natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A further significant change occurred in 2004 with the adoption by the AEEG of Decision No 148/04, which entrusted the full administrative management of the tariffs to the Equalisation Fund.
Toinen huomattava muutos tehtiin vuonna 2004, kun AEEG teki päätöksen nro 148/04, jolla tariffin hallinnointi annettiin kokonaisuudessaan Cassa Conguagliolle.
Under this system, ENEL no longer retained the proceeds of the A4 component, but transferred them entirely to the Equalisation Fund, which carried out the calculations and reimbursed Alcoa.
Kyseisen järjestelmän perusteella ENEL ei enää pidättänyt itsellään A4-komponentin tuloja, vaan siirsi ne kokonaisuudessaan Cassa Conguagliolle, joka suoritti laskelmat ja maksoi hyvityksen Alcoalle.
In practice, by this mechanism Alcoa paid the price contractually agreed with ENEL and received ex post from the Equalisation Fund a compensatory contribution enabling it in reality to continue paying the Alumix price.
Tämän mekanismin perusteella Alcoa maksoi ENELin kanssa sovitun hinnan ja sai jälkikäteen Cassa Conguagliolta korvauksen, minkä ansiosta Alcoa maksoi edelleen Alumix-hinnan.
For Alcoa, this new administrative arrangement came into effect in September 2004 and still applies to date [28].
Alcoan osalta kyseinen uusi hallinnollinen järjestely tuli voimaan syyskuussa 2004 ja sitä sovelletaan edelleen [28].
The first disputed extension of the Alcoa tariff
Alcoa-tariffin ensimmäinen kiistanalainen jatkaminen
By the 2004 Decree the Italian government extended to 30 June 2007 the preferential electricity tariff established by the Decree of 19 December 1995 for ‘supplies of electricity for the production of aluminium, lead, silver and zinc, limited to plants already in existence at the time of entry into force of the present Decree, located in insular areas having insufficient or no connections to the national electricity and gas networks’ [29].
Vuoden 2004 asetuksella Italian hallitus laajensi 30 päivään kesäkuuta 2007 asti 19 päivänä joulukuuta 1995 annetulla asetuksella käyttöönotetun sähkön suosituimmuustariffin alumiinin, lyijyn, hopean ja sinkin tuotantoon tarkoitetun sähkön toimituksiin, kuitenkin ainoastaan yrityksiin, jotka olivat olemassa asetuksen voimaantulopäivänä ja jotka sijaitsivat saarialueilla, joille oli ominaista se, että niillä ei ollut siirtoyhteyksiä kansalliseen sähkö- ja kaasuverkkoon tai yhteydet olivat puutteelliset [29].
In practice, the 2004 Decree was designed to (a) prolong the existing tariff applicable to Alcoa until June 2007 and (b) extend the same treatment to three other companies located in Sardinia: Portovesme, ILA and Euroallumina.
Käytännössä vuoden 2004 asetuksen tarkoituksena oli a) jatkaa Alcoaan sovellettavaa tariffia kesäkuun 2007 loppuun ja b) laajentaa kyseinen järjestely muihin Sardiniassa sijaitseviin yrityksiin eli Portovesmeen, ILA:an ja Euroalluminaan.
The extension of the Alcoa tariff set out by the 2004 Decree was implemented, at the regulatory level, by AEEG Decision No 148/04/EC which also introduced the changes to the financing mechanism mentioned in recital 43 above.
Vuoden 2004 asetuksessa vahvistettu Alcoa-tariffin jatkaminen pantiin sääntelytasolla täytäntöön AEEG:n päätöksellä N:o 148/04, jonka myötä otettiin käyttöön myös edellä johdanto-osan 43 kappaleessa kuvatut rahoitusmekanismin muutokset.
This first prolongation was the subject of the formal investigation proceedings concerning the 2004 Decree opened in Case C 38/04 [30].
Mainittu tariffin ensimmäinen jatkaminen kuuluu asian C 38/04 [30] yhteydessä aloitetun ja vuoden 2004 asetusta koskevan muodollisen menettelyn piiriin.
According to Italy [31], the 2004 Decree was not implemented with respect to Alcoa, which continued to benefit from the tariff based on its original legal basis, the 1995 Decree.
Italian mukaan [31] vuoden 2004 asetusta ei pantu täytäntöön Alcoan osalta, vaan Alcoa hyötyi edelleen alkuperäisen oikeusperustan eli vuoden 1995 asetuksen mukaisesta tariffista.
The second disputed extension of the Alcoa tariff
Alcoa-tariffin toinen kiistanalainen jatkaminen
By Article 11(11) of Law No 80/2005, the Italian authorities extended until 2010 the preferential tariff for Alcoa at the tariff conditions in force on 31 December 2004 [32].
Italian viranomaiset jatkoivat lain nro 80/2005 11 §:n 11 momentilla vuoteen 2010 Alcoaan sovellettua suosituimmuustariffia 31 päivänä joulukuuta 2004 voimassa olleiden tariffiehtojen mukaisesti [32].
In order to determine the price which Alcoa should pay beyond 2005, Law No 80/2005 introduced an indexation mechanism whereby, from 1 January 2006, the preferential price (that is the price set in the Alumix decision for the year 2005) was to increase by 4 % yearly, or, alternatively, by the average percentage increase in the Amsterdam and Frankfurt electricity exchanges [33].
Alcoan maksettavaksi vuoden 2005 jälkeen tulevan hinnan määrittämiseksi lailla nro 80/2005 otettiin käyttöön indeksimekanismi, jonka mukaan 1 päivästä tammikuuta 2006 alkaen suosituimmuustariffia (eli Alumix-päätöksessä vuodeksi 2005 määrättyä hintaa) korotettaisiin vuosittain 4 prosenttia tai, jos tuloksena saatava tariffi olisi tätä korkeampi, Amsterdamin ja Frankfurtin sähköpörssien tukkuhintojen keskimääräisellä kasvuprosentilla [33].
However, after consultations with the beneficiaries, the AEEG gave a different interpretation to the updated mechanism.
Konsultoituaan edunsaajia AEEG oli kuitenkin tulkinnut päivitysmekanismia toisin.
AEEG Decision No 217/05 stipulated that the annual tariff increase would follow average wholesale prices, but could not increase by more than 4 %.
AEEG:n päätöksessä nro 217/05 oli vahvistettu, että tariffin vuotuisen korotuksen pitäisi noudattaa keskimääräisiä tukkuhintoja, mutta se ei saisi ylittää 4 prosenttia.
This updated mechanism resulted de facto in lower annual increases in the preferential tariff compared to what was originally provided for in the legislation.
Itse asiassa kyseisen päivitysmekanismin johdosta suosituimmuustariffin vuotuiset korotukset olivat alhaisemmat kuin mitä lainsäädännössä oli ennakoitu.
The second extension was the subject of the formal investigation proceedings opened in Case C 36/06.
Tariffin jatkamista toistamiseen käsitellään asiassa C 36/06 aloitetussa muodollisessa tutkintamenettelyssä.
When the Commission opened formal investigation proceedings in respect of Article 11(12) of Law No 80/2005, the AEEG, by Decision No 190/06, made payments under Law No 80/2005 conditional upon the provision by Alcoa of a bank or parent company guarantee to cover the risk of recovery of the aid.
Kun komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn lain nro 80/2005 11 §:n 12 momentin osalta, AEEG asetti päätöksellä nro 190/06 lain nro 80/2005 nojalla suoritettavien maksujen ehdoksi, että Alcoa antaa pankkitakauksen tai emoyhtiön takauksen siltä varalta, että tuki peritään takaisin.
The payments made by the Equalisation Fund to Alcoa over the period from January 2006 to January 2009 are indicated in the table below.
Jäljempänä olevassa taulukossa on esitetty maksut, jotka Cassa Conguaglio suoritti Alcoalle tammikuusta 2006 tammikuuhun 2009.
The figures for 2009 are incomplete, inasmuch as they reflect only the payments made in January 2009, whereas Alcoa continued to receive payments over the following months.
Vuoden 2009 luvut eivät ole täydelliset, sillä niissä on otettu huomioon vain tammikuussa 2009 suoritetut maksut, vaikka Alcoa sai maksuja myös sitä seuraavina kuukausina.
Fusina, Veneto
Fusina (Veneto)
Portovesme, Sardinia
Portovesme (Sardinia)
The Commission’s decision to initiate formal investigation proceedings was based on the following grounds:
Komission päätös muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta perustui seuraaviin syihin.
The Commission classified the tariffs introduced by the 2004 Decree as operating aid and assessed whether such aid could be authorised on the basis of the regional aid guidelines [34], since in 2004 Sardinia was an assisted region pursuant to Article 87(3)(a) of the EC Treaty.
Komissio luokitteli vuoden 2004 asetuksella käyttöönotetut tariffit toimintatueksi ja arvioi, voitaisiinko tuki hyväksyä alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen [34] perusteella, sillä vuonna 2004 Sardinia oli EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue.
The Commission expressed doubts on the possibility of authorising the aid on that basis, since such ad hoc aid, granted to a limited number of undertakings, did not seem to promote regional development.
Komissio epäili, voitaisiinko tuki hyväksyä tällä perusteella, koska kyseinen tapauskohtainen tuki, jota myönnettiin tietylle määrälle yrityksiä, ei näyttänyt edistävän aluekehitystä.
As for the specific case of Alcoa, the Commission pointed out that the new tariff appeared to differ from the Alumix tariff in that the Alumix tariff had been granted by ENEL, Italy’s electricity supply monopoly, whereas the new tariff involved the selective intervention of the State to compensate for the difference between a market price agreed with an electricity producer and the preferential price fixed in 1996.
Erityisesti Alcoan osalta komissio katsoi, että uusi tariffi näytti poikkeavan Alumix-tariffista, sillä sen oli myöntänyt ENEL, Italian monopoliasemassa oleva sähköntuottaja, kun taas uuteen tariffiin sisältyi valtion valikoivaa tukea, jolla korvattiin sähköntuottajan kanssa sovitun markkinahinnan ja vuonna 1996 vahvistetun suosituimmuushinnan välinen erotus.
In addition, the Commission wondered whether the measure might have the effect of reducing the level of taxation applicable to the company.
Lisäksi komissio epäili, että toimenpide saattaisi alentaa yrityksiin sovellettavaa verotasoa.
Such a reduction would have to derive its legal basis from Council Directive 2003/96/EC of 27 October 2003 restructuring the Community framework for the taxation of energy products and electricity [35].
Kyseiselle alennukselle pitäisi löytää peruste energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetusta neuvoston direktiivistä 2003/96/EY [35].
The 2006 Decision to open formal investigation proceedings focused on the Alcoa tariff [36].
Muodollisen menettelyn aloittamisesta vuonna tehty 2006 päätös koski nimenomaisesti Alcoa-tariffia.
Therefore, the Commission considered it necessary to re-examine the presence of State aid in the Alcoa tariff.
Tämän vuoksi komissio katsoi tarpeelliseksi tutkia uudestaan, sisälsikö Alcoa-tariffi valtiontukea.
The Commission took the view that the tariff constituted State aid, on the grounds that (a) the reduction of the electricity tariff constituted an economic advantage; (b) the decision to grant the tariff was taken by the Italian authorities and was financed by a transfer of State resources in the form of a parafiscal levy; (c) the measure threatened competition; and (d) the measure had an impact on intracommunity trade, given that aluminium was extensively traded on world markets.
Komissio katsoi, että tariffi oli valtiontukea, koska a) sähkötariffin alennus antoi taloudellista etua, b) Italian viranomaiset tekivät päätöksen tariffin myöntämisestä ja tariffi rahoitettiin siirtämällä valtion varoja veronluonteisen maksun muodossa, c) toimenpide uhkasi vääristää kilpailua ja d) toimenpiteellä oli vaikutusta yhteisön sisäiseen kauppaan, sillä alumiinilla käydään kauppaa maailmanmarkkinoilla.
The Commission regarded the measure as operating aid.
Komissio katsoi, että toimenpide oli toimintatukea.
The Commission also stated that the previous finding that the Alumix tariff did not constitute State aid did not mean that the new measure constituted existing aid.
Lisäksi komissio katsoi, että aikaisempi päätelmä, jonka mukaan Alumix-tariffi ei ollut valtiontukea, ei tehnyt uudesta toimenpiteestä voimassa olevaa tukea.
The Commission approval of the Alumix tariff, based on the economic assessment of the circumstance prevailing at that moment, was limited in time and could not cover the extension of the tariff provided for by Law No 80/2005.
Komissio oli hyväksynyt Alumix-tariffin kyseisenä ajankohtana vallitsevien taloudellisten olosuhteiden arvioinnin perusteella määräajaksi eikä komission hyväksyntää voinut soveltaa lailla nro 80/2005 säädettyyn tariffin jatkamiseen.
As regards compatibility, the Commission assessed whether the preferential tariff could be authorised on the basis of the guidelines on national regional aid.
Yhteismarkkinoille soveltuvuuden osalta komissio arvioi, voitaisiinko suosituimmuustariffi hyväksyä alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen perusteella.
As far as the Veneto plant was concerned, the Commission noted that it was not located in a region eligible for aid under Article 87(3)(a) of the EC Treaty, and as such did not qualify for regional aid.
Venetossa sijaitsevan laitoksen osalta komissio huomautti, että se ei sijainnut EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisella tukialueella, minkä vuoksi sille ei voinut myöntää aluetukea.
Sardinia was an assisted region pursuant to Article 87(3)(a) until the end of 2006.
Sardinia oli vuoden 2006 loppuun 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue.
However, the Commission expressed doubts as to the possibility of authorising the measure on the basis of the guidelines on national regional aid [37] covering that period.
Komissio esitti kuitenkin epäilyjä mahdollisuudesta hyväksyä toimenpide kyseisellä ajanjaksolla sovellettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen perusteella [37].
Despite Italy’s insistence that high electricity prices in Sardinia constituted a handicap for the development of the island, the Commission found that Italy had not demonstrated the existence of significantly higher prices in Sardinia, either on average or, specifically, for energy-intensive undertakings (Italy did not provide data on the bilateral contracts established between energy-intensive companies and their suppliers, arguing that such data were not publicly available).
Vaikka Italia väitti, että Sardiniassa sähköstä perityt korkeammat hinnat haittasivat saaren kehitystä, komissio katsoi, ettei Italia ollut osoittanut Sardinian hintojen olevan merkittävästi korkeammat joko keskimääräisesti tai erityisesti sähköä paljon käyttävien yritysten kohdalla (Italia ei toimittanut tietoja sähköä paljon käyttävien yritysten ja sähköntoimittajien kahdenvälisistä sopimuksista, vaan väitti, etteivät kyseiset tiedot ole julkisia).
In addition, Italy did not explain why higher prices constituted a regional handicap, or how the tariff contributed to regional development.
Italia ei myöskään selittänyt, miksi korkeammat hinnat muodostavat alueellisen haitan tai miten tariffi edistää aluekehitystä.
The Commission recalled that in case C 34/02 [38], it had not accepted that the lack of energy connections in Sardinia should be considered a handicap for the development of SMEs in the region (and had reached a negative decision).
Komissio huomautti, että se ei ollut hyväksynyt asiassa C 34/02 [38] energialiittymien puutetta Sardiniassa alueen pk-yritysten kehityksen esteeksi (vaan oli tehnyt kielteisen päätöksen).
The Commission therefore expressed doubts as to the necessity of the aid.
Tämän vuoksi komissio epäili tuen välttämättömyyttä.
The Commission further doubted that such ad hoc aid was proportional to the regional handicaps, bearing in mind in addition the method used to calculate the preferential price, which bore no relation to prices practised in the rest of Italy.
Komissio epäili lisäksi, ettei kyseinen tuki ollut oikeassa suhteessa alueellisiin haittoihin ottaen huomioon suosituimmuushinnan laskentamenetelmän, sillä kyseinen hinta ei vastannut muualla Italiassa sovellettuja hintoja.
The Commission noted that the aid was not degressive in real terms, in view of the 4 % cap imposed on the tariff increases.
Komissio huomautti, että tuki ei tosiasiallisesti alentunut, sillä tariffin korotus oli rajoitettu 4 prosenttiin.
Turning to the period covered by the guidelines on national regional aid for 2007-2013 [39], the Commission noted that Sardinia would cease to qualify for regional aid under Article 87(3)(a) of the EC Treaty, and in particular for operating aid.
Vuosille 2007–2013 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen [39] kattaman ajanjakson osalta komissio huomautti, että Sardinia ei ole tulevaisuudessa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue varsinkaan toimintatukien tapauksessa.
It considered that, while a two-year transitional period could be authorised, under the guidelines for the linear phasing-out of existing operating aid schemes, it did not seem appropriate to allow new operating aid to be introduced for a few months with a programmed phasing-out, bearing in mind in addition the doubts expressed and the distortive nature of the aid.
Komissio katsoi, että vaikka alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen perusteella voidaan soveltaa kahden vuoden siirtymäaikaa, jotta voimassa olevat toimintatukiohjelmat lakkauttaa lineaarisesti, ei näyttänyt asianmukaiselta sallia uusien toimintatukien käyttöönottamista vain muutamaksi kuukaudeksi ennen kuin ne olisi lakkautettava asteittain, varsinkin kun otetaan huomioon esitetyt epäilyt ja tuen kilpailua vääristävä vaikutus.
In conclusion, the Commission expressed doubts as to the possibility of authorising the preferential tariff for Alcoa, either as regional aid, or on any other grounds, which Italy had in any event failed to identify.
Komissio esitti lopuksi epäilyjä mahdollisuudesta hyväksyä Alcoan suosituimmuustariffi alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen nojalla tai muulla perusteella, jota Italia ei kuitenkaan ollut esittänyt.
Alcoa’s challenge to the 2006 decision to initiate proceedings
Alcoan kanne menettelyn aloittamista koskevaa vuoden 2006 päätöstä vastaan
The 2006 Decision to initiate proceedings was challenged by Alcoa before the Court of First Instance.
Alcoa valitti menettelyn aloittamista koskevasta vuoden 2006 päätöksestä yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.
On 25 March 2009, the Court handed down its judgment (hereinafter ‘the Court’s judgment’) upholding the Decision and rejecting Alcoa’s arguments in their entirety [40].
Tuomioistuin antoi tuomion 25 päivänä maaliskuuta 2009, jäljempänä ’ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio’, jossa vahvistettiin menettelyn aloittamista koskeva päätös ja hylättiin kaikki Alcoan väitteet [40].
OBSERVATIONS SUBMITTED BY INTERESTED PARTIES
ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
The Commission’s invitation to submit comments on the two decisions to open in-depth investigations prompted reactions from Alcoa and from third parties concerned.
Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksia kahdesta muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä, minkä johdosta Alcoa ja asianomaiset kolmannet esittivät huomautuksia.
Only the observations relevant to the Alcoa tariff are summarised here.
Tässä asiassa käsitellään ainoastaan Alcoa-tariffia koskevia huomautuksia.
Observations submitted by Alcoa
Alcoan esittämät huomautukset
According to Alcoa, the tariff is meant to address a market failure, namely the failure of the recently liberalised electricity market to deliver competitive prices due to the significant market power of incumbent operators.
Alcoan mukaan tariffin tarkoituksena on korjata markkinoiden toimintapuute ja erityisesti vastikään vapautettujen sähkömarkkinoiden kyvyttömyys tarjota kilpailukykyisiä hintoja vakiintuneiden toimijoiden huomattavan markkinavoiman vuoksi.
This market failure is said to be particularly evident in Sardinia.
Kyseisen markkinoiden toimintapuutteen sanotaan olevan erityisen ilmeinen Sardiniassa.
In such circumstances, there is alleged to be a need for regulatory action, including action in the form of tariff arrangements, to accompany the transition from a monopoly to full competition.
Näissä olosuhteissa sääntelyaloitteet, myös tariffijärjestelmän muodossa olevat, ovat Alcoan mukaan tarpeen siirryttäessä monopolitilanteesta täysimääräiseