natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Secondly, the Commission doubted that the plan would be able to restore long-term viability, as the planned divestment of assets and production lines seemed rather indeterminate and many assumptions on future operating conditions seemed unrealistic, given the suspension of Legler’s production.
Toiseksi komissio kyseenalaisti sen, että suunnitelmalla voitaisiin palauttaa pitkän aikavälin elinkelpoisuus. Omaisuuden ja tuotantolinjojen myyntisuunnitelmat vaikuttivat suhteellisen epämääräisiltä, ja tulevia toimintaolosuhteita koskevat olettamukset vaikuttivat monissa tapauksissa epärealistisilta, kun otettiin huomioon, että Leglerin tuotanto oli keskeytyksissä.
The Commission also doubted that the proposed compensatory measures were real and went beyond the measures necessary to restore viability, that the level of own contribution was sufficient and that the ‘one time, last time’ principle had been respected.
Komissio esitti epäilyjä myös esitettyjen vastasuoritteiden todenperäisyydestä ja siitä, olivatko ne yrityksen elinkelpoisuuden palauttamisen kannalta ylimitoitettuja toimenpiteitä, samoin kuin oman maksuosuuden tason riittävyydestä sekä siitä, oliko tuen ainutkertaisuuden periaatetta noudatettu.
Finally, the Commission requested the Italian authorities to submit information concerning the doubts raised (origin of SFIRS’ credit, detailed information on Piltar and on the allocation of costs within the group, on the compensatory measures, on the actual likelihood of Legler finding a new shareholder and on access to the private financing required for reorganising Legler).
Lopuksi komissio pyysi Italian viranomaisia antamaan tietoja epäilyksenalaisista seikoista (SFIRS:n luoton alkuperästä sekä lisätietoja Piltarista, kustannusten jaosta yhtymän sisällä, vastasuoritteista, Leglerin uuden osakkeenomistajan löytymisen todennäköisyydestä sekä Leglerin uudelleenjärjestelyä varten tarvittavan yksityisen rahoituksen saatavuudesta).
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
III ASIANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
By letter dated 14 December 2007, an interested party submitted its comments on the opening decision.
Eräs asianomainen on 14 päivänä joulukuuta 2007 päivätyllä kirjeellä esittänyt huomautuksia menettelyn aloittamisesta koskevasta päätöksestä.
The third party claimed that the measures in question would cause distortions of competition and pointed out that the sector was affected by significant overcapacity.
Kyseinen kolmas osapuoli huomautti, että mainitut toimenpiteet vääristäisivät kilpailua, ja totesi, että toimialalla oli huomattavaa ylikapasiteettia.
It provided figures on worldwide denim production capacity for the year 2006, showing a global overcapacity of 27 %.
Huomautuksissa oli mukana lukuja farkkukankaan tuotantokapasiteetista koko maailmassa vuonna 2006. Lukujen mukaan ylikapasiteetti oli maailmanlaajuisesti 27 prosenttia.
Firstly, the Italian authorities explained how SFIRS had become the majority shareholder in Legler.
Italian viranomaiset selvittivät ensin, miten SFIRS:stä oli tullut Leglerin enemmistöosakas.
Secondly, the Italian authorities explained that Piltar was a mere vehicle controlled by natural persons.
Toiseksi Italian viranomaiset selvittivät, että Piltar oli pelkkä väline, jota johtivat luonnolliset henkilöt.
It was founded exclusively for the purpose of acquiring a shareholding in Legler and was engaged in no other business activity.
Piltar oli perustettu yksinomaan Leglerin omistusosuuden hankkimista varten, eikä sillä ollut muuta yritystoimintaa.
The Italian authorities added that Piltar had long made it clear that it did not plan to support the company financially and that it intended to divest itself progressively of its shareholding in the group.
Italian viranomaisten mukaan Piltar oli lisäksi tehnyt selväksi, ettei se aikonut tukea yritystä rahallisesti ja että sen tarkoituksena oli vähitellen myydä osuutensa yhtymästä.
