natgillin/translations-raw huggingface dataset:
From the date of its change of legal form, IFP, as en EPIC, became a legal person governed by public law [18].
EPIC-yhtiönä IFP:stä tuli asemansa muuttumisen myötä julkisoikeudellinen oikeushenkilö [18].
The legal implications of the EPIC form are explained in detail in part 2 of decision C 56/2007 (‘Description of the measure’) and in part 3.2.1 of the opening decision, to which the Commission refers mutatis mutandis.
EPIC-asemasta aiheutuvia oikeudellisia seurauksia kuvataan yksityiskohtaisesti edellä mainitun päätöksen C 56/2007 2 jaksossa (”Toimenpiteiden kuvaus”) ja menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 3.2.1 kohdassa (”IFP:n EPIC-asemasta aiheutuvat oikeudelliset seuraukset”), joihin komissio viittaa soveltuvin osin.
4 REASONS FOR INITIATING THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
MUODOLLISEN TUTKINNAN ALOITTAMISEN PERUSTEET
In the opening decision, the Commission began by expressing doubts about the special arrangements governing the bankruptcy of EPICs, which departed from the ordinary law on such matters. It considered that these were akin to an unlimited State guarantee mechanism which mobilised public resources:
Komissio katsoi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ensiksi, että toimenpide herätti epäilyjä, koska EPIC-yhtiön hyväksi toteutettu yleiseen lainsäädäntöön perustuva konkurssijärjestely muistutti rajoittamattoman valtiontakauksen mekanismia, jossa realisoidaan valtion varoja:
EPICs, as legal entities governed by public law, are not subject to insolvency and bankruptcy procedures, by virtue of the general principle of the immunity from seizure of the assets of legal entities governed by public law, which has been recognised by the French courts, including the Court of Cassation [19], since the late nineteenth century.
EPIC-yhtiöihin julkisoikeudellisina oikeushenkilöinä ei sovelleta konkurssi- ja maksukyvyttömyysmenettelyjä julkisoikeudellisen oikeushenkilön yleisen taloudellisen koskemattomuuden periaatteen perusteella, joka on tunnustettu Ranskan ja varsinkin korkeimman oikeuden oikeuskäytännössä 1800-luvun lopusta lähtien [19].
For further details, the Commission refers to section 3.2.1.1 of the opening decision, recitals 38 to 40 [20].
Lisätietoja varten komissio viittaa menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 3.2.1.1 kohdan 38–40 kappaleeseen [20].
EPICs are subject to the Law of 16 July 1980 and its implementing rules.
EPIC-yhtiöihin sen sijaan sovelletaan 16 päivänä heinäkuuta 1980 annettua lakia ja sen soveltamista koskevia säännöksiä.
These expressly identify the State as the authority responsible for covering the debts of publicly owned establishments. They confer on it important prerogatives, such as the issuing of a mandatory payment order and the creation of sufficient resources, and organise a principle of last-resort State liability for the debts of legal entities governed by public law.
Näissä säännöksissä valtio kuvataan nimenomaan julkisten laitosten velkojen perimisessä toimivaltaiseksi viranomaiseksi ja annetaan valtiolle tärkeät valtuudet, kuten maksumääräyksen antaminen viran puolesta ja riittävien varojen hankkiminen, sekä vahvistetaan periaate valtion vastuusta julkisoikeudellisten oikeushenkilöiden veloista.
For further details, the Commission refers to section 3.2.1.2 of the opening decision, recitals 41 to 45 [21].
Lisätietoja varten komissio viittaa menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 3.2.1.2 kohdan 41–45 kappaleeseen [21].
In the event of the winding up of an EPIC, the general principle applies that its debts will be transferred to the State or to another public entity [22], which means that creditors of an EPIC have an assurance that they will not lose the money they are owed by a publicly owned establishment.
Sellaisessa oletetussa tapauksessa, jossa EPIC-yhtiö on purettu, sovelletaan yleensä periaatetta, jonka mukaan velat siirretään valtiolle tai toiselle julkiselle laitokselle [22]. Näin ollen EPIC-yhtiön kaikilla velkojilla on varmuus, etteivät ne missään tapauksessa menetä saataviaan julkiselta laitokselta.
For further details, the Commission refers to section 3.2.1.3 of the opening decision, recitals 46 to 51 [23].
Lisätietoja varten komissio viittaa menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 3.2.1.3 kohdan 46–51 kappaleeseen [23].
EPICs may possibly also have preferential access to Treasury imprest accounts.
EPIC-yhtiöillä voisi olla etuoikeutettu pääsy valtion kassan tileihin.
For further details, the Commission refers to section 3.2.1.4 of the opening decision, recital 52 [24].
Lisätietoja varten komissio viittaa menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 3.2.1.4 kohdan 52 kappaleeseen [24].
As explained in recitals 65 to 74 of the opening decision, to which the Commission refers for more details, the clarifications to legislation and regulations proposed by the French authorities did not at first sight seem sufficient to assuage these doubts.
Lisäksi kuten todetaan menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 65–74 kappaleessa, joihin komissio viittaa lisätietoja varten, Ranskan viranomaisten esittämät lainsäädäntöön perustuvat täsmennykset eivät ilmeisesti ole riittäviä poistamaan ennalta syntyneitä epäilyksiä.
The Commission said that it could not be ruled out that there might be a selective economic advantage, mainly through funding terms considered more favourable, even if IFP and its subsidiaries were not the subject of a financial rating by an external rating agency.
Komissio totesi tämän jälkeen, ettei voida poissulkea mahdollisuutta, että tästä tilanteesta on seurannut valikoiva taloudellinen etu, lähinnä edullisemmiksi katsottujen rahoitusedellytysten vuoksi, sitäkin suuremmalla syyllä, kun ulkoinen luottoluokituslaitos ei ole luokitellut IFP:tä ja sen tytäryrityksiä.
The IFP group might also have been advantaged in its dealings with customers and suppliers in so far as they believed their claims to be covered by a State guarantee.
IFP-konserni on myös voinut olla edullisemmassa asemassa suhteissaan asiakkaisiinsa ja toimittajiinsa, jos viimeksi mainitut uskoivat voivansa hyötyä saatavilleen annettavasta valtiontakauksesta.
Consequently, it could not be ruled out at the preliminary examination stage that in the case of the supply or purchase of goods or services involving a claim, the suppliers or customers concerned would grant terms to IFP that were better than those they would have granted to an undertaking not benefiting from a State guarantee.
Näin ollen alustavassa tutkinnassa ei voitu sulkea pois sitä mahdollisuutta, että kun oli kyse tavaroiden tai palvelujen hankinnasta tai ostosta, johon liittyi saatava, hankkijat tai asiakkaat myönsivät IFP:lle paremmat ehdot kuin mitä ne olisivat myöntäneet yritykselle, joka ei saa valtiontakausta.
On the basis of the information available at the end of its preliminary examination, the Commission considered that the unlimited nature of the guarantee, especially as regards its duration, amount and scope, made it extremely difficult to calculate the amount of the market premium that IFP ought to pay the State for such protection.
Lisäksi komissio katsoi alustavassa tutkinnassa käytettävissä olleiden tietojen perusteella, että takauksen rajoittamattomuuden ja erityisesti sen keston, määrän ja laajuuden vuoksi oli erittäin vaikeaa laskea markkinahintaista takausmaksua, joka IFP:n olisi suoritettava valtiolle kyseisestä suojasta.
Finally, the Commission doubted whether the aid was compatible with the internal market, particular because it did not at first sight appear to be intended to facilitate the development of certain economic activities or regions.
Lopuksi komissio totesi epäilevänsä kyseisen valtiontuen soveltuvuutta sisämarkkinoille, koska ensi näkemältä vaikutti siltä, ettei tukea ole tarkoitettu tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen.
5 OBSERVATIONS AND PROPOSALS PUT FORWARD BY THE FRENCH AUTHORITIES
RANSKAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET JA EHDOTUKSET
INITIAL OBSERVATIONS BY THE FRENCH AUTHORITIES
RANSKAN VIRANOMAISTEN ALKUPERÄISET HUOMAUTUKSET
In their observations of 14 October 2008, the French authorities pointed out, as a preliminary point, that the procedure against the IFP group had been initiated in parallel to the postal case cited above; they said they were therefore reiterating the same arguments mutatis mutandis as those they developed during the examination of that case [26].
Ranskan viranomaiset muistuttivat 14 päivänä lokakuuta 2008 toimittamissaan huomautuksissa, että IFP-konsernia koskeva menettely aloitettiin samanaikaisesti edellä mainitun La Poste -asian kanssa, minkä vuoksi Ranskan viranomaiset ilmoittivat toistavansa soveltuvin osin samat väitteet, jotka ne olivat esittäneet kyseisen asian tutkinnan yhteydessä [26].
Despite these similarities, the French authorities nevertheless wished to draw attention to the specific features of IFP: it was a research organisation assigned a three-fold task in the general interest (research, training and documentation), with an overwhelming majority of non-economic activities, and this justified the public funding granted to it.
Samankaltaisuuksista huolimatta Ranskan viranomaiset halusivat kuitenkin palauttaa mieliin IFP:n erityispiirteet: kyseessä on tutkimuslaitos, jolla on kolme yleishyödyllistä tehtävää (tutkimus, koulutus ja dokumentointi) ja jonka toiminta ei suurimmalta osaltaan ole taloudellista, mikä on perusteena sille myönnetylle julkiselle rahoitukselle.
Moreover, they specified the reasons for its conversion into EPIC form, which they said was intended to ensure that IFP’s legal form was consistent with the nature of its activities and its method of funding; relinquishing the form of trade body governed by private law would bring IFP closer to the public sphere.
Lisäksi Ranskan viranomaiset täsmensivät syitä IFP:n aseman muuttamiselle EPIC-yhtiöksi: IFP:n toiminnan luonteen ja rahoitustavan sekä oikeudellisen aseman yhtenäistäminen oli perusteena sen aseman muuttamiselle. Tarkoituksena oli lähentää IFP:tä julkiseen sektoriin ja luopua yksityisoikeudellisen toimialajärjestön muodosta.
The French authorities disputed the existence of State aid, since, in their opinion, two of the conditions laid down in Article 107(1) TFEU were not met: the mechanism at issue did not involve any transfer of State resources (5.1.1) and did not confer any advantage on IFP (5.1.2).
Ranskan viranomaiset kiistivät valtiontuen olemassaolon sillä perusteella, että niiden mukaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa asetetut kaksi edellytystä eivät täyttyneet: kyseinen mekanismi ei edellyttänyt valtion varojen siirtoa (5.1.1) eikä sillä myönnetty minkäänlaista etua IFP:lle (5.1.2).
THERE IS NO GUARANTEE IMPUTABLE TO THE STATE INVOLVING A TRANSFER OF STATE RESOURCES
VALTION VASTUULLA OLEVAN JA VALTION VAROJEN SIIRTOA EDELLYTTÄVÄN TAKAUKSEN PUUTTUMINEN
According to the French authorities, (A) publicly owned establishments do not enjoy any guarantee because of their legal form, and (B) the Commission’s argument in the opening decision is flawed.
Ranskan viranomaisten mukaan julkiset laitokset eivät asemansa perusteella saa minkäänlaista takausta (A). Toisaalta Ranskan viranomaiset katsovat, että komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämät perustelut ovat virheelliset (B).
No unlimited State guarantee
Rajoittamattoman valtiontakauksen puuttuminen
As explained in recitals 41 to 45 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities develop five pleas in law in support of their arguments.
Komissio viittaa soveltuvin osin edellä mainitun päätöksen C 56/2007 johdanto-osan 41–45 kappaleeseen, joissa todetaan, että Ranskan viranomaiset esittävät viisi väiteperustetta.
First, no legislation or decision lays down the principle that the State would, out of principle, indefinitely guarantee the debts of EPICs.
Ensiksi missään tekstissä tai päätöksessä ei vahvisteta periaatetta, jonka mukaan valtio takaisi periaatteessa rajoittamattomasti EPIC-yhtiöiden velat.
Second, the Council of State has found against the existence of guarantees, in particular in its judgment in Société de l’hôtel d’Albe [27] and in its two judgments in the Campoloro case [28].
Toiseksi korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytännössä on todettu takauksien puuttuminen, erityisesti asiassa Société de l’hôtel d’Albe [27] annetussa tuomiossa ja asiassa Campoloro [28] annetuissa kahdessa päätöksessä.
Debts contracted since 1 January 2005 are therefore not covered by an implied guarantee.
Tammikuun 1 päivästä 2005 lähtien otetuilla veloilla ei siten ole implisiittistä takausta.
As for debts incurred before 1 January 2005, the expert takes the view that, in the absence of a court judgment, it is impossible to determine whether it might be held that implied guarantees given before 1 January 2005 which were not expressly authorised by a finance act retain their validity on the basis of respect for the constitutionally protected rights of creditors.
Ennen tammikuun 1 päivää 2005 otettujen velkojen osalta Ranskan viranomaisten asiantuntija arvioi, että riidanalaisen päätöksen puuttuessa ei voida vahvistaa, olisiko päätelmä ennen tammikuun 1 päivää 2005 annettujen implisiittisten takausten – joiden myöntämistä ei olisi nimenomaisesti sallittu finanssilaissa – raukeamisesta mahdollisesti hylättävä sillä perusteella, että velkojien perustuslailla suojattuja oikeuksia on kunnioitettava.
Fourth, France considers that if EPICs enjoyed a State guarantee, the change in their legal form would require the introduction of new measures to protect creditors’ rights.
Neljänneksi Ranska katsoo, että jos EPIC-yhtiöillä olisi valtiontakaus, niiden aseman muuttaminen edellyttäisi toimenpiteitä velkojien oikeuksien säilyttämiseksi.
Since such a mechanism has never been introduced [32], France concludes conversely that EPICs do not benefit from any State guarantee.
Koska tällaista järjestelyä ei kuitenkaan missään vaiheessa ole toteutettu [32], Ranskan viranomaiset päättelevät, ettei EPIC-yhtiöillä suinkaan ole valtiontakausta.
Fifth, the French authorities refer to an article by Mr Labetoulle, a former president of the litigation division of the Council of State, according to which ‘in law, there is nothing automatic about the granting, enjoyment and scope of this guarantee [a State guarantee that applies automatically to State-owned public establishments]’ [33].
Viidenneksi Ranskan viranomaiset lainaavat korkeimman hallinto-oikeuden riita-asioita käsittelevän jaoston entisen presidentin Labetoullen kirjoittamaa artikkelia [33], jonka mukaan tämän takauksen myöntämiseen, siitä saatavaan hyötyyn ja takauksen laajuuteen ei liity oikeudellisesti minkäänlaista automaattisuutta [valtiontakaus, jota sovellettaisiin välittömästi lain nojalla valtion julkisiin laitoksiin].
Flawed Commission argument [34]
Komission virheellinen päättely [34]
The French authorities consider that, as far as EPICs are concerned, (a) the reimbursement of individual claims is not guaranteed, and (b) there is no assurance of the continued existence of the publicly owned establishment or of its obligations.
Ranskan viranomaiset katsovat, että EPIC-yhtiöiden osalta ei taata yksittäisten saatavien takaisinmaksua (a) eikä varmisteta julkisen laitoksen ja sen velvollisuuksien olemassaoloa (b).
The reimbursement of individual claims is not guaranteed
Takauksen kiistäminen yksittäisten saatavien takaisinmaksussa
Furthermore, as indicated in recitals 50 to 53 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities maintain that the State cannot incur strict liability solely on the ground of a lack of assets.
Komissio viittaa soveltuvin osin edellä mainitun päätöksen C 56/2007 johdanto-osan 50–53 kappaleeseen, joissa todetaan Ranskan viranomaisten katsovan, että valtion ankaraan vastuuseen ei voida vedota pelkästään varojen riittämättömyyden perusteella.
According to the French authorities, any guarantee requires the guarantor to accept the fact of the guarantee.
Itse asiassa Ranskan viranomaisten mukaan takauksessa oletetaan aina, että takaaja ottaa vastatakseen takauksen saajaan kohdistuvat toimet.
Where liability arises out of responsibility for a fault or, in the case of strict liability, for the consequences of one’s own actions, there can be no question of a guarantee.
Jos kyseessä on virheestä vastaaminen tai ankaran vastuun yhteydessä oman toiminnan seurauksista vastaaminen, kyseessä ei voi olla takaus.
According to France, the liability of the State cannot be incurred on the sole ground that the prefect or supervising authority was unable to take any measures that could allow the claim to be repaid because of the financial and asset situation of the publicly owned establishment.
Ranskan mukaan valtion vastuuseen ei voida missään tilanteessa vedota pelkästään sillä perusteella, ettei prefekti tai valvontaviranomainen ole voinut panna täytäntöön mitään saatavan korvaamisen mahdollistavaa toimenpidettä yhteisön tai julkisen laitoksen rahoitus- ja omaisuustilanteen vuoksi.
There is no fault: inaction on the part of the prefect or the supervising authority is not necessarily a fault.
Virheen mahdollisuus on suljettava pois, sillä se, ettei prefekti tai valvontaviranomainen ole käyttänyt valtuuksiaan, ei sellaisenaan ole virhe.
The French authorities recognise that when implementing the procedure laid down by the Law of 16 July 1980 the representative of the State is subject to the requirement of continuity of the public service, but consider that even if a court were to order that a creditor be compensated, such compensation would merely place the creditor in the same position that he would have been in under ordinary law, because under ordinary law the asset would have been sold and the body of creditors would have received the corresponding sum.
Ranskan viranomaiset myöntävät kuitenkin, että julkisen palvelun jatkuvuuden vaatimus velvoittaa valtion edustajaa 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa perustetun menettelyn täytäntöönpanon yhteydessä, mutta katsovat, että vaikka tuomioistuin määräisi maksamaan velkojalle korvausta, korvaus johtaisi velkojan kannalta samaan tilanteeseen kuin yleisen lainsäädännön perusteella, sillä yleisen lainsäädännön perusteella omaisuus olisi luovutettu ja kaikki velkojat olisivat saaneet siitä saataviaan vastaavan osuuden.
There is therefore be no advantage to the creditor.
Tilanteessa ei siten koidu hyötyä velkojalle.
The continued existence of IFP or of its obligations is not guaranteed
Julkisen laitoksen IFP:n ja sen velvollisuuksien jatkumista ei varmisteta
As explained in recitals 54 to 56 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities consider that the inapplicability to legal persons governed by public law of the administration and winding-up procedures provided for under ordinary law does not exclude the possibility of the bankruptcy of an EPIC or prevent bankruptcy proceedings being brought against it.
Komissio viittaa soveltuvin osin edellä mainitun päätöksen C 56/2007 johdanto-osan 54–56 kappaleeseen, joissa todetaan Ranskan viranomaisten katsovan, että maksukyvyttömyys- ja saneerausmenettelyjen soveltumattomuus julkisoikeudellisiin oikeushenkilöihin ei estä EPIC-yhtiön konkurssia tai konkurssimenettelyn käynnistämistä tällaista yhtiötä kohtaan.
They challenge the Commission’s analysis, which is based on its Notice on State aid in the form of guarantees (‘the Guarantees Notice’) [38], and consider that in the case in point the Commission has not demonstrated the existence of ‘more favourable funding terms’ attributable to the exclusion of the possibility of bankruptcy, and has not established that IFP cannot go bankrupt, nor that insolvency proceedings are impossible: the Law of 1985 is merely a procedural law, and the fact that EPICs lie outside its scope does not mean that administration, winding-up or ad hoc bankruptcy proceedings cannot be brought against them.
Ranskan viranomaiset kiistävät komission selvityksen, joka perustuu tiedonantoon valtiontakauksina myönnettävästä valtiontuesta [38], jäljempänä ’takauksia koskeva tiedonanto’. Ranskan viranomaiset katsovat, ettei komissio nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ole osoittanut konkurssimenettelyn mahdollisuuden poissulkemisesta johtuvien muita edullisempien lainaehtojen olemassaoloa eikä sitä, ettei julkisoikeudellinen laitos IFP voisi joutua konkurssiin tai maksukyvyttömyysmenettelyyn. Ne perustelevat edellä esitettyä sillä, että vuoden 1985 laki on ainoastaan menettelylaki, sekä sillä, että vaikka EPIC-yhtiöt eivät kuulu kyseisen lain soveltamisalaan, tämä ei sulje pois sitä, etteivätkö ne voisi joutua velkasaneerausmenettelyyn, selvitystilamenettelyyn tai konkurssimenettelyyn.
Moreover, as explained in recitals 57 to 67 of decision C 56/2007, to which the Commission refers mutatis mutandis, the French authorities maintain that the application of the ‘procedure’ introduced by the Law of 16 July 1980, rather than the collective procedure under ordinary law, does not confer any advantage on the creditor.
Komissio viittaa soveltuvin osin edellä mainitun päätöksen C 56/2007 johdanto-osan 57–67 kappaleeseen, joissa todetaan Ranskan viranomaisten katsovan, ettei velkoja saa mitään etua 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetusta laista johtuvan ”menettelyn” soveltamisesta verrattuna yleisen lainsäädännön mukaiseen yleistäytäntöönpanomenettelyyn.
To assess whether the application of a specific procedure in the event of insolvency confers an advantage on the entity subject to the procedure as compared with undertakings subject to commercial law, they challenge the need to fulfil the criteria of publicity [39] and equivalence [40] referred to by the Commission in recital 81 of the opening decision [41], but they use these same criteria to analyse the procedure established by the Law of 16 July 1980.
Ranskan viranomaisten mukaan ei ole tarpeen noudattaa komission menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 81 kappaleessa esittämiä, julkisuutta [39] ja samanarvoisuutta [40] koskevia kriteerejä arvioitaessa, antaako erityisen maksukyvyttömyysmenettelyn soveltaminen oikeushenkilöön sille etua kauppaoikeuden soveltamisalaan kuuluviin yrityksiin verrattuna [41]. Ne kuitenkin käyttävät näitä samoja kriteerejä tutkiessaan 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa perustettua menettelyä. Julkisuuskriteerin osalta Ranskan viranomaiset katsovat, että luottoluokituslaitokset ovat todenneet aivan oikein, että kyseistä menettelyä sovelletaan EPIC-yhtiön maksukyvyttömyyden yhteydessä julkisuuskriteeriin. Samanarvoisuuden kriteerin osalta Ranskan viranomaiset erottavat toisistaan tapaukset, joissa julkisen palvelun jatkuvuusvaatimusta on sovellettava, ja tapaukset, joissa tällaista vaatimusta ei sovelleta. Ne huomauttavat, että IFP:n ja sen tytäryritysten taloudellisen tilanteen perusteella on mahdotonta, että IFP-konserni joutuisi tilanteeseen, jossa sillä ei olisi riittävästi varoja.
As regards the publicity criterion, they consider that the procedure is correctly identified by the rating agencies as applicable in the event of the insolvency of an EPIC; as regards the equivalence criterion, they draw a distinction depending on whether or not there is a requirement for continuity of the public service, at the same time noting that the financial situation of IFP and its subsidiaries makes it unlikely that IFP might be short of assets, since available funds and investments at the end of 2007 (EUR 150,3 million) represented approximately five times the amount of borrowings and financial liabilities (EUR 25,2 million):
Konsernin käyttövarat ja investoinnit (150,3 miljoonaa euroa) olivat vuoden 2007 lopulla noin viisi kertaa suuremmat kuin sen lainat ja velat (25,2 miljoonaa euroa):