service tasks is a very rare phenomenon.
Tämä selittää, miksi ilmiö on erittäin harvinainen.
It is necessary, however, to set aside cases of publicly owned establishments without a public-service task whose closing down due to the cancellation of their task does not imply the prior cancellation of a public-service task.
On kuitenkin tarkasteltava erikseen sellaisten julkisten laitosten tapauksia, jotka eivät harjoita julkisen palvelun tehtävää ja joiden lakkauttaminen tehtävän lakkaamisen myötä ei edellytä julkisen palvelun tehtävän lakkauttamista ennalta.
La Poste does not fall into the latter category.
La Poste ei kuulu viimeksi mainittuun luokkaan.
Even in this hypothetical case, experience in any case demonstrates that the rights and obligations of these establishments are systematically taken over by another legal entity governed by public law, more often than not the State itself, as shown by the numerous legislative instruments and examples identified by the Commission’s expert on the basis of the study carried out by S. Carpi-Petit .
Joka tapauksessa tässäkin perustapauksessa käytäntö on osoittanut, että laitosten oikeudet ja velvollisuudet siirtyvät järjestelmällisesti toisen julkisoikeudellisen oikeushenkilön haltuun, useimmiten valtiolle itselleen, kuten komission asiantuntijan S. Carpi-Petit’n tutkimuksen perusteella löytämät lukuisat säädökset ja esimerkit osoittavat.
Transfer of the task, implying a transfer of the rights and obligations
Tehtävän siirto, joka edellyttää oikeuksien ja velvollisuuksien siirtoa
Transfer of the task of a publicly owned establishment to another body, implying a transfer of the rights and obligations, is the most frequent scenario.
Julkisen laitoksen tehtävän siirto, johon liittyy oikeuksien ja velvollisuuksien siirto, toiselle toimijalle on yleisin tapaus.
The principle of continuity of public service implies a transfer of the assets assigned to the task and, therefore, a transfer of the rights and obligations.
Julkisen palvelun jatkuvuuden periaate edellyttää tehtävään varatun omaisuuden siirtoa ja sen seurauksena oikeuksien ja velvollisuuksien siirtoa.
A basic principle emerges: if the task remains, the debts of the former publicly owned establishment are transferred to the body that takes over the task.
Perusperiaatteena näyttää olevan, että kun tehtävää ei lakkauteta, entisen julkisen laitoksen velat siirretään yhteisölle, joka jatkaa tehtävää.
More often than not, the task is transferred to a single body and, as a result, the assets are transferred in their entirety rather than being split up.
Useimmiten tehtävä luovutetaan yhdelle yhteisölle, minkä seurauksena omaisuus siirretään kokonaisuudessaan osittamatta.
The same principle applies in scenarios in which the assets are transferred to a private person .
Sama periaate koskee myös tapauksia, joissa omaisuus luovutetaan yksityisoikeudelliselle henkilölle.
There are also scenarios in which assets are split up, showing in this case too that there is continuity in the rights and obligations of publicly owned establishments.
On olemassa myös omaisuuden ositustapauksia. Nekin ovat osoitus julkisten laitosten oikeuksien ja velvollisuuksien jatkumisesta.
Article 1 of Decree No 74-947 of 14 November 1974, concerning the transfer to the Institut de l’audiovisuel of the ORTF’s assets, rights and obligations, gives concrete expression to the existence of a principle whereby a successor body is appointed ‘by default’: ‘it will be possible for the assets, rights and obligations of the Office de radiodiffusion-télévision française that have not been transferred […] to the public broadcasting establishment or to one of the companies created by this law to be transferred to the Institut de l’audiovisuel as from 1 January 1975 by order of the Prime Minister’.
ORTF:n omaisuuden, oikeuksien ja velvollisuuksien siirrosta Institut de l’audiovisuel -laitokselle 14 päivänä marraskuuta 1974 annetussa asetuksessa nro 74–947 konkretisoituu ”oletusarvoisen” seuraajayhteisön nimeämisperiaate: 1 §:n mukaan Office de radiodiffusion-télévision française -viraston omaisuus, oikeudet ja velvollisuudet, joita ei ole siirretty […] julkiselle yleisradioyhtiölle tai jollekin tässä laissa perustetulle yhtiölle, voidaan siirtää Institut de l’audiovisuel -laitokselle 1 päivästä tammikuuta 1975 pääministerin määräyksellä.
The scenarios in which the assets are transferred in more than one stage confirm the trend described above.
Tapaukset, joissa omaisuutta siirretään useissa vaiheissa, vahvistavat aiemmin osoitetun suuntauksen.
When a publicly owned establishment is converted into a public limited company, there are several ‘conversion’ procedures:
Kun julkinen laitos muutetaan osakeyhtiöksi, käytettävissä on monenlaisia menettelyjä:
closing down/abolition: the simplest procedure is that of closing down by abolition, the publicly owned establishment then being wound up,
lakkauttaminen poistamalla: yksinkertaisin tapaus on lakkauttaa laitos poistamalla se, jolloin julkinen laitos purkautuu;
closing down/substitution: as B. Plessix expresses it, closing down by substitution is ‘the abolition of the publicly owned establishment, accompanied by the creation of a new legal entity to which is entrusted the statutory task for which the wound-up establishment was responsible’.
lakkauttaminen korvaamalla: B. Plessixin mukaan lakkauttamisessa korvaamalla julkinen laitos poistetaan ja luodaan uusi oikeushenkilö, jolle puretun laitoksen sääntömääräinen tehtävä siirretään.
The legislature has committed itself in recent years to conversion without closing down.
Lainsäätäjä on viime vuosina sitoutunut lakkauttamiseen ilman poistoa.
Where the initial conversions, and especially that of France Télécom, were concerned, the legislature abolished the EPIC, then transferred all of its assets, rights and obligations to a new legal entity taking the form of a company governed by private law.
Ensimmäisten muutosten ja erityisesti France Télécomin yhteydessä lainsäätäjä suorittaa ensin EPIC-laitoksen poiston ja siirtää sen jälkeen kaiken sen omaisuuden, oikeudet ja velvollisuudet uudelle oikeushenkilölle, josta tehdään yksityisoikeudellinen yhtiö. Tämän jälkeisissä operaatioissa lainsäätäjä muuttaa ainoastaan yhtiömuotoa perustamatta uutta oikeushenkilöä.
Then, in the course of the subsequent operations, the legislature effected only a change in legal form without creating a new legal entity.
Tällöin EPIC-laitoksen omaisuutta, oikeuksia ja velvollisuuksia ei siirretä eikä sen toimintaa lopeteta, vaan lainsäätäjä huolehtii oikeudellisesta jatkuvuudesta.
There is therefore no transfer of the assets, rights and obligations of the EPIC, nor cessation of activity but, rather, the organisation of legal continuity by the legislature, as shown for example by Article 25 of Law No 2004-803 of 9 August 2004 relating to the public gas and electricity service and to gas and electricity companies: ‘conversion into the companies Electricité de France and Gaz de France involves neither the creation of new legal entities nor the cessation of activity.
Tästä ovat todisteina esimerkiksi julkisesta sähkö- ja kaasuhuollosta sekä sähkö- ja kaasuyrityksistä 9 päivänä elokuuta 2004 annetun lain nro 2004–803 25 §:n käsitteistö: muuntamiseen yhtiöiksi Electricité de France ja Gaz de France ei liity uusien oikeushenkilöiden perustamista eikä toiminnan lakkaamista.
The assets, rights, obligations, contracts and authorisations of any kind of the companies Electricité de France and Gaz de France, both within France and outside France, are those of each of the publicly owned establishments at the time when their legal form is changed.
Yhtiöiden Electricité de France ja Gaz de France kaikenlainen omaisuus, oikeudet, velvollisuudet, sopimukset ja luvat niin Ranskassa kuin Ranskan ulkopuolellakin ovat samat kuin kummallakin julkisella laitoksella niiden yhtiömuodon muutoshetkellä.
Such a conversion does not allow these assets, rights, obligations, contracts and authorisations to be in any way called into question and, in particular, has no effect on the contracts concluded with third parties by Electricité de France, Gaz de France, etc. The operations brought about by this conversion do not lead to the collection of duties or taxes of any kind’.
Tämä muutos ei millään tavoin mahdollista tämän omaisuuden, oikeuksien, velvollisuuksien, sopimusten ja lupien kyseenalaistamista eikä varsinkaan vaikuta mitenkään Electricité de Francen, Gaz de Francen kolmansien kanssa tekemiin sopimuksiin […]. Tämän muutoksen aiheuttamista tapahtumista ei kanneta minkäänlaisia maksuja, veroja tai käyttömaksuja.
Guided by its expert, the Commission concludes that analysis of the various scenarios whereby publicly owned establishments are closed down enables the following conclusions to be drawn:
Asiantuntijansa tavoin komissio katsoo, että julkisten laitosten erilaisista lakkautustapauksista voidaan tehdä seuraavat päätelmät:
although there is no overall judicial scheme for organising the closing down of publicly owned establishments, experience shows that the legislation always provides for transferring the rights and obligations of the establishment that is to be closed down either to the State or to the body that is to take over its task.
vaikkei olekaan olemassa yleistä oikeudellista järjestelyä, jolla julkisten laitosten lakkauttaminen olisi järjestetty, käytäntö on osoittanut, että säädöstekstissä järjestetään aina lakkautettavan laitoksen oikeuksien ja velvollisuuksien siirto joko valtiolle tai oikeushenkilölle, joka jatkaa laitoksen tehtävää.
