natgillin/translations-raw huggingface dataset:
There are a few exceptions to the principle that proceedings against the debtor may not be resumed, in particular in the case of 1) personal bankruptcy of the debtor (faillite personnelle); 2) the debtor being found guilty of fraudulent or negligent bankruptcy (banqueroute); 3) previous compulsory winding up proceedings closed for lack of assets, less than five years before the opening of the current proceedings; 4) fraud in dealings with one or more creditors (the court then authorises the resumption of individual proceedings by any creditor against the debtor).
Velallista koskevan uuden syytteen nostamiskiellon periaatteeseen on poikkeuksia, erityisesti 1) velallisen henkilökohtainen konkurssi, 2) velallisen tuomitseminen konkurssiin, 3) aiempi selvitystilamenettely (joka on päätetty varojen puuttumisen vuoksi) enintään viisi vuotta ennen kyseisen menettelyn aloittamista ja 4) yhteen tai useampaan velkojaan kohdistunut petos (tällöin tuomioistuin antaa luvan kunkin velkojan yksittäisiin toimiin velallista vastaan).
Finally, proceedings may be resumed after closure on the grounds of insufficiency of assets if it appears that assets were not realised or that actions in the interests of the creditors were not taken during the proceedings.
Menettely voidaan aloittaa uudelleen varojen riittämättömyyden vuoksi tehdyn lopettamisen jälkeen, jos käy ilmi, ettei omaisuutta ole realisoitu tai ettei velkojien edun kannalta keskeisiä toimia ole toteutettu menettelyn aikana.
According to Mestre (Lamy Sociétés Commerciales, 2003, No 1914), a letter of intent is defined as ‘a document sent by a parent company to its subsidiary’s creditor bank in which the parent company, in any of a number of ways, provides the bank with assurances regarding commitments given to the bank by the subsidiary’.
Mestren mukaan (Lamy Sociétés Commerciales, 2003, nro 1914) aiesopimus määritellään emoyhtiön tytäryrityksensä velkojana toimivalle pankille osoittamaksi asiakirjaksi, jossa emoyhtiö eri sanamuotoja käyttäen esittää vastaanottajalle vakuuden tytäryrityksen tälle antamista sitoumuksista.
According to Cozian, Viandier, and Deboissy, Droit des Sociétés, Litec, 16th edition, No 1992 et seq.), ‘by signing the letter of intent, the parent company promises the creditor to ensure that the subsidiary is in a position to meet its commitments’.16with assurances regarding commitments given to the bank by the subsidiary’.
Cozianin, Viandierin ja Deboissyn mukaan (Droit des Sociétés, Litec 16. painos, nro 1992 ja sitä seuraavat numerot) emoyhtiö lupaa allekirjoittamalla aiesopimuksen velkojalle valvoa, että sen tytäryritys pystyy vastaamaan sitoumuksistaan.
According to the information sent by the French authorities, the commitments of IFP’s private-law subsidiaries are not explicitly g uaranteed by the publicly owned establishment IFP.
Ranskan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan julkinen laitos IFP ei ole nimenomaisesti myöntänyt takausta IFP-konsernin yksityisoikeudellisten tytäryritysten sitoumuksille.
Grimonprez, ‘Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales’, Revue des sociétés, 2009, p. 715, point 8.
Grimonprez, 2009, ”Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales”, Revue des sociétés, s. 715, 8 kohta.
This is the general provision according to which a person must repair any damage caused through that person’s fault to another.
Tämän pykälän mukaan henkilön mikä tahansa teko, josta aiheutuu vahinkoa toiselle, velvoittaa kyseisen henkilön korvaamaan aiheuttamansa vahinko.
Cf. Article L. 651-2 of the Commercial Code.
Vrt. kauppalain L. 651-2 §.
Court of Conflicts of Jurisdiction, Commissaire de la République du Loiret v TGI d’Orléans, 2 July 1984, Recueil, p. 449; AJDA 1984.562, concl.
Ks. TC, 2.7.1984, Commissaire de la République du Loiret c/ TGI d'Orléans, Recueil, s. 449; AJDA 1984.562, concl.
Court of Conflicts of Jurisdiction, Préfet de la Loire v Tribunal de commerce de Saint-Étienne, 23 January 1989, Recueil, p. 291; D. 1989.367, concl.
Ks. TC, 23.1.1989, Préfet de la Loire c/ Tribunal de commerce de Saint-Étienne, Recueil, s. 291; D. 1989.367, concl.
