natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As explained in recital 101 of decision C 56/2007 cited above, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities have also noted the misgivings set out by the Commission in recital 71 of the opening decision, which indicated that the plea of accepted risk was a rule established by case-law that could develop; that it was based on secondary law instruments which could be annulled in the event of conflict; and, finally, that the proposal of the French authorities did not cover all possible scenarios, since debts could be not only financial but also commercial or other forms of debt again.
Komissio viittaa soveltuvin osin edellä mainitun päätöksen C 56/2007 johdanto-osan 101 kappaleeseen, jossa täsmennetään, että Ranskan viranomaiset ovat myös panneet merkille komission menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 71 kappaleessa esittämät epäilyt siitä, että hyväksyttyä riskiä koskeva poikkeus on oikeuskäytännössä määritelty sääntö, joka voi muuttua, ja että tällainen sääntö perustuu toissijaisiin oikeudellisiin välineisiin, jotka voidaan varsin helposti kumota ristiriidan ilmetessä. Komissio epäilee myös, etteivät Ranskan viranomaisten ehdotukset kata kaikkia mahdollisia tapauksia, sillä saatavat eivät ole luonteeltaan pelkästään rahoituksellisia vaan myös kaupallisia ja muuntyyppisiä.
As specified in recitals 102 to 104 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, after reiterating their opposition in principle to the Commission’s position that the State may incur strict liability solely on the grounds of IFP’s the lack of assets, the French authorities have provided additional information to address these misgivings:
Komissio viittaa soveltuvin osin edellä mainitun päätöksen C 56/2007 johdanto-osan 102–104 kappaleeseen, joissa todetaan, että Ranskan viranomaiset muistuttivat vastustavansa periaatteessa komission kantaa, jonka mukaan valtion ankaraan vastuuseen voitaisiin vedota pelkästään IFP:n varojen riittämättömyyden perusteella, ja toimittivat täydentäviä tietoja epäilysten poistamiseksi:
The French authorities consider that the Commission’s first objection would seem to say that even if there is no actual provision to this effect in the national law of a Member State, the mere risk of a change in the case-law, i.e. a change in national law, is enough to create State aid.
Ranskan viranomaiset katsovat, että komission ensimmäisessä vastaväitteessä käytännössä todetaan, että vaikka jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä ei olekaan asiaa koskevaa säännöstä, pelkkä oikeuskäytännön äkillinen muuttuminen eli kansallisen lainsäädännön muutos riittäisi perustelemaan valtiontuen.
The Commission cannot argue that there is State aid because of a possible change in the law, which in this case is highly improbable, the plea of accepted risk being a general principle of public law that has been confirmed by case-law on many occasions, has never been contradicted, and has been widely commented.
Ranskan viranomaisten mukaan komissio ei voi perustella mahdollista tukitoimenpidettä lainsäädännön mahdollisella muuttumisella, joka on tässä nimenomaisessa tapauksessa erittäin epätodennäköistä, sillä hyväksytyn riskin poikkeus on oikeuskäytännössä useita kertoja vahvistettu julkisoikeudellinen yleisperiaate, jota ei ole missään vaiheessa kiistetty ja jota on laajalti kommentoitu.
Concerning the second objection, the French authorities recognise that statute law and regulations take precedence over contracts, and that a disputed clause can always be annulled.
Ranskan viranomaiset myöntävät komission toisessa vastaväitteessä esitetyn näkemyksen, jonka mukaan lait ja asetukset ovat ensisijaisia sopimuksiin nähden ja kiistanalainen lauseke voidaan aina kumota.
However, they consider that the objection does not in fact refer to any higher-ranking text, that it is not substantiated, and therefore has no weight.
Ranskan viranomaiset katsovat kuitenkin, ettei tämä vastaväite perustu mihinkään ylemmän tason säädökseen, sen tueksi ei ole esitetty näyttöä eikä sillä näin ollen ole pohjaa.
Finally, as regards the third objection, the French authorities consider that it is based on a mere supposition of a possible belief or expectation among suppliers that their claims enjoy a State guarantee, a supposition which cannot by itself serve to demonstrate the existence of an advantage, but must be corroborated by information establishing that IFP and its subsidiaries have actually benefited from an economic advantage of this kind.
Ranskan viranomaiset katsovat, että kolmas vastaväite perustuu pelkkään olettamukseen toimittajien mahdollisesta uskomuksesta tai odotuksesta, joka koskee niiden saatavalle myönnettyä valtiontakausta. Viranomaisten mukaan olettamus ei sellaisenaan voi olla perusteena edun olemassaololle, vaan sitä olisi vahvistettava osoittamalla, että julkinen laitos IFP ja sen tytäryritykset ovat todella saaneet tällaisen taloudellisen edun.
Nevertheless, as specified in recital 106 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities indicate that they are willing to extend their proposal to include a statement concerning the absence of a guarantee to include all contracts involving a claim, so as to explicitly rule out any risk that the State might incur strict liability on the basis solely of the insolvency of IFP.
Komissio viittaa soveltuvin osin edellä mainitun päätöksen C 56/2007 johdanto-osan 106 kappaleeseen, jossa todetaan Ranskan viranomaisten olevan valmiit laajentamaan takauksen puuttumista ilmoittavan lausekkeen lisäämistä koskevaa ehdotustaan kaikkiin sopimuksiin, joihin liittyy saatava, poistaakseen nimenomaan kaikki riskit siitä, että valtion ankaraan vastuuseen vedotaan pelkästään IFP:n maksukyvyttömyyden perusteella.
INCORPORATION OF A REFERENCE SPELLING OUT THE ABSENCE OF A GUARANTEE IN THE FINANCING CONTRACTS OF IFP’S SUBSIDIARIES AXENS, BEICIP-FRANLAB AND PROSERNAT
TAKAUKSEN PUUTTUMISTA KOSKEVAN MERKINNÄN LISÄÄMINEN IFP:N TYTÄRYRITYSTEN AXENSIN, BEICIP-FRANLABIN JA PROSERNATIN RAHOITUSSOPIMUKSIIN
To supplement the proposed mechanism, the French authorities make an additional proposal to the Commission, similar to that made on the creation of La Banque Postale, with regard to the terms on which IFP’s subsidiaries (Axens, Beicip-Franlab and Prosernat) are able to borrow on the market, under which an undertaking would be given that in the financing contract for each transaction (for all instruments covered by a contract) the following clause would be included in writing: ‘Pursuant to French law (in particular the need for express statutory authority for each guarantee), the present financing transaction shall not enjoy any form of direct or indirect State guarantee’.
Täydentääkseen ehdotettua järjestelyä Ranskan viranomaiset tekevät komissiolle lisäehdotuksen, joka muistuttaa La Banque Postalen perustamisen yhteydessä tehtyä ehdotusta. Ehdotuksessa on kyse siitä, että Ranska sitoutuu IFP:n tytäryritysten (Axens, Beicip-Franlab ja Prosernat) markkinoilta saamien lainaehtojen yhteydessä ilmoittamaan kunkin rahoitusoperaation osalta kirjallisesti rahoitussopimuksessa (jokaisessa sopimuksen piiriin kuuluvassa instrumentissa) seuraavaa: ”Ranskan lain mukaan (ottaen erityisesti huomioon sen, että kukin takaus on erikseen hyväksyttävä lailla) tälle rahoitusoperaatiolle ei ole myönnetty minkäänlaista eikä minkäänluonteista, suoraa tai välillistä valtiontakausta”.
As specified in recitals 107 to 110 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities consider that the two clarification measures proposed (the details of which are set out in recitals 55 and 59) would allow the creditors of IFP and its subsidiaries to be made fully aware of their rights, so that France could not be held ‘responsible for the expectations created in the minds of IFP’s creditors concerning the existence of a guarantee’, or regarded as voluntarily maintaining an opaque legal situation that procures an advantage for IFP and is liable to commit the State’s resources, as the Commission indicated in recital 87 of the opening decision.
