natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This provision states that ‘Save as otherwise provided in the Treaties, any aid granted by Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
Siinä määrätään: ”Jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
In the light of this provision, the Commission will assess hereunder whether the contested measure constitutes State aid.
Komissio arvioi jäljempänä tämän määräyksen perusteella, onko kiistanalainen toimenpide valtiontukea.
Selectivity and advantage inherent in the measure
Toimenpiteen valikoivuus ja sen tarjoama etu
The Commission Notice [41] states that ‘The main criterion in applying Article 92(1) (now Article 107(1) TFEU) to a tax measure is therefore that the measure provides in favour of certain undertakings in the Member State an exception to the application of the tax system.
Komissio totesi tiedonannossaan [41], että ”Tärkein peruste 92 artiklan 1 kohdan [nykyisin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan] soveltamiselle verotustoimenpiteeseen on siten se, että toimenpiteellä saadaan aikaan poikkeus verojärjestelmän soveltamisesta jäsenvaltion tiettyjen yritysten eduksi.
It must then be examined whether the exception to the system or differentiations within that system are justified “by the nature or general scheme” of the tax system, that is to say, whether they derive directly from the basic or guiding principles of the tax system in the Member State concerned.’
Sen jälkeen on tutkittava, voidaanko järjestelmästä tehtävää poikkeusta tai poikkeamia perustella järjestelmän luonteella tai taloudellisella rakenteella. On toisin sanoen tutkittava, perustuvatko poikkeukset tai poikkeamat kyseisen jäsenvaltion verojärjestelmän perus- tai pääperiaatteisiin.”
According to the case law of the Court of Justice [42], ‘as regards the assessment of the condition of selectivity, which is a constituent factor in the concept of State aid, it is clear from settled case law that Article 87(1) EC (now Article 107(1) TFEU) requires assessment of whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to “favour certain undertakings or the production of certain goods” in comparison with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question’ [43].
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön [42] mukaan ”valikoivuutta, joka on valtiontuen käsitteen kannalta perustava tekijä, koskevan edellytyksen arvioinnin osalta vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa, että EY 87 artiklan 1 kohdan [nykyisin SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohta] mukaan on ratkaistava, onko tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä jokin kansallinen toimenpide omiaan suosimaan ’jotakin yritystä tai tuotannonalaa’ verrattuna muihin, jotka ovat kyseisellä järjestelmällä tavoitellun päämäärän kannalta siihen rinnastettavassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa” [43].
The Court has also held on numerous occasions that Article 107(1) TFEU does not establish a distinction between the causes or the objectives of state measures, but rather defines them in relation to their effects [44].
Unionin tuomioistuin on useaan otteeseen esittänyt mielipiteenään, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa ei tehdä eroa valtion toimenpiteiden syiden tai tavoitteiden perusteella vaan niiden vaikutusten perusteella [44].
In particular, tax measures which do not constitute an adaptation of the general system to particular characteristics of certain undertakings, but have been conceived as a means of improving their competitiveness, fall within the scope of Article 107(1) TFEU [45].
Verotoimenpiteet, jotka eivät ole yleisen järjestelmän mukautuksia tiettyjen yritysten ominaisuuksiin vaan jotka on suunniteltu niiden kilpailukyvyn parantamiseksi, kuuluvat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan [45].
The concept of State aid does not, however, apply to state measures which differentiate between undertakings where that differentiation arises from the nature or the overall structure of the system of which they form part.
Valtiontuen käsitettä ei sovelleta valtiollisiin toimenpiteisiin, joissa yritykset erotellaan sen järjestelmän luonteen tai yleisen rakenteen vuoksi, jonka osia ne ovat.
As explained in the Commission Notice [46], ‘some conditions may be justified by objective differences between taxpayers’.
Kuten komission tiedonannossa [46] selitetään, joitakin edellytyksiä voidaan perustella myös veronmaksuvelvollisten välisillä tosiasiallisilla eroilla.
As explained in more detail in the following section, the Commission considers that the contested measure is selective in that it only favours certain groups of undertakings that carry out certain investments abroad and that this specific character is not justified by the nature of the scheme.
Kuten jäljempänä selostetaan tarkemmin, komissio katsoo, että kiistanalainen toimenpide on valikoiva, koska se hyödyttää ainoastaan tiettyjä yritysryhmiä, jotka tekevät tietynlaisia investointeja ulkomaille, ja koska järjestelyn erityisluonne ei ole perusteltavissa luontaisilla syillä.
The Commission considers that the contested measure should be assessed in the light of the general provisions of the corporate tax system, and more precisely the rules on the tax treatment of financial goodwill (see paragraphs 48 to 69).
