natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Change in circumstances affecting the validity of the Alumix decision
Alumix-päätöksen voimassaoloon vaikuttava olosuhteiden muuttuminen
The Commission has examined Alcoa’s argument that there never was a ‘change in circumstances’ that might have put an end to the effectiveness of the Alumix decision, since neither the liberalisation of the market nor the role entrusted to the Equalisation Fund affected the price paid by Alcoa.
Komissio on tutkinut Alcoan väitteitä, joiden mukaan ei ole koskaan tapahtunut sellaista ”olosuhteiden muuttumista”, jonka johdosta Alumix-päätöksen voimassaolo olisi päättynyt, koska markkinoiden vapautumisella tai Cassa Conguagliolle annetulla tehtävällä ei ole ollut vaikutusta Alcoan maksamaan hintaan.
That price remained in line with the Alumix criteria, so that the Commission’s finding that there was no aid remains fully valid (see recital 93).
Alcoa katsoo, että koska hinta on pysynyt Alumix-kriteerien mukaisena, komission päätelmä, jonka mukaan toimenpide ei ole tukea, pätee edelleen (ks. johdanto-osan 93 kappale).
An examination of the facts shows, however, that the tariff arrangement which the Commission had cleared in Alumix underwent a fundamental change, which Alcoa tries to dismiss as a mere administrative detail, that is, the shift from a tariff granted by an electricity supplier on market terms to one that remains so in name only and is subsidised by the State.
Tosiseikkojen tarkastelun perusteella voidaan kuitenkin todeta, että tariffimekanismi, jonka komissio hyväksyi asiassa Alumix, on muuttunut huomattavasti, mitä Alcoa pyrkii vähättelemään kuvailemalla muutosta pelkäksi hallinnolliseksi seikaksi. Toisin sanoen sähköntoimittajan markkinaehtoinen tariffi on muuttunut tariffiksi, josta on jäljellä vain nimi ja joka on tulosta valtion tuesta.
It is difficult to view this change as being of a ‘purely formal nature’ and ‘not altering the substance of the approved tariffs’, since the new financing mechanism altered the very economic conditions on which the Alumix decision was based.
On vaikea katsoa, että tämä muutos olisi ”luonteeltaan puhtaasti muodollinen” ja että ”se ei muuta hyväksytyn tariffin olennaista sisältöä”, koska uusi rahoitusmekanismi on muuttanut Alumix-päätöksen pohjalla olleita taloudellisia oletuksia.
It will suffice to recall that, in Alumix, the focus of the assessment was the behaviour of the electricity supplier, ENEL.
On muistettava, että Alumix-asiassa keskityttiin arvioimaan sähköntoimittaja ENELin käyttäytymistä.
The preferential price did not provide an advantage to Alcoa because the Commission considered, on the basis of the market economy operator test, that it was rational for ENEL to sell electricity at the price in question.
Suosituimmuushinta ei tuottanut Alcoalle etua, sillä komissio katsoi markkinataloustoimijaa koskevan testin perusteella, että ENELin oli järkevää myydä sähköä kyseiseen hintaan.
However, the market economy operator test becomes meaningless in a situation where the tariff is no longer willingly offered by ENEL (which receives the ordinary price) but is the result of a compensation payment made by the State.
Markkinataloustoimijaa koskeva testi menettää kuitenkin merkityksensä tilanteessa, jossa ENEL (joka saa tavanomaisen hinnan) ei enää halua soveltaa tariffia, vaan tariffi on tulosta valtion suorittamasta korvauksesta.
In the new arrangement the conduct of the electricity supplier is no longer an issue.
Uudessa järjestelmässä sähköntoimittajan käyttäytymisellä ei ole enää merkitystä.
Moreover, the introduction on 1 January 2006 of an indexation mechanism with a 4 % cap in the yearly increase of the Alcoa price (see recital 49) constitutes an additional substantive alteration of the original tariff arrangement, and one that can hardly be taken as in conformity with the market, considering that as of 2005 onwards electricity prices on wholesale markets were constantly increasing.
Lisäksi 1 päivänä tammikuuta 2006 käyttöön otettu indeksimekanismi, jonka puitteissa Alcoa-hintaa voidaan korottaa enintään 4 prosenttia vuodessa (ks. johdanto-osan 49 kappale), on toinen alkuperäiseen tariffijärjestelmään tehty huomattava muutos. Tätä muutosta on vaikea katsoa markkinoille soveltuvaksi, koska vuodesta 2005 talouskriisin alkuun vuoden 2008 lopulla sähkönhinnat nousivat jatkuvasti.
Contrary to what Alcoa maintains, the fact that the price paid by Alcoa under the new arrangement until the end of 2005 is identical to the price that was held not to constitute aid in the Alumix decision cannot justify the conclusion that the measure has not been significantly amended, if the Opinion of Advocate General Fennelly in Italy and Sardegna Lines v. Commission is to be followed [98].
Vaikka Alcoan uuden järjestelmän perusteella vuoden 2005 loppuun asti maksama hinta oli sama kuin se, joka Alumix-päätöksen mukaan ei ollut tukea, ei voida yhtyä Alcoan väitteeseen, että toimenpidettä ei ole muutettu huomattavasti. Tämä näkemys on vahvistettu julkisasiamies Fennellyn ratkaisuehdotuksessa asiassa Italia ja Sardegna Lines v. komissio [98].
In assessing what constitutes a substantive change to an aid measure, Advocate General Fennelly stated that ‘the introduction of a wholly new method of providing effectively the same level of aid manifestly constituted a significant amendment of the original regime’.
Arvioidessaan, mikä on tukitoimenpiteen huomattava muutos, julkisasiamies Fennelly totesi, että ”todellisuudessa saman tukimäärän myöntämiseksi käyttöön otettu täysin uusi menetelmä merkitsee selkeästi alkuperäisen järjestelmän huomattavaa muutosta”.
The tariff at issue is, thus, completely different from the scheme assessed in the Alumix decision.
Tämän vuoksi kiistanalainen tariffi on täysin toisenlainen toimenpide kuin se, jota tarkasteltiin Alumix-päätöksessä.
The Alumix findings are therefore irrelevant to the present case, and would remain irrelevant even if it were to be assumed, for the sake of argument, that the Alumix decision was not limited in time.
Asiassa Alumix esitetyillä päätelmillä ei näin ollen ole merkitystä tässä asiassa ja sama pätisi myös, vaikkei Alumix-päätöstä olisi rajoitettu ajallisesti.
For similar reasons, the Belgian Coordination Centres judgment, relied upon by Alcoa, is not a valid basis on which to request the application of the same procedural safeguards that would apply to existing aid.
Samasta syystä Belgiaan sijoittautuneita koordinointikeskuksia koskevassa asiassa sovellettu oikeuskäytäntö, johon Alcoa vetoaa, ei ole pätevä peruste niiden samojen menettelyllisten takuiden soveltamiseksi, joita sovellettaisiin voimassa oleviin tukiin.
That judgment refers to cases in which the Commission changes its appraisal of a scheme which had previously been found not to constitute aid.
Kyseinen tuomio koskee tapauksia, joissa komissio muuttaa arviointiaan tukiohjelmasta, josta se on aikaisemmin katsonut, ettei kyseinen ohjelma ole tukea.
In paragraph 77, the Court established the principle that, in such cases, the Commission must follow the procedure for the monitoring of existing aid.
Tuomion 77 kohdassa tuomioistuin vahvisti periaatteen, jonka mukaan mainituissa tapauksissa komission on noudatettava voimassa olevien tukien valvontaa koskevaa menettelyä.
However, this principle can apply only if the regime has not been materially altered.
Tätä periaatetta voidaan kuitenkin soveltaa vain, jos tukiohjelmaa ei ole olennaisesti muutettu.
In the present case, the Alcoa tariff arrangement has been materially altered by the Member State, as shown in recitals 205 to 208.
Nyt tarkasteltavassa asiassa jäsenvaltio on muuttanut Alcoaan sovellettua tariffijärjestelmää olennaisesti, kuten ilmenee johdanto-osan 205–208 kappaleesta.
Therefore, in the present instance, the Commission is not departing from its previous assessment of the same measure, but is rather assessing a new and different measure.
Näin ollen komissio ei tässä asiassa poikkea samaa toimenpidettä koskevasta aikaisemmasta arviostaan, vaan pikemminkin arvioi eri toimenpiteen.
The changes described cannot be severed from the initial scheme, since they affect the actual substance of the mechanism, and the tariff in dispute therefore constitutes aid in its entirety, in line with the Gibraltar judgment [99].
Kuvaillut muutokset eivät ole erotettavissa alkuperäisestä järjestelmästä, sillä ne vaikuttavat menetelmän olennaiseen sisältöön. Näin ollen kiistanalainen tariffi on kokonaisuudessaan tukea asiassa Gibraltar [99] noudatetun oikeuskäytännön mukaisesti.
Conclusions on the definition of the tariff as new aid
Päätelmät tariffin määrittelemisestä uudeksi tueksi
In the light of the above, the Commission considers that the prolongation of the Alcoa tariff at issue constitutes new aid as from 1 January 2006, the date when Law No 80/2005 took effect.
Edellä esitetyn johdosta komissio toteaa, että kiistanalainen Alcoa-tariffin jatkaminen on uutta tukea 1 päivästä tammikuuta 2006 eli lain nro 80/2005 voimaantulopäivästä alkaen.
Pursuant to Article 88(3) of the EC Treaty, Member States must notify any plans to grant or alter aid, and may not put the proposed measures into effect until the notification procedure has resulted in a final decision.
EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tieto tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta eivätkä ne saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä, ennen kuin lopullinen päätös on annettu.
Since Italy failed to notify Article 11(11) of Law No 80/2005, the aid is unlawful.
Koska Italia ei ole ilmoittanut lain nro 80/2005 11 §:n 11 momentista, tuki on sääntöjenvastaista.
In derogation from the general prohibition on State aid laid down in Article 87(1) of the EC treaty, aid may be declared compatible if it qualifies for one of the exceptions enumerated in the Treaty.
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätystä yleisestä valtiontukikiellosta poiketen tukea voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvana, jos siihen voidaan soveltaa jotakin perustamissopimuksessa luetelluista poikkeuksista.
The State aid granted to Alcoa pursuant to Article 11(11) of Law No 80/2005 can be classified as operating aid, which, in principle, is incompatible with the common market.
Alcoalle lain nro 80/2005 11 §:n 11 momentin perusteella myönnetty valtiontuki voidaan luokitella toimintatueksi, joka periaatteessa ei sovellu yhteismarkkinoille.
In Case 86/89 Italy v Commission, the Court of Justice found that ‘the aid in question, which was granted without any specific conditions and solely according to the quantities used, should be regarded as an operating aid to the undertakings concerned and that, as such, it affected trading conditions to an extent contrary to the common interest’ [100].
Asiassa Italia vastaan komissio [100] tuomioistuin totesi, että kyseistä tukea, joka oli myönnetty ilman erityisiä edellytyksiä ja yksinomaan suhteessa käytettyihin määriin, oli pidettävä kyseisille yrityksille myönnettynä toimintatukena ja että sillä sellaisena muutettiin kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun vastaisella tavalla.
In the Siemens v Commission case [101] as well, the Court of First Instance recalled the principle that ‘operating aid, that is to say, aid intended to relieve an undertaking of the expenses which it would normally have had to bear in its day-to-day management or its usual activities, does not in principle fall within the scope of Article 92(3) [now Article 87(3)]… According to the relevant case-law, the effect of such aid is in principle to distort competition in the sectors in which it is granted, while nevertheless being incapable, by its very nature, of achieving any of the objectives of the aforesaid exceptions’.
Myös asiassa Siemens vastaan komissio [101] ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistutti periaatteesta, jonka mukaan ”toimintatuet, eli tuet, joiden tarkoituksena on vapauttaa yritys sellaisista menoista, joista se olisi normaalisti vastannut juoksevassa hallinnossaan tai tavanomaisessa toiminnassaan, eivät periaatteessa kuulu edellä mainitun 92 artiklan 3 kohdan [nykyisin 87 artiklan 3 kohta] soveltamisalaan […]. […]Oikeuskäytännön mukaan nämä tuet periaatteessa vääristävät kilpailua aloilla, joilla niitä myönnetään, eikä niiden avulla jo niiden luonteensakaan perusteella voida saavuttaa jotakin edellä mainituissa poikkeussäännöksissä vahvistetuista tavoitteista.”