Ms F. Flipo; D. 1898.370, note P. Amselek and F. Derrida.
Mme F. Flipo; D. 1898.370, note P. Amselek et F. Derrida.
Submissions of Government Commissioner, Emmanuel Glaser, in Case CE (3/8 SSR) Département de la Dordogne, 5 December 2005, req.
Ks. Conclusions du Commissaire du gouvernement, Emmanuel Glaser, dans l'affaire CE (3/8 SSR), 5.12.2005, Département de la Dordogne, req. nro 259748.
No 259748; see in particular ‘La faillite d’un comité d’expansion économique entraîne-t-elle la responsabilité du département qui l’a créé?’, Bulletin Juridique des Collectivités Locales No 2/06, p. 138-143.
Ks. erityisesti: Bulletin Juridique des Collectivités Locales nro 2/06, ”La faillite d'un comité d'expansion économique entraîne-t-elle la responsabilité du département qui l'a créé?”, s. 138–143.
Court of Conflicts of Jurisdiction, Comité d’expansion de la Dordogne v Département de la Dordogne, 15 November 1999, Rec., p. 479; AJDA 1999.992, chron.
Ks. TC, 15.11.1999, Comité d'expansion de la Dordogne c/ Département de la Dordogne: Rec., s. 479; AJDA 1999.992, chron.
Ms P. Fombeur and M. Guyomar.
Mme P. Fombeur et M. Guyomar.
Court of Conflicts of Jurisdiction, 8 February 1873, Rec. 1er supplt 61, concl.
Ks. TC, 8.2.1873, rec. 1er supplt 61, concl.
David; GAJA, 15th edition, No 1.15isdiction, 8 February 1873, Rec. 1er supplt 61, concl.
David; GAJA, 15. painos, nro 1.
Court of Conflicts of Jurisdiction, SEM Olympique d’Alès en Cévennes, 20 November 2006, Rec., concl.
Ks. TC, 20.11.2006, SEM Olympique d'Alès en Cévennes, Rec., concl.
The object of SEM Olympique d’Alès en Cévennes was in particular to organise sports events for which an admission fee would be charged, the recruitment and training of players, and the promotion, by any appropriate means, of the town’s professional team.
SEM Olympique d'Alès en Cévennesin tavoitteena oli järjestää maksullisia urheilutilaisuuksia, rekrytoida ja kouluttaa urheilijoita ja edistää kaikin tavoin kaupungin ammattijoukkuetta.
The financing of SEM Olympique d’Alès en Cévennes was ensured largely from the proceeds of spectators’ entry tickets, advertising, sponsoring and subsidies from the National Football League and the French Football Federation.
SEM Olympique d'Alès en Cévennesin rahoitus varmistettiin liiketoiminnan tuotolla, joka saatiin suurelta osin katsojien sisäänpääsymaksuista, mainoksista, sponsoroinnista ja kansallisen jalkapalloliigan ja Ranskan jalkapalloliiton avustuksista.
In the case of Axens, marketing of catalysts and technologies for the refining and petrochemicals industries; in the case of Beicip-Franlab, publication and distribution of specialised software and consultancy and advisory services; and in the case of Prosernat, marketing of gas treatment and sulphur recovery plants and related services.
Axensin osalta katalyyttien ja teknologian myynti jalostus- ja petrokemian laitoksille, Beicip-Franlabin osalta erityisten tietokone-ohjelmien laatiminen ja jakelu sekä tutkimus- ja konsultointipalvelut, ja Prosernatin osalta kaasun käsittelyyn ja rikinpoistoon tarkoitettujen laitteiden myynti ja niihin liittyvät palvelut.
As a trade body, IFP did not have the character of a publicly owned establishment, but of a legal person governed by private law (Council of State, 5/3 SSR, 7 December 1984, 16900 22572, published in Recueil Lebon).
Ammattialayhteisönä IFP:llä ei ollut julkisen laitoksen luonnetta, vaan se oli yksityisoikeudellinen oikeushenkilö (CE, 5 / 3 SSR, 7.12.1984, 16900 22572, publié au recueil Lebon).
This interpretation was confirmed by an opinion delivered by the Finance Section of the Council of State in 1997, following a referral by the Minister for the Economy, Finance and Industry (Finance Section – Opinion No 360 991 of 26 August 1997).
Tämä tulkinta on vahvistettu korkeimman hallintoneuvoston rahoitusjaoston vuonna 1997 antamassa lausunnossa, joka liittyi talous-, valtiovarain- ja teollisuusministerin kanteeseen (rahoitusjaosto – lausunto nro 360 991, 26.8.1997).
