natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Portuguese authorities replied to the questions of the Commission services by letter of 1 April 2011.
Portugalin viranomaiset vastasivat komission yksikköjen esittämiin kysymyksiin 1 päivänä huhtikuuta 2011 päivätyllä kirjeellä.
By letter of 20 June 2011, the Commission services informed the Portuguese authorities that they were going to propose that the Commission take a conditional positive decision, and they set out the conditions to which that decision would be subject.
Komission yksiköt ilmoittivat Portugalin viranomaisille 20 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyllä kirjeellä aikovansa ehdottaa komissiolle ehdollisen myönteisen päätöksen tekemistä ja siihen liittyvien Portugalia koskevien ehtojen asettamista.
According to the information provided by the Portuguese authorities, 66 cases of bovine spongiform encephalopathy (hereinafter referred to as ‘BSE’) were detected in Portugal between 1 January and 14 October 1998.
Portugalin viranomaisten antamien tietojen mukaan 1 päivästä tammikuuta14 päivään lokakuuta vuonna 1998 Portugalissa todettiin 66 tautitapausta, joissa oli kyse naudan spongiformisesta enkefalopatiasta (jäljempänä ’BSE’).
In view of this risk to public and animal health, the Commission adopted Decision 98/653/EC of 18 November 1998 concerning emergency measures made necessary by the occurrence of bovine spongiform encephalopathy in Portugal [5], and imposed emergency measures as required by the BSE cases in Portugal, in particular prohibiting the dispatch of certain animals and animal by-products from Portugal to other Member States.
Tilanteesta aiheutui vaaraa sekä ihmisten että eläinten terveydelle, joten komissio teki 18 päivänä marraskuuta 1998 päätöksen 98/653/EY Portugalissa esiintyvän naudan tarttuvan enkefalopatian takia tarpeellisista kiireellisistä suojatoimenpiteistä [5] ja sääti näin Portugalissa ilmenneiden BSE-tapausten edellyttämistä kiireellisistä suojatoimenpiteistä ja kielsi muun muassa tiettyjen eläinten ja eläimistä saatavien sivutuotteiden viennin Portugalista muihin jäsenvaltioihin.
In order to mitigate the effects of the measures adopted to combat BSE, from 1999 the Portuguese State assumed the total cost of the collection, processing and destruction of mammalian meat and poultrymeat by-products.
Lieventääkseen BSE:n torjumiseen liittyvistä toimenpiteistä aiheutuvia seurauksia Portugalin valtio otti vuodesta 1999 lähtien kannettavakseen kaikki nisäkkäiden ja siipikarjan lihan sivutuotteiden keruusta, käsittelystä ja hävittämisestä aiheutuvat kustannukset.
Through Decree-Law No 393-B/98 of 4 December 1998 [6] (hereinafter referred to as ‘Decree-Law No 393-B/98’), the Portuguese State assumed responsibility for and the cost of the collection, processing and destruction of these by-products.
Portugalin valtio otti vastuun sivutuotteiden keruusta, käsittelystä ja hävittämisestä ja tästä aiheutuvista kustannuksista 4 päivänä joulukuuta 1998 annetulla decreto-lei-säädöksellä 393-B/98 [6] (jäljempänä ’decreto-lei-säädös 393-B/98’).
Article 4(3) of Decree-Law No 393-B/98 allowed charges to be imposed on slaughterhouses in order to finance the destruction of certain raw materials.
Decreto-lei-säädöksen 393-B/98 4 pykälän 3 momentissa säädetään mahdollisuudesta periä teurastamoilta maksuja, joilla rahoitetaan tietyn raaka-aineen hävittäminen.
According to the information received from the Portuguese authorities, this charge was not imposed on slaughterhouses.
Portugalin viranomaisilta saatujen tietojen mukaan kyseistä maksua ei alettu periä teurastamoilta.
The Portuguese authorities have explained that they did not have a sufficient number of specific facilities in order to adequately treat the waste and that they were therefore forced to contract these services — which are, by their nature, the State’s responsibility — to the private sector.