Nevertheless, there are clearly defined situations in which operating aid may be granted.
On kuitenkin selvästi määriteltyjä tilanteita, joissa on mahdollista myöntää toimintatukea.
In particular, operating aid for environmental purposes may be granted under the Community guidelines on State aid for environmental protection [102].
Erityisesti voidaan myöntää toimintatukia, joilla on ympäristötavoite, ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisesti [102].
Operating aid can also be authorised on an exceptional basis as regional aid in assisted areas.
Myös tukialueilla toimintatukia voidaan poikkeuksellisesti myöntää aluetukina.
The Commission has assessed whether the Alcoa tariff might correspond to one of these categories.
Komissio on tutkinut, voidaanko Alcoa-tariffi luokitella johonkin edellä mainituista ryhmistä.
The Commission notes that there is no possibility of authorising the tariff as environmental aid, since the purpose of the tariff in question is not of an environmental nature.
Komissio huomauttaa, ettei ole mahdollista luokitella tariffia ympäristötueksi, sillä kyseisellä tariffilla ei ole ympäristötavoitetta.
Compatibility with the guidelines on national regional aid (Sardinia)
Toimenpiteen yhteensopivuus alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen kanssa (Sardinia)
Throughout the period considered, the Veneto Region, where the Fusina smelter is located, was not eligible for aid under Article 87(3)(a) of the Treaty.
Tarkasteltavana ajanjaksona Veneton alue, jolla sijaitsee Fusinan sulatto, ei ollut EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue.
According to point 4.15 of the guidelines, operating aid can be granted exceptionally, provided that (i) it is justified in terms of its contribution to regional development and its nature and (ii) its level is proportional to the handicaps it seeks to alleviate.
Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 4.15 kohdan mukaan toimintatukea voidaan myöntää poikkeuksellisesti, edellyttäen, että i) se edistää alueellista kehitystä ja myöntäminen on perusteltua sen laadun vuoksi ja ii) tuen taso on oikeassa suhteessa niihin haittoihin, joita sillä pyritään lievittämään.
In line with point 4.17 of the guidelines, operating aid must be both limited in time and progressively reduced.
Suuntaviivojen 4.17 kohdan mukaan toimintatuen on oltava ajallisesti rajoitettua ja alenevaa.
Italy submits (see recital 125) that the persistent problem of high electricity costs for aluminium production in Sardinia and Veneto, acknowledged in the Alumix decision, justifies the prolongation of the tariff.
Italia väittää (ks. johdanto-osan 125 kappale), että Sardiniassa ja Venetossa alumiinin tuotantoon käytetyn sähkön korkeat kustannukset ovat edelleen ongelma, mikä myönnettiin Alumix-päätöksessä, ja sen vuoksi tariffin jatkaminen on perusteltua.
The Alumix decision did not approve the tariff for the period 1996-2005 as regional aid, but found that it did not constitute aid.
Alumix-päätöksessä tariffia ei hyväksytty vuosiksi 1996–2005 aluetukena, vaan siinä todettiin, ettei tariffi ole tukea.
It cannot be argued, therefore, that in Alumix, the Commission acknowledged that the grant of operating aid was justified on the basis of regional considerations.
Näin ollen ei voida hyväksyä väitettä, että komissio olisi Alumix-päätöksessä katsonut, että toimintatuen myöntäminen oli perusteltua alueellisten näkökohtien perusteella.
According to Article 2 of the guidelines, ‘an individual ad hoc payment made to a single firm, or aid confined to one area of activity, may have a major impact on competition in the relevant market, and its effects on regional development are likely to be too limited … Consequently, the derogations in question [from the general prohibition of aid] will normally be granted only for multisectoral aid schemes open, in a given region, to all firms in the sectors concerned’.
Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 2 kohdan mukaan ”yhdelle yritykselle myönnetyllä yksittäisellä tilapäisellä (ad hoc) tuella tai yhdelle toimialalle rajoittuvalla tuella voi olla huomattava vaikutus kilpailuun kyseisillä markkinoilla, samalla kun tällaisen tuen vaikutukset alueelliseen kehitykseen ovat todennäköisesti liian rajoitetut. (…) Tämän vuoksi kyseisiä poikkeuksia ei periaatteessa myönnetä kuin monialaisille ja kaikille eri alojen yrityksille avoinna oleville tukiohjelmille, joita sovelletaan tietyllä tukialueella.”
An electricity tariff which is granted selectively to a few individual undertakings in the metal sector is manifestly not in line with the spirit of regional aid, which is meant to be multisectoral.
Sähkötariffi, joka myönnetään valikoivasti yksittäisille metallialan yrityksille, ei selvästikään ole aluetukien hengen mukainen, sillä aluetukien on oltava monialaiset.
However, since there is no absolute prohibition on ad hoc aid, the Commission has considered whether there are exceptional circumstances that would warrant the granting of the tariff.
Koska tapauskohtaiset tuet eivät ole täysin kiellettyjä, komissio on tutkinut, voisivatko poikkeukselliset olosuhteet olla peruste tariffin myöntämiselle.
The Commission has considered, in particular, the deficiencies of the Sardinian electricity market, as documented by Italy and Alcoa.
Komissio on erityisesti tarkastellut Sardinian sähkömarkkinoiden puutteita, joita Italia ja Alcoa ovat esitelleet.
The Sardinian electricity market in the Italian context
Sardinian sähkömarkkinat verrattuna kokonaistilanteeseen Italiassa
The Italian electricity market is generally highly concentrated, although less so in the North zone.
Italian sähkömarkkinat ovat yleensä ottaen erittäin keskittyneet, tosin Pohjois-Italiassa hieman vähemmän.
The dominant operator in all zones is the former monopoly ENEL, except in Sardinia, where it holds a duopoly with E.ON.
Kaikilla alueilla määräävässä asemassa on entinen monopoliyhtiö ENEL, paitsi Sardiniassa, jossa sillä on duopoli E.ON:n kanssa.
In Sardinia, which accounts for 4,1 % of net installed power in Italy [104], electricity is produced mainly in thermoelectric power plants using fossil fuels (coal, fuel oil, refinery tar).
Sardiniassa, jonka osuus on 4,1 prosenttia Italian asennetusta kapasiteetista [104], sähköä tuottavat ensi sijassa fossiilisia polttoaineita (kivihiili, polttoöljy, jalostamoista saatava bitumi) käyttävät lämpövoimalat.
The island has no natural gas infrastructure.
Saarella ei ole maakaasun jakeluverkostoa.
Apart from being structurally more expensive, such plants are quickly becoming technically obsolete.
Sen lisäksi, että näiden voimaloiden kustannukset ovat suuremmat kuin muiden voimaloiden, niistä on nopeasti tulossa teknisesti vanhanaikaisia.
The export of Sardinian electricity to the Italian mainland is also limited by the modest capacity of the interconnector [105], which is subject to congestion.
Sardiniassa tuotetun sähkön vienti mannermaalle on myös rajoittunutta, sillä siirtokapasiteetti [105] on vähäinen ja altis ruuhkille.
Two power companies, ENEL and E.ON, together hold a 95 % market share of electricity supply in Sardinia (roughly 58 % E.ON and 42 % ENEL).
Kahdella sähköyhtiöllä, ENELillä ja E.ON:llä, on yhteensä 95 prosentin markkinaosuus sähkön toimituksista Sardiniassa (E.ON noin 58 prosenttia ja ENEL noin 42 prosenttia).
According to the Energy Sector Inquiry [106], in competition terms Sardinia can be classified as a duopoly with collective dominance.
Sähköalan kilpailua koskevan tutkinnan [106] mukaan Sardinia voidaan kilpailun puolesta luokitella duopoliksi, jonka osapuolilla on yhteinen määräävä asema.
Market concentration is high, though not the highest in Italy [107].
Markkinoiden keskittymisaste on korkea, joskaan ei Italian korkein [107].
Owing to their control of virtually all mid-merit to peak plants, E.ON and ENEL set the price for practically all times of the day.
Koska E.ON:llä ja ENELillä on määräysvalta käytännöllisesti katsoen kaikissa keskikuorma- ja huippukuormalaitoksissa, ne määräävät hinnan lähes kaikkina aikoina.
However, the situation in Sardinia appears less critical than in the south of Italy [108], where ENEL sets the price on its own all the time.
Sardinian tilanne on kuitenkin vähemmän kriittinen verrattuna Etelä-Italiaan [108], jossa ENEL määrää hinnan kaikkina aikoina.
Wholesale electricity prices in Italy are among the highest in Europe [109], and prices in Sardinia are among the highest in Italy.
Sähkön bruttohinnat ovat Italiassa Euroopan korkeimpia [109], ja Sardiniassa hinnat ovat Italian korkeimpia.
In 2007, the national average price (PUN) was EUR 70,99 MW/h whereas the average Sardinian zonal price was EUR 75,00 MW/h, down from EUR 80,00 MW/h in 2006 [110].
Vuonna 2007 kansallinen keskihinta oli 70,99 euroa MW/h, kun taas Sardiniassa keskihinta oli 75 euroa MW/h verrattuna 80 euroon MW/h vuonna 2006 [110].
There are no figures concerning the prices for bilateral contracts in Sardinia, as such data is not publicly available and Italy has chosen not to provide it (see recital 63).
Tietoja ei ole kahdenvälisiin sopimuksiin perustuvista hinnoista Sardiniassa, sillä kyseiset tiedot eivät ole julkisia eikä Italia aio toimittaa niitä (ks. johdanto-osan 63 kappale).
In conclusion, the electricity market in Sardinia exhibits a combination of problems (some of which are, however, common to the rest of Italy) which can be summarised as follows: high prices, a high degree of concentration of the market, dominant operators’ market power, excess generation capacity in the high cost-segment, relative inefficiency of generating plants which are becoming obsolete, lack of access to natural gas infrastructure, and insufficient interconnection.
Lopuksi voidaan todeta, että Sardinian sähkömarkkinoilla on monia ongelmia (joista eräät ovat yleisiä myös muualla Italiassa), jotka voidaan tiivistää seuraavasti: korkeat hinnat, markkinoiden suuri keskittymisaste, määräävässä asemassa olevien toimijoiden markkinavoima, tuotannon liikakapasiteetti korkeiden kustannusten segmentillä, vanhentuvien tuotantolaitosten suhteellinen tehottomuus, maakaasuverkon puuttuminen ja siirtoyhteyksien riittämättömyys.
Contribution to regional development
Alueellisen kehityksen edistäminen
The first issue to be addressed is whether such problems have a severe impact on the economic development of Sardinia.
Ensimmäiseksi on selvitettävä, onko kyseisillä ongelmilla huomattava vaikutus Sardinian talouskehitykseen.
Electricity prices are high on the island and interconnection is limited.
Sähkön hinnat ovat saarella korkeat ja siirtoyhteyksiä on rajoitetusti.
In case C 34/02 [111], the Commission did not accept that the lack of energy interconnection constituted a handicap for the development of SMEs.
Asiassa C 34/02 [111] komissio ei hyväksynyt energian siirtoyhteyksien puutetta pk-yritysten kehitystä haittaavaksi tekijäksi.
While it is true that SMEs suffer less from high electricity prices compared to large, energy-intensive industries, nevertheless the welfare of an individual industry cannot be automatically equated to the welfare of a region.
Vaikkakin on totta, että pk-yritykset kärsivät korkeista sähkönhinnoista vähemmän kuin suuret sähköä paljon käyttävät teollisuudenalat, yksittäisen toimialan edut eivät kuitenkaan ole automaattisesti samat kuin alueen edut.
In other words, operating aid in an assisted region cannot be authorised in view of the difficulties experienced by one industry, but must be shown to make a lasting contribution to regional development.
Toisin sanoen tukialueella myönnettävää toimintatukea ei voida hyväksyä yhden toimialan vaikeuksien johdosta, vaan on osoitettava, että tuki edistää alueellista kehitystä kestävällä tavalla.