natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Fourth, the French authorities point out that in the same note dated 3 April 2007 the rating agency makes clear that it is continuing to use a top-down methodology, which allows an entity to be rated up to two categories below the sovereign State.
Neljänneksi Ranskan viranomaiset muistuttavat, että samaisessa 3 päivänä huhtikuuta 2007 julkaistussa muistiossa luottoluokituslaitos tarkentaa, että se noudattaa edelleenkin ylhäältä alas -menetelmää, jonka mukaan oikeushenkilö voidaan luokitella peräti kaksi luokkaa heikommaksi kuin valtio.
According to the agency, this methodology is justified by the fact that the State will have to remain the 100 % shareholder in La Poste in the medium term.
Luokituslaitoksen mukaan tämä menetelmä perustuu siihen, että valtion on tarkoitus pitää hallussaan 100 prosenttia La Posten osakekannasta keskipitkällä aikavälillä.
The French authorities conclude that this approach is in no way justified by La Poste’s legal form.
Ranskan viranomaiset päättelevät, ettei tämä lähestymistapa millään tavoin perustu La Posten asemaan.
Lastly, relying on a quotation from Standard and Poor’s, the French authorities argue that it is not the change in legal form but an opening-up of the capital that would lead Standard and Poor’s to adopt a bottom-up methodology for La Poste.
Lopuksi Ranskan viranomaiset väittävät Standard and Poor’sin lainaukseen nojaten, että osakkeiden tarjoaminen merkittäviksi – eikä suinkaan yhtiömuodon muutos – saisi Standard and Poor’sin omaksumaan La Posten kohdalla alhaalta ylös -menetelmän.
They add that, given the expected improvement in La Poste’s fundamentals, such a change in methodology would not necessarily be reflected in a change in rating.
Viranomaiset lisäävät, ettei tällainen menetelmävaihdos näkyisi välttämättä luottoluokituksen muuttumisena, koska La Posten perustekijöiden odotetaan kohenevan.
Fifth, the French authorities point out that the outlook set by the rating agency is stable, despite the proceedings opened by the Commission against the unlimited state guarantee that La Poste is alleged to enjoy by virtue of its legal form.
Viidenneksi Ranskan viranomaiset palauttavat mieleen, että luottoluokituslaitoksen määrittämät tulevaisuudennäkymät ovat vakaat huolimatta siitä, että komissio on käynnistänyt menettelyn, joka koskee La Postelle sen aseman perusteella myönnetyksi väitettyä rajoittamatonta valtiontakausta.
Now, if the legal form had an influence on the undertaking’s solvency, the prospect of changing it should be reflected in a negative and unstable outlook.
Vaikka asema vaikuttaisi yrityksen vakavaraisuuteen, yhtiömuodon muutoksen ennakoinnin pitäisi näkyä kielteisinä tulevaisuudennäkyminä ja epävakautena.
Moreover, Standard and Poor’s justifies the stable outlook by the fact that the State is expected to remain 100 % shareholder in the undertaking for the next two years, despite a possible change to its legal form.
Sitä paitsi Standard and Poor’s perustelee vakaita tulevaisuudennäkymiä sillä, että valtion on tarkoitus säilyttää hallussaan 100 prosenttia yrityksen osakekannasta kahden vuoden aikana mahdollisesta yhtiömuotomuutoksesta huolimatta.
Referring to another statement by Standard and Poor’s, the French authorities conclude that it is the undertaking’s own performance, and the possibility of a change of ownership, that are taken into account by Standard and Poor’s to determine movements in the rating and not a possible change in the legal form.
Toisen Standard and Poor’sin lainauksen perusteella Ranskan viranomaiset päättelevät, että Standard and Poor’s on ottanut huomioon yrityksen oman tuottavuuden sekä mahdollisen muutoksen osakkeenomistajakunnassa määrittäessään luottoluokituksen kehittymistä mahdollisen yhtiömuodon muutoksen sijasta.