See in particular recital 158.
Ks. erityisesti johdanto-osan 157 kappale.
Court of Cassation, Commercial Division, Metaleurop, 19 April 2005, No 05-10094, D. 2005.
Ks. Cour de cassation, chambre commerciale, 19.4.2005, nro 05-10094 (Metaleurop), D. 2005.
1225, comments A. Lienhard and summary 2013, comments F.-X.
1225, obs. A. Lienhard et somm. 2013, obs. F.-X.
721, note B. Rolland and chron.
721, note B. Rolland et chron.
1274, comments P. Petel.
1274, obs. P. Petel.
See footnote 117.
Ks. alaviite 117.
Roussel Galle, note cited above; P. Delmotte, ‘Les critères de la confusion de patrimoines dans la jurisprudence de la Cour de cassation’, RJDA 2006-6.
Ks. edellä mainittu P. Roussel Galle, note; P. Delmotte, ”Les critères de la confusion de patrimoines dans la jurisprudence de la Cour de cassation”, RJDA 2006-6.
Cf. recital 132 of Decision C 51/2005.
Vrt. edellä mainitun päätöksen C 51/2005 johdanto-osan 132 kappale.
And hence the fact, mentioned by UOP in its comments, that the staff of Axens and IFP sometimes visit their customers together.
Eikä varsinkaan se UOP Limitedin huomautuksissa mainittu seikka, että Axensin ja IFP:n työntekijät tekevät joskus yhteisiä asiakaskäyntejä.
Com. 13 October 1998, Bull. Joly 1999.
Com. 13.10.1998, Bull. Joly 1999.
Therefore, according to the authors of the parliamentary report cited in recital 165, a company established for the purpose of settling the debts of another company which is the subject of collective proceedings, whose activity it has continued in the same premises, with the same managers, the same clientele and the same franchise contract, constitutes under the case-law a fictitious company, which justifies the extension of the compulsory administration procedure.
Johdanto-osan 165 kappaleessa mainitun parlamentin selonteon tekijöiden mukaan yhtiö, joka on perustettu varmistamaan toisen, kollektiivisen menettelyn kohteena olevan yhtiön velkojen järjestely ja joka jatkaa viimeksi mainitun yhtiön toimintaa samoissa tiloissa ja jolla on sama johto, samat asiakkaat ja sama franchise-sopimus, on oikeuskäytännön kannalta fiktiivinen yhtiö, mikä oikeuttaa velkasaneerauksen laajentamiseen.
In particular from the following Internet sites: http://www.ifpenergiesnouvelles.fr; http://www.axens.net/; http://www.beicip.com/index.php/eng; http://www.prosernat.com/en/, consulted on 28 June 2011.
Ks. erityisesti osoitteet: http://www.ifpenergiesnouvelles.fr; http://www.axens.net/; http://www.beicip.com/index.php/eng; http://www.prosernat.com/en/ (28.6.2011).
Address: 1 & 4, avenue de Bois-Préau, 92852 Rueil-Malmaison Cedex – France.
Osoite: 1 & 4, avenue de Bois-Préau, 92852 Rueil-Malmaison Cedex – Ranska.
Address: Rond-point de l’échangeur de Solaize, BP 3, 69360 Solaize – France.
Osoite: Rond-point de l'échangeur de Solaize, BP 3, 69360 Solaize – Ranska.
Address: Hélioparc Pau-Pyrénées, 2, avenue du Président Pierre Angot, 64000 Pau – France.
Osoite: Hélioparc Pau-Pyrénées, 2, avenue du Président Pierre Angot, 64000 Pau – Ranska.
Address: 89, boulevard Franklin Roosevelt – BP 50802, 92508 Rueil-Malmaison Cedex – France.
Osoite: 89, boulevard Franklin Roosevelt – BP 50802, 92508 Rueil-Malmaison Cedex – Ranska.
Address: 232, Avenue Napoléon Bonaparte – P.O. Box 213, 92502 Rueil-Malmaison – France.
Osoite: 232, Avenue Napoléon Bonaparte – P.O. BOX 213, 92502 Rueil-Malmaison – Ranska.
Address: 100 -101, Terrasse Boieldieu, 92800 Puteaux – France.
Osoite: 100-101, Terrasse Boieldieu, 92800 Puteaux – France.
Information consulted on 28 June 2011 on the following Internet site: http://www.prosernat.com/en/contactus/zoom_image_img20080715219.php.