Komission mielestä kiistanalaista toimenpidettä on arvioitava ottamalla huomioon yleiset yhtiöverosäännökset ja varsinkin rahallisen liikearvon verokohtelua koskevat säännöt (ks. johdanto-osan 48–69 kappale).
The Commission has also analysed whether the factual hypothesis used as a basis by the Spanish authorities is sound and whether there are barriers in the legislations of third countries.
Komissio on myös tutkinut, onko Espanjan viranomaisten perusolettamus perusteltu ja onko kolmansien maiden lainsäädännöissä esteitä.
However, it should be pointed out that this exercise cannot constitute a recognition that such barriers could justify a different tax treatment in the present case.
On kuitenkin syytä huomata, että tämä ei tarkoita sen hyväksymistä, että tällaisilla esteillä voidaan perustella erilainen verokohtelu tässä tapauksessa.
Moreover, the purpose of the present Decision is not to set out the conditions which would have allowed the Member State concerned to avoid the classification of the contested measure as State aid.
Toisaalta tämän päätöksen tavoitteena ei ole luoda edellytyksiä, jotka antaisivat asianomaiselle jäsenvaltiolle mahdollisuuden välttyä siltä, että kiistanalainen toimenpide määritetään valtiontueksi.
This level is well below that needed to apply the general rules on amortisation of goodwill [47].
Vieläkin tärkeämpää on se, että kiistanalainen toimenpide sallii liikearvon erillisyyden ja sen kirjaamisen kuluksi myös silloin kun edunsaaja hankkii viiden prosentin vähemmistöosuuden, mikä on hyvin paljon vähemmän kuin mitä edellytetään yleisissä säännöissä liikearvon kirjaamisesta kuluksi [47].
The contested measure is therefore an exception to the reference system, whatever its definition.
Sen vuoksi kiistanalainen toimenpide on poikkeus vertailujärjestelmästä sen määritelmästä riippumatta.
In addition to this, the Commission notes other differences as regards the implementing conditions applying to the contested measure and the provisions of the reference system.
Komissio toteaa lisäksi muita eroja, jotka liittyvät kiistanalaisen toimenpiteen soveltamisehtoihin ja vertailujärjestelmän säännöksiin.
Indeed, under the contested measure, shareholding acquisitions made before 1 January 2002 are not taken into account for the calculation of the base to be amortised.
Kiistanalaisen toimenpiteen mukaan ennen 1 päivää tammikuuta 2002 hankittuja omistusosuuksia ei oteta huomioon vähennyskelpoista perustaa laskettaessa.
By contrast, under a business combination scenario, such a cut-off date does not exist when calculating the goodwill and the taxpayer has to prove that the combination is made for valid economic reasons to avoid combinations being aimed at purely obtaining tax benefits [48], whereas the contested measure only provides tax benefits.
Sitä vastoin kun on kyse yritysten yhdistymisestä, liikearvoa laskettaessa ei ole tällaista määräpäivää ja verovelvollisen on todistettava, että yhdistyminen tapahtuu pätevistä taloudellisista syistä, sillä tarkoituksena on välttää tilannetta, jossa yritysten yhdistymisellä pyritään vain saamaan veroetuja, [48] kun taas kiistanalainen toimenpide yksinomaan myöntää veroetuja.
The Spanish authorities have been unable to provide convincing arguments to justify these differences, and thus the measure cannot be considered to be justified by the logic of the Spanish tax system.
Espanjan viranomaiset eivät ole kyenneet argumentoimaan vakuuttavasti, että nämä eroavaisuudet ovat perusteltuja, eikä kyseistä toimenpidettä voida pitää perusteltuna Espanjan verojärjestelmän logiikan nojalla.
Hence, the contested measure is too imprecise and indiscriminate since it does not set any conditions, such as the existence of specific, legally circumscribed situations which would justify different tax treatment.
Siitä johtuu, että kiistanalainen toimenpide on liian epätarkka ja summittainen, koska toimenpiteestä hyötymisen ehdoksi ei aseteta tietynlaisia ja lainsäädännöllisesti määriteltyjä olosuhteita, joilla erilainen verokohtelu olisi perusteltua.
Consequently, situations which have not been demonstrated to be sufficiently different to justify a selective derogation from general goodwill rules end up benefiting from the contested measure.
Tämän seurauksena kiistanalaisen toimenpiteen etu ulottuu tilanteisiin, joiden erilaista luonnetta ei ole riittävästi osoitettu, jotta valikoiva poikkeus liikearvoa koskevista yleisistä säännöistä olisi perusteltu.