Sixth, the French authorities, citing another extract from the Standard and Poor’s 2007 rating, stress that the rating agency does not reflect the Commission’s statement that the consequence of the legal form is to improve the financing conditions granted to La Poste.
Kuudenneksi Ranskan viranomaiset lainaavat Standard and Poor’sin toista muistiota vuodelta 2007 ja korostavat, ettei luottoluokituslaitos vahvista omalta osaltaan komission väitettä, jonka mukaan yhtiömuotomuutoksesta seuraisi La Postella myönnettyjen rahoitusehtojen kohentuminen.
Based on the citation from Standard and Poor’s that: ‘The ratings on La Poste were unaffected by this recommendation since we consider that a change in La Poste’s status would not necessarily reflect a decrease in the strong state support that underpins LP’s ratings and that has been reaffirmed by recent government decisions’, the French authorities conclude that La Poste’s legal form has no influence on its rating.
Ranskan viranomaiset perustavat näkemyksensä Standard and Poor’sin lainaukseen, jonka mukaan La Posten luokitukset eivät ole muuttuneet tämän suosituksen vuoksi, koska katsomme, että La Posten aseman muutos ei välttämättä vähentäisi valtion vakaata tukea, joka vaikuttaa La Posten luokitukseen ja jolle on saatu lisävahvistus hallituksen äskettäisistä päätöksistä . Viranomaiset päättelevätkin, ettei La Posten asema ole vaikuttanut sen luottoluokitukseen.
Absence of effect on La Poste’s financing conditions
La Posten rahoitusehtoihin kohdistuvan vaikutuksen kiistäminen
Lastly, the French authorities examine La Poste’s actual financing conditions to determine whether they are affected by an alleged state guarantee.
Lopuksi Ranskan viranomaiset tarkastelevat La Posten todellisia rahoitusehtoja selvittääkseen, vaikuttaako väitetty valtiontakaus niihin vai ei.
According to the French authorities, neither the announcement by the Commission of the existence of the alleged guarantee, its alleged incompatibility with EU law and, consequently, its impending removal, nor the denials by the French authorities concerning the existence of the guarantee made to rating agencies and to the press, have had any influence on La Poste’s financing conditions.
Ranskan viranomaisten mukaan niin komission ilmoitus väitetyn takauksen olemassaolosta, sen väitetystä unionin lainsäädännön vastaisuudesta ja sen piakkoinen lakkaaminen seurannaisvaikutuksena kuin Ranskan viranomaisten luottoluokituslaitoksille ja lehdistölle esittämät ilmoituksetkin, joissa ne kiistävät takauksen olemassaolon, eivät ole vaikuttaneet mitenkään La Posten rahoitusehtoihin.
Accordingly, in October 2006 La Poste issued bonds to the value of EUR 1,8 billion with two maturities, 7 and 15 years, just after the Commission announced that it had recommended measures be taken.
Lokakuussa 2006, pian sen jälkeen kun komissio oli julkaissut suosituksensa aiheellisiksi toimenpiteiksi, La Poste laski liikkeelle 1,8 miljardin euron obligaatiolainan, joka erääntyy 7 ja 15 vuoden kuluttua.
La Poste referred to the recommendation in the prospectus and made clear, during the meetings with investors, that it did not enjoy a state guarantee.
La Poste mainitsi suosituksen tarjousesitteessään ja tarkensi sijoittajille järjestetyissä tilaisuuksissa, ettei sillä ole valtiontakausta.
Now, after the bond issue, La Poste’s cost of finance had not changed significantly.
Liikkeeseenlaskun päätteeksi La Posten rahoituksen hinta ei ollut merkittävästi muuttunut.
The two issues were widely subscribed by European investors with the usual investor profile for La Poste, i.e. investors who hold their bonds until maturity.
Nämä kaksi emissiota merkittiin suurelta osin sellaisten eurooppalaisten investoijien nimiin, joiden profiili on La Postelle tyypillinen ja jotka yleensä pitävät obligaatiot hallussaan niiden erääntymiseen asti.
