natgillin/translations-raw huggingface dataset:
MOL is an integrated oil and gas company based in Budapest, Hungary.
MOL on Budapestissa, Unkarissa, toimiva yhdistetty öljy- ja kaasuyhtiö.
MOL’s core activities in the Hungarian market include: exploration for and extraction of crude oil and natural gas; manufacturing of gas products; the refining, transportation, storage and distribution of crude oil products at both retail and wholesale; transmission of natural gas; and the production and sale of olefins and polyolefins.
MOL:n ydinliiketoiminnat Unkarin markkinoilla ovat seuraavat: raakaöljyn ja maakaasun etsintä ja tuotanto, kaasutuotteiden valmistus, raakaöljytuotteiden jalostus, kuljetus, varastointi ja jakelu vähittäis- ja tukkumarkkinoilla, maakaasun siirto sekä olefiinien ja polyolefiinien tuotanto ja myynti. Lisäksi MOL-konsernilla, johon MOL kuuluu, on useita muita tytäryhtiöitä Unkarissa ja muissa maissa.
In Hungary and Slovakia the MOL Group is market leader in each of its core activities.
Unkarissa ja Slovakiassa MOL-konserni on markkinajohtaja jokaisella ydintoimialallaan.
In 2008 the net sales of MOL and the MOL Group were around EUR 6,8 billion and EUR 13 billion respectively [5].
Vuonna 2008 [5] MOL:n liikevaihto oli noin 6,8 miljardia euroa ja MOL-konsernin noin 13 miljardia euroa.
In the same year their respective operating profits were around EUR 400 million and EUR 732 million.
Samana vuonna yhtiöiden liikevoitot olivat samassa järjestyksessä 400 miljoonaa euroa ja 732 miljoonaa euroa.
DESCRIPTION OF THE MEASURE
III TOIMENPITEEN KUVAUS
The Mining Act
Kaivoslaki
The general rules governing mining activities in Hungary are laid down in the 1993 Act on Mining (hereinafter ‘Mining Act’) [6], which also governs mining activities (prospecting, exploration and extraction) involving hydrocarbons (i.e. crude oil and natural gas).
Kaivos- ja louhintatoimintaa Unkarissa sääntelevät yleiset säännöt on vahvistettu vuoden 1993 kaivoslaissa [6] (jäljempänä ’kaivoslaki’), joka koskee myös hiilivetyjen (eli raakaöljyn ja maakaasun) tuotantotoimintaa (etsintää, porausta ja tuotantoa).
The Mining Act distinguishes mining activities exercised on the basis of two different legal instruments: (i) concession [7] and (ii) authorisation [8].
Laissa erotellaan kaivos- ja louhostoiminta sen mukaan, harjoitetaanko sitä i) toimiluvan [7] vai ii) luvan [8] nojalla.
In the case of a concession, the minister responsible for mining (hereinafter ‘competent minister’) concludes a contract [9] with the successful bidder following an open tender [10] for the exploitation of a ‘closed area’.
Toimiluvan yhteydessä ministeri, jonka toimivaltuuksiin kaivostoiminta kuuluu, (jäljempänä ’toimivaltainen ministeri’) tekee sopimuksen [9] sen tarjoajan kanssa, joka on voittanut ”rajoitetun alueen” hyödyntämisestä järjestetyn avoimen tarjouskilpailun [10].
This is different from ‘open areas’ [11], where authorisation of mining rights cannot be refused by the Mining Authority if the applicant fulfils the conditions laid down by law [12].
Menettely on erilainen ”avoimilla alueilla” [11], joilla kaivosviranomaisen on pakko myöntää lupa kaivosoikeuksien harjoittamiseen, jos hakija täyttää laissa määritellyt edellytykset [12].
According to the definition in the Mining Act [13], closed areas are reserved for mining activities on the basis of a concession.
Kaivoslain määritelmän mukaisesti [13] rajoitetut alueet on varattu kaivostoiminnan harjoittamiseen toimiluvan nojalla.
Consequently any area other than a closed area qualifies as an open area.
Vastaavasti muut kuin rajoitetut alueet ovat avoimia alueita.
According to the explanation provided by Hungary, the original intention was to classify all fields as closed areas designated for concession.
Unkarin antaman selvityksen mukaan alkuperäisenä tarkoituksena oli luokitella kaikki kentät rajoitetuiksi alueiksi, joita hyödynnetään toimilupien nojalla.
Open areas presumed to be less rich in minerals would have been the exception.
Avoimet alueet, joilla on vähemmän mineraaleja, olisivat jääneet poikkeuksellisiksi.
In such cases, the fields were thought to be less valuable and no bids were expected to be received in an open tender.
Viimeksi mainittujen tapauksissa kenttien arvot oletettiin pienemmiksi, eikä niistä odotettu saatavan tarjouksia avoimessa tarjouskilpailussa.
The Mining Act also stipulates that the extraction of mineral resources is subject to a mining fee payable to the State, the amount being a percentage of the value of the minerals extracted [14].
Kaivoslaissa säädetään niin ikään, että mineraalivarojen hyödyntämisestä on maksettava valtiolle kaivosmaksu, jonka suuruus on tietty prosenttiosuus tuotettavien mineraalien arvosta [14].
The mining fee differs depending on the regime applicable:
Kaivosmaksu vaihtelee sovellettavan järjestelyn mukaan:
In the case of concessions, the amount of the mining fee is laid down in the concession agreement [15],
Toimilupien yhteydessä kaivosmaksun suuruus määritellään toimilupasopimuksessa [15].
For mineral resources extracted under authorisation, the fee is governed by the Mining Act [16].
Luvanvaraisen mineraalien tuotannon yhteydessä maksusta säädetään kaivoslaissa [16].
Section 26/A(5) of the Mining Act
Kaivoslain 26/A §:n 5 momentti
Section 26/A(5) of the Mining Act stipulates that where a mining company under the authorisation regime does not start extraction within 5 years from the date of the Mining Authority’s authorisation, the mining right is withdrawn [18].
Kaivoslain 26/A §:n 5 momentissa säädetään, että jollei luvanvarainen kaivosyhtiö aloita tuotantoa viiden vuoden kuluessa kaivosviranomaisen myöntämän luvan päiväyksestä, kaivosoikeudet peruutetaan [18].
This Section also provides for the possibility of an extension of this deadline by agreement between the competent minister and the mining company [19].
Tässä pykälässä säädetään lisäksi mahdollisuudesta pidentää määräaikaa sopimalla asiasta toimivaltaisen ministerin ja kaivosyhtiön kesken [19].
The Section provides for three different fees to be paid where extension of the mining right is granted:
Pykälässä säädetään kolmesta erilaisesta maksusta, jotka on suoritettava kaivosoikeuksien pidentämisen johdosta:
firstly, an extension fee has to be paid for the idle fields until operation is actually started; this fee is maximum 1,2 times the original mining fee, calculated on the basis of a stipulated hypothetical amount of minerals, since this charge has to be paid at a time when there has still not been any actual production on the field;
ensinnäkin käyttöön ottamattomista kentistä on maksettava pidennysmaksua, kunnes toiminta varsinaisesti alkaa, enintään 1,2 kertaa alkuperäisen kaivosmaksun verran käyttäen perusteena laissa säädettyä oletettua mineraalimäärää, sillä maksu on suoritettava ennen kuin mitään varsinaista toimintaa on kentällä järjestetty;
secondly, if the extension application concerns more than two fields, the level of the extension fee (the increased mining fee) has to be applied to all mining fields of the company;
toiseksi pidennysmaksua on sovellettava kaikkiin yhtiön kaivoskenttiin, mikäli pidennys koskee useampaa kuin kahta kaivoskenttää;
thirdly, if the extension concerns more than five fields a one-off payment may be charged in addition [20].
kolmanneksi voidaan veloittaa kertamaksu, mikäli pidennys koskee useampaa kuin viittä kaivoskenttää [20].
The extension agreement between MOL and the Hungarian State
Sopimuksen pidentäminen MOL:n ja Unkarin valtion kesken
On 19 September 2005, MOL applied for the extension of the mining right for twelve of its hydrocarbon fields, which it had previously obtained on the basis of an authorisation and on which it had not started extraction within the deadline.
MOL haki 19 päivänä syyskuuta 2005 kaivosoikeuden pidennystä 12 hiilivetykentälle, joille se oli aikaisemmin saanut luvan mutta joilla se ei ollut aloittanut tuotantoa määräajassa.
On 22 December 2005 MOL and the minister concluded an extension agreement on the basis of Section 26/A(5) of the Mining Act, on the following terms:
MOL ja ministeri tekivät 22 päivänä joulukuuta 2005 kaivoslain 26/A §:n 5 momentin nojalla pidennyssopimuksen seuraavin ehdoin:
Extension fee The twelve mining authorisations subject to the request were extended by 5 years (i.e. MOL would have 5 more years to begin extraction on these fields).
