natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Data concerning the device that has been used for detecting the offence (2):
Rikkomuksen toteamiseen käytetyn laitteen tiedot (2):
Type of device for detection of speeding, non-use of seatbelt, failing to stop at a red traffic light, drink-driving, driving under the influence of drugs, failing to wear a safety helmet, use of a forbidden lane, illegally using a mobile telephone or any other communication devices while driving (1):
Ylinopeuden, turvavyön käytön laiminlyönnin, punaisen liikennevalon noudattamatta jättämisen, rattijuopumuksen, huumausaineen vaikutuksen alaisena ajamisen, suojakypärän käytön laiminlyönnin, kielletyllä kaistalla ajon tai matkapuhelimen tai muun viestintävälineen laittoman käytön ajon aikana toteamiseen käytetyn laitteen tyyppi (1):
Specification of the device:
Laitteen kuvaus:
Identification number of the device:
Laitteen tunnistenumero:
Expiry date for the last gauging:
Viimeisimmän kalibroinnin voimassaolon päättymispäivä:
The result of the application of the device:
Laiteella mitattu tulos:
[example for speeding; other offences to be added:]
[esimerkkinä ylinopeus; muut rikkomukset lisättävä:]
The maximum speed:
Suurin sallittu nopeus:
The measured speed:
Mitattu nopeus:
The measured speed corrected for margin of error:
Virhemarginaalilla korjattu mitattu nopeus:
Not applicable if no device has been used.
Ei täytetä, jos mitään laitetta ei ole käytetty.
Page 4
Sivu 4
Reply form
Vastauslomake
(please complete using block capitals)
(täytettävä suuraakkosin)
Identity of the driver:
Kuljettajan henkilöllisyys:
Full name: …
—Täydellinen nimi: …
Place and date of birth: …
—Syntymäpaikka ja -aika: …
Number of driving licence: … delivered (date): … and at (place): …
—Ajokortin numero: … myönnetty (päivämäärä),…, (paikka) …
Address: …
—Osoite: …
List of questions:
Kysymykset:
Is the vehicle, make … registration number … registered in your name?
Onko ajoneuvo, merkki …, rekisterinumero … rekisteröity nimissänne?
If not, the holder of the registration certificate is: …
Jos ei, rekisteriotteen haltija on: …
(name, first name, address)
(sukunimi, etunimi, osoite)
Do you acknowledge that you committed the offence?
Tunnustatteko syyllistyneenne rikkomukseen?
If you do not acknowledge this, please explain why:
Jos ette tunnusta, esittäkää perustelut:
Please send the completed form within 60 days from the date of this information letter to the following authority: …
Lähettäkää täytetty lomake 60 päivän kuluessa tämän ilmoituksen päivämäärästä seuraavalle viranomaiselle: …
at the following address: …
seuraavaan osoitteeseen: …
INFORMATION
TIEDOKSI
This case will be examined by the competent authority of …
Tapauksen tutkii…: n toimivaltainen viranomainen …
[name of the Member State of the offence]
[sen jäsenvaltion nimi, jossa rikkomus on tehty].
If this case is not pursued, you will be informed within 60 days after receipt of the reply form.
Jos asian käsittelyä ei jatketa, Teille ilmoitetaan siitä 60 päivän kuluessa vastauslomakkeen vastaanottamisesta.
If this case is pursued, the following procedure applies:
Jos asian käsittelyä jatketaan, sovelletaan seuraavaa menettelyä:
[to be filled in by the Member State of the offence — what the further procedure will be, including details of the possibility and procedure of appeal against the decision to pursue the case. These details shall in any event include: name and address of the authority in charge of pursuing the case; deadline for payment; name and address of the body of appeal concerned; deadline for appeal].
[jäsenvaltio, jossa rikkomus tehtiin, täyttää – tiedot jatkomenettelystä, myös yksityiskohtaiset tiedot mahdollisuudesta hakea muutosta asian jatkamista koskevaan päätökseen ja tässä noudatettavasta menettelystä. Tiedoissa on aina mainittava asian jatkamisesta vastaavan viranomaisen nimi ja osoite, maksun määräaika, asianomaisen muutoksenhakuelimen nimi ja osoite ja muutoksenhaun määräaika.]
This letter as such does not lead to legal consequences.
Tällä kirjeellä ei sellaisenaan ole oikeudellisia seuraamuksia.
COMMISSION STATEMENT ON THE LEGAL BASIS
KOMISSION LAUSUMA OIKEUSPERUSTASTA
"The Commission notes that both Council and European Parliament agree on the replacement of the legal basis proposed by the Commission, namely Article 91, paragraph 1c, TFEU by Article 87, paragraph 2, TFEU.