Indeed, it appears that together with the 49 % shareholding SFIRS also acquired the right to purchase the remaining 51 % of Legler’s ordinary shares.
Vaikuttaakin siltä, että 49 prosentin omistusosuuden hankkiessaan SFIRS sai samalla oikeuden ostaa jäljellä olevat 51 prosenttia Leglerin kantaosakkeista.
Thirdly, the Italian authorities promised to provide information on the compensatory measures.
Kolmanneksi Italian viranomaiset lupasivat antaa tietoa vastasuoritteista.
Fourthly, Italy stated that the market segments targeted by Legler’s restructuring plan to restore financial viability, described in recital 25, were showing encouraging trends.
Neljänneksi Italia ilmoitti, että suhdanteet vaikuttivat suotuisilta johdanto-osan 25 kappaleessa mainituilla Leglerin elinkelpoisuuden palauttamiseksi tarkoitetun rakenneuudistussuunnitelman kohteena olevilla markkinalohkoilla.
The Italian authorities also mentioned the company’s intention to secure private credit lines and a new shareholder to finance part of the plan, and stated that steps had already been taken to that effect.
Italian viranomaiset mainitsivat myös, että yritys aikoi hankkia puiteluottoja yksityisistä lähteistä sekä uuden osakkeenomistajan, joka rahoittaisi suunnitelmasta osan. Näihin seikkoihin tähtääviin toimiin oli jo ryhdytty.
Next, in response to the third party’s comments, the Italian authorities pointed out that Legler’s market share in the year 2006 was as little as 0,27 %.
Seuraavaksi Italian viranomaiset vastasivat kolmannen osapuolen huomautuksiin toteamalla, että vuonna 2006 Leglerin markkinaosuus oli vain 0,27 prosenttia.
In their submissions following the withdrawal of the restructuring plan, the Italian authorities argued that the debt-for-equity swap would not qualify as State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, as SFIRS had acted in line with the market economy investor principle.
Rakenneuudistussuunnitelman perumisen jälkeen lähettämissään vastauksissa Italian viranomaiset esittivät, ettei velkojen muuntaminen osakepääomaksi olisi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua valtiontukea, sillä SFIRS oli toiminut markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisesti.
According to the Italian authorities a private investor would have acted in the same way to avoid bankruptcy and recover at least part of his credit in the most effective way, i.e. by converting it into capital and restructuring the company together with a new private investor and a new credit line.
Italian viranomaisten mukaan yksityinen sijoittaja olisi toiminut samoin välttääkseen konkurssin ja saadakseen takaisin ainakin osan antamastaan luotosta mahdollisimman tehokkaasti eli muuntamalla sen osakepääomaksi ja toteuttamalla yrityksessä rakenneuudistuksen yhdessä uuden yksityissijoittajan kanssa uudella puiteluotolla.
Under Article 8(1) of Council Regulation (EC) No 659/1999 [10], the Member State concerned may withdraw the notification within the meaning of Article 2 in due time before the Commission has taken a decision pursuant to Article 4 or 7.
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 [10] 8 artiklan 1 kohdan nojalla asianomainen jäsenvaltio voi perua 2 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen hyvissä ajoin ennen kuin komissio on tehnyt 4 tai 7 artiklan mukaisen päätöksen.
In this case, where the Commission initiated the formal investigation procedure, the Commission shall close that procedure pursuant to Article 8(2) of the same Regulation.
Tällaisessa tapauksessa, jossa komissio on aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn, komissio myös päättää kyseisen menettelyn mainitun asetuksen 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
The Commission notes that the direct grant of EUR 13,2 million has not been implemented by Italy and Italy will not pursue this aid project further.
Komissio panee merkille, että 13,2 miljoonan euron suoran tuen myöntäjä ei ole Italia, eikä Italia enää jatka kyseessä olevaa tukihanketta.