Komissio viittaa soveltuvin osin edellä mainitun päätöksen C 56/2007 johdanto-osan 107–110 kappaleeseen, joissa todetaan Ranskan viranomaisten katsovan, että molemmilla selventämisehdotuksilla (joita kuvataan tarkemmin edellä 55 ja 59 kappaleessa) täsmennetään IFP:n ja sen tytäryritysten velkojille niiden oikeudet, minkä vuoksi ei voida katsoa, kuten komissio tekee menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 87 kappaleessa, että Ranska olisi vastuussa IFP:n velkojille syntyneistä takauksen olemassaoloa koskevista oletuksista eikä Ranskan enää voitaisi katsoa ylläpitävän tahallisesti epäselvää oikeudellista tilannetta, joka tuottaa IFP:lle etua ja voi johtaa valtion varojen käyttämiseen.
ADDITIONAL OBSERVATIONS FROM THE FRENCH AUTHORITIES
RANSKAN VIRANOMAISTEN TÄYDENTÄVÄT HUOMAUTUKSET
By letters dated 16 July 2010 and 26 November 2010, the French authorities provided additional information which in their opinion showed that there was no State aid to IFP.
Ranskan viranomaiset toimittivat 16 päivänä heinäkuuta 2010 ja 26 päivänä marraskuuta 2010 päivätyillä kirjeillä lisätietoja, jotka viranomaisten mukaan osoittivat, ettei julkinen laitos IFP ollut saanut valtiontukea.
In their letter dated 16 July 2010, as a preliminary point, they say that in the France Télécom case the European Union courts held that in order to establish the existence of State aid the Commission was obliged to demonstrate that there was a real advantage [53].
Ranskan viranomaiset viittaavat 16 päivänä heinäkuuta 2010 päivätyssä kirjeessään aluksi asiaan France Télécom [53] ja korostavat, että Euroopan unionin tuomioistuin on muistuttanut komission velvollisuudesta osoittaa tosiasiallinen etu voidakseen todeta valtiontuen olemassaolon.
They consider that in this case, the unlimited guarantee which according to the Commission arises from IFP’s legal form in reality confers no economic advantage on it.
Viranomaiset katsovat, että nyt esillä olevassa asiassa rajoittamaton takaus, joka komission mukaan johtuu IFP:n julkisen laitoksen asemasta, ei tosiasiallisesti tuota IFP:lle minkäänlaista taloudellista etua.
In their letter dated 26 November 2010, the French authorities say that in their opinion the burden of proof lies with the Commission.
Ranskan viranomaiset täsmentävät 26 päivänä marraskuuta 2010 päivätyssä kirjeessään, että niiden mukaan todistustaakka on komissiolla.
They draw attention to the requirements laid down in European Union case-law with regard to proof and reasoning, more especially by the General Court in the France Telecom case cited above and by the Court of Justice in Krantz [54] and more recently in Deutsche Post AG [55].
Tällä perusteella ne muistuttavat Euroopan unionin oikeuskäytännössä ja erityisesti edellä mainitussa asiassa France Telecom annetussa unionin yleisen tuomioistuimen tuomiossa sekä unionin tuomioistuimen asiassa Krantz [54] ja viimeksi asiassa Deutsche Post AG [55] antamissa tuomioissa vahvistetuista todiste- ja perusteluvaatimuksista.
The French authorities consider that the analysis presented by the Commission in this case is based ‘more on hypotheses than on an analysis in concreto’.
Ranskan viranomaiset katsovat, että komission nyt esillä olevassa asiassa esittämä analyysi perustuu pikemminkin olettamukseen kuin konkreettiseen analyysiin.
Furthermore, in the view of the French authorities, the Commission considers that IFP could benefit from an advantage at three levels: (i) that of its relations with banks and financial institutions, (ii) that of its relations with suppliers, and (iii) that of its relations with third-party industrial partners that make use of its research services.
Ranskan viranomaiset katsovat myös, että komission mukaan julkinen laitos IFP saattaa saada etua kolmella tasolla: i) suhteissaan pankki- ja rahoituslaitoksiin, ii) suhteissaan toimittajiin ja iii) suhteissaan kolmansiin teollisuuskumppaneihin, jotka teettävät tutkimuksia.
The French authorities consider that in its dealings with banks and financial institutions IFP has so far drawn no economic advantage from its EPIC status.