"Komissio panee merkille, että sekä neuvosto että Euroopan parlamentti on yhtä mieltä siitä, että komission ehdottama oikeusperusta eli SEUT-sopimuksen 91 artiklan 1 kohdan c alakohta korvataan SEUT-sopimuksen 87 artiklan 2 kohdalla.
Member States shall send a preliminary report to the Commission by 7 November 2014.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle alustava kertomus tämän direktiivin soveltamisesta viimeistään 7 päivänä marraskuuta 2014.
They shall also send a comprehensive report to the Commission by 6 May 2016 and every two years thereafter.
Niiden on myös toimitettava komissiolle kattava kertomus viimeistään 6 päivänä toukokuuta 2016 ja sen jälkeen joka toinen vuosi.
The delegation of power referred to in Article 9 shall be conferred on the Commission for a period of five years from 6 November 2011.
Siirretään 9 artiklassa tarkoitettu valta komissiolle viideksi vuodeksi 6 päivänä marraskuuta 2011.
On … a road safety related traffic offence committed with the vehicle with registration
totesi … [vastuullisen elimen nimi]
[date]
[päivämäärä]
While the Commission shares the view of both co-legislators about the importance of pursuing the aims of the proposed Directive to improve road safety, it considers however from a legal and institutional perspective that Article 87, paragraph 2, TFEU does not constitute the appropriate legal basis and therefore reserves its right to use all legal means at its disposal."
Vaikka komissio onkin molempien lainsäädäntövallan käyttäjien kanssa samaa mieltä siitä, että on tärkeää pyrkiä ehdotetun direktiivin tavoitteisiin liikenneturvallisuuden parantamiseksi, se katsoo kuitenkin, ettei SEUT-sopimuksen 87 artiklan 2 kohta ole oikeudelliselta ja institutionaaliselta kannalta asianmukainen oikeusperusta, ja varaa tästä syystä itselleen oikeuden käyttää kaikkia käytettävissään olevia oikeudellisia keinoja."
Directive 2011/83/EU of the European Parliament and of the Council
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/83/EU,
on consumer rights, amending Council Directive 93/13/EEC and Directive 1999/44/EC of the European Parliament and of the Council and repealing Council Directive 85/577/EEC and Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council
kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta
Council Directive 85/577/EEC of 20 December 1985 to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises [4] and Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council of 20 May 1997 on the protection of consumers in respect of distance contracts [5] lay down a number of contractual rights for consumers.
Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskevasta kuluttajansuojasta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/577/ETY [4] ja kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 97/7/EY [5] vahvistetaan joukko kuluttajasopimuksiin liittyviä oikeuksia.
Those Directives have been reviewed in the light of experience with a view to simplifying and updating the applicable rules, removing inconsistencies and closing unwanted gaps in the rules.
Näitä direktiivejä on saatujen kokemusten perusteella tarkasteltu uudelleen sovellettavien sääntöjen yksinkertaistamiseksi ja saattamiseksi ajan tasalle, epäjohdonmukaisuuksien poistamiseksi ja säännöksissä havaittujen puutteiden korjaamiseksi.
That review has shown that it is appropriate to replace those two Directives by a single Directive.
Uudelleentarkastelu on osoittanut, että on asianmukaista korvata mainitut kaksi direktiiviä yhdellä direktiivillä.
This Directive should therefore lay down standard rules for the common aspects of distance and off-premises contracts, moving away from the minimum harmonisation approach in the former Directives whilst allowing Member States to maintain or adopt national rules in relation to certain aspects.
Tässä direktiivissä olisi näin ollen vahvistettava vakiosäännöt, jotka koskevat etäsopimuksille ja muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tehtäville sopimuksille yhteisiä näkökohtia, ja luovuttava aikaisempien direktiivien mukaisesta vähimmäistason yhdenmukaistamisesta mutta sallittava kuitenkin jäsenvaltioiden pitää voimassa tai hyväksyä tiettyjä näkökohtia koskevia kansallisia säännöksiä.
Article 169(1) and point (a) of Article 169(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) provide that the Union is to contribute to the attainment of a high level of consumer protection through the measures adopted pursuant to Article 114 thereof.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 169 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa määrätään, että unioni myötävaikuttaa kuluttajansuojan korkean tason saavuttamiseen toimenpiteillä, jotka toteutetaan mainitun sopimuksen 114 artiklan nojalla.
In accordance with Article 26(2) TFEU, the internal market is to comprise an area without internal frontiers in which the free movement of goods and services and freedom of establishment are ensured.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti sisämarkkinoiden on määrä käsittää alue, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla taataan tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus sekä sijoittautumisvapaus.
The harmonisation of certain aspects of consumer distance and off-premises contracts is necessary for the promotion of a real consumer internal market striking the right balance between a high level of consumer protection and the competitiveness of enterprises, while ensuring respect for the principle of subsidiarity.
Etäsopimusten ja muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tehtyjen kuluttajasopimusten tiettyjen näkökohtien yhdenmukaistaminen on välttämätöntä, jotta saataisiin aikaan todelliset kuluttajan sisämarkkinat, joilla vallitsee asianmukainen tasapaino kuluttajansuojan korkean tason ja yritysten kilpailukyvyn välillä, samalla varmistaen, että toissijaisuusperiaatetta kunnioitetaan.
The cross-border potential of distance selling, which should be one of the main tangible results of the internal market, is not fully exploited.
Rajat ylittävän etämyynnin pitäisi olla yksi tärkeimmistä sisämarkkinoiden tarjoamista konkreettisista tuloksista, mutta tällaisen etämyynnin tarjoamia mahdollisuuksia ei vielä käytetä täysimääräisesti hyväksi.
Compared with the significant growth of domestic distance sales over the last few years, the growth in cross-border distance sales has been limited.
Etämyynti jäsenvaltioiden sisällä on viime vuosina kasvanut merkittävästi, mutta rajat ylittävän etämyynnin kasvu on siihen verrattuna ollut vähäistä.
This discrepancy is particularly significant for Internet sales for which the potential for further growth is high.
Ero on erityisen merkittävä internet myynnissä, jonka kasvupotentiaali on suuri.
The cross-border potential of contracts negotiated away from business premises (direct selling) is constrained by a number of factors including the different national consumer protection rules imposed upon the industry.
Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltujen sopimusten (suoramyynti) rajat ylittäviä mahdollisuuksia rajoittavat monet tekijät, kuten elinkeinoelämää velvoittavat erilaiset kansalliset kuluttajansuojasäännökset.
Compared with the growth of domestic direct selling over the last few years, in particular in the services sector, for instance utilities, the number of consumers using this channel for cross-border purchases has remained flat.
Verrattuna jäsenvaltioiden sisällä tapahtuvan suoramyynnin kasvuun viime vuosina, varsinkin palvelualalla esimerkiksi välttämättömyyspalvelujen osalta, niiden kuluttajien määrä, jotka käyttävät mahdollisuutta rajat ylittäviin hankintoihin, on pysynyt muuttumattomana.
Responding to increased business opportunities in many Member States, small and medium-sized enterprises (including individual traders) or agents of direct selling companies should be more inclined to seek business opportunities in other Member States, in particular in border regions.
Liiketoimintamahdollisuudet ovat lisääntyneet monissa jäsenvaltioissa, ja tämän vuoksi pienten ja keskisuurten yritysten (myös yksittäisten elinkeinonharjoittajien) tai suoramyyntiyritysten edustajien pitäisi varsinkin raja-alueilla olla taipuvaisempia etsimään liiketoimintamahdollisuuksia muista jäsenvaltioista.
Therefore the full harmonisation of consumer information and the right of withdrawal in distance and off-premises contracts will contribute to a high level of consumer protection and a better functioning of the business-to-consumer internal market.
Siksi kuluttajille annettavien tietojen ja peruuttamisoikeuden täysi yhdenmukaistaminen etäsopimusten ja muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tehtävien sopimusten osalta edistää kuluttajansuojan korkeaa tasoa ja parantaa elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisten sisämarkkinoiden toimivuutta.
Certain disparities create significant internal market barriers affecting traders and consumers.
Tietyt erot aiheuttavat sisämarkkinoilla merkittäviä esteitä, jotka vaikuttavat niin elinkeinonharjoittajiin kuin kuluttajiin.
Those disparities increase compliance costs to traders wishing to engage in the cross-border sale of goods or provision of services.
Näiden erojen takia erilaisten vaatimusten noudattamisesta aiheutuu lisäkustannuksia elinkeinonharjoittajille, jotka haluavat myydä tavaroita tai tarjota palveluja rajojen yli.
Disproportionate fragmentation also undermines consumer confidence in the internal market.
Suhteeton hajanaisuus myös vähentää kuluttajien luottamusta sisämarkkinoihin.
Full harmonisation of some key regulatory aspects should considerably increase legal certainty for both consumers and traders.
Joidenkin keskeisten sääntelynäkökohtien täysi yhdenmukaistaminen lisäisi tuntuvasti oikeusvarmuutta sekä kuluttajien että elinkeinonharjoittajien kannalta.
Both consumers and traders should be able to rely on a single regulatory framework based on clearly defined legal concepts regulating certain aspects of business-to-consumer contracts across the Union.
Sekä kuluttajien että elinkeinonharjoittajien olisi voitava luottaa selkeästi määriteltyihin oikeuskäsitteisiin perustuviin yhtenäisiin sääntelypuitteisiin, joilla säännellään elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisiin sopimuksiin liittyviä tiettyjä näkökohtia kaikkialla unionissa.
The effect of such harmonisation should be to eliminate the barriers stemming from the fragmentation of the rules and to complete the internal market in this area.
Tällaisen yhdenmukaistamisen myötä sääntöjen hajanaisuudesta johtuvat esteet poistuisivat ja sisämarkkinat toteutuisivat tällä alalla.
Those barriers can only be eliminated by establishing uniform rules at Union level.
Esteet voidaan poistaa vain vahvistamalla yhdenmukaiset säännöt unionin tasolla.
Furthermore consumers should enjoy a high common level of protection across the Union.
Lisäksi kuluttajat hyötyisivät korkeatasoisesta kuluttajansuojasta koko unionissa.
The regulatory aspects to be harmonised should only concern contracts concluded between traders and consumers.
Yhdenmukaistettavat sääntelynäkökohdat koskisivat vain elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisiä sopimuksia.
Therefore, this Directive should not affect national law in the area of contracts relating to employment, contracts relating to succession rights, contracts relating to family law and contracts relating to the incorporation and organisation of companies or partnership agreements.
Tällä direktiivillä ei pitäisi siksi olla vaikutusta työsopimuksia, perintöoikeutta koskevia sopimuksia, perheoikeutta koskevia sopimuksia eikä yhtiön perustamista ja organisointia koskevia sopimuksia taikka yhtiö- tai osakassopimuksia koskevaan kansalliseen lainsäädäntöön.
This Directive establishes rules on information to be provided for distance contracts, off-premises contracts and contracts other than distance and off-premises contracts.
Tässä direktiivissä vahvistetaan säännöt etäsopimusten, muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tehtyjen sopimusten sekä muiden kuin etäsopimusten ja muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tehtyjen sopimusten yhteydessä annettavista tiedoista.
This Directive also regulates the right of withdrawal for distance and off-premises contracts and harmonises certain provisions dealing with the performance and some other aspects of business-to-consumer contracts.
Lisäksi tässä direktiivissä säädetään peruuttamisoikeudesta etäsopimusten ja muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa tehtyjen sopimusten osalta sekä yhdenmukaistetaan tiettyjä säännöksiä, jotka koskevat elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisten sopimusten täyttämistä ja tiettyjä muita tällaisiin sopimuksiin liittyviä näkökohtia.
This Directive should be without prejudice to Regulation (EC) No 593/2008 of the European Parliament and of the Council of 17 June 2008 on the law applicable to contractual obligations (Rome I) [6].
Tämän direktiivin ei pitäisi rajoittaa sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) [6] soveltamista.
This Directive should be without prejudice to Union provisions relating to specific sectors, such as medicinal products for human use, medical devices, privacy and electronic communications, patients’ rights in cross-border healthcare, food labelling and the internal market for electricity and natural gas.
Tämän direktiivin ei pitäisi rajoittaa niiden unionin säännösten soveltamista, jotka koskevat erityisaloja kuten ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä, lääkinnällisiä laitteita, yksityisyyden suojaa ja sähköistä viestintää, potilaiden oikeuksia rajatylittävässä terveydenhuollossa, elintarvikemerkintöjä sekä sähkön ja maakaasun sisämarkkinoita.
The information requirements provided for in this Directive should complete the information requirements of Directive 2006/123/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on services in the internal market [7] and Directive 2000/31/EC of the European Parliament and of the Council of 8 June 2000 on certain legal aspects of information society services, in particular electronic commerce, in the Internal Market (‘Directive on electronic commerce’) [8].
Tässä direktiivissä säädetyillä tiedonantovaatimuksilla olisi täydennettävä palveluista sisämarkkinoilla 12 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY [7] ja tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8 päivänä kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (”direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä”) [8] tiedonantovaatimuksia.
Member States should retain the possibility to impose additional information requirements applicable to service providers established in their territory.