Portugalin viranomaiset selittivät, ettei niillä ollut riittävästi erikoislaitteita voidakseen taata jätteiden asianmukaisen käsittelyn ja että tästä syystä niiden oli ollut pakko ostaa nämä valtion vastuulle luonteensa puolesta kuuluvat palvelut yksityiseltä sektorilta.
The Portuguese authorities have explained that this public interest mission was entrusted to the private sector in accordance with Decree-Law No 197/99 of 8 June 1999 [7], which transposed into national law European Parliament and Council Directive 97/52/EC of 13 October 1997 amending Directives 92/50/EEC, 93/36/EEC and 93/37/EEC concerning the coordination of procedures for the award of public service contracts, public supply contracts and public works contracts respectively [8].
Portugalin viranomaiset selittivät, että nämä yleisen edun vuoksi suoritettavat toimet oli annettu yksityisen sektorin tehtäväksi 8 päivänä kesäkuuta 1999 annetun decreto-lei-säädöksen 197/99 [7] mukaisesti, jolla saatettiin julkisia palveluhankintoja, julkisia tavaranhankintoja ja julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annettujen direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/52/EY [8] osaksi kansallista lainsäädäntöä.
The private undertakings entrusted with providing these services were selected based on their technical ability to correctly perform the public interest mission entrusted to them, having regard to the urgent need to treat these by-products safely, quickly and effectively.
Kyseiset palvelut tuottavat yksityiset yritykset valittiin sillä perusteella, että niillä oli tekniset valmiudet hoitaa nämä yleisen edun vuoksi toteutettavat toimet moitteettomasti, kun huomioon otetaan lisäksi se, että kyseessä olevat sivutuotteet oli käsiteltävä turvallisella, nopealla ja tehokkaalla tavalla.
The Portuguese authorities have supplied a model service provision contract, which applied between 1 September 2004 and 31 December 2004.
Portugalin viranomaiset toimittivat esimerkin palvelunhankintasopimuksesta, joka oli ollut voimassa 1 päivästä syyskuuta 200431 päivään joulukuuta 2004.
Through Decision 2000/766/EC [12], the Council prohibited the use of animal by-products from almost all species in animal feed and imposed the destruction of these by-products in all Member States, including Portugal.
Neuvosto kielsi päätöksellä 2000/766/EY [12] lähes kaikkien eläinlajien sivutuotteiden käytön rehussa ja määräsi sivutuotteet hävitettäviksi kaikissa jäsenvaltioissa, myös Portugalissa.
The Portuguese authorities have explained that, due to this Decision, the quantity of waste increased, thereby also increasing the cost of these operations.
Portugalin viranomaiset selittivät, että päätöksen johdosta kyseisten jätteiden määrä kasvoi ja samoin tapahtui myös kyseisistä toimista aiheutuville kustannuksille.
Through Decision 2001/376/EC [13], the Commission decided to maintain Decision 98/653/EC, adopted in relation to Portugal.
Komissio päätti päätöksellä 2001/376/EY [13] pysyttää Portugalia koskevan päätöksen 98/653/EY.
Regulation (EC) No 1774/2002 of the European Parliament and of the Council of 3 October 2002 laying down health rules concerning animal by-products not intended for human consumption [14] lays down specific rules for the collection, processing and destruction of animal by-products, applicable to various categories of by-products.
Muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä 3 päivänä lokakuuta 2002 annetussa Europan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1774/2002 [14] säädetään eri sivutuotteisiin sovellettavat eläimistä saatavien sivutuotteiden keruuta, käsittelyä ja hävittämistä koskevat erityiset säännöt.
The Portuguese authorities have explained that, in order to meet their obligations in this respect, they decided to pass on the cost of these operations to economic operators in the sector, in strict compliance with the polluter pays principle and without losing sight of the concerns about protecting public health, for which they are responsible and which must be ensured.
Portugalin viranomaiset selvensivät, että noudattaakseen tässä yhteydessä annettuja sitoumuksiaan, ne päättivät siirtää kyseisistä toimista aiheutuvat kustannukset alalla toimiville talouden toimijoille noudattaen tiukasti saastuttaja maksaa -periaatetta ja pitämällä samalla huolen kansanterveyden suojelusta, koska viranomaiset ovat siitä vastuussa ja kansanterveys oli edelleen tärkeää taata.