IFP:n suhteista pankki- ja rahoituslaitoksiin Ranskan viranomaiset katsovat, ettei julkinen laitos IFP toistaiseksi ole saanut minkäänlaista taloudellista etua EPIC-asemastaan.
They provide evidence to show that: (i) over the long term, IFP recorded zero debt in the years 2005, 2006 and 2007 [56] and in 2008 and 2009, (ii) over the medium term, although IFP each year negotiated overdraft facilities with various banking institutions, it obtained rates comparable to market rates and in any case has never made use of these credit lines, and finally (iii) over the short term, IFP’s debt was close to zero or at zero during the period under review.
Viranomaiset esittävät komissiolle tietoja, jotka osoittavat, että i) pitkällä aikavälillä IFP:llä ei ole ollut velkoja vuosina 2005, 2006 ja 2007 [56], kuten ei myöskään vuosina 2008 ja 2009, että ii) keskipitkällä aikavälillä julkinen laitos IFP on tosin vuosittain neuvotellut lyhytaikaisista suojausluotoista eri pankkilaitosten kanssa, mutta sille on määrätty markkinakorkoja vastaavat korot eikä se missään tapauksessa ole koskaan käyttänyt näitä luottojärjestelyjä, ja että iii) lyhyellä aikavälillä julkinen laitos IFP ei ole velkaantunut lainkaan tai tuskin lainkaan kyseisenä ajanjaksona.
As regards its dealings with suppliers, the French authorities consider that IFP, as a contracting authority, is subject to the disclosure and competitive procurement obligations laid down in Order (ordonnance) No 2005-649 of 6 June 2005 [57], and consequently that it cannot benefit from any advantage.
Suhteista toimittajiin Ranskan viranomaiset katsovat, että IFP:tä koskee hankintaviranomaisena 6 päivänä kesäkuuta 2005 annetussa määräyksessä 2005-649 [57] asetettu julkistamis- ja kilpailuttamisvelvollisuus ja että näin ollen IFP ei voi saada etua.
In their letter dated 26 November 2010, the French authorities reiterate this analysis, and say that in their opinion the fact that IFP’s orders are subject to a tendering procedure in accordance Directive 2004/18/EC of the European Parliament and of the Council of 31 March 2004 on the coordination of procedures for the award of public works contracts, public supply contracts and public service contracts [58] constitutes a guarantee sufficient to avoid distortion of competition in the market.
Ranskan viranomaiset toistavat 26 päivänä marraskuuta 2010 päivätyssä kirjeessään tämän analyysin ja täsmentävät, että edellyttämällä IFP:n tilausten tekemistä tarjouskilpailussa julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY [58] mukaisesti ehkäistään riittävällä tavalla kilpailun vääristyminen markkinoilla.
According to France IFP has ensured competition between its suppliers, in line with the obligations arising from European Union law, and consequently cannot be accused of enjoying an unlawful advantage, at least in the absence of any specific evidence to that effect.
Ranskan mukaan IFP:tä ei voida syyttää, ilman erityisiä todisteita, sääntöjenvastaisen edun saamisesta sen kilpailuttaessa toimittajiaan Euroopan unionin oikeudesta johtuvien velvollisuuksien mukaisesti.
The French authorities stress that recourse to electronic purchasing has been facilitated precisely in order to improve efficiency of public procurement: for example, recital 13 of Directive 2004/18/EC indicates that ‘This purchasing technique allows the contracting authority … to have a particularly broad range of tenders … and hence to ensure optimum use of public funds through broad competition.’ They refer to a Commission report which concluded that the public procurement legislation had had a positive impact in terms of lowering prices, the fall being presented as the ‘social benefit’ of fairer competition between tenderers [59].