The French authorities conclude that the Commission’s request to withdraw the alleged guarantee and the publicity surrounding the State’s position on this issue did not have any influence on La Poste’s financing conditions on the bond market.
Ranskan viranomaiset päättelevät, että komission ilmoitus, jossa vaadittiin lopettamaan väitetty takaus, ja julkisuus, jota valtion kanta tähän kysymykseen sai, eivät ole vaikuttaneet La Posten rahoitusehtoihin obligaatiomarkkinoilla.
The markets took the view that La Poste’s financing conditions were not based on the de jure or de facto existence of any guarantee.
Markkinat katsoivat, etteivät La Posten rahoitusehdot perustu minkäänlaisen oikeudellisen tai tosiasiallisen takauksen olemassaoloon.
The French authorities conclude that:
Ranskan viranomaiset esittävät päätelminään seuraavaa:
the analysis set out by the Commission in its opening decision is flawed: La Poste does not, in fact, enjoy any state guarantee,
menettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä esitetty päättely on virheellinen: La Postelle ei ole myönnetty mitään takausta;
the Commission has not demonstrated the existence of an advantage for La Poste deriving from its legal form,
komissio ei ole näyttänyt toteen, että La Poste on saanut etua, joka perustuu sen asemaan;
the Commission has not, therefore, demonstrated the existence of State aid to La Poste.
komissio ei ole näin ollen näyttänyt toteen La Postelle myönnettyä valtiontukea.
PROPOSALS BY THE FRENCH AUTHORITIES
RANSKAN VIRANOMAISTEN EHDOTUKSET
Nonetheless, in order to dispel any doubts on the part of the Commission, the French authorities have indicated that they were willing to implement the following measures if the Commission agreed to close the procedure by a decision that no aid is involved, in accordance with Article 7(2) of the Procedural Regulation:
Poistaakseen komission epäilykset Ranskan viranomaiset ovat silti ilmoittaneet, että jos komissio suostuu lopettamaan menettelyn menettelyasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti päätöksellä, ettei valtiontukea ole myönnetty, viranomaiset ovat valmiit toteuttamaan seuraavat toimenpiteet:
clarification of the Decree implementing the Law of 16 July 1980,
selventämään 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain soveltamisasetusta;
incorporation of a reference spelling out the absence of a guarantee in La Poste’s contracts involving a claim,
lisäämään La Posten velkoja koskeviin sopimuksiin merkinnän siitä, ettei takausta ole;
a mechanism for transferring from La Poste to the State any negative effect on the spread linked to the fact that La Poste is not subject to collective procedures under ordinary law.
ottamaan käyttöön järjestelyn, jolla La Poste luovuttaa valtiolle takaisin mahdollisen spreadiin kohdistuvan kielteisen vaikutuksen, joka johtuu siitä, että La Posteen ei sovelleta yleisen lainsäädännön maksukyvyttömyysmenettelyjä.
CLARIFICATION OF THE DECREE IMPLEMENTING THE LAW OF 16 JULY 1980
16 PÄIVÄNÄ HEINÄKUUTA 1980 ANNETUN LAIN SOVELTAMISASETUKSEN SELVENTÄMINEN
According to the French authorities, there is no need to amend the substance of the provisions in question, but simply to clarify how they are interpreted.
Ranskan viranomaisten mukaan tarkoitus ei ole muuttaa kiistanalaisten säännösten sisältöä, vaan ainoastaan selventää niiden tulkintaa.
They are therefore proposing to amend the Decree implementing the Law.
Niinpä viranomaiset ehdottavatkin lain soveltamisasetusta muutettavaksi.
The amendment would apply to the fourth subparagraph of Article 3(1) of the Decree, which organises the supervisory power conferred on the Prefect or on the supervisory authority.
Muutos koskisi asetuksen 3–1 §:n neljättä momenttia, jossa järjestetään prefektille tai valvontaviranomaiselle annetut valvontavaltuudet.
