natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to ensure adequate publicity to the authorisation provided for in this Decision, it is appropriate that a list of the premises of feed and food business operators, approved for physical checks pursuant to Regulation (EC) No 669/2009, is made publicly available on the Internet through the national link provided for in Article 5 of that Regulation,
Jotta tässä päätöksessä säädetylle luvalle taattaisiin riittävä julkisuus, on aiheellista tarjota asetuksen (EY) N:o 669/2009 5 artiklassa säädetyn kansallisen linkin kautta internetissä yleisesti saataville luettelo niistä rehu- ja elintarvikealan toimijoiden tiloista, jotka on hyväksytty kyseisen asetuksen mukaisia fyysisiä tarkastuksia varten,
The competent authorities of the designated point of entry of Floriana Port in Malta are hereby authorised, in accordance with Article 9(1) of Regulation (EC) No 669/2009, to carry out the physical checks provided for in Article 8(1)(b) of that Regulation on imports of feed and food of non-animal origin listed in Annex I thereto, at the premises of a feed or food business operator approved by Malta for such checks, provided that the conditions set out in points (a), (b) and (c) of Article 9(1) of that Regulation are met.
Annetaan Maltan nimetyn saapumispaikan Florianan sataman toimivaltaisille viranomaisille asetuksen (EY) N:o 669/2009 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti lupa tehdä kyseisen asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyt fyysiset tarkastukset asetuksen liitteessä I lueteltujen muiden kuin eläinperäisten rehujen ja elintarvikkeiden tuonnin yhteydessä Maltan tällaisia tarkastuksia varten hyväksymissä rehu- ja elintarvikealan toimijoiden tiloissa edellyttäen, että mainitun asetuksen 9 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät.
The list of feed and food business operators whose premises are approved by Malta, as referred to in paragraph 1 of this Article, shall be made publicly available on the Internet through the national link provided for in Article 5 of Regulation (EC) No 669/2009.
Luettelo tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista rehu- ja elintarvikealan toimijoista, joiden tilat Malta on hyväksynyt, tarjotaan asetuksen (EY) N:o 669/2009 5 artiklassa säädetyn kansallisen linkin kautta internetissä yleisesti saataville.
Done at Brussels, 18 August 2010.
Tehty Brysselissä 18 päivänä elokuuta 2010.
of 19 November 2009
tehty 19 päivänä marraskuuta 2009,
on State aid measures C 38/A/04 (ex NN 58/04) and C 36/B/06 (ex NN 38/06) implemented by Italy for Alcoa Trasformazioni
valtiontuista C 38/A/04 (ex NN 58/04) ja C 36/B/06 (ex NN 38/06), jotka Italia on toteuttanut Alcoa Trasformazionin hyväksi
(notified under document C(2009) 8112)
(tiedoksiannettu numerolla K(2009) 8112)
Case C 38/A/04
Asia C 38/A/04
By letter dated 4 December 2003, a series of articles published in the Italian press on the Italian government’s intention to introduce preferential electricity tariffs for selected undertakings in Sardinia was brought to the Commission’s attention.
Komission yksiköt saivat 4 päivänä joulukuuta 2003 päivätyn kirjeen johdosta tietää lehtiartikkeleista, joiden mukaan Italian hallitus aikoi soveltaa sähkön suosituimmuustariffeja tiettyihin Sardiniassa toimiviin yrityksiin.
By letters dated 22 January 2004 and 19 March 2004, the Commission requested further information on these measures.
Komission yksiköt pyysivät 22 päivänä tammikuuta 2004 ja 19 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyillä kirjeillä selvityksiä kyseisistä toimenpiteistä.
By letter dated 16 November 2004, the Commission informed Italy that it had decided to initiate proceedings under Article 88(2) of the EC Treaty in respect of the aid measure.
Komissio ilmoitti Italialle 16 päivänä marraskuuta 2004 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa tukitoimenpiteen osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.
The Commission’s decision to initiate the proceedings was published in the Official Journal of the European Union [5].
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä [5].
Italy submitted observations by letters dated 4 February 2005 and 11 February 2005.
Italia esitti huomautuksia 4 päivänä helmikuuta 2005 ja 11 päivänä helmikuuta 2005 päivätyillä kirjeillä.