As the restructuring plan has been withdrawn, the formal investigation procedure opened on this measure no longer serves any purpose.
Koska rakenneuudistussuunnitelma on peruttu, ei suunnitelmaan kohdistuneella muodollisella tutkintamenettelyllä ole enää merkitystä.
As the other two notified restructuring measures were unlawfully implemented by Italy, in order to close the formal investigation procedure the Commission must determine whether they constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, and if so, whether this aid is compatible with the internal market.
Italia oli sääntöjenvastaisesti ryhtynyt kahteen muuhun ilmoitettuun rakenneuudistustoimenpiteeseen, minkä vuoksi muodollisen tutkintamenettelyn loppuunsaattamiseksi komission on todettava, ovatko toimenpiteet olleet SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea ja ovatko ne siinä tapauksessa olleet sisämarkkinoille soveltuvia.
Article 107(1) of the Treaty lays down that any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade among Member States, be incompatible with the internal market.
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
Where State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty is to be or was granted to a company in difficulty, the compatibility of this aid must be assessed on the basis of the rescue and restructuring guidelines.
Jos SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki myönnetään tai on myönnetty vaikeuksissa olevalle yritykselle, on tuen soveltuvuus sisämarkkinoille arvioitava pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen perusteella.
Consequently, the aid can only be considered compatible on the basis of Article 107(3)(c) of the Treaty if the conditions laid down in the rescue and restructuring guidelines are met.
Tästä seuraa, että tuki voidaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi vain, jos kaikki pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen mukaiset ehdot täyttyvät.
The extension of the rescue aid guarantee for the entire duration of the restructuring period
Pelastamistuen takauksen jatkaminen koko rakenneuudistuskaudelle
The rescue aid guarantee in the amount of EUR 13 million was not terminated on the expiry of the six-month period for which it had been approved by the Commission, but remained in place after notification of the plan was withdrawn (see recital 17).
Kolmentoista miljoonan euron suuruinen pelastamistuen takaus ei päättynyt komission hyväksymän kuuden kuukauden mittaisen ajanjakson lopussa, vaan se pysyi voimassa edelleen suunnitelmaa koskevan ilmoituksen peruuttamisen jälkeen (katso johdanto-osan 15 kappale).
The extension of the rescue aid guarantee was notified as a measure granted from the resources of the competent Ministry, financed from the State budget.
Pelastamistuen takauksen keston jatkamisesta ilmoitettiin valtion talousarviosta rahoitettuna, toimivaltaisen ministeriön varoista myönnettynä toimenpiteenä.
Therefore, it was granted from State resources and it is imputable to the State.
Tuki myönnettiin siis valtion varoista, ja se on seurausta valtion toiminnasta.
The guarantee constitutes a selective advantage as it allowed Legler to access financial resources which it would not have otherwise obtained, given its financial situation.
Takaus on valikoivaa etua, sillä sen avulla Legler sai käyttöönsä rahavaroja, joita se ei senhetkisessä taloudellisessa tilanteessaan olisi muuten voinut saada.
Hence, it relieved Legler from the costs it would otherwise have incurred.
Näin Legler välttyi kuluilta, joita sille muutoin olisi koitunut.
Furthermore, as Legler was implementing a restructuring process aimed at resuming production, the aid was liable to distort competition in the internal market and to affect trade between Member States.
Lisäksi Legler oli toteuttamassa tuotannon jatkamiseen tähtäävää rakenneuudistusmenettelyä, minkä vuoksi tuki saattoi vääristää kilpailua sisämarkkinoilla ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
The distortive effect of the measure was stressed by a third party, who also pointed out that the sector suffers from overcapacity.
Eräs kolmas osapuoli painotti toimenpiteen vääristävää vaikutusta ja toi myös esiin, että ala kärsii ylikapasiteetista.
