natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Extract from ‘International Postal Entities: Influence of government support on ratings’, Standard & Poor’s, 22 November 2004: ‘Unlike the credit quality of companies that operate in a commercial manner at arm’s length from the government, like SingPost, Deutsche Post or TPG, a major factor underpinning La Poste’s robust credit quality is its extremely strong state support.
Ote asiakirjasta ”International Postal Entities: Influence of government support on ratings”, Standard and Poor’s, 22.11.2004: ”Unlike the credit quality of companies that operate in a commercial manner at arm’s length from the government, like SingPost, Deutsche Post or TPG, a major factor underpinning La Poste’s robust credit quality is its extremely strong State support.
See point 196 of the observations submitted by France on 23 January 2008.
Vrt. Ranskan viranomaisten 23. tammikuuta 2008 toimittamien huomautusten 196 kohta.
See points 198-200 of the observations submitted by France on 23 January 2008.
Vrt. Ranskan viranomaisten 23. tammikuuta 2008 toimittamien huomautusten 198–200 kohta.
‘International Postal Entities: Influence of government support on ratings’, Standard & Poor’s, 22 November 2004.
”International Postal Entities: Influence of government support on ratings”, Standard and Poor’s, 22.11.2004.
Extract from ‘Ratings Direct’ on La Poste, S & P, 3 April 2007: The ratings nevertheless already factor in the long-term likelihood of a change in the group’s capital structure, which would require a change in its current ‘établissement public’ legal status and result in the loss of the state’s ultimate guarantee on LP’s financial obligations, the elimination of which was recently recommended by the European Commission’.
La Postea koskeva ote asiakirjasta ”Ratings direct”, S & P, 3.4.2007: ”The ratings nevertheless already factor in the long-term likelihood of a change in the group’s capital structure, which would require a change in its current ”établissement public” legal status and result in the loss of the state’s ultimate guarantee on LP’s financial obligations, the elimination of which was recently recommended by the European Commission.
Moreover, La Poste’s identified weaknesses include: ‘Likely capital structure change at company or bank level in the long term’.
” Toisaalta La Posten havaittuihin heikkouksiin kuuluu ”Likely capital structure change at company or bank level in the long term”.
The mid swap is the median between the rate offered and the rate proposed by the banks at a particular moment for their interbank dealings by maturity, i.e. it is the fixed rate that a bank is willing to exchange for a 6-month Euribor as a general rule.
Mid swap on pankkien tarjoaman ja pyytämän kurssin mediaani tietyllä hetkellä pankkien välisillä markkinoilla maturiteettityypeittäin eli kiinteä kurssi, jonka pankki on valmis maksamaan yleensä 6 kuukauden euriboria vastaan.
Judgment of the Court of Justice in Case C-301/87 France v Commission, ‘Boussac’, [1990] ECR I-307, paragraph 33.
Asia C-301/87, Ranska v. komissio, ”Boussac” yhteisöjen tuomioistuimen 14.2.1990 antama tuomio, Kok. 1990, s. I-307, 33 kohta.
Judgment of the Court of First Instance in Case T-354/05 TF1 v Commission [2009] ECR II-471, paragraphs 166 and 167.
Asia T-354/05, TF1 v. komissio, yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 11.3.2009 antama tuomio, Kok. 2009, s. II-113, 166 ja 167 kohta.
In particular, in its decision on EDF (paragraph 57 of the Commission Decision 2005/145/EC of 16 December 2003 on the State aid granted by France to EDF and the electricity and gas industries, OJ L 49, 22.2.2005, p. 9), the Commission took the view that ‘EDF cannot be subject to administration or compulsory liquidation proceedings, and therefore cannot be declared bankrupt, is equivalent to a general guarantee covering all its liabilities.
Komissio katsoi valtiontuista, joita Ranska on myöntänyt EDF:lle sekä sähkö- ja kaasutoimialalle, 16. joulukuuta 2003 tehdyn komission päätöksen 2005/145/EY, EUVL L 49, 22.2.2005, s. 9, 57 kohdassa erityisesti EDF:stä, että ”koska EDF ei voi joutua yrityssaneeraukseen tai selvitystilaan eikä siis voi tehdä konkurssia, sillä on yleinen takaus kaikille veloilleen.