The Commission also received comments from other interested parties. By letter dated 22 March 2005, it forwarded those comments to Italy, which was given the opportunity to respond.
Komissio sai huomautuksia asianomaisilta ja toimitti ne Italian viranomaisille 22 päivänä maaliskuuta 2005 päivätyllä kirjeellä antaakseen näille mahdollisuuden kommentoida niitä.
Italy’s comments were received by letter dated 20 September 2005.
Italian huomautukset saapuivat 20 päivänä syyskuuta 2005 päivätyllä kirjeellä.
On 29 October 2008, the case was split into part A, which covers the measure with regard to Alcoa, and part B, which deals with Portovesme, ILA and Euroallumina.
Lokakuun 29 päivänä 2008 asia jaettiin A-osaan, joka koskee Alcoan hyväksi myönnettyä toimenpidettä, ja B-osaan, joka koskee Portovesmeä, ILA:ta ja Euroalluminaa.
The present Decision concerns Alcoa alone (part A).
Tämä päätös koskee ainoastaan Alcoaa (A-osa).
Case C 36/B/06
Asia C 36/B/06
In the course of a related State aid case [6], the Commission became aware of a second extension of the preferential electricity tariff scheme applying to Alcoa.
Komissio oli saanut toisen, asiaan liittyvän valtiontukiasian puitteissa [6] tietoonsa Alcoaan sovellettavan sähköenergian erikoistariffijärjestelmän jatkamisesta toistamiseen.
The extension was granted by virtue of Article 11(11) of Decree-Law No 35 of 14 March 2005, converted into Law No 80/2005 of 14 May 2005‘Urgent Provisions under the Action Plan for Economic, Social and Territorial Development’.
Järjestelmän soveltamista jatkettiin lain nro 35 (”Kiireelliset toimenpiteet taloudellista, sosiaalista ja alueellista kehitystä koskevan toimintasuunnitelman puitteissa”) 11 §:n 11 momentin nojalla. Kyseinen laki annettiin 14 päivänä maaliskuuta 2005 ja muutettiin 14 päivänä toukokuuta 2005 laiksi nro 80/2005.
The beneficiaries were Alcoa and the three successor companies to Terni [7].
Tuensaajat olivat Alcoa ja kolme Terni-yrityksen seuraajayhtiötä [7].
By letter dated 19 July 2006, the Commission informed Italy that it had decided to initiate proceedings under Article 88(2) of the EC Treaty with regard to both schemes (C 36/06).
Komissio ilmoitti Italialle 19 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä päättäneensä aloittaa kummankin järjestelyn osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn (asia C 36/06).
The Commission’s decision to initiate proceedings was published in the Official Journal of the European Union [8].
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä [8].
The Commission invited interested parties to submit their comments on the measures concerned.
Komissio pyysi asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa kyseisistä toimenpiteistä.
The Commission also received comments from other interested parties, which were forwarded to Italy, thus giving it the opportunity to respond to them.
Komissio sai huomautuksia asianomaisilta ja toimitti ne Italian viranomaisille antaakseen näille mahdollisuuden kommentoida niitä.
On 18 September 2007, the case was split into part A, concerning the three Terni companies, and part B, with concerning Alcoa.
Syyskuun 18 päivänä 2007 asia jaettiin A-osaan, joka koskee kolmea Terni-yhtiötä, ja B-osaan, joka koskee Alcoaa.
On 20 November 2007, the Commission adopted a negative final decision concerning the Terni companies, ordering recovery of the aid [9].
Marraskuun 20 päivänä 2007 komissio teki Terni-yhtiöitä koskevan lopullisen kielteisen päätöksen, jonka mukaan tuki oli perittävä takaisin [9].
In the meantime, by letter dated 19 January 2007, the Commission started exploring the idea of transitional measures for the Alcoa tariff scheme in Sardinia, linked to the introduction of a virtual capacity release programme (Virtual Power Plant, hereinafter ‘VPP’).
Tällä välin komissio oli ryhtynyt 19 päivänä tammikuuta 2007 päivätyllä kirjeellä tutkimaan mahdollisuutta toteuttaa siirtymätoimenpiteitä, jotka liittyivät Alcoan hyväksi Sardiniassa myönnettyyn tariffijärjestelmään. Edellytyksenä oli, että Italia ottaa käyttöön ohjelman, jonka puitteissa luovutetaan virtuaalikapasiteettia (Virtual Power Plant, jäljempänä ’VPP’).
Italy asked for a meeting with the Commission to review possible options for a VPP.
Italia pyysi tapaamista komission kanssa esitelläkseen VPP:tä koskevat mahdolliset yksityiskohtaiset säännöt.
The main facts of the case
Asian keskeiset seikat
The aluminium producer Alcoa has, since 1996, benefited from a preferential electricity tariff for its two primary aluminium smelters located in Sardinia (Portovesme) and Veneto (Fusina).
Alumiinintuottaja Alcoa on vuodesta 1996 alkaen hyötynyt sähkön suosituimmuustariffista, jota on sovellettu sen Sardiniassa (Portovesme) ja Venetossa (Fusina) sijaitseviin primaarialumiinin sulattoihin.
However, the nature of the tariff was modified over time, and twice prolonged by Italy, in 2004 and again in 2005.
Italia on kuitenkin muuttanut tariffin luonnetta ajan mittaan ja jatkanut sen voimassaoloa kahdesti, ensin vuonna 2004 ja uudelleen vuonna 2005.
The disputed tariff is subsidised by means of a cash payment by the Equalisation Fund (Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico, a public body) [10], reducing the price established contractually between Alcoa and its electricity supplier ENEL.
Kiistanalaista tariffia tuetaan julkisen laitoksen Cassa Conguaglion [10] suorittamalla käteismaksulla, jolla alennetaan Alcoan ja sen sähköntoimittajan ENELin sopimukseen perustuvaa hintaa.
The required resources are raised via a parafiscal charge imposed on all electricity consumers by way of component A4 of the electricity bill.
Tarvittavat varat saadaan keräämällä veronluonteista maksua sähkön käyttäjiltä sähkötariffin A4-komponenttina.
The disputed legislative provisions and the regulatory context
Kiistanalaiset säännökset ja sääntelykehys
The preferential tariff scheme from which Alcoa benefits is provided for by the respective legislative provisions (2.2.1) and the detailed regulations laid down by the Authority for Electric Energy and Gas (Autorità per l’Energia Elettrica et il Gas — ‘AEEG’) (2.2.2.1).
Suosituimmuustariffijärjestelmä, josta Alcoa hyötyy, otettiin käyttöön säännöksillä (2.2.1) ja AEEG:n (l’Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas, sähkö- ja kaasuviranomainen) antaman yksityiskohtaisen sääntelykehyksen puitteissa (2.2.2.1).
The Equalisation Fund is the implementing agency of the scheme (2.2.2.2).
Cassa Conguaglio on järjestelmän toimeenpanija (2.2.2.2).
The Commission’s analysis of the Alcoa tariff scheme must therefore take account of both the legislative provisions and the Italian regulatory context.
Tämän vuoksi komission analysoidessa Alcoaan sovellettavaa tariffijärjestelmää on otettava huomioon sekä säännökset että Italian sääntelykehys.
The legislative provisions
Säännökset
The legislative provisions concerned are Article 1 of the Prime Ministerial Decree of 6 February 2004 [11] (hereinafter ‘the 2004 Decree’), as implemented by the relevant regulatory provisions and Article 11(11) of Decree-Law No 35 of 14 March 2005, converted into Law No 80/2005 ‘Urgent Provisions under the Action Plan for Economic, Social and Territorial Development’ (hereinafter ‘Law No 80/2005’) as implemented by the relevant regulatory provisions [12].
Asiaan liittyvät säännökset ovat 6 päivänä helmikuuta 2004 annetun pääministerin asetuksen [11], jäljempänä ’vuoden 2004 asetus’, 1 §, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön asianomaisessa lainsäädännössä, ja 14 päivänä maaliskuuta 2005 annetun lain nro 35 (”Kiireelliset toimenpiteet taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen kehityksen toimintasuunnitelman yhteydessä”, jäljempänä ’laki nro 80/2005’) [12], muutettu laiksi nro 80/2005, 11 §:n 11 momentti, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön asianomaisessa lainsäädännössä.
The regulatory context in Italy
Italian sääntelykehys
The AEEG
Sähkö- ja kaasuviranomainen
In particular, it sets and updates the electricity tariffs as well as the modalities for the collection of resources required to cover general system charges [14].
Erityisesti se määrittää ja päivittää sähkötariffit sekä laatii järjestelyt järjestelmän yleismaksujen kattamiseksi tarvittavien varojen keräämiseksi [14].
In discharging these functions, the AEEG takes into account the policy indications given by the government as regards the provision of services in the general interest of the country [15].
Tehtäviään hoitaessaan AEEG ottaa huomioon hallituksen poliittiset linjaukset, jotka koskevat yleishyödyllisten palvelujen tarjoamista Italiassa [15].
Acting within the powers attributed to it, the AEEG has, over the years, issued a large number of decisions (delibere) laying down precise modalities for the management of preferential tariff schemes in Italy.
Toimivaltansa puitteissa AEEG on vuosien mittaan tehnyt lukuisia päätöksiä, joissa määrätään Italian suosituimmuustariffijärjestelmien hallinnoinnin yksityiskohtaisista säännöistä.
The Equalisation Fund
Cassa Conguaglio
The context in which the preferential tariff was introduced and its changes over time
Suosituimmuustariffin käyttöönottotilanne ja tariffin kehitys
In order to assess the Alcoa tariff which is the subject of this Decision it is necessary to revisit the context in which it was introduced and its changes over time.
Tämän päätöksen kohteena olevan, Alcoan maksaman tariffin arvioimiseksi on tarpeen tarkastella tilannetta, jossa tariffi otettiin käyttöön, ja tariffin kehitystä ajan mittaan.
Introduction of the tariff: the 1996 Alumix decision
Tariffin käyttöönotto: vuonna 1996 tehty Alumix-päätös
In the early 1990s, as part of the liquidation of the State-owned conglomerate EFIM [16], the Italian aluminium producer Alumix was restructured, privatised and sold to Alcoa.
Italialaisessa alumiinia tuottavassa Alumixissa toteutettiin 1990-luvun alussa rakenneuudistus, ja yritys yksityistettiin ja myytiin Alcoalle valtionyhtiö EFIM:n selvitystilan yhteydessä [16].
Alumix operated two primary aluminium smelters, one in Portovesme, Sardinia, and the other in Fusina, Veneto.
Alumixilla oli kaksi primaarialumiinisulattoa, yksi Sardinian Portovesmessä ja yksi Veneton Fusinassa.
The acquisition of Alumix by Alcoa was made conditional upon the provision by ENEL, the State-owned electricity supplier, of a preferential tariff for the supply of electricity to the two smelters.
Alcoan ja Alumixin välisen yrityskaupan ehtona oli, että valtion sähköyhtiö ENEL toimittaa sähkön kahteen sulattoon suosituimmuustariffia soveltaen.
The preferential tariff for Alcoa was established by the Ministerial Decree of 19 December 1995 (hereinafter ‘the 1995 Decree’).
Alcoalle myönnetty suosituimmuussähkötariffi otettiin käyttöön 19 päivänä joulukuuta 1995 annetulla ministeriön asetuksella, jäljempänä ’vuoden 1995 asetus’.
The reduced tariff was examined under the State aid rules in the case C 38/92.
Alennettua tariffia arvioitiin valtiontukisääntöjen perusteella asian C 38/1992 yhteydessä.
In its decision of 4 December 1996 [18] (hereinafter ‘the Alumix decision’), the Commission ruled that it did not constitute State aid on the basis of the considerations summarised below.
Joulukuun 4 päivänä 1996 tehdyssä päätöksessä [18], jäljempänä ’Alumix-päätös’, komissio katsoi seuraavassa esitettyjen seikkojen perusteella, ettei tariffi ollut valtiontukea.
Under the arrangement under consideration, the State set the tariff to be charged to Alcoa, and ENEL, the only supplier of electricity at the time in Italy, provided Alcoa with electricity at the prescribed tariff.
Kyseisen järjestelmän puitteissa valtio vahvisti Alcoaan sovellettavan tariffin ja ENEL, joka kyseisenä ajankohtana oli Italian ainoa sähköntoimittaja, toimitti Alcoalle sähköä näin määrättyyn hintaan.
The prices for both smelters were established for 10 years.
Molempiin sulattoihin sovellettavat hinnat vahvistettiin kymmeneksi vuodeksi.
ENEL was at the time a State-owned body [19] with a monopoly on the supply of electricity.
Kyseisellä kaudella ENEL oli julkinen laitos, jolla oli sähkötoimitusten monopoli [19].
The Commission, therefore, examined whether ENEL was acting like a rational market operator in applying the price set to Alcoa.
Tämän vuoksi komissio arvioi, toimiko ENEL markkinatoimijan tapaan, kun se sovelsi Alcoaan määrättyä hintaa.
The Commission assessed the electricity supply situation in the two regions concerned over the ten-year period covered by the preferential tariff.
Komissio arvioi sähkön toimitustilannetta mainituilla kahdella alueella kymmenen vuoden ajanjaksolla, jolloin suosituimmuustariffia sovellettiin.
It noted that in Sardinia and Veneto the electricity market was characterised by an overcapacity in electricity generation which was unlikely to disappear in the following ten years.
Komissio huomautti, että Sardinian ja Veneton sähkömarkkinoille oli ominaista energiantuotannon liikakapasiteetti, joka ei todennäköisesti häviäisi kymmenen seuraavan vuoden aikana.
It also noted that it was impossible for generators to export electricity from these regions because of insufficient interconnection with mainland Italy in the case of Sardinia and due to lack of demand from neighbouring regions in the case of Veneto [20].
Lisäksi komissio huomautti, että sähköntuottajien oli mahdotonta viedä sähköä kyseisiltä alueilta, koska Italian mannermaan ja Sardinian välillä ei ollut riittävästi yhteenliittämiskapasiteettia eikä Veneton osalta ollut kysyntää naapurialueilla [20].
In these circumstances, the Commission held that a large industrial client like Alcoa had substantial bargaining power with respect to ENEL, since the closure of the two smelters, which were among ENEL’s best customers in Italy, would entail even greater overcapacity and a worsening cost structure for ENEL.
Kyseisessä tilanteessa komissio katsoi, että Alcoan tapaisella suurella teollisuusasiakkaalla oli huomattava neuvotteluvoima ENELiin nähden, sillä mainittujen kahden sulaton, jotka olivat ENELin parhaita asiakkaita Italiassa, sulkeminen olisi lisännyt liikakapasiteettia entisestään ja heikentänyt ENELin kustannusrakennetta.
Therefore it was in ENEL’s economic interest to supply the smelters in Portovesme and Fusina with electricity at a particularly low price.
Tämän vuoksi oli ENELin taloudellisen edun mukaista toimittaa sähköä Portovesmessä ja Fusinassa sijaitseville sulatoille erityisen edulliseen hintaan.
The Commission considered that a rational electricity supplier would be prepared to sell at a price that covered its average marginal cost of production, calculated on the basis of the actual fuel mix used by power plants in the regions concerned, plus a small contribution towards fixed costs.
Komissio katsoi, että rationaalisesti toimiva sähköntuottaja olisi ollut taipuvainen myymään sähköä hintaan, joka kattoi sen tuotannon keskimääräiset marginaalikustannukset, jotka on laskettu kyseisten alueiden voimaloissa käytetyn todellisen polttoaineyhdistelmän perusteella, ja johon on lisätty pienehkö osuus kiinteitä kustannuksia.
The price set for Alcoa was shown to comply with these criteria.
Alcoalle vahvistetun hinnan katsottiin vastanneen näitä kriteerejä.
As for the modest annual increases in the Alcoa price set for the following ten years, the Commission considered them justified by the prediction that ENEL’s marginal cost of production would decrease over the years, thanks to improvements in the fuel mix and generation technologies.
Komissio katsoi, että kymmenen vuoden aikana Alcoan maksamaan hintaan tehdyt pienet vuosittaiset korotukset olivat perusteltuja, sillä ennusteiden mukaan ENELin tuotannon marginaalikustannukset vähenisivät vuosien kuluessa polttoaineyhdistelmän ja tuotantoteknologian parannusten ansiosta.
The Commission thus concluded that ENEL was behaving like a rational market operator in granting the tariff and the measure was according declared not to constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Näin ollen komissio päätteli, että myöntäessään tariffin ENEL oli toiminut rationaalisen markkinatoimijan tapaan, ja katsoi, että toimenpide ei ollut EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea.