Tiedot on saatu 28.6.2011 seuraavasta osoitteesta: http://www.prosernat.com/en/contactus/zoom_image_img20080715219.php.
Court of Cassation, Commercial Division, 18 December 2007, No 06-14093.
Ks. Cour de cassation, chambre commerciale, 18.12.2007, nro 06-14093.
Delebecque, ‘Groupes de sociétés et procédures collectives: confusion de patrimoines et responsabilités des membres du groupe’, Rev. proc. coll.
Delebecque, ”Groupes de sociétés et procédures collectives: confusion de patrimoines et responsabilités des membres du groupe”, Rev. proc. coll.
1998/2, p. 129, see in particular No 14.
1998/2, s. 129, spéc. nro 14.
Parliamentary report cited above, p. 63.
Ks. edellä mainittu parlamentin selonteko, s. 63.
Grimonprez, ‘Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales’, cited above, point 10.
Ks. edellä mainittu B. Grimonprez, ”Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiale”, 10 kohta.
Ibid., point 11.
Ks. edellinen alaviite, 11 kohta.
Schmidt, ‘La responsabilité civile dans les relations de groupes de sociétés’, Rev. sociétés 1981, p. 725.
Schmidt, ”La responsabilité civile dans les relations de groupes de sociétés”, Rev. sociétés 1981, s. 725.
Liability in relation to third parties can in theory be incurred on the basis of Articles L. 223-22 and L. 225-251 of the Commercial Code.
Vastuuseen kolmansien suhteen voidaan teoriassa saattaa kauppalain L. 223–22 ja L. 225–251 §:n perusteella.
As regards de facto management, it should be pointed out that a parent company will not systematically be considered a de facto manager, and the court considering the particular case will require precise actions which can be imputed to the parent company and which show that, without legal entitlement, it has directly or indirectly carried out a positive and independent activity in the administration of the subsidiary; see in particular Com. 9 May 1978, D. 1979.
Tosiasiallisesta johdosta on todettava, että emoyhtiön luonnehtiminen tosiasialliseksi johtajaksi ei ole järjestelmällistä ja että tuomioistuin, joka arvioi tätä seikkaa konkreettisesti, edellyttää täsmällisiä tekoja, joiden perusteella emoyhtiö voidaan saattaa vastuuseen ja jotka osoittavat, että emoyhtiö on ilman oikeutusta harjoittanut joko suoraan tai välillisesti todellista ja riippumatonta toimintaa tytäryrityksen hallinnossa. Ks. erityisesti: Com. 9.5.1978, D. 1979.
419, note M. Vasseur.
419, note de Vasseur.
Rives-Langes, ‘La notion de dirigeant de fait’, D. 1975. chron.
Rives-Langes, La notion de dirigeant de fait, D. 1975. chron.
41; D. Tricot, ‘Les critères de la gestion de fait’, Dr. et patr. January 1996, p. 24, cited by B. Grimonprez, cited above, point 13.
41; D. Tricot, Les critères de la gestion de fait, Dr. et patr. tammikuu 1996, s. 24, jota edellä mainittu B. Grimonprez on lainannut, 13 kohta.
Apart from the law on collective procedures, the Court of Cassation, Commercial Division, 26 March 2008, No 07-11.619, Ademe v. Elf Aquitaine, recently found that while a parent company that acted alongside its subsidiary might incur fault-based liability, a parent was not obliged, by the mere fact of its participation in its subsidiary, to finance the subsidiary in order to enable it to meet its obligations (even supposing the subsidiary was responsible for a public service, so that there might be a threat to the public interest).
Yleistäytäntöönpanomenettelyjä koskevan lainsäädännön ohella korkein oikeus (Chambre commerciale, 26.3.2008, nro 07–11.619, Ademe c. Elf Aquitaine) on äskettäin todennut, että jos voidaan määritellä tuottamukseen perustuva vastuu silloin, kun emoyhtiö toimii tytäryrityksensä rinnalla, emoyhtiö ei olisi velvollinen pelkän osakkuutensa perusteella tytäryrityksessä rahoittamaan tytäryritystä, jotta tämä voisi täyttää velvollisuutensa (vaikka kyseinen tytäryritys olisi vastuussa julkisesta palvelusta, josta voi aiheutua yleistä etua koskeva riski).
The authors of the parliamentary report cited above state, for example, that at the time of the Metaleurop judgment, handed down by the Court of Cassation on 19 April 2005, the Court’s Documentation and Study Service indicated that ‘certain conduct … on the part of a parent company in relation to its subsidiary could as a matter of fact constitute mismanagement such as to result in insufficient assets at the subsidiary’.