Such a guarantee, which is unlimited in scope, time and amount, constitutes State aid’.
Tämä takaus, jonka laajuutta, kestoa tai suuruutta ei ole määritelty, on valtiontukea”.
See the third paragraph of point 2.1 of the 2008 Guarantees Notice.
Ks. takauksia koskevan tiedonannon 2.1 kohdan kolmas alakohta.
OJ L 15, 21.1.1998, p. 14.
EYVL L 15, 21.1.1998, s. 14–25.
See, for example, Decision 2005/145/EC.
Ks. esim. päätös 2005/145/EY.
See inter alia point 1.5 of the Guarantees Notice, which confirms the principle of neutrality, and point 1.2, which explains that a state guarantee may result from the simple fact of the legal form (second and fourth indents of this point).
Ks. erityisesti takauksia koskevan tiedonannon 1.5 kohta, jossa vahvistetaan puolueettomuusperiaate, sekä 1.2 kohta, jossa selvitetään, että takaus voi perustua pelkästään oikeudelliseen muotoon (kohdan toinen ja neljäs luetelmakohta).
See Decision 2005/145/EC.
Ks. esim. komission päätös (2005/145/EY), tehty 16. joulukuuta 2003, valtiontuista, jotka Ranska on myöntänyt EDF:lle sekä sähkö- ja kaasutoimialalle, EUVL L 49, 22.2.2005, s. 9.
By memorandum transmitted on 31 July 2009, France informed the Commission that on 29 July 2009 the Council of Ministers had adopted a draft law on La Poste and postal activities, scheduling La Poste’s conversion into a public limited company for 1 January 2010.
Ranska ilmoitti 31 päivänä heinäkuuta 2009 lähettämällään muistiolla komissiolle, että 29 päivänä heinäkuuta 2009 pidetyssä valtioneuvoston istunnossa oli hyväksytty lakiehdotus La Poste -yhtiöstä ja postitoiminnasta. Siinä vahvistettiin La Poste -yhtiön muuttaminen osakeyhtiöksi 1 päivästä tammikuuta 2010.
The French authorities also indicated that they would be sending their comments on the Commission’s expert’s report.
Ranskan viranomaiset ilmoittivat niin ikään, että ne toimittavat myöhemmin huomautuksensa komission asiantuntijan raportista.
Nevertheless, Article 10 of the new Decree reproduces the wording of the fourth and fifth subparagraphs of Article 3-1 of the Decree of 12 May 1981.
Uuden asetuksen 10 §:ssä toistetaan joka tapauksessa 12 päivänä toukokuuta 1981 annetun asetuksen 3–1 §:n 4 ja 5 momentin säännökset.
It is therefore substantively the same.
Siinä ei näin ollen muuteta toimenpiteen sisältöä.
It can be wound up only by a legislative procedure and, in that event, the balance of its debt and of its assets will revert to the State.
Se voidaan purkaa ainoastaan lainsäätämisjärjestyksessä, ja tämän perusteella sen velkojen ja varojen erotus kuuluu valtiolle.
According to Moody’s , ERAP cannot be the subject of restructuring measures imposed by the compulsory winding-up procedures court.
Moody’sin mukaan ERAP-laitokseen ei voida kohdistaa selvitystilamenettelyistä päättävän tuomioistuimen määräämiä rakenneuudistuksia.
Following the opening decision, the French authorities submitted their observations and proposals to the Commission by letter dated 23 January 2008.
Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen seurauksena Ranskan viranomaiset toimittivat huomautuksensa ja ehdotuksensa komissiolle 23 päivänä tammikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä.
That letter supplemented the observations and proposals set out in the previous letters from the French authorities that were summarised in the opening decision.
Kirje täydentää Ranskan viranomaisten aiemmissa kirjeissä esitettyjä huomautuksia ja ehdotuksia. Ne on esitetty tiivistäen menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä.