Transformation of the Alcoa tariff into a ‘general system charge’ and relevant changes in the financing mechanism
Alcoan tariffin muuttaminen järjestelmän yleismaksuksi ja rahoitusmekanismin huomattavat muutokset
In the years immediately following the Alumix decision, the Italian electricity system was restructured with a view to the gradual liberalisation of the EU electricity market [21].
Alumix-asiassa tehtyä päätöstä seuranneina vuosina Italian sähköjärjestelmää uudistettiin EU:n sähkömarkkinoiden asteittaista vapauttamista [21] silmällä pitäen.
In 1997 the standard electricity tariff [22] was restructured and divided into tariff components [23].
Sähkön vakiotariffia [22] järjesteltiin vuonna 1997 uudelleen ja se jaettiin tariffikomponentteihin [23].
The Alcoa tariff underwent a first change.
Alcoa-järjestelmää muutettiin ensimmäisen kerran.
The Alumix price, which had been a global figure before the reform, was unbundled into tariff components, so that it would fit within the new standard tariff structure.
Alumix-hinta, joka ennen uudistusta oli yhteishinta, jaettiin eri tariffikomponentteihin, jotta se noudattaisi uutta tariffirakennetta.
The tariff components applicable to Alcoa were reduced in such a way that the end-price corresponded exactly to that of the Alumix decision.
Alcoaan sovellettavia tariffikomponentteja alennettiin niin, että lopullinen hinta vastasi täsmälleen Alumix-päätöksessä esitettyä hintaa.
At this stage, ENEL, as Italy’s sole electricity supplier, was still granting the tariff directly: it charged Alcoa the Alumix price, and did not receive any separate compensation in respect of its supplies to the undertaking.
Tässä vaiheessa ENEL, joka oli Italian ainoa sähköntuottaja, jatkoi tariffin myöntämistä suoraan: se sovelsi Alcoaan Alumix-hintaa saamatta minkäänlaista korvausta kyseiselle yritykselle toimitetusta sähköstä.
In 1999, when Italy transposed the first EU liberalisation directive [24], ENEL ceased to have a monopoly over electricity supplies in Italy and was split into several entities.
Vuonna 1999, jolloin Italia saattoi EU:n ensimmäisen markkinoiden vapauttamista koskevan direktiivin [24] osaksi kansallista lainsäädäntöään, ENELin monopoliasema sähköntuottajana päättyi ja se jaettiin useisiin yrityksiin.
While ENEL had previously sold electricity directly to Alcoa at the preferential rate, under the new mechanism [26] ENEL received the full ordinary price charged to large industrial clients, and other electricity customers provided the funds necessary to ensure that Alcoa continued to pay the Alumix price.
Kun ENEL oli aikaisemmin myynyt sähköä Alcoalle suoraan suosituimmuushintaan, uuden mekanismin [26] mukaan ENEL sai suurilta teollisuusyrityksiltä veloitettavan tavanomaisen hinnan kokonaan, ja muilta sähkönkuluttajilta hankittiin varat, jotka tarvittiin takaamaan, että Alcoa saisi jatkossakin maksaa Alumix-hinnan.
In practice, Alcoa was nominally charged the full price, but benefited from a direct discount on its bill. ENEL financed this discount by retaining the proceeds of a newly introduced parafiscal charge by way of component A4 of the electricity tariff which was paid by all users [27].
Käytännössä Alcoaan sovellettiin nimellisesti täyttä hintaa, mutta yritykselle myönnettiin alennus suoraan laskussa. ENEL rahoitti kyseisen alennuksen uudella veronluonteisella maksulla, joka kerättiin sähkötariffin A4-komponenttina ja jonka maksoivat sähkönkäyttäjät.
In 2002, Alcoa concluded a bilateral contract with ENEL at a nominal price corresponding approximately to the standard tariff charged by the utility for the supply of high-voltage electricity.
Vuonna 2002 Alcoa teki kahdenvälisen sopimuksen ENELin kanssa nimellishinnasta, joka suurin piirtein vastasi ENELin suurjännitetoimituksiin soveltamaa vakiotariffia.