Edellä mainitun parlamentin selonteon tekijät toteavat esimerkiksi, että korkeimman oikeuden asiassa Metaleurop19.4.2005 antaman tuomion yhteydessä tuomioistuimen asiakirja- ja tutkimusyksikkö olisi esittänyt, että emoyhtiön tietty käyttäytyminen tytäryritykseensä nähden voisi sisältää hallinnossa tehtyjä virheitä, jotka voivat johtaa tytäryrityksen varojen riittämättömyyteen.
In the specific case of environmental damage, in view of the crucial nature for the community of environmental claims, and the risk of their non-enforcement, Article L. 512-17 of the Environmental Code concerning the rehabilitation of sites being taken out of operation was recently amended in order to allow action to be taken against the parent company for fault resulting in an insufficiency of assets preventing the subsidiary from meeting its environmental rehabilitation obligations.
Erityistapauksena voidaan mainita ympäristövahingot, joiden osalta on otettava huomioon ympäristöön liittyvien saatavien olennainen merkitys yhteisölle ja niiden suorittamatta jättämisestä aiheutuva riski. Tämän pohjalta muutettiin hiljattain ympäristölain L. 512–17 §:ää, joka koskee alueiden kunnostamista toiminnan päättymisen jälkeen, jotta emoyhtiö voitaisiin saattaa vastuuseen virheellisestä toiminnasta, josta on aiheutunut varojen riittämättömyys, mikä on estänyt tytäryritystä täyttämästä ympäristön entiselleen palauttamista koskevia velvoitteitaan.
As amended by Law No 2010-788 of 12 July 2010 on national commitment to the environment (Article 277), Article 512-17 of the Environmental Code provides: ‘Where the operator is a subsidiary within the meaning of Article L. 233-1 of the Commercial Code and compulsory winding up has been initiated or ordered against it, the liquidator, the prosecution service or the representative of the State in the département may ask the court which has initiated or ordered the compulsory winding up to find that the parent company has committed a serious fault which has contributed to the subsidiary having insufficient assets and, if it is shown that such a fault has been committed, to make the parent company liable for all or part of the financing of the rehabilitation measures of the site or sites to be taken out of operation’ (emphasis added).
Ympäristölain 512–17 §:ssä, sellaisena kuin se on kansallisesta ympäristösitoumuksesta 12.7.2010 annetuin lain nro 2010–788 (vrt. 277 §) perusteella, säädetään, että jos toiminnanharjoittaja on kauppalain L. 233-1 §:ssä tarkoitettu tytäryritys ja jos sitä vastaan on aloitettu selvitystilamenettely, selvitysmies, ministeriö tai valtion edustaja kyseisessä departementissa voi saattaa asian sen tuomioistuimen käsiteltäväksi, joka on aloittanut selvitystilamenettelyn, vahvistaakseen emoyhtiön virheen, joka on johtanut tytäryrityksen varojen riittämättömyyteen, ja vaatiakseen tuomioistuinta, silloin kun tällainen virhe on todettu, saattamaan emoyhtiö vastuuseen, kokonaan tai osittain, toiminnasta poistettujen alueiden entiselleen palauttamisesta aiheutuvista kustannuksista (alleviivaus lisätty).
Information report No 558 (2008-2009) on civil liability, by Mr Alain Anziani and Mr Laurent Béteille, drawn up on behalf of the Legal Affairs Committee, submitted to the Senate on 15 July 2009 (available at the Senate Internet site: http://www.senat.fr/rap/r08-558/r08-5581.pdf).
Alain Anzianin ja Laurent Béteillen selonteko nro 558 (2008–2009), joka on tehty lakiasiainvaliokunnan puolesta ja toimitettu senaattiin 15.7.2009 ja joka koskee siviilioikeudellista vastuuta (selonteko on saatavilla senaatin internet-sivuilla osoitteessa: http://www.senat.fr/rap/r08-558/r08-5581.pdf).
Parliamentary report cited above, p. 62.
Ks. edellä mainittu parlamentin selonteko, s. 62.
According to the first paragraph of Article 1384 of the Civil Code: ‘A person is liable not only for the damage he causes by his own act, but also for that which is caused by the acts of persons for whom he is responsible, or by things which are in his custody.’ The authors of the parliamentary report cited above note that the courts have been creative in introducing systems of liability which are not provided for by any legislation, covering liability arising from things, vicarious liability, or liability for abnormal neighbourhood disturbance.