Pidennysmaksu Hakemuksen kohteena olleita 12:ta kaivoslupaa pidennettiin viidellä vuodella (eli MOL:llä oli tuolloin vielä viisi vuotta aikaa aloittaa tuotanto kentillä).
The extension fee was stipulated for each of the 5 years of the extension period by using the mining fee of 12 %, which was in force at the time, and a multiplier (‘c’) ranging between 1,020 and 1,050, resulting in the extension fees listed below in Table 1 [21].
Pidennysmaksu määrättiin jokaiselle viisivuotisen pidennysjakson vuodelle käyttäen 12 prosentin suuruista kaivosmaksua, joka tuolloin oli voimassa, ja kerrointa (”c”), joka vaihtelee välillä 1,020–1,050. Näin saatiin seuraavassa taulukossa 1 luetellut pidennysmaksut [21].
The extension fee was stipulated for the 5 years of the extension period.
Pidennysmaksu määrättiin viisivuotiselle pidennysjaksolle.
Where the fields were actually put into operation, the stipulated fee had to be applied to the remainder of the 15-year period as the mining fee for the fields covered by the extension [22].
Mikäli kentät otetaan käyttöön, määrättyä maksua on sovellettava pidennyksen kohteena olevien kenttien kaivosmaksuna 15 vuotta pitkän jakson loppuajan [22].
Fees stipulated by the extension agreement
Pidennyssopimuksessa määrätyt maksut
Original fee × c
Alkuperäinen maksu × c
Extension fee for idle fields/Increased fee extended to all fields
Pidennysmaksu käyttämättömille kentille/Korotettu maksu kaikille kentille
Fixed mining fee The parties also explicitly agreed that the stipulated mining fee would remain applicable for the entire duration of the contract (i.e. until 2020), regardless of any amendments to the Mining Act [24].
Kiinteä kaivosmaksu Osapuolet sopivat niin ikään nimenomaisesti, että määrättyä kaivosmaksua on sovellettava sopimuksen koko voimassaoloajan (eli vuoteen 2020 asti) kaivoslain mahdollisista muutoksista riippumatta [24].
One-off payment Since the extension of the mining right had been requested for more than five fields, a one-off payment of HUF 20 billion [25] was also laid down in the agreement [26].
Kertamaksu Koska kaivosoikeuden pidennystä oli haettu useammalle kuin viidelle kaivoskentälle, sopimuksessa määrättiin myös 20 miljardin Unkarin forintin [25] kertamaksusta [26].
Termination clause The agreement stipulated that it could not be modified unilaterally (but only with the agreement of both parties).
Irtisanomislauseke Sopimuksessa määrätään, ettei sitä voida muuttaa yksipuolisesti (vaan ainoastaan kummankin sopimuspuolen päätöksellä).
It could be terminated by one of the parties only in the event of a change of ownership in MOL (at least 25 % of shares).
Sopimuspuoli voi irtisanoa sopimuksen vain MOL:n omistuksen muuttuessa (vähintään 25 % osakkeista).
By decision of 23 December 2005, the Mining Authority extended MOL’s mining rights for the requested twelve fields and extended the increased fee to apply to all fields of the company.
Kaivosviranomainen pidensi 23 päivänä joulukuuta 2005 tekemällään päätöksellä MOL:n kaivosoikeuksia hakemuksen kohteena olevilla 12 kentällä ja ulotti korotetun maksun koskemaan kaikkia yhtiön kenttiä.
Amendments of the Mining Act as regards the mining fee for mining rights granted by authorisation
Kaivoslain muutokset luvan nojalla myönnetystä kaivosoikeudesta kannettavaan kaivosmaksuun
An amendment [27] to the Mining Act that took effect on 8 January 2008 [28] (hereinafter ‘the 2008 amendment’) raised the mining fee considerably for certain categories of hydrocarbons.
Kaivoslain muutoksella [27], joka tuli voimaan 8 päivänä tammikuuta 2008 [28], jäljempänä ’vuoden 2008 muutos’, kaivosmaksua korotettiin huomattavasti tiettyjen hiilivetyluokkien osalta.
The mining fee for other types of minerals was not affected by this amendment.
Muunlaisten mineraalien kaivosmaksuun muutoksella ei ollut vaikutusta.
Section 5 of the amending Act provided for a differentiated mining fee depending on: (i) the date on which the mining field was put into operation; (ii) the quantity of hydrocarbons extracted, and (iii) the crude oil price at the time.
Muutoslain 5 §:ssä säädetään eriytetystä kaivosmaksusta sen mukaan, i) milloin kaivoskenttä on otettu käyttöön, ii) paljonko hiilivetyjä kentällä tuotetaan ja iii) mikä raakaöljyn hinta tuolloin on.
A 30 % mining fee was stipulated for fields put into production between 1 January 1998 and 1 January 2008,
Kentille, jotka otettiin käyttöön 1 päivän tammikuuta 1998 ja 1 päivän tammikuuta 2008 välisenä aikana, määrättiin 30 prosentin kaivosmaksu.
For fields put into operation after 1 January 2008, differentiated rates apply (12 %, 20 % or 30 %) depending on the quantity of hydrocarbons extracted,
Kenttiin, jotka on otettu käyttöön 1 päivän tammikuuta 2008 jälkeen, sovelletaan eriytettyjä maksuja (12, 20 tai 30 %) sen mukaan, paljonko niillä tuotetaan hiilivetyjä.
For mines put into production before 1 January 1998, the factor ‘J’ is used, its minimum value being set at 30 %.
Ennen 1 päivää tammikuuta 1998 käyttöön otettuihin kenttiin sovelletaan kerrointa J, jonka vähimmäisarvoksi on määritelty 30 prosenttia.
Moreover, all these rates are subject to a surcharge depending on the crude oil price: + 3 % if the crude oil price is over 80 USD/bbl or + 6 % if it is over 90 USD/bbl (hereinafter ‘Brent Clause’).
Lisäksi kaikkiin näihin maksuihin sovelletaan lisämaksua raakaöljyn hinnan perusteella: + 3 prosenttia, jos raakaöljyn hinta ylittää 80 USD/barreli tai + 6 prosenttia, jos hinta ylittää 90 USD/barreli (jäljempänä ’Brent-lisämaksu’).
There are special rates applicable to, for example, difficult extracting conditions (12 %) and high inert gas (8 %).
Esimerkiksi vaikeisiin tuotanto-olosuhteisiin sovelletaan erikoismaksua (12 %), samoin erittäin passiiviseen kaasuun (8 %).
These mining rates were in force between 8 January 2008 and 23 January 2009 and applied to all mining companies working on mining sites under authorisation, including those which received authorisation before January 2008, from the entry into force of the amendments to the Mining Act.
Nämä kaivosmaksut olivat voimassa 8 päivästä tammikuuta 2008 aina 23 päivään tammikuuta 2009, ja niitä sovellettiin kaivoslain muutosten voimaantulosta alkaen kaikkiin kaivosyhtiöihin, jotka työskentelivät luvanvaraisilla kaivospaikoilla, mukaan lukien myös ennen tammikuuta 2008 luvan saaneet paikat.
A new amendment to the Mining Act entered into force on 23 January 2009 (after the Commission’s decision to open the formal investigation procedure), reducing the mining fee for fields put into production between 1 January 1998 and 1 January 2008 back to 12 % (while maintaining the ‘Brent Clause’) [29].
Uusi kaivoslain muutos tuli voimaan 23 päivänä tammikuuta 2009 (kun komissio oli päättänyt muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta). Siinä alennettiin 1 päivän tammikuuta 1998 ja 1 päivän tammikuuta 2008 välissä käyttöön otettujen kenttien kaivosmaksua 12 prosenttiin (mutta pysytettiin voimassa Brent-lisämaksu) [29].
The applicable mining fee for other types of fields remained the same as in the Mining Act applicable in 2008.
Muunlaisiin kenttiin sovellettava kaivosmaksu pysyi entisellään eli samanlaisena kuin vuonna 2008 voimassa olleessa kaivoslaissa säädettiin.
Table 2 summarises the applicable mining fees under the authorisation regime according to the different versions of the Mining Act.
Taulukossa 2 tiivistetään kaivoslain eri toisintojen mukaan lupajärjestelmän puitteissa sovellettavat kaivosmaksut.
Summary of the applicable mining fees in the authorisation regime under the Mining Act
Tiivistelmä kaivoslakiin perustuvan lupajärjestelmän mukaisesti sovellettavista kaivosmaksuista
‘J’ is to be calculated according to a formula based on historical gas prices, extracted quantity and value; see recital 11.
J lasketaan kaavasta, joka perustuu kaasun hintakehykseen, tuotettuun määrään ja arvoon, ks. 11 kappale.
Fee applicable up until 2008
Vuoteen 2008 sovellettu maksu
Fee applicable in 2008
Vuonna 2008 sovellettu maksu
Fee applicable from 23 January 2009
alkaen sovellettu maksu
Production started before 1 January 1998
Tuotanto alkanut ennen 1.1.1998
(at least 12 %)
(vähintään 12 %)
(at least 30 %, + 3 % or 6 % Brent Clause)
(vähintään 30 %, Brent-lisämaksu + 3 % tai + 6 %)
Production started between 1 January 1998 and 1 January 2008
Tuotanto alkanut 1.1.1998–1.1.2008
(+ 3 % or 6 % Brent Clause)
(Brent-lisämaksu + 3 % tai + 6 %)
Gas fields with an annual production of less than 300m m3
Kaasukentät, joiden vuosituotanto alle 300 milj. m3
Oil fields with an annual production of less than 50 kt
Öljykentät, joiden vuosituotanto alle 50 kt
Gas fields with annual production between 300-500m m3
Kaasukentät, joiden vuosituotanto 300–500 milj. m3
Oil fields with an annual production between 50-200 kt
Öljykentät, joiden vuosituotanto 50–200 kt
Gas fields with an annual production above 500m m3
Kaasukentät, joiden vuosituotanto yli 500 milj. m3
Oil fields with an annual production above 200 kt
Öljykentät, joiden vuosituotanto yli 200 kt
Hydrocarbons with special mining conditions
Hiilivedyt erikoisolosuhteissa
High inert gas
Erittäin passiivinen kaasu
GROUNDS FOR INITIATING THE PROCEDURE
IV PERUSTEET MENETTELYN ALOITTAMISELLE
The alleged state aid measure under scrutiny is the 22 December 2005 extension agreement between MOL and the Hungarian State, which allowed the company a certain degree of exemption from the increased mining fee on hydrocarbon extraction stipulated in a subsequent amendment to the Hungarian Mining Act.
Tarkasteltavana oleva väitetty valtiontuki on MOL:n ja Unkarin valtion välillä 22 päivänä joulukuuta 2005 tehty pidennyssopimus. Siinä yhtiö vapautettiin osin hiilivetyjen etsintään liittyvän kaivosmaksun korotuksesta, josta säädettiin Unkarin kaivoslain muutoksessa.
Given the way the agreement and the subsequent amendment were designed, the Commission regards them as part of the same measure (the measure) and the opening decision assessed their joint impact.
Sopimus ja sen muutos on suunniteltu siten, että komissio pitää niitä osana samaa toimenpidettä (jäljempänä ’toimenpide’), ja menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä on arvioitu ainoastaan niiden yhteisvaikutusta.
In its preliminary assessment the Commission took the view that the measure constituted state aid within the meaning of Article 107(1) TFEU and could not see any grounds on which it could be compatible with the internal market, since no derogation seemed to be applicable.
Alustavassa arviossaan komissio katsoi, että toimenpidettä on pidettävä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena, eikä nähnyt mitään perusteita sille, että toimenpide olisi yhteismarkkinoille soveltuva, koska yksikään poikkeuksista ei näyttänyt soveltuvan siihen.
Further details can be found in the opening decision, which is to be taken as an integral part of this Decision.
Lisätietoja on luettavissa menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä, joka on katsottava erottamattomaksi osaksi tätä päätöstä.
V. COMMENTS FROM HUNGARY
V UNKARIN HUOMAUTUKSET
Hungary’s main arguments with regard to the cumulative criteria defining state aid include: (i) the absence of selectivity and (ii) the absence of any advantage to the alleged beneficiary.
Unkari on esittänyt valtiontukea kuvaavien kumulatiivisten perusteiden osalta seuraavat keskeiset väitteet: i) tuki ei ole valikoiva eikä ii) väitetylle edunsaajalle koidu etua.
As regards selectivity, the Hungarian authorities basically argue that the measure is not selective, because by concluding the extension agreement MOL became subject to another regime different from the authorisation regime.
Valikoivuuden osalta Unkarin viranomaiset väittävät pohjimmiltaan, ettei toimenpide ole valikoiva, koska tekemällä pidennyssopimuksen MOL siirtyi lupajärjestelmän alaisuudesta toiseen järjestelmään.