The Commission therefore considers that the contested measure concerns the tax deduction of specific types of costs and covers a broad category of transactions in a discriminatory manner, which cannot be justified by objective differences between taxpayers.
Näin ollen komissio katsoo, että kiistanalainen toimenpide on verovähennys tietynlaisille kustannuksille ja kattaa syrjivästi monenlaisia liiketoimia, mikä ei ole perusteltavissa verovelvollisten välisillä objektiivisilla eroilla.
Moreover, in line with the case law of the Court of Justice [49], the Commission considers that it is not necessary, in order to arrive at a conclusion regarding the State aid qualification of a scheme, to demonstrate that all individual aid granted under that scheme qualifies as State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Toisaalta unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytännön [49] mukaan komissio katsoo, että sen toteamiseksi, että järjestelmä sisältää valtiontukea, ei tarvitse osoittaa, että jokainen järjestelmän suojissa myönnetty yksittäinen tuki on luonteeltaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
For this purpose, it is sufficient that the implementation of the scheme under review leads to situations which qualify as aid to be able to conclude that the scheme contains aid elements within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Tässä riittää se, että kyseisen järjestelmän soveltaminen johtaa tilanteisiin, jotka ovat tukea, jotta voidaan todeta, että järjestelmä sisältää SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
Hence, reviewing the legislation of all possible non-EU countries for which the Commission investigation procedure is still open is unnecessary in the context of this Decision.
Sen vuoksi tässä päätöksessä ei tarvitse tutkia uudelleen kaikkien niiden kolmansien maiden lainsäädäntöä, joita koskeva komission tutkintamenettely on vielä avoin.
Therefore, as indicated already in paragraphs 115 et seq. of the previous Decision [50], the Commission has verified — on the basis of methodology explained in detail below — whether some of the individual applications of the contested aid scheme in non-EU transactions involve State aid.
Näin ollen aikaisemman päätöksen [50] johdanto-osan 115 kappaleen ja sitä seuraavien kappaleiden mukaan komissio on näyttänyt toteen myöhemmin yksityiskohtaisesti esitetyn menetelmän perusteella, onko kiistanalaisen tukijärjestelmän soveltaminen unionin ulkopuolisiin liiketoimiin joissakin yksittäistapauksissa valtiontukea. Analyysissä on keskitytty sellaisiin kolmansiin maihin, joiden kanssa Espanjalla on tiiviit taloudelliset suhteet.
According to the information submitted by the Spanish authorities in the course of the procedure, it would appear that, of the 15 non-EU countries for which the Spanish authorities presented information, transactions took place not only in the above-mentioned four countries but also in the Republic of Colombia, the Republic of Peru and the Republic of Ecuador.
Espanjan viranomaisten menettelyn aikana toimittamien tietojen mukaan näyttää siltä, että niistä viidestätoista kolmannesta maasta, joista viranomaiset antoivat tietoja, liiketoimia on tehty edellä mainittujen neljän kolmannen maan lisäksi myös Kolumbian tasavallassa, Perun tasavallassa ja Ecuadorin tasavallassa.
The Commission has therefore extended its review to these three countries also.
Sen vuoksi komissio on ryhtynyt tutkimaan myös näitä muita kolmansia maita.
The Commission’s reasoning, summarised above, is developed in the following paragraphs.
Edellä tiivistettyjä komission perusteluja tarkennetaan seuraavissa kappaleissa.
Tax treatment of financial goodwill under the Spanish tax system with respect to non-EU acquisitions
Rahallisen liikearvon verokohtelu Espanjan verojärjestelmässä unionin ulkopuolella tapahtuvien hankintojen osalta
In the opening Decision as well as in the previous Decision, the Commission considered that the appropriate reference system is the Spanish corporate tax system and, more precisely, the rules on the tax treatment of financial goodwill set out in the Spanish tax system.
Komissio katsoi aloittamista koskevassa päätöksessä ja aikaisemmassa päätöksessä, että soveltuva vertailujärjestelmä on Espanjan yhtiöverojärjestelmä ja siinä tarkemmin säännöt, jotka koskevat rahallisen liikearvon verokohtelua Espanjan verojärjestelmässä.
The Spanish authorities state that, in general, the constraints on cross-border business combinations place taxpayers buying shareholdings in domestic companies in a different legal and factual situation from those buying shareholdings in non-resident companies, and in particular in companies located in non-EU countries.
Espanjan viranomaiset korostavat, että rajatylittävän yritysten yhdistymisen esteistä seuraa, että kotimaisista yrityksistä osakkeita ostavat verovelvolliset ovat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti eri asemassa kuin muualla ja erityisesti kolmansissa maissa verovelvollisista yrityksistä omistusosuuksia hankkivat.