In support of this interpretation, the French authorities cite the preparatory debates for the Law of 16 July 1980.
Tämän tulkinnan tueksi Ranskan viranomaiset viittaavat 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain valmistelutyöhön.
During the debates, the Government opposed the amendments seeking to make it compulsory for the State to pay an exceptional subsidy to a regional or local authority whose resources were insufficient to implement a court judgment.
Lain käsittelyn yhteydessä hallituksen väitetään vastustaneen muutoksia, joiden tarkoituksena oli velvoittaa valtio maksamaan poikkeuksellista avustusta sellaiselle alueelliselle yhteisölle, jonka omat varat eivät riitä oikeuden päätöksen täytäntöönpanoon.
The Council of State took the view that the financial substitution by the State of the defaulting local authority does not feature on the list of obligations imposed by the Law of 16 July 1980.
Korkein hallinto-oikeus on katsonut, ettei valtion taloudellinen sijaantulo maksuvaikeuksiin joutuneen kunnan sijaan kuulu 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa säädettyihin velvollisuuksiin.
Moreover, by investigating whether there were grounds for incurring the State’s liability in the limited area of fault — gross negligence at that — the Council of State excluded out of principle all forms of ipso jure liability and therefore any form of guarantee.
Niin ikään selvittäessään, onko valtion vastuuseen aiheellista vedota virheen – tässä tapauksessa vakavan virheen – vuoksi, korkein hallinto-oikeus sulki periaatteessa pois mahdollisuuden ”lakisääteisiin” vastuisiin ja samalla takauksiin.
The procedure introduced by the Law of 16 July 1980 would then be implemented.
Tällöin käytettäisiin 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa perustettua menettelyä.
Where necessary, the procedure could result in the supervisory authority replacing the executive of La Poste to take the decisions needed for the payment of its debts using the establishment’s resources.
Sen seurauksena voisi olla valvontaviranomaisen sijaantulo La Posten johtoryhmään tapauksissa, joita velkojen maksaminen laitoksen varoista edellyttää.
The proposed approach results from the analysis of the Commission position in point 2.1.3 of its 2000 Guarantees Notice: ‘The Commission also regards as aid in the form of a guarantee the more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State’.
Ehdotettu lähestymistapa perustuu komission selvitykseen takauksina myönnettävää valtiontukea koskevan vuoden 2000 tiedonannon 2.1.3 kohdassa: ”Komissio katsoo, että myös tavanomaista edullisemmat rahoitusehdot sellaisille yrityksille, joiden oikeudellinen muoto sulkee pois konkurssin tai muut maksukyvyttömyysmenettelyt taikka nimenomaan mahdollistaa valtiontakauksen tai sen, että valtio kattaa tappiot, ovat takauksina myönnettyä valtiontukea”.
Likewise, in recital 114 of its opening decision, the Commission points out that it regards as a problem the fact that ‘France is not taking all measures necessary to prevent this legal form producing economic effects to the benefit of an undertaking that operates on competitive markets’.
Komissio ilmoittaa menettelyn aloittamista koskevan päätöksensä 114 kohdassa samaten, että se pitää ongelmallisena sitä, että Ranska ei kaikin mahdollisin keinoin pyri estämään sitä, että asemasta aiheutuu taloudellisia vaikutuksia kilpailulle avoimilla markkinoilla toimivan yrityksen eduksi.
The Commission notes that the French authorities’ expert accepts that it is not certain that the absence in the Finance Act of authorisation for an implied guarantee means that the guarantee lapses in respect of debts contracted before 1 January 2005.
Komissio huomauttaa, että Ranskan viranomaisten asiantuntija myöntää, ettei se ole varma, aiheuttaako se, ettei hiljaista takausta ole sallittu finanssilaissa, takauksen raukeamisen ennen 1 päivää tammikuuta 2005 otettujen velkojen osalta.
More fundamentally, the Commission believes that, in order to determine whether or not the implied guarantee given by the State to La Poste has lapsed as a result of the Organic Law governing the Finance Act, what has to be considered is not the dates on which the debts were contracted by La Poste, but the date from which La Poste has enjoyed the guarantee.