Therefore, the Commission considers that the extension of the rescue aid guarantee, which is also a restructuring measure, constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Tästä syystä komissio katsoo, että rakenneuudistustoimenpiteeksi tarkoitetun pelastamistuen takauksen jatkaminen on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
In determining the amount of aid, the Commission recalls paragraph 4.1(a) of the Guarantee Notice [11], which states that ‘for companies in difficulty, a market guarantor, if any, would, at the time the guarantee is granted charge a high premium given the expected rate of default. If the likelihood that the borrower will not be able to repay the loan becomes particularly high, this market rate may not exist and in exceptional circumstances the aid element of the guarantee may turn out to be as high as the amount effectively covered by that guarantee.’
Tuen suuruutta määritettäessä komissio palauttaa mieleen takauksista annetun tiedonannon [11] 4.1 kohdan a alakohdan, jonka mukaan ”vaikeuksissa olevien yritysten kohdalla markkinatalouden ehdoin toimiva takaaja, jos sellainen löytyisi, veloittaisi takauksen myöntämishetkellä suuren maksun maksukyvyttömyysoletuksen takia. Jos todennäköisyys sille, että lainanottaja ei voi maksaa lainaa takaisin, nousee erityisen korkeaksi, tällaista markkinahintaa ei ehkä ole, ja poikkeuksellisissa olosuhteissa takauksen tukiosuus voi osoittautua yhtä korkeaksi kuin summa, joka tosiasiallisesti takauksella katetaan.”
In the light of Legler’s severe financial distress at the time the guarantee was granted (increasing losses, decreasing turnover and negative equity as described in recitals 19 to 21 and 52), the Commission considers that it was highly unlikely that the company would have been able to obtain a bank loan on the market without State intervention; therefore, the Commission concludes that the aid amount corresponds to the totality of the loan amount [12].
Kun otetaan huomioon Leglerin vakavat taloudelliset vaikeudet takauksen myöntämishetkellä (johdanto-osan 19–21 ja 52 kappaleessa kuvatut kasvavat tappiot, supistuva liikevaihto ja negatiivinen oma pääoma), komissio pitää erittäin epätodennäköisenä sitä, että yritys olisi saanut pankkilainan markkinoilta ilman valtion väliintuloa. Tämän vuoksi komissio toteaa, että tukisumma vastaa lainasummaa kokonaisuudessaan [12].
Debt-for-equity swap
Velkojen muuntaminen osakepääomaksi
The Commission remarks that the swap was implemented by SFIRS, a public entity whose main shareholder, the Region of Sardinia, exerts a dominant influence on its decisions [13].
Komissio toteaa, että muuntamisesta vastasi SFIRS, julkinen toimija, jonka pääosakkaalla Sardinian alueella on määräysvalta SFIRS:n päätöksiin nähden [13].
Italy has never denied this fact.
Tätä Italia ei ole missään vaiheessa kieltänyt.
Hence, the Commission concludes that the measure in question is imputable to the State and was granted through State resources.
Tästä syystä komissio toteaa, että nyt kyseessä oleva toimenpide on seurausta valtion toiminnasta, ja varat myönnettiin valtion varoista.
This measure is also selective as it favours a single company, Legler.
Toimenpide on myös valikoiva, koska se suosii yhtä ainoaa yritystä eli Legleriä.
Furthermore, as Legler was pursuing a restructuring process aimed at resuming production, the aid was liable to distort competition in the internal market and to affect trade between Member States.
Lisäksi Legler oli toteuttamassa tuotannon jatkamiseen tähtäävää rakenneuudistusmenettelyä, minkä vuoksi tuki saattoi vääristää kilpailua sisämarkkinoilla ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
The potential distortive impact of the measure was also highlighted in the comments submitted by a third party, which also pointed out that the sector suffers from overcapacity.
Toimenpiteen mahdollinen vääristävä vaikutus tuotiin esiin myös kolmannen osapuolen esittämissä huomautuksissa. Kolmas osapuoli mainitsi myös, että ala kärsii ylikapasiteetista.