The Spanish authorities have explained that the objective of the contested measure is to avoid a difference of tax treatment between, on the one hand, an acquisition followed by a business combination for valuable consideration and, on the other hand, a share acquisition without a business combination.
Espanjan viranomaiset ovat selittäneet, että kiistanalaisen toimenpiteen tavoitteena on välttää erilainen verokohtelu, kun hankintaa seuraa välittömästi yritysten vastikkeellinen yhdistyminen ja kun omistusosuus hankitaan yritysten yhdistymättä.
On this basis, the scope of the contested scheme would be limited to the acquisition of significant shareholdings in a company not resident in Spain because some obstacles would make it more difficult to perform a cross-border business combination compared with a local one [52].
Tämän perusteella kiistanalaisen toimenpiteen soveltamisala olisi rajattu merkittävien omistusosuuksien hankintaan Espanjan ulkopuolella verovelvollisista yrityksistä, koska eräät esteet vaikeuttavat rajat ylittävää yritysten yhdistymistä verrattuna paikalliseen yhteenliittymään [52].
As a consequence of the existence of these obstacles, Spanish taxpayers investing abroad would be placed, legally and factually, in a different situation from those investing in Spain.
Näiden esteiden olemassaolosta johtuen espanjalaiset verovelvolliset olisivat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti eri asemassa sillä perusteella, että ne investoivat ulkomaille eivätkä Espanjaan.
In this respect, the Spanish authorities state that [53]: ‘In summary, the mere differential nature of certain tax measures does not necessarily imply that they are State aid, since these measures also need to be examined to see whether they are necessary or functional as regards the efficiency of the tax system, as stated in the Commission Notice.
Espanjan viranomaiset toteavat tästä seuraavaa [53]: ”Tiettyjen verotuksellisten toimenpiteiden erilaisuus ei sinänsä välttämättä tarkoita, että ne ovat valtiontukea, vaan lisäksi olisi selvitettävä, ovatko tällaiset toimenpiteet välttämättömiä tai hyödyllisiä verojärjestelmän tehokkuuden kannalta, kuten todetaan myös komission tiedonannossa.
Hence the Spanish tax system envisages different tax schemes for objectively different situations, as is the case for acquisitions of shareholdings in foreign companies as against acquisitions in Spanish companies (impossible to perform merger operations, risk management, etc.) with a view to achieving the tax neutrality imposed by Spanish domestic legislation and by Community law itself, and ensuring that the logic of the Spanish tax system is consistent and efficient’.
Espanjan verosääntöihin sisältyy erilaisia verojärjestelmiä objektiivisesti erilaisia tilanteita varten, kuten omistusosuuksien hankkiminen ulkomaisissa (ei mahdollisuutta sulautumiin, riskinotto jne.) tai kotimaisissa yrityksissä. Näillä järjestelmillä pyritään Espanjan omassa lainsäädännössä ja yhteisön oikeudessa tavoiteltuun verotuksen neutraliteettiin sekä Espanjan verojärjestelmän johdonmukaisuuteen ja tehokkuuteen.”
Providing specific tax treatment for cross-border shareholding acquisitions would, according to these authorities, be necessary to ensure the neutrality of the Spanish tax system and to prevent more favourable treatment for domestic shareholding acquisitions.
Espanjan viranomaisten mukaan rajat ylittävien omistusosuuksien hankintaa on kohdeltava verotuksessa eri tavoin, jotta voidaan varmistaa Espanjan verojärjestelmän neutraliteetti ja estää se, että omistusosuuksien hankinta espanjalaisista yrityksistä olisi verotuksellisesti kannattavampaa.
Therefore, the Spanish authorities and the 30 interested parties consider that the correct reference framework for the assessment of the contested measure would be the tax treatment of goodwill for foreign acquisitions.
Tämän vuoksi Espanjan viranomaiset ja 30 kolmannen osapuolen joukko katsovat, että soveltuva viitekehys kiistanalaisen toimenpiteen arviointiin olisi ulkomaisten hankintojen liikearvon verokohtelu.
In the previous Decision, the Commission maintained the procedure in order to allow the Spanish authorities to provide new information as regards the existence of explicit legal obstacles to cross-border business combinations in non-EU countries.
Aikaisemmassa päätöksessä komissio jätti menettelyn auki, jotta Espanjan viranomaiset voisivat toimittaa uusia tietoja selvistä oikeudellisista esteistä kolmansiin maihin sijoittautuneiden yritysten yhdistymisille rajojen yli.