Jäsenvaltioiden olisi säilytettävä mahdollisuus asettaa muita tiedonantovaatimuksia, joita sovelletaan kyseisten jäsenvaltioiden alueelle sijoittautuneisiin palveluntarjoajiin.
Member States should remain competent, in accordance with Union law, to apply the provisions of this Directive to areas not falling within its scope.
Jäsenvaltioilla olisi unionin oikeuden mukaisesti säilyttävä toimivalta soveltaa tämän direktiivin säännöksiä aloihin, jotka eivät kuulu sen soveltamisalaan.
Member States may therefore maintain or introduce national legislation corresponding to the provisions of this Directive, or certain of its provisions, in relation to contracts that fall outside the scope of this Directive.
Jäsenvaltiot voivat näin ollen pitää voimassa tai hyväksyä kansallista lainsäädäntöä, joka vastaa tämän direktiivin säännöksiä tai tiettyjä sen säännöksiä, sellaisten sopimusten osalta, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.
For instance, Member States may decide to extend the application of the rules of this Directive to legal persons or to natural persons who are not consumers within the meaning of this Directive, such as non-governmental organisations, start-ups or small and medium-sized enterprises.
Jäsenvaltiot voivat esimerkiksi päättää ulottaa tämän direktiivin sääntöjen soveltamisen koskemaan oikeushenkilöitä tai luonnollisia henkilöitä, jotka eivät ole tässä direktiivissä tarkoitettuja kuluttajia, kuten valtioista riippumattomat järjestöt, uudet yritykset tai pienet ja keskisuuret yritykset.
Similarly, Member States may apply the provisions of this Directive to contracts that are not distance contracts within the meaning of this Directive, for example because they are not concluded under an organised distance sales or service-provision scheme.
Jäsenvaltiot voivat samoin soveltaa tämän direktiivin säännöksiä sopimuksiin, jotka eivät ole tässä direktiivissä tarkoitettuja etäsopimuksia esimerkiksi siitä syystä, että niitä ei ole tehty etämyyntiä varten luodussa myynti- tai palveluntarjontajärjestelmässä.
Moreover, Member States may also maintain or introduce national provisions on issues not specifically addressed in this Directive, such as additional rules concerning sales contracts, including in relation to the delivery of goods, or requirements for the provision of information during the existence of a contract.
Jäsenvaltiot voivat lisäksi pitää voimassa tai hyväksyä kansallisia säännöksiä asioista, joita ei nimenomaisesti käsitellä tässä direktiivissä, kuten kauppasopimuksia koskevia lisäsäännöksiä, myös jos ne liittyvät tavaroiden luovutukseen, tai vaatimuksia tietojen antamisesta sopimuksen voimassaoloaikana.
This Directive should not affect national law in the area of contract law for contract law aspects that are not regulated by this Directive.
Tämän direktiivin ei pitäisi vaikuttaa sopimusoikeuden alalla annettuun kansalliseen lainsäädäntöön sellaisten sopimusoikeudellisten näkökohtien osalta, joita ei säännellä tällä direktiivillä.
Therefore, this Directive should be without prejudice to national law regulating for instance the conclusion or the validity of a contract (for instance in the case of lack of consent).
Tästä syystä tämän direktiivin ei pitäisi vaikuttaa kansalliseen lainsäädäntöön, jolla säännellään esimerkiksi sopimuksen tekemistä tai sen pätevyyttä (esimerkiksi suostumuksen puuttuessa).
Similarly, this Directive should not affect national law in relation to the general contractual legal remedies, the rules on public economic order, for instance rules on excessive or extortionate prices, and the rules on unethical legal transactions.
Samoin tämän direktiivin ei pitäisi vaikuttaa kansalliseen lainsäädäntöön, joka liittyy yleisiin sopimuksia koskeviin oikeuskeinoihin, yleistä taloudellista järjestystä koskeviin sääntöihin, kuten kohtuuttomia hintoja tai kiskontahintoja koskeviin sääntöihin, ja hyvän tavan vastaisia oikeustoimia koskeviin sääntöihin.
This Directive should not harmonise language requirements applicable to consumer contracts.
Tällä direktiivillä ei olisi yhdenmukaistettava kuluttajasopimuksiin sovellettavia kielivaatimuksia.
Therefore, Member States may maintain or introduce in their national law language requirements regarding contractual information and contractual terms.
Jäsenvaltiot voivat tästä syystä pitää voimassa tai ottaa käyttöön kansallisessa lainsäädännössään kielivaatimuksia, jotka koskevat sopimukseen liittyviä tietoja tai sopimusehtoja.