Portugal therefore adopted the measure laid down in Decree-Law No 197/2002 of 25 September 2002.
Portugali otti näin ollen käyttöön 25 päivänä syyskuuta 2002 annetussa decreto-lei-säädöksessä 197/2002 säädetyn järjestelmän.
Since October 2002, when Decree-Law No 197/2002 entered into force, the cost of the collection, transportation, processing and destruction of mammalian meat and poultrymeat by-products has been financed by revenue from a parafiscal charge imposed on slaughterhouses, importers of bone-in beef, veal and pigmeat, and intra-Community operators, i.e. bone-in beef, veal and pigmeat operators/receivers.
Lokakuusta 2002 lähtien, jolloin decreto-lei-säädös 197/2002 tuli voimaan, nisäkkäiden ja siipikarjan lihan sivutuotteiden keruusta, kuljetuksesta, käsittelystä ja hävittämisestä aiheutuvat kustannukset on katettu veroluonteisella maksulla, jota peritään teurastamoilta, luullisen naudan- ja sianlihan tuojilta ja yhteisön sisäisiltä toimijoilta eli luullisen naudan- ja sianlihan alan toimijoilta ja tällaisen lihan vastaanottajilta.
By letter of 20 January 2003, the Portuguese authorities indicated that the following operators were exempt from paying this charge:
Portugalin viranomaiset ilmoittivat 20 päivänä tammikuuta 2003 päivätyssä kirjeessä, että seuraavat toimijat oli vapautettu maksusta:
slaughterhouses collecting, processing and destroying all by-products generated either in the slaughterhouse itself or in cutting plants, with the exception of specified risk materials (hereinafter referred to as ‘SRM’), given that these units were in a position to independently treat the respective by-products (see Annex 2, paragraph 2, of Decree-Law No 197/2002),
teurastamot, jotka huolehtivat kaikkien sekä teurastamon tiloissa että leikkaamoissa syntyvien sivutuotteiden keruusta, käsittelystä ja hävittämisestä, erikseen määriteltyjä riskiaineksia lukuun ottamatta, luomalla itsenäiset valmiudet kyseisten sivutuotteiden käsittelyyn (katso decreto-lei-säädöksen 197/2002 liitteessä 2 oleva 2 kohta);
boned meat importers and intra-Community operators, as this operation does not generate by-products that must be treated under Community or domestic law.
luuttoman lihan maahantuojat ja yhteisön sisäiset toimijat, koska luuttomasta lihasta ei synny yhteisön lainsäädännön ja kansallisen lainsäädännön mukaista pakollista käsittelyä edellyttäviä sivutuotteita.
With regard to the precise use of the revenue from this charge, the Portuguese authorities have stated that this was exclusively used to finance the operations inherent in the services of collecting, transporting, processing and destroying mammalian meat and poultrymeat by-products, including SRM.
Portugalin viranomaiset ilmoittivat, että maksujen perimisestä saaduilla tuloilla on rahoitettu yksinomaan nisäkkäiden ja siipikarjan lihan sivutuotteiden – myös erikseen määriteltyjen riskiainesten – keruuseen, kuljetukseen, käsittelyyn ja hävittämiseen olennaisesti liittyvistä toimista aiheutuvat kustannukset.
The amount of the charge is set in Annex 1 to Decree-Law No 197/2002, as indicated below, in proportion to the weight and depending on the species in question:
Maksujen suuruudesta on säädetty decreto-lei-säädöksen 197/2002 liitteessä 1 seuraavassa esitetyllä tavalla kunkin lajin osalta ja suhteessa painoon:
(EUR)
(euroissa)
Beef and Veal
Nauta
Sheep/Goat
Lammas/vuohi
Charge/kg of carcass
Maksu/ruhokilo
In order to finance the services of collecting, transporting, processing and destroying SRM, Article 2(2) of Decree-Law No 197/2002 provides that a fixed charge of EUR 0,30 per kilogram of SRM shall be specifically and solely imposed on slaughterhouses.
Erikseen määriteltyjen riskiainesten keruun, kuljetuksen, käsittelyn ja hävittämisen rahoittamiseksi decreto-lei-säädöksen 197/2002 2 pykälän 2 momentissa säädetään vain teurastamoilta perittävästä kiinteämääräisestä maksusta, jonka suuruus on 0,30 euroa / kilogrammaa riskiainesta.
All the charges were paid to a public body, the Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agrícola (INGA), using a reverse charge procedure.
Kaikki maksut maksetaan käännettyä verovelvollisuusmenettelyä noudattaen Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agrícola (INGA) -nimiselle julkiselle laitokselle.
The charges imposed on operators formed INGA’s revenue and were paid directly to it.
Toimijoilta perityt maksut katsottiin INGA:n tuloiksi, ja ne maksettiin sille suoraan.
As indicated in recitals 32 and 33 of this Decision, Article 4 of Decree-Law No 197/2002 provides that slaughterhouses may also arrange for the collection, processing and destruction of by-products, with the exception of SRM, either by contracting the services of third parties or on their own initiative, under the relevant legislation.
Kuten tämän päätöksen johdanto-osan 32 ja 33 kappaleessa todetaan, decreto-lei-säädöksen 197/2002 4 pykälässä täsmennetään, että teurastamoilla on myös mahdollisuus järjestää sivutuotteiden keruu, käsittely ja hävittäminen, erikseen määriteltyjä riskiaineksia lukuun ottamatta, joko alihankintana kolmansilta osapuolilta tai huolehtimalla siitä itse voimassa olevien lainsäädännön säännösten mukaisesti.
Where slaughterhouses collect, process and destroy by-products generated in the slaughterhouse itself — with the exception of SRM — the charge to be paid is set in Annex 2 to Decree-Law No 197/2002 as follows:
Jos teurastamo huolehtii itse teurastamolla syntyvien sivutuotteiden keruusta, käsittelystä ja hävittämisestä, erikseen määriteltyjä riskiaineksia lukuun ottamatta, maksu määräytyy decreto-lei-säädöksen 197/2002 liitteen 2 mukaisesti seuraavalla tavalla:
Where slaughterhouses collect, process and destroy all by-products generated either in the slaughterhouse itself or in cutting plants, with the exception of SRM, no charge is payable.
Jos teurastamo huolehtii kaikkien sekä teurastamon tiloissa että leikkaamoissa syntyvien sivutuotteiden keruusta, käsittelystä ja hävittämisestä, erikseen määriteltyjä riskiaineksia lukuun ottamatta, sen ei tarvitse maksaa maksua lainkaan.
Under Article 5 of Decree-Law No 197/2002, INGA is responsible for checking that the charges are paid by slaughterhouses, which must therefore keep up-to-date registers of carcass numbers and weights.
Decreto-lei-säädöksen 197/2002 5 pykälän mukaan INGA:n tehtävänä on valvoa, että teurastamot maksavat maksut, ja tätä varten teurastamojen on pidettävä ajantasaista rekisteriä ruhojen määrästä ja painosta.
INGA is also responsible for checking that the charges payable on the import and receipt of products from the European Union are paid. The operators/receivers in question must keep up-to-date registers of all operations carried out.
INGA:n tehtävänä on lisäksi valvoa, että maksut maksetaan Euroopan unionista peräisin olevia tuotteita tuotaessa ja vastaanotettaessa, ja kyseisten toimijoiden/vastaanottajien on pidettävä ajantasaista rekisteriä kaikista liiketoimistaan.
If they opt for this alternative scheme, slaughterhouses must submit the respective plans in advance for assessment by INGA and must also submit to all the checks ordered by the competent authorities.
Jos teurastamot valitsevat tämän vaihtoehtoisen järjestelmän, niiden on toimitettava kyseiset hankkeet etukäteen INGA:n arvioitavaksi sekä annettava suorittaa kaikki viranomaisten määräämät tarkastukset.
The Portuguese authorities have given assurances that this service was exclusively provided to entities generating by-products that had to be disposed of and that the charge did no more than pass on the cost of these operations to these entities.
Portugalin viranomaiset vakuuttivat, että kyseistä palvelua tuotetaan yksinomaan niille laitoksille, joissa syntyy pakollista hävittämistä edellyttäviä sivutuotteita, ja että maksulla vain siirretään kyseisistä toimista aiheutuvat kustannukset näiden laitosten maksettaviksi.
With regard to the correspondence between the revenue from the charges and the cost of the services financed by these charges, the Portuguese authorities have stated that each charge set out in Annexes 1 and 2 to Decree-Law No 197/2002, as also the charge laid down in Article 2(2) on SRM, was calculated based on the actual cost of the services to be provided, bearing in mind the nature and importance of the by-products generated by each animal species.
Maksuista saatavien tulojen ja niillä rahoitettavien palvelujen kustannusten vastaavuuden osalta Portugalin viranomaiset ilmoittivat, että jokainen decreto-lei-säädöksen 197/2002 liitteiden I ja II mukaisista maksuista sekä 2 pykälän 2 kohdassa määritetty erikseen määriteltyjä riskiaineksia koskeva maksu on laskettu tuotettavien palvelujen todellisten kustannusten perusteella, kun huomioon otetaan kustakin eläinlajista syntyvien sivutuotteiden luonne ja merkittävyys.
According to the Portuguese authorities, this charge formed, in all respects, the compensation payable by users for the provision of a public service of general interest.
Portugalin viranomaisten mielestä rahoitusta voidaan pitää kaikilta kannoilta käyttäjien maksamana korvauksena yleisen edun mukaisen julkisen palvelun tuottamisesta.
The amounts paid by operators liable for the charge were directly proportional to the quantities of waste actually delivered to the public service and to the actual cost of disposing of this waste.
Maksuvelvollisten toimijoiden maksamien maksujen määrät määräytyvät suoraan julkiseen palveluun toimitetun jätteen määrän ja jätteen hävittämisestä aiheutuvien tosiasiallisten kustannusten perusteella.
In support of these assertions, the Portuguese authorities have provided documents containing figures for 1999 to 2005, proving the cost of the services, and, for 2003, a document containing figures for the revenue from the charge, with regard to the various types of by-product, regardless of whether these were imported or domestic products.
Portugalin viranomaiset toimittivat näiden väitteiden todisteeksi asiakirjoja, joihin oli koottu palvelujen kustannukset vuosilta 1999–2005, sekä vuodelta 2003 asiakirjan, johon oli koottu erityyppisiä sivutuotteita koskevista maksuista saadut tulot, joita ei ollut kuitenkaan jaoteltu sen mukaan, oliko maksut peritty tuontituotteista vai kotimaisista tuotteista.
With regard to the question of whether imported products could effectively benefit from the scheme in the same way as domestic products, the Portuguese authorities have given assurances that, in the spirit of the polluter pays principle, the charges applicable to slaughterhouses, imports or intra-Community trade in bone-in meat reflected the costs associated with treating all the by-products generated in the system up to the final consumer.
Selvittäessään, voivatko tuontituotteet hyötyä järjestelmästä kotimaisten tuotteiden tavoin, Portugalin viranomaiset vakuuttivat, että saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti niin teurastamoilta, tuonnista kuin luullisella lihalla käytävästä yhteisön sisäisestä kaupasta perityt maksut vastasivat kustannuksia, jotka aiheutuivat syntyvien sivutuotteiden käsittelystä koko lihantuotantoketjussa loppukuluttajalle asti.
According to the Portuguese authorities, the import of bone-in meat generates by-products and therefore benefited from the collection, transportation, processing and destruction service, which justified applying these charges.
Portugalin viranomaisten mukaan luullisen lihan tuonnissa syntyy sivutuotteita, ja näin ollen se hyötyy keruu-, kuljetus-, käsittely- ja hävittämispalvelusta, joten kyseisten maksujen periminen on perusteltua.
The Portuguese authorities consider that the measures financed were in the public interest because, following the BSE crisis, it became clear that the disposal of slaughterhouse waste was a public service mission falling under the responsibility of the State because of its importance for the protection of human and animal health and the environment.
Portugalin viranomaisten mielestä rahoitetut toimet ovat yleisen edun mukaisia, koska BSE-kriisin johdosta kävi ilmeiseksi, että teurastamojätteen hävittäminen on valtion toimivaltaan kuuluva julkisen palvelun tehtävä, sillä se on tärkeää ihmisten ja eläinten terveyden sekä ympäristön suojelemiseksi.
The scheme set up by Decree-Law No 197/2002 was repealed by Decree-Law No 244/2003 of 7 October 2003 [15] (hereinafter referred to as ‘Decree-Law No 244/2003’), which entered into force on 22 October 2003 and which laid down a general scheme and a transitional scheme for animal by-products not appropriate for human consumption.
Decreto-lei-säädöksellä 197/2002 perustettu järjestelmä kumottiin 7 päivänä lokakuuta 2003 annetulla decreto-lei-säädöksellä 244/2003 [15] (jäljempänä ’decreto-lei-säädös 244/2003’), joka tuli voimaan 22 päivänä lokakuuta 2003 ja jolla perustettiin ihmisravinnoksi soveltumattomia eläimistä saatavia sivutuotteita koskeva yleinen järjestelmä sekä siirtymäjärjestelmä.
Under the general scheme, slaughterhouses, cutting plants, hatcheries and egg production facilities must, either on their own initiative or by contracting the services of third parties, collect, transport, store, handle, process and destroy Category 1, 2 and 3 material generated within their own units, in accordance with Regulation (EC) No 1774/2002, by implementing a plan subject to prior approval by the Veterinary Directorate-General (DG V).
Yleisen järjestelmän mukaan teurastamoiden, leikkaamoiden, hautomoiden ja munantuotantolaitosten on huolehdittava yksikössään syntyvän 1, 2 ja 3 luokkaan kuuluvan aineksen keruusta, kuljetuksesta, varastoinnista, käsittelystä ja hävittämisestä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 mukaisesti joko itse tai teettämällä sen alihankintana kolmansilla osapuolilla ja toteuttamalla näin eläinlääkintäasioiden pääosaston (Direcção-Geral de Veterinária, DG V) etukäteen hyväksymän suunnitelman.
Slaughterhouses, cutting plants, hatcheries and egg production facilities must submit a plan for the destruction or use of Category 3 material, to be approved by DG V, within 90 days of the date of entry into force of Decree-Law No 244/2003 or the date of starting up.
Teurastamoiden, leikkaamoiden, hautomoiden ja munantuotantolaitosten on esitettävä 3 luokkaan kuuluvan aineksen hävittämis- tai käyttösuunnitelma eläinlääkintäasioiden pääosaston hyväksyttäväksi 90 päivän kuluessa decreto-lei-säädöksen 244/2003 voimaantulosta tai sen toiminnan alkamisesta.
With regard to Category 3 material, until the plans are approved by DG V, INGA continues to provide services of collection, transportation, processing, temporary storage and destruction of by-products, in accordance with Decree-Law No 197/2002.
INGA jatkaa 3 luokkaan kuuluvan aineksen osalta sivutuotteiden keruun, kuljetuksen, käsittelyn, väliaikaisen varastoinnin ja hävittämisen varmistamista decreto-lei-säädöksen 197/2002 mukaisesti, kunnes eläinlääkintäasioiden pääosasto on hyväksynyt suunnitelman.
Until the plan for Category 3 material is approved, owners of slaughterhouses, cutting plants, hatcheries and egg production facilities must pay the charges set in Annex 1 to Decree-Law No 197/2002, except for those entities benefiting from the alternative scheme provided for in that Decree-Law, which must pay the charges set in Annex 2 to the Decree-Law.
Teurastamoiden, leikkaamoiden, hautomoiden ja munantuotantolaitosten omistajien on maksettava decreto-lei-säädöksen 197/2002 liitteessä 1 vahvistetut maksut, kunnes 3 luokkaan kuuluvaa ainesta koskeva suunnitelma on hyväksytty, lukuun ottamatta kyseisessä säädöksessä säädettyä vaihtoehtoista järjestelmää käyttäviä yksikköjä, joiden on maksettava mainitun decreto-lei-säädöksen liitteessä 2 vahvistetut maksut.
Under the transitional scheme, INGA also continued to provide these services for Category 1 and 2 material.
Myös siirtymäjärjestelmässä INGA jatkaa näiden palvelujen varmistamista 1 ja 2 luokkaan kuuluvan aineksen osalta.