In this context, and essentially on the basis of the elements contained in the reports, the Commission has investigated the legislation of various non-EU countries simply in order to check the Spanish authorities’ allegations about the existence of explicit legal obstacles to cross-border combinations.
Tässä yhteydessä komissio on tutkinut – lähinnä selvityksissä annettujen tietojen perusteella – eri kolmansien maiden lainsäädäntöä yksinomaan tarkastaakseen Espanjan viranomaisten väitteet selvistä, rajat ylittävien yhdistymisten oikeudellisista esteistä.
This examination does not, however, constitute recognition of the fact that such obstacles could justify a different reference system in the present case.
Tämä ei kuitenkaan millään tavoin tarkoita sen hyväksymistä, että tällaisilla esteillä voidaan perustella erilainen vertailujärjestelmä tässä asiassa.
In the course of this examination, the Commission checked mainly whether a Spanish parent company had the legal capacity to combine with a subsidiary resident in a non-EU country.
Sen vuoksi komissio tutki, pystyykö espanjalainen emoyritys yhdistymään kolmannessa maassa verovelvollisen tytäryrityksen kanssa.
The following premises underpin this investigation which was limited to examining the truth of the allegations made in the arguments:
Tutkimus rajoittui esitettyjen väitteiden totuudenmukaisuuden varmistamiseen ja perustui seuraaviin seikkoihin:
first, the Commission checked whether, as stated in the previous Decision [54], Spanish companies face an explicit legal barrier, attributable to a non-EU country and not to Spain [55], that prevents them from converting a foreign subsidiary into a branch.
Kuten aikaisemmassa päätöksessä todetaan [54], komissio on ensinnäkin tarkastanut, onko espanjalaisilla yrityksillä selvä kolmanteen maahan muttei Espanjaan liittyvä oikeudellinen este [55], joka estää niitä muuttamasta ulkomaista tytäryhtiötä kotimaiseksi sivuliikkeeksi.
Such legal provisions can only constitute a barrier, however, if the company concerned would have been able to exercise effective influence, most notably by means of a majority shareholding, over the target company to such an extent that it would be able to impose a merger if the obstacles were not there.
Lainsäädäntö voi kuitenkin muodostaa esteen vain, jos tällainen espanjalainen yritys olisi voinut harjoittaa tehokasta vaikutusvaltaa kohdeyritykseen nähden erityisesti hankkimalla siitä niin suuren enemmistöosuuden, että siitä voisi seurata yritysten sulautuminen, jos esteitä ei olisi.
Hence, legal provisions in non-EU countries which prevent a Spanish taxpayer from acquiring control over a target company in that country cannot be regarded as a relevant explicit legal barrier in the sense alleged by the Spanish authorities: as a result of such provisions, Spanish companies/taxpayers can never fulfil the condition of effective influence since they will always be minority shareholders of the target company.
Tällöin sellaisia kolmannen maan säädöksiä, joilla estetään espanjalaista verovelvollista hankkimasta määräysvaltaa kyseisessä kolmannessa maassa sijaitsevasta kohdeyrityksestä, voidaan pitää selvänä oikeudellisena esteenä Espanjan viranomaisten esittämässä merkityksessä. Tällaisen säädöksen seurauksena espanjalaiset yritykset/verovelvolliset eivät koskaan pystyisi täyttämään tehokkaan vaikutusvallan harjoittamisen edellytystä, vaan ne jäisivät kohdeyrityksen vähemmistöosakkaiksi.
Therefore, they can never have the necessary effective capacity to impose a business combination.
Ne eivät siis koskaan pystyisi määräämään yrityksiä yhdistymään.
The Commission would like to point out that the condition of control was assessed at the level of the beneficiary of the measure (and not of the group to which it may belong) in line with the Spanish tax system.
Komissio haluaa selvittää myös, että määräysvaltaa koskeva edellytys on arvioitu toimenpiteen tuensaajan tasolla (eikä sen ryhmän tasolla, johon se voi kuulua) Espanjan verojärjestelmän mukaisesti.
Following the same line of reasoning, the Commission considers that an explicit prohibition on non-resident entities directly owning specific assets (for instance, property on the coast) cannot constitute an explicit legal barrier in the context of this exercise.
Tätä samaa perustelua noudattaen komissio katsoo, että selvä kielto, jonka mukaan muualla verovelvolliset yritykset eivät saa omistaa suoraan tietynlaisia omaisuuseriä (esim. kiinteä omaisuus rannikolla), ei voi muodostaa selvää oikeudellista estettä tässä tapauksessa.