In the first place, Hungary confirms that there is a difference between the concession and the authorisation regimes, emphasising that in the case of a concession the mining company can, in its concession bid, offer a higher fee than stated in the tender notice, whereas under the authorisation regime the fee is stipulated by the Mining Act.
Unkari ensinnäkin vahvistaa, että toimilupajärjestelmän ja lupajärjestelmän välillä on ero, ja korostaa, että toimiluvan yhteydessä kaivosyhtiö voi toimiluvasta tekemässään tarjouksessa tarjoutua maksamaan tarjouskilpailuilmoituksessa mainittua suuremman maksun. Lupajärjestelmän yhteydessä maksusta säädetään kaivoslaissa.
Hungary further argues that alongside these two regimes there was a need for a new ‘quasi-concessionary’ solution, laying down the mining fee in an individual contract outside the concession system.
Unkari esittää edelleen, että näiden kahden järjestelmän ohella oli tarve uudelle, ”toimilupaa muistuttavalle” ratkaisulle, jonka yhteydessä kaivosmaksu määritellään yrityskohtaisessa sopimuksessa toimilupajärjestelmästä riippumatta.
In Hungary’s view the extension agreement under Section 26/A(5) of the Mining Act can be seen as an appropriate legal basis for such a ‘quasi-concessionary’ solution, effectively taking the mining right out of the authorisation regime and placing it on a contractual basis.
Unkarin mukaan kaivoslain 26/A §:n 5 momentin mukainen pidennyssopimus voidaan katsoa asianmukaiseksi oikeusperustaksi tällaiselle ”toimilupaa muistuttavalle” ratkaisulle, jolla kaivosoikeudet irrotetaan lupajärjestelmästä ja muutetaan sopimusperusteisiksi.
Hungary adds that the extension agreement stems directly from the logic of the Mining Act.
Unkari lisää, että pidennyssopimus perustuu suoraan kaivoslain logiikkaan.
According to Hungary, fixing the mining fee for the duration of the extension agreement is a natural element of the agreement referred to in Section 26/A(5) of the Mining Act and the extension could not have been concluded on different terms.
Unkarin mukaan kaivosmaksun määritteleminen pidennyssopimuksen koko voimassaoloajaksi on kaivoslain 26/A §:n 5 momentissa tarkoitetun sopimuksen luontainen osa eikä pidennyksestä olisi voitu sopia erilaisin ehdoin.
Moreover, all other mining companies could expect the same, so there was no preferential treatment for MOL.
Lisäksi kaikki muut kaivosyhtiöt voivat olettaa saavansa samanlaisen kohtelun, joten MOL ei saanut suosituimmuuskohtelua.
Specifically, Section 20(11) of the Mining Act stipulates that the mining fee is the fee as laid down in: (i) the concession agreement; (ii) the Mining Act, or (iii) the extension agreement.
Erityisesti kaivoslain 20 §:n 11 momentissa säädetään, että kaivosmaksu määritellään i) toimilupasopimuksessa, ii) laissa tai iii) pidennyssopimuksessa.
Thus, the Hungarian authorities argue that the Mining Act explicitly allows for the fee under an extension agreement to stay unchanged, even in the event of changes in the legislation.
Tämän perusteella Unkarin viranomaiset väittävät, että laissa nimenomaisesti sallitaan maksun pysyttäminen muuttumattomana pidennyssopimuksen ajan, vaikka lainsäädännössä tapahtuisikin muutoksia.
In the view of the Hungarian authorities this is clearly stated in the Mining Act, i.e. in Section 26/A(5), which stipulates that the increased fee is maximum 1,2 times the original mining fee [30].
Unkarin viranomaisten mukaan tämä todetaan selvästi kaivoslaissa eli 26/A §:n 5 momentissa, jossa säädetään, että korotettu maksu on enintään 1,2 kertaa alkuperäinen kaivosmaksu [30].
Therefore, Hungary argues, the Hungarian Act precludes application of any higher fee.
Unkari katsoo tämän perusteella, että Unkarin lainsäädäntö estää suuremman maksun soveltamisen.
As regards the claimed lack of advantage, Hungary explains that mineral resources are the property of the State and they pass into private ownership through mining by companies holding a mining right acquired against payment.
Väitetystä edun saamatta jäämisestä Unkari toteaa, että mineraalivarat ovat valtion omaisuutta ja että ne siirtyvät yksityisomistukseen kaivosoikeuden maksua vastaan hankkineiden kaivosyhtiöiden kautta.