The amendment must dispel any misgivings harboured by the Commission concerning the scope of the expression ‘shall do so’ (‘y pourvoit’).
Muutoksen avulla voitaisiin poistaa kaikki komission epäilykset, jotka liittyvät ranskankielisen ilmaisun ”y pourvoit” soveltamiseen.
It is therefore proposed to spell out that the representative of the State or the supervisory authority must release resources from the budget of the regional or local authority, or the establishment.
Viranomaiset ehdottavat siis tarkennettavaksi, että valtion edustaja tai valvonnasta vastaava viranomainen vapauttaa varat yhteisön tai laitoksen talousarviosta.
Duly amended, the provision in the Decree would read:
Näin muutettuna asetuksen säännös kuuluisi:
‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment.
Jollei maksua ole suoritettu näiden määräaikojen kuluessa, valtion edustaja tai valvontaviranomainen kirjaa menoerän maksuvelvoitteensa laiminlyöneen julkisen laitoksen tai yhtiön talousarvioon.
The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources from the budget of the defaulting authority or establishment, either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources’ (the amendment is shown in italic).
Valtion edustaja tai valvontaviranomainen vapauttaa tarvittavat varat laitoksen tai yhtiön talousarviosta joko pienentämällä vielä käyttämättömiä, muihin menoihin varattuja määrärahoja tai lisäämällä varoja. (Muutos alleviivattu.)
According to the French authorities, this proposal, in association with the observations and the academic articles supplied during the previous discussions on the opening letter, prevents the Prefect or the representative of the State, under the procedure introduced by the Law of 16 July 1980, from increasing the resources of the local authority or establishment concerned by a subsidy from the State or an injection of public resources.
Ranskan viranomaisten mukaan tämä ehdotus, joka liittyy menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä edeltävien keskustelujen yhteydessä esitettyihin huomautuksiin ja toimitettuihin kommentaareihin, estää prefektiä tai valtion edustajaa kasvattamasta kyseisen yhteisön tai laitoksen varoja valtiontuella tai sijoittamalla julkisia varoja 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain mukaisen menettelyn puitteissa.
INCORPORATION OF A REFERENCE SPELLING OUT THE ABSENCE OF GUARANTEE IN LA POSTE’S CONTRACTS INVOLVING A CLAIM
LA POSTEN VELKOJA KOSKEVIIN SOPIMUKSIIN LISÄTTÄVÄ MERKINTÄ SIITÄ, ETTEI TAKAUSTA OLE
The initial proposal by the French authorities
Ranskan viranomaisten alkuperäinen ehdotus
In recital 59 of the opening decision, the Commission took the view that the proposal by the French authorities to amend the Decree implementing the Law of 16 July 1980‘does not exclude the possibility that, where the resources of La Poste are exhausted, the creditor who has not obtained repayment of his claim under application of the Law of 16 July 1980 could bring legal action to render the State liable on the basis of a breach of the principle of equality before public burdens’.
Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 59 kappaleessa komissio katsoo, että Ranskan viranomaisten ehdotus 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain soveltamisasetuksen muuttamiseksi ei anna mahdollisuutta estää, että La Posten varojen loppuessa velkoja, jolle ei ole korvattu saatavaansa vuoden 1980 lain soveltamisen nojalla, voisi oikeudessa vedota valtion vastuuseen julkisten menojen tasapuolisuutta koskevan periaatteen rikkomisen vuoksi.
Although the French authorities deny that the State can be held liable solely on the grounds of La Poste’s insolvency, in order to dispel any doubts in the Commission, the French authorities are making a proposal based on the exception of accepted risk.
Vaikka Ranskan viranomaiset kiistävätkin, että valtion vastuuseen voitaisiin vedota pelkästään La Posten maksukyvyttömyyden perusteella, ne esittävät komission epäilysten hälventämiseksi hyväksyttyyn riskiin perustuvan ehdotuksen.