Pohjimmiltaan komissio katsoo, että selvitettäessä, onko valtion La Postelle myöntämä hiljainen takaus rauennut LOLF:n vaikutuksesta vai ei, on tarkasteltava sitä, mistä lähtien La Postella on ollut tämä implisiittinen takaus, eikä sitä, milloin La Poste on sitoutunut ottamiinsa lainoihin. Tässä tarkasteltava takaus nimittäin sitoo valtion ja La Posten toisiinsa (jolloin La Posten velkojat ovat ainoastaan epäsuoria edunsaajia).
The existence of this second category outside the scope of Article 34 of the Organic Law on the Finance Act explains why the rule established by the case law on guarantees given by concessionaires has continued beyond 2001.
Tämän toisen, LOLF:n 34 §:n soveltamisalaan kuulumattoman luokan olemassaolo selittää sen, että toimiluvan haltijoiden toimintaan perustuvaa takausta koskeva oikeuskäytäntö on voimassa vuoden 2001 jälkeenkin.
It also explains why when the State is a shareholder or partner in a company or grouping whose debts are covered under the Commercial Code by an unlimited guarantee, the State is not required to specify that fact in a Finance Act.
Tämä selittää myös sen, ettei valtio ole velvollinen mainitsemaan finanssilaissa joka kerran erikseen, kun se on sellaisen yhtiön tai yhtymän osakkeenomistajana tai yhtiömiehenä, jonka velkojen takausta kauppalaki ei rajoita.
In their memorandum of 27 October 2009 the French authorities deny that it is ‘impossible’ for La Poste to mobilise its own capital and reserves. As regards the sale of assets, the State is free to determine at its discretion whether an asset is ‘indispensable’ for the provision of the public service. Even if it does object to a sale, it does not thereby incur any obligation to compensate via a guarantee mechanism.
Ranskan viranomaiset kiistävät 27 päivänä lokakuuta 2009 toimittamassaan muistiossa omien varojen realisoinnin ”mahdottomuuden” La Posten osalta:
As a matter of fact the State never has objected to a sale of assets under Article 23 of the Law of 2 July 1990, which has in any event fallen into desuetude since 2005, when La Poste transferred almost all of its immovable property assets (including post offices) to a subsidiary that was not subject to this system of prior authorisation. As regards increases in charges for the universal postal service, ARCEP, the postal regulator, does not decide prices, and sets a price cap only for La Poste’s regulated activities, below which prices can be determined freely (with the exception of the prices of stamps, which are laid down by the Minister responsible for posts, who must stay within the price cap).
omaisuuden luovutuksen suhteen valtio on vapaa käyttämään omaa harkintavaltaansa päättäessään, onko jokin omaisuuserä ”välttämätön” vai ei julkisen palvelun suorittamisen kannalta; toisaalta vaikka valtio estäisikin luovutuksen, sen ei millään tavoin tarvitse kompensoida tilannetta takausmekanismeilla; tosiasiallisesti valtio ei ole koskaan estänyt omaisuuden luovutusta 2 päivänä heinäkuuta 1990 annetun lain 23 §:n perusteella; lisäksi kyseisellä pykälällä ei ole enää kohdetta, koska La Poste on vuonna 2005 siirtänyt lähes koko kiinteistöomaisuutensa (postitoimistot mukaan luettuina) tytäryhtiölle, johon tätä ennakkolupajärjestelmää ei sovelleta;
It is reasonable to suppose that ARCEP would have difficulty refusing an increase in rates that was indispensable to the survival of La Poste and the public service functions it provides. The price cap applies only to the regulated sector, which accounts for less than half of the La Poste group’s operating profit.
yleisen postipalvelun suoritteiden maksujen korotuksen osalta Ranskan viranomaiset toteavat, ettei ARCEP määrää hintoja vaan vahvistaa hintakaton pelkästään La Posten säännellyille toiminnoille; tämän hintakaton rajoissa La Posten maksut vaihtelevat vapaasti (lukuun ottamatta postimerkin hintaa, josta postiasioista vastaava ministeri päättää määräyksellään hintakaton puitteissa); toisaalta voidaan ajatella, että ARCEPin on vaikea kieltäytyä hinnankorotuksesta, joka olisi välttämätön oikeushenkilön selviytymisen ja sen hoitamien julkisen palvelun tehtävien kannalta; lisäksi on muistettava, että hintakatto koskee ainoastaan säänneltyä sektoria, jonka osuus La Poste -konsernin liikevoitosta on alle puolet.