To the Commission’s knowledge, no example of legislation is to be found noting the cancellation of the debts,
Komission tietojen mukaan velkojen lakkaamisen vahvistavista säädöksistä ei ole esimerkkejä;
it is the ‘rights and obligations’ that are transferred, with the term ‘obligations’ undoubtedly referring to debts.
siirron kohteena ovat ”oikeudet ja velvollisuudet”, joista juuri velvollisuuksien käsite viittaa selvästi velkoihin.
Some legislation uses the vaguer term, ‘assets’ [patrimoine].
Eräissä teksteissä käytetään moniselitteisempää käsitettä ”omaisuus” (patrimoine).
According to Cornu’s Vocabulaire juridique, by ‘assets’ is meant a ‘collection of the property and obligations of one and the same person (that is to say of his duties and charges assessable in monetary terms)’ — a formulation that would also include debts.
Cornun juridisen sanakirjan mukaan omaisuudella tarkoitetaan yhden henkilön omaisuuden ja velvollisuuksien kokonaisuutta (eli rahana arvioitavissa olevia oikeuksia ja rasitteita); tähän määritelmään sisältyisivät myös velat.
The only example found of the pure and simple closing down of a publicly owned establishment involves, in any case, the transfer of the ‘debts’ themselves,
Ainoassa esimerkissä, jossa on kyse julkisen laitoksen lakkaamisesta sellaisenaan, järjestetään joka tapauksessa suoraan ”velkojen” siirto;
even when the task disappears, the establishment’s rights and obligations are, in practice, taken over by another body,
silloinkin kun tehtävä käytännössä lakkaa, toinen yhteisö ottaa haltuunsa laitoksen oikeudet ja velvollisuudet;
the practice described is in accordance with codifying instruction No 02-060-M95 of 18 July 2002 and the Guide sur l’organisation financière des créations, transformations et suppressions des établissements publics nationaux [Guide to the financial organisation of the creation, conversion and abolition of national publicly owned establishments].
kuvattu käytäntö on 18 päivänä heinäkuuta 2002 annetun kodifioivan ohjeen nro 02–060-M95 sekä kansallisten julkisten laitosten perustamiseen, muuttamiseen ja lakkauttamiseen liittyviä rahoitusjärjestelyjä koskevan ohjeen mukaista.
Even though such legislation concerns only establishments with a public accountant — such as La Poste does not have — it nonetheless confirms the lessons drawn from actual practice, namely that the rights and obligations of a wound-up EPIC go either to the State or to the legal entity that will take over the establishment’s task.
Vaikka nämä säädökset koskevatkin ainoastaan sellaisia laitoksia, joilla on julkinen kirjanpitäjä – jollainen La Poste ei ole – niissä vahvistetaan käytännön havainnot: selvitetyn EPIC-laitoksen oikeudet ja velvollisuudet palautuvat joko valtiolle tai laitoksen tehtävää jatkavalle oikeushenkilölle.
The Commission concludes that this analysis shows that the creditor of such a publicly owned establishment can be certain that his claim will not be cancelled with the closing down of the establishment.
Komissio katsoo näiden selvitysten osoittavan, että tällaisen julkisen laitoksen velkoja voi luottaa varmasti siihen, ettei sen saatava lakkaa laitoksen lakkaamisen myötä.
The demonstration would not be complete without examining the issue of whether, on the model of successions under private law, the heir may refuse the succession, particularly if the debts are too great.
Todistelu ei olisi kattava, ellei samalla tarkasteltaisi, voiko seuraaja samalla tavoin kuin yksityisoikeudellisten pesien yhteydessä kieltäytyä ”perinnöstä” esimerkiksi siksi, että velat ovat liian suuret.
It appears that there is only very limited scope for refusing a succession under administrative law.
Vaikuttaa siltä, että mahdollisuus perinnöstä kieltäytymiseen on hallinto-oikeudessa erittäin suppea.
According to S. Carpi-Petit: ‘unlike in civil law, which makes the option available to all beneficiaries, the ability to exercise an option is not a general principle of administrative law governing successions.
Carpi-Petit toteaa seuraavaa: toisin kuin siviilioikeudessa, jossa kaikilla perillisillä on mahdollisuus [tähän] vaihtoehtoon, valinnan mahdollisuus ei ole yleinen hallinto-oikeudellinen periaate seuraajia koskevissa asioissa.
It is offered only to certain beneficiaries, depending on the nature of the operation carried out.
Mahdollisuus on tarjottu vain eräille seuraajille suoritetun operaation luonteen mukaan.
Thus, the transfers implied by abolition pure and simple are not optional.
Esimerkiksi sellaisinaan tapahtuvien lakkautusten aiheuttamat periytymiset eivät ole valinnaisia.