Siviililain 1384 §:n 1 momentin mukaan henkilö ei ole vastuussa ainoastaan itse aiheuttamastaan vahingosta, vaan myös vahingosta, jonka ovat aiheuttaneet henkilöt, joista ensin mainittu henkilö on vastuussa, tai joka on aiheutunut henkilön vastuulla olevista seikoista. Edellä mainitun parlamentin selonteon laatijat huomauttavat, että oikeuskäytännössä on luotu uutta käytäntöä perustamalla vastuujärjestelyjä, joista ei ole säädetty lainsäädännössä, on sitten kyseessä henkilön huolehdittavana oleviin asioihin perustuva vastuu, vastuu muiden teoista tai vastuu naapurustolle aiheutetusta poikkeuksellisesta häiriöstä.
So far, however, case-law has not established a vicarious liability of a parent company for the actions of its subsidiaries.
Tähän mennessä oikeuskäytännössä ei kuitenkaan ole määritelty emoyhtiön vastuuta tytäryrityksiin nähden.
The associations Consommation, Logement et Cadre de Vie (CLCV) and UFC-Que choisir, see parliamentary report cited above, p. 62 and p. 65.
Tässä tapauksessa kuluttajayhdistys Consommation, Logement et Cadre de Vie (CLCV) sekä yhdistys UFC-Que choisir, vrt. edellä mainittu parlamentin selonteko, s. 62 ja 65.
Report to the Minister for Justice, presented on 22 September 2005: ‘Preliminary draft reform of the law of obligations (Articles 1101 to 1386 of the Civil Code) and the statute of limitations (Articles 2234 to 2281 of the Civil Code)’.
Oikeusministerille 22.9.2005 toimitettu selvitys velvoitesäännösten (siviililain 1101–1386 §) ja vanhentumissäännösten (siviililain 2234–2281 §) uudistamista koskevasta alustavasta luonnoksesta.
Catala preliminary draft cited above, p. 166.
Ks. edellä mainittu Catala-luonnos, s. 166.
Catala preliminary draft cited above, p. 177.
Ks. edellä mainittu Catala-luonnos, s.177.
Available online from the Senate Internet site: http://www.senat.fr/leg/ppl09-657.pdf.
Saatavilla senaatin internet-sivuilla osoitteessa http://www.senat.fr/leg/ppl09-657.pdf.
In this respect, the Commission points out that the recapitalisation of the subsidiary Prosernat, mentioned by the French authorities in the observations referred to in recital 46, took place in March 2006, i.e. before the change in IFP’s legal form on 7 July 2006, and therefore occurred at a time when IFP was not yet covered by an unlimited State guarantee.
Tältä osin komissio katsoo, että tytäryritys Prosernatin pääomitus, jonka Ranskan viranomaiset mainitsevat huomautustensa 46 kohdassa, tapahtui maaliskuussa 2006 (toisin sanoen ennen kuin IFP:n asema muutettiin 7.7.2006), siis ajankohtana, jona viimeksi mainittua ei kattanut rajoittamaton valtiontakaus.
Commission Decision 2005/145/EC of 16 December 2003 on the State aid granted by France to EDF and the electricity and gas industries (OJ L 49, 22.2.2005, p. 9).
Komission päätös 2005/145/EY, tehty 16 päivänä joulukuuta 2003, valtiontuista, jotka Ranska on myöntänyt EDF:lle sekä sähkö- ja kaasutoimialalle, EUVL L 49, 22.2.2005, s. 9.
See in particular recital 135 of the decision: ‘The Commission considers that making EDF subject to the ordinary law on bankruptcy will have the effect of withdrawing the unlimited State guarantee which it enjoyed’ (emphasis added.)
Ks. erityisesti päätöksen johdanto-osan 135 kappale: ”Komissio katsoo, että EDF:n saattaminen konkurssilainsäädännön piiriin poistaa valtion rajoittamattoman takauksen” (alleviivaus lisätty).
See Article 2 of decision C 56/2007: ‘the effective conversion of La Poste into a public limited company will result in the unlimited guarantee which La Poste enjoys being withdrawn’ (emphasis added.)
Ks. edellä mainitun päätöksen C 56/2007 2 artikla: ”[…] La Posten muuttaminen osakeyhtiöksi lopettaa sellaisenaan La Postelle myönnetyn rajoittamattoman takauksen” (alleviivaus lisätty).