Viranomaiset korostavat, että nimenomaan julkisen tarjouksen tehostamiseksi päädyttiin sähköisen ostojärjestelmän käyttöön, sillä direktiivin 2004/18/EY johdanto-osan 13 kappaleessa todetaan muun muassa, että ”tämän hankintatekniikan avulla hankintaviranomaiset voivat […] saada sähköisten välineiden käytön ansiosta käyttöönsä erityisen suuren määrän tarjouksia ja siten varmistaa, että julkisia varoja käytetään laajan kilpailun ansiosta parhaalla mahdollisella tavalla”. Tässä yhteydessä viranomaiset mainitsevat komission selonteon [59], jonka mukaan julkisia hankintoja koskevilla säännöillä on myönteisiä vaikutuksia eli ne alentavat hintoja, mikä näkyy yhteiskunnallisena hyötynä, kun tarjouksentekijöiden välinen kilpailu on oikeudenmukaisempaa.
By imputing these economies to IFP’s EPIC status, the Commission is at odds with the spirit of the Directive, which sees the selection procedures as the key vector for better competition leading to a reduction in public procurement costs.
Väittäessään näiden säästöjen johtuvan IFP:n EPIC-asemasta komissio ei viranomaisten mukaan kuitenkaan noudata direktiivin henkeä, sillä direktiivissä katsotaan valintamenettelyjen olevan olennainen tekijä kilpailun parantamisessa ja näin ollen myös julkisten hankintojen hintojen alenemisessa.
Finally, with regard to IFP’s dealings with its customers, France says that the contract research activities concerned are the services provided by IFP at the request of a customer, third party or subsidiary, on a subject which comes within the scope of IFP’s task, does not involve strategic interests for IFP in terms of ownership of the results, is of a nature to enrich IFP’s knowledge and skills in the conduct of the public R&D programmes that it carries out, and does not come within the exclusive field of activities of its subsidiaries.
IFP:n suhteista asiakkaisiinsa Ranska täsmentää, että kyseinen sopimusperusteinen tutkimustoiminta kattaa palvelut, jotka IFP tuottaa asiakkaan, kolmannen tai tytäryrityksen pyynnöstä alalla, joka kuuluu IFP:n tehtäviin, ei merkitse IFP:lle strategista intressiä tulosten omistamisen suhteen ja voi lisätä julkisen laitoksen osaamista ja pätevyyttä julkisten T&K-ohjelmien johtamisessa eikä kuulu tytäryritysten yksinomaiseen toiminta-alaan.
The French authorities note that the research services that these customers acquire call for specific equipment and expertise.
Ranskan viranomaiset huomauttavat, että kyseisten asiakkaiden hankkimat tutkimuspalvelut edellyttävät erityisiä laitteita ja asiantuntemusta.
France contends that even if IFP were to benefit from its EPIC status in the performance of these economic activities, the advantage would have no material impact on the market.
Tältä osin Ranskan toteaa, että vaikka julkinen laitos IFP saisi etua EPIC-asemastaan harjoittaessaan taloudellista toimintaa, tällä edulla ei olisi minkäänlaisia aineellisia vaikutuksia markkinoihin.
In particular, it would not be liable to distort competition or to affect trade between Member States.
Erityisesti se ei voisi vääristää kilpailua eikä vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
Over the period since the change of IFP’s status (which occurred in July 2006), the French authorities nevertheless acknowledge that IFP may potentially have benefited from a reduction in charges as a result of the lack of subscription to performance bonds, but say that on the basis of the sums usually charged by banks and insurance companies to provide this type of service the amount involved is negligible.
Ranskan viranomaiset myöntävät kuitenkin, että IFP:n aseman muuttumisesta alkaneena ajanjaksona (heinäkuusta 2006) IFP on saattanut hyötyä pienemmistä kustannuksista, koska sen ei tarvinnut antaa suoritustakuita. Jos tarkastellaan pankkien ja vakuutuslaitosten tämän tyyppisestä palvelusta yleensä perimiä palkkioita, kyse on kuitenkin melko pienistä summista.
The French authorities conclude that any such effect would not have the character of an advantage, which calls into question the very existence of State aid to IFP.
Ranskan viranomaiset päättelevät edellä esitetyn perusteella, ettei tällainen vaikutus ole luonteeltaan etu, mikä kyseenalaistaa IFP:n saaman valtiontuen olemassaolon.