The Commission draws the following conclusions: In the event of a shortage of funds, French legislation authorises or indeed encourages the State to provide capital to publicly owned establishments, rather than expecting them to secure conventional bank loans. Access to these resources is in no way conditional on prior compliance with the rules governing State aid.
Komission päätelmät ovat, että
The judgment delivered by a division of the Council of State on 18 November 2005 in Société fermière de Campoloro, No 271898, found as follows: ‘In the event of a failure on the part of a local or regional authority to ensure the application of a judgment no longer open to appeal, after proper notice, the legislature here sets out to give the representative of the State the power to step into the shoes of that authority, in order to release or create the resources that will allow the judgment to be enforced in its entirety.
On aiheellista palauttaa mieleen korkeimman hallinto-oikeuden asiassa Société fermière de Campoloro, nro 271898, 18 päivänä marraskuuta 2005 antaman tuomion johdanto-osan kappale:
The representative of the State consequently has a duty, subject to judicial review, to take the measures necessary in the light of the situation of the authority and the requirements of the public interest. Such measures include the possibility of selling assets belonging to the authority, provided they are not indispensable to the proper operation of the public services for which the authority is responsible. If the prefect refuses or neglects to exercise the prerogatives conferred on him by law, a creditor of the authority is entitled to bring an action against the State in case of serious fault committed in the exercise of the supervisory power. In addition, if, having regard to the situation of the local or regional authority, and in particular to an insufficiency in its assets, or by reason of requirements of the public interest, the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full, the State as holder of public authority may be liable for any injury caused to a creditor of the local or regional authority if the injury is of an abnormal and specific kind’.
Näillä säännöksillä lainsäätäjä on halunnut antaa valtion edustajalle valtuudet, joiden avulla tämä voi, mikäli alueellinen yhteisö on laiminlyönyt lainvoimaiseksi tulleen tuomioistuimen päätöksen täytäntöönpanon eikä maksukehotus ole johtanut suoritukseen, tulla yhteisön päättävien elinten sijaan vapauttaakseen tai hankkiakseen varat, joilla kyseinen oikeuden päätös pannaan täysimääräisesti täytäntöön; tätä tarkoitusta varten valtion edustajan kuuluu toteuttaa tuomarin valvonnassa tarpeelliset toimet yhteisön tilanteen ja yleisen edun huomioon ottaen; näihin toimenpiteisiin kuuluu muun muassa mahdollisuus myydä yhteisölle kuuluvaa omaisuutta niiltä osin kuin se ei ole ehdottoman tarpeellista yhteisön vastuulle kuuluvien julkisten palvelujen asianmukaisen toiminnan kannalta; mikäli prefekti kieltäytyy käyttämästä tai jättää käyttämättä näitä laissa hänelle annettuja etuoikeuksia, alueellisen yhteisön velkojalla on oikeus nostaa kanne valtiota vastaan valvontaviranomaisen tehtävien harjoittamisessa tapahtuneen raskaan virheen perusteella; lisäksi, mikäli prefekti on voinut yhteisön tilanteen, muun muassa varojen riittämättömyyden tai yleisen edun, vuoksi laillisesti kieltäytyä toteuttamasta tiettyjä toimenpiteitä, joilla varmistetaan oikeuden päätöksen täysimääräinen täytäntöönpano, tästä alueellisen yhteisön velkojalle aiheutuva vahinko voi johtaa julkisen vallan vastuuseen saattamiseen, jos vahinko on luonteeltaan tavanomaisesta poikkeava ja erityinen.