This exception, which applies both to the liability of the State with or without fault, is based on the principle that the injury resulting from a situation to which the victim knowingly exposed himself precludes the victim from having any right to compensation (see the judgments by the Council of State in Sille and Meunier.
Tällainen poikkeus, joka soveltuu yhtä lailla valtion vastuuseen virheen yhteydessä kuin ankaraan vastuuseenkin, perustuu periaatteeseen, jonka mukaan vahinko, joka johtuu tilanteesta, jolle uhri on tieten tahtoen altistunut, ei anna oikeutta korvaukseen (vrt. korkeimman hallinto-oikeuden tuomiot asioissa Sille ja Meunier.
Consequently, in order to ensure that this exception is applied, the French authorities propose to confirm officially to La Poste’s creditors that their claim does not enjoy a state guarantee and that, in the event of insolvency, the State would not be obliged to substitute itself for the undertaking financially to pay the claim.
Varmistaakseen tämän poikkeuksen soveltamisen Ranskan viranomaiset siis ehdottavat, että ne vahvistavat virallisesti La Posten velkojille, ettei näiden saatavalla ole valtiontakausta ja että maksukyvyttömyystilanteessa valtiota ei voida velvoittaa suorittamaan saatavaa yrityksen sijaan.
Such a notification is not against the law since the law in no way provides that in the event of La Poste’s insolvency, the State should replace the undertaking financially in order to pay its debts.
Tällainen tieto ei ole lain vastainen, koska laissa ei millään tavoin säädetä siitä, että valtion tulisi La Posten maksukyvyttömyystilanteessa suorittaa yrityksen sijaan sen velat.
Beyond the clarification of the Decree implementing the Law of 16 July 1980, the French authorities therefore undertake, jointly with La Poste, to include the following statement in the financing contract for each transaction (for all instruments covered by a contract):
16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain soveltamisasetuksen selvennyksen ohella Ranskan viranomaiset sitoutuvat siis La Posten kanssa yhdessä tekemään kunkin rahoitusoperaation yhteydessä seuraavan merkinnän rahoitussopimukseen (jokaiseen sopimuksen piiriin kuuluvaan instrumenttiin):
‘The issue/programme/loan does not enjoy any form of direct or indirect state guarantee.
Emissiolla/ohjelmalla/lainalla ei ole minkäänlaista suoraa tai välillistä valtiontakausta.
In the event of insolvency, the State would not be obliged to act as financial substitute for La Poste for payment of the claim’.
Maksukyvyttömyystapauksessa valtiolla ei ole velvollisuutta hoitaa La Posten puolesta velan takaisinmaksua.
The Commission’s misgivings set out in the opening decision
Menettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä esitetyt epäilykset
In recital 61 of the opening decision, the Commission sets out the following misgivings concerning the above proposals by the French authorities:
Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 61 kappaleessa komissio toi julki epäilyksensä edellä mainitusta Ranskan viranomaisten ehdotuksesta:
the exception of accepted risk is a rule established by case law that could develop,
hyväksyttyä riskiä koskeva poikkeus on oikeuskäytännössä määritelty sääntö, joka voi muuttua;
‘this argument, which is derived from the fundamental principles of public law, through secondary law instruments, appears imperfect because those instruments would be likely to be annulled in the event of conflict’,
tämä ehdotus, joka perustuu julkisoikeuden perustaviin periaatteisiin toissijaisten oikeudellisten välineiden kautta, vaikuttaa puutteelliselta, sillä nämä välineet voidaan varsin helposti kumota ristiriidan ilmetessä;
finally, La Poste’s debts are not only financial but also commercial or other; these scenarios are not addressed by the additional proposal by the French authorities.
lisäksi on huomioitava, etteivät La Posten saatavat ole luonteeltaan pelkästään rahoituksellisia vaan myös kaupallisia ja muuntyyppisiä; näitä tapauksia ei kuitenkaan huomioida Ranskan viranomaisten täydentävässä ehdotuksessa.