6 COMMENTS FROM THIRD PARTIES AND FROM THE FRENCH AUTHORITIES
KOLMANSIEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET JA RANSKAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
OBSERVATIONS FROM UOP
UOP LIMITED YHTIÖN HUOMAUTUKSET
In its letter dated 28 November 2008, UOP submits that it has an interest n the proceedings [60], and goes on to put forward some general observations and to argue that the entity that it refers to as ‘IFP/Axens’ receives State aid:
UOP Limited perustelee 28 päivänä marraskuuta 2008 päivätyssä kirjeessään ensin sitä, miksi on sen edun mukaista olla menettelyssä asianomaisena osapuolena [60]. Sen jälkeen se esittää yleisiä huomautuksia ja väittää, että laitos, josta UOP Limited käyttää nimeä IFP/Axens, saa valtiontukea:
IFP/Axens, consisting of the publicly owned establishment and its subsidiary Axens, is undeniably perceived by the market as a public entity (5.1.1);
Julkisen laitoksen ja sen tytäryrityksen Axensin muodostama kokonaisuus IFP/Axens katsotaan kiistämättä markkinoilla julkiseksi laitokseksi (5.1.1).
the award of EPIC status to IFP/Axens has allowed and continues to allow significant distortion of competition in the process technologies market in which UOP operates, as it confers advantages in relations with suppliers, capital providers and customers (5.1.2).
EPIC-aseman antaminen IFP/Axensille on vääristänyt ja vääristää edelleen kilpailua prosessiteknologian markkinoilla, joilla UOP Limited toimii, sillä tämä asema tuottaa etuja suhteessa toimittajiin, pääoman hankkijoihin ja asiakkaisiin (5.1.2).
MARKET PERCEPTION OF IFP/AXENS
IFP/AXENSIN KUVA MARKKINOILLA
According to UOP, the French authorities’ argument that Axens is a separate economic entity, like the other IFP subsidiaries, is untenable.
UOP Limited pitää perusteettomana Ranskan viranomaisten väitettä, jonka mukaan Axens ja IFP:n muut tytäryritykset muodostavat erilliset taloudelliset kokonaisuudet.
The Commission, argues UOP, has rightly pointed out that (i) Axens is wholly owned by IFP; (ii) the implementation by Axens of the R&D of IFP reflects strategic priorities decided by the State; (iii) the managers of the publicly owned establishment IFP participate in the management of Axens; (iv) Axens has an exclusive contract with IFP, which is crucial to the subsidiary’s economic activity; and (v) there is in particular an agreement providing for first call on and provision of staff.
Komissio katsoo UOP Limitedin mukaan perustellusti, että i) Axensin omistaa sataprosenttisesti julkinen laitos IFP, ii) se, että Axens toteuttaa julkisen laitoksen IFP:n tutkimus- ja kehittämistyötä, osoittaa valtion asettamaa strategista tärkeysjärjestystä, iii) IFP:n vastuuhenkilöt osallistuvat Axensin hallintoon, iv) Axensilla on yksinoikeussopimus IFP:n kanssa, mikä on olennaista tytäryrityksen taloudellisen toiminnan kannalta, ja v) on tehty sopimus ensimmäisestä käytöstä ja henkilöstön käyttöön asettamisesta.
UOP adds that the image IFP and Axens present of their relationship, and the market perception of their relationship, also constitute decisive factors:
Edellä olevassa kappaleessa esitettyjen seikkojen lisäksi UOP Limited toteaa, että IFP:n ja Axensin suhteestaan antama kuva ja markkinoilla niistä vallitseva käsitys ovat myös ratkaisevia tekijöitä:
IFP and Axens present themselves on the market as a single economic entity, ‘IFP/Axens’.
IFP ja Axens esiintyvät markkinoilla yhtenä taloudellisena laitoksena IFP/Axensina.
Axens’s Internet site mentions in particular that the company is ‘backed by nearly fifty years of R&D and industrial success’ [61].
Axens toteaa internet-sivuillaan erityisesti, että yhtiö on tukeutunut lähes 50 toimintavuotenaan T&K-alalla ja teollisuudessa saavutettuun menestykseen [61].
Axens’s advertisements for its technology refer to IFP.
Lisäksi Axensin teknologiastaan julkaisemat mainokset viittaavat IFP:hen.