‘In sum, the Court considers that the applicant companies have been, and are still, subject to a huge and special burden due to the non-payment of the sums from which they should have benefited in implementation of the aforesaid judgments dated 10 July 1992.
Kaiken kaikkiaan ihmisoikeustuomioistuin katsoo, että kantajayhtiöt ovat kärsineet ja kärsivät edelleen erityisestä ja kohtuuttomasta rasitteesta, joka johtuu siitä, ettei niille ole maksettu niille edellä mainittujen 10 päivänä heinäkuuta 1992 annettujen tuomioiden täytäntöönpanon perusteella kuuluvia määriä.
There has therefore been a breach of Article 1 of Protocol No 1’.
Näin ollen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklaa on rikottu.
the strict liability scheme is, for its part, based on two scenarios,
ankaran vastuun järjestelmä perustuu puolestaan kahteen olettamaan:
in the first scenario, the prefect refuses to take certain measures because of requirements of the public interest: these might include the need to preserve not only the existence of the regional or local authority but also the public service task.
Ensimmäisessä tapauksessa prefekti kieltäytyy toteuttamasta tiettyjä toimenpiteitä yleisen edun nimissä: kyseessä voisi olla alueellisen yhteisön olemassaolon turvaamisen välttämättömyys tai julkisen palvelun tehtävän turvaaminen.
The French authorities’ expert emphasises that continuity is required only of the service and not of the establishment that manages the service.
Ranskan viranomaisten asiantuntija korostaa, että jatkuvuuden vaatimus kohdistuu ainoastaan palveluun eikä sitä hoitavaan laitokseen.
It nonetheless remains the case that, in the short term and until such time as the public service task is conceivably transferred to an establishment capable of taking over that task, the continuity of public service may involve the prefect’s taking a number of measures, for example measures to preserve the assets necessary to the public service task or to increase the resources required to pay the claim.
On yhtä kaikki selvää, että lyhyellä aikavälillä, ennen julkisen palvelun tehtävän siirtämistä laitokselle, joka kykenee siitä huolehtimaan, julkisen palvelun jatkuvuuden turvaaminen voi edellyttää, että prefekti toteuttaa tiettyjä toimenpiteitä, esimerkiksi turvaa julkisen palvelun tehtävän kannalta välttämättömät varat tai kasvattaa varoja saatavan maksamiseksi.
Moreover, the French authorities recognise that the representative of the State is required to preserve the continuity of public service in implementing the procedure introduced by the Law of 16 July 1980;
Ranskan viranomaiset sitä paitsi myöntävät, että julkisen palvelun jatkuvuusvelvoite velvoittaa valtion edustajaa tämän pannessa täytäntöön 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa perustettua menettelyä.
in the second scenario, the strict liability scheme can be invoked if, having regard to the situation of the local or regional authority, and in particular to an insufficiency in its assets, […] the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full, the State as holder of public authority may be liable for any injury caused to a creditor of the local or regional authority if the injury is of an abnormal and specific kind.
Toisessa tapauksessa ankaran vastuun järjestelmään voidaan vedota, mikäli prefekti on voinut yhteisön tilanteen, muun muassa varojen riittämättömyyden […] vuoksi laillisesti kieltäytyä toteuttamasta tiettyjä toimenpiteitä, joilla oikeuden päätös pannaan täysimääräisesti täytäntöön, tästä alueellisen yhteisön velkojalle aiheutuva vahinko voi johtaa julkisen vallan vastuuseen saattamiseen, jos vahinko on luonteeltaan tavanomaisesta poikkeava ja erityinen.
As indicated above, the operative event giving rise to the liability is nothing but the financial situation of the debtor authority.
Kuten edellä on todettu, vastuun määräytymisperusteena on pelkästään velallisen yhteisön taloudellinen tilanne.
Moreover, the latter may just as well be an establishment as a local or regional authority.
Niinpä velallinen yhteisö voi olla niin laitos kuin alueellinen yhteisökin.