Information provided by the French authorities to address these misgivings
Ranskan viranomaisten vastaukset epäilyksiin
As pointed out above, according to the French authorities the State’s strict liability cannot be incurred solely on the grounds of La Poste’s lack of assets because making the State liable requires a decision by the State to act or not to act, and in this case there is a practical impossibility of acting.
Kuten edellä on todettu, Ranskan viranomaisten mukaan valtion ankaraan vastuuseen ei voida vedota pelkästään La Posten varojen riittämättömyyden perusteella. Valtion velvoittaminen vastuuseen edellyttää, että valtio on tehnyt päätöksen toimia tai olla toimimatta, ja tässä yhteydessä käytännön toimiminen on mahdotonta.
The French authorities’ proposal therefore has value only as an additional means of clarification for creditors since the proposal would incidentally remove any risk of the State’s strict liability being incurred thanks to the exception of accepted risk.
Ranskan viranomaisten ehdotuksella ei siten ole arvoa velkojille tarkoitettuna täydentävänä selventävänä toimenpiteenä, koska ehdotus mahdollistaa muutoinkin kaiken valtion ankaran vastuun kieltämisen hyväksytyn riskin poikkeuksen perusteella.
According to the French authorities, the Commission’s first objection amounts to taking the view that, even if the national law of a Member State did not include a provision, the mere risk of a change in case law, i.e. a change in national law, is enough to constitute State aid.
Ranskan viranomaisten mukaan komission ensimmäisessä vastaväitteessä käytännössä todetaan, että vaikka jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä ei olekaan asiaa koskevaa säännöstä, pelkkä oikeuskäytännön äkillinen muuttuminen eli kansallisen lainsäädännön muutos riittäisi perustelemaan valtiontuen.
The French authorities challenge that reasoning.
Ranskan viranomaiset kiistävät tämän päättelyn.
According to them, the exception of accepted risk is a general principle of public law that has been confirmed by case law on many occasions, never contradicted and widely commented.
Niiden mukaan hyväksytyn riskin poikkeus on oikeuskäytännössä useita kertoja vahvistettu julkisoikeudellinen yleisperiaate, jota ei ole missään vaiheessa kiistetty ja jota on laajalti kommentoitu.
The Commission cannot argue that there is State aid because of a possible change in the law, which in this case is highly improbable.
Komissio ei voisi perustella mahdollista tukitoimenpidettä lainsäädännön mahdollisella muuttumisella, joka on tässä nimenomaisessa tapauksessa erittäin epätodennäköistä.
The Commission’s second objection relates to the fact that these secondary law instruments are easily annulled in case of conflict.
Komission toinen vastaväite koskee toissijaisia oikeudellisia välineitä, jotka olisi helppo kumota ristiriidan ilmetessä.
It is true that the law and the regulation take precedence over the contract.
Lait ja asetukset ovat luonnollisesti ensisijaisia sopimuksiin verrattuna.
However, for the Commission’s objection to have real weight, it would have to rely on a higher-ranking text.
Jotta komission vastaväitteellä olisi todellinen pohja, komission olisi vedottava ylemmäntasoiseen säädökseen.
According to the French authorities, there is nothing to support the Commission’s objection on this point.
Ranskan tasavallan viranomaisten mukaan mikään ei tue tätä komission vastaväitettä.
However, the French authorities admit that the third objection, which is that bond issues are not the only instruments giving rise to claims, is pertinent, although of limited scope in the case of La Poste because financial debt is La Poste’s main form of debt and the vast majority is bond debt.
Sitä vastoin Ranskan viranomaiset myöntävät päteväksi kolmannen vastaväitteen, jossa todetaan, etteivät joukkolainaemissiot ole ainoita saatavia synnyttäviä välineitä, joskin sen vaikutus on rajallinen La Posten yhteydessä, koska rahoitusvelat ovat La Posten pääasiallisia velkoja ja ne perustuvat erittäin suurelta osin obligaatioihin.
Extension of the proposal
Ehdotuksen laajennus