In its response, Italy argued that the measure in question conferred no advantage on Legler as, in its view, it was in line with the market economy investor principle.
Vastauksessaan Italia esitti, että kyseessä olevasta toimenpiteestä ei koitunut etua Leglerille, sillä sen näkemyksen mukaan toimenpide oli markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen.
According to settled case-law [14], in order to determine whether Legler received an advantage from State resources it is necessary to consider whether, in similar circumstances, a private investor with characteristics comparable to those of SFIRS would have been willing to carry out a similar debt-for-equity swap, having regard to the information available and developments foreseeable at the date the transaction was implemented.
Vakiintuneen oikeuskäytännön [14] mukaan Leglerin valtion varoista saaman edun toteamiseksi on syytä tarkastella, olisiko samoissa olosuhteissa ominaisuuksiltaan SFIRS:ää vastaava yksityinen sijoittaja ollut halukas muuntamaan velat samalla tavalla pääomaksi, kun otetaan huomioon käytettävissä olleet tiedot ja toimenpiteen toteuttamisajankohtana odotettavissa olleet tapahtumat.
Firstly, on the basis of Legler’s financial statements, the Commission notes that in 2007 the company had a capital of EUR 1,8 million and a negative equity of EUR - 16,2 million; over the period 2003-2007 losses reached EUR 94,9 million and the company’s situation was clearly deteriorating, with increasing losses and decreasing turnover.
Leglerin tilinpäätösten perusteella komissio panee ensinnäkin merkille, että vuonna 2007 yrityksen pääoma oli 1,8 miljoonaa euroa ja oma pääoma oli negatiivinen eli - 16,2 miljoonaa euroa; kaudella 2003–2007 tappiot olivat yhteensä 94,9 miljoonaa euroa, ja kasvavat tappiot ja supistuva liikevaihto heikensivät yrityksen tilaa selvästi.
The Commission also notes that despite the critical financial situation outlined above, SFIRS did not carry out a comprehensive cost/benefit analysis and a risk assessment for the transaction.
Komissio panee merkille myös, että edellä kuvatusta kriittisestä taloudellisesta tilanteesta huolimatta SFIRS ei tehnyt velkojen muuntamisesta kattavaa kustannus-hyötyanalyysia tai riskinarviointia.
In fact, despite numerous requests from the Commission to this effect, the Italian authorities have never submitted a substantiated counterfactual scenario demonstrating that SFIRS’ choice was preferable to the scenario of liquidating Legler.
Komission useista asiaa koskevista pyynnöistä huolimatta Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet perusteltua vaihtoehtoista skenaariota, josta kävisi ilmi, että SFIRS:n valinta oli parempi kuin Leglerin mahdollinen likvidaatio.
Indeed, similar remarks were made by the Bank of Italy in a report [15] issued after an investigation into SFIRS’ activity.
Italian keskuspankki huomauttikin samasta asiasta SFIRS:n toimintaa koskevan tutkinnan jälkeen julkaisemassaan selvityksessä [15].
The report criticised SFIRS’ behaviour for the incompleteness of its prior analysis of the debt-for-equity swap and for the inherent contradiction of making an ‘investment’ offering no concrete prospects of recovery.
Selvityksessä SFIRS:n toimintaa arvosteltiin velkojen osakepääomaksi muuntamista koskevan etukäteisanalyysin puutteesta sekä siitä, että oli lähtökohtaisesti ristiriitaista tehdä ”sijoitus”, joka ei konkreettisesti lisännyt selviytymisen mahdollisuuksia.
Irrespective of this assessment, the financial situation of the company was such that no reasonable private investor in a market economy would have entered into a similar transaction.
Arviosta riippumattakin yrityksen taloudellinen tilanne oli sellainen, ettei yksikään markkinataloudessa järkevästi toimiva yksityinen sijoittaja olisi ryhtynyt samanlaiseen toimenpiteeseen.
In this regard, the Commission also notes that the restructuring plan (piano industriale) notified by the company cannot be considered as a realistic basis for predicting the company’s future performance.
Samalla komissio panee merkille myös, ettei yrityksen ilmoittamaa rakenneuudistussuunnitelmaa voida pitää realistisena perustana yrityksen myöhemmän tuloksen ennakoinnille.
The fact alone that the plan covered not all but only a part of the restructuring period, and provided no information on the subsequent progress of the restructuring (see recital 23), clearly shows that such lack of information would have dissuaded any private investor from entering into the transaction in question.
Pelkästään se, että suunnitelma kattoi koko rakenneuudistusajan sijasta vain osan siitä eikä sisältänyt mitään tietoja siitä, miten rakenneuudistuksen oli jatkossa tarkoitus edetä (katso johdanto-osan 23 kappale), osoittaa selkeästi, että yksityinen sijoittaja olisi tietojen puutteellisuuden vuoksi luopunut kyseessä olevaan toimenpiteeseen ryhtymisestä.
Second, as to SFIRS’ actual prospects of recovering the money owed to it by Legler, by becoming a shareholder via the debt-for-equity swap SFIRS had actually weakened its claim position, compared with its prior position as a preferential creditor.
Toiseksi, tarkasteltaessa SFIRS:n mahdollisuutta saada todellisuudessa takaisin rahat, jotka Legler oli sille velkaa, on todettava, että SFIRS oli muuntaessaan velat osakepääomaksi tosiasiassa heikentänyt omaa asemaansa, kun siitä oli tullut osakkeenomistaja aikaisemman etuoikeutetun velkojan sijasta.
The value and future prospects of SFIRS’ equity investment at the moment of the debt-for-equity swap seemed too limited to counterbalance the risks outlined above, particularly in the light of the company’s critical financial situation.
SFIRS:n osakepääomaan tekemän sijoituksen arvo ja kehitysnäkymät velkojen osakepääomaksi muuntamisen ajankohtana vaikuttivat liian heikoilta, jotta ne olisivat tasapainottaneet edellä mainittuja riskejä erityisesti silloin, kun otetaan huomioon yrityksen kriittinen taloudellinen tilanne.
This was clearly highlighted by an independent valuation of the company, which gave it the symbolic figure of EUR 1.
Tämä kävi selvästi ilmi yrityksen arvon riippumattomasta arvioinnista, jossa arvoksi määritettiin symbolisesti yksi euro.
It can be concluded from the above that in carrying out the debt-for-equity swap SFIRS did not act as a private investor operating under normal market conditions.
Johtopäätöksenä edellä mainitusta voidaan todeta, että velat osakepääomaksi muuntaessaan SFIRS ei toiminut normaaleissa markkinaolosuhteissa toimivan yksityisen sijoittajan tapaan.
A private investor would not have entered into such a transaction without a credible and realistic prior assessment showing that it would be more cost-effective to swap the debt for equity instead of remaining a preferential creditor of the company.
Yksityinen sijoittaja ei olisi ryhtynyt kyseessä olevaan toimenpiteeseen ilman uskottavaa ja realistista etukäteisarviota, joka olisi osoittanut velkojen osakepääomaksi muuntamisen paremman kustannustehokkuuden yrityksen etuoikeutettuna velkojana pysymiseen verrattuna.
Hence, by carrying out the debt-for-equity swap, SFIRS granted an advantage to Legler.
Velan osakepääomaksi muuntaessaan SFIRS siis antoi etua Leglerille.
It follows from the foregoing that the debt-for-equity swap constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Edellä esitetystä seuraa, että velan muuntaminen osakepääomaksi on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea.
As to calculating the amount of aid, it should be noted that the notion of State aid is limited to aid granted through public resources.
Tuen määrää laskettaessa on syytä huomata, että valtiontuen käsite on rajattu koskemaan julkisista varoista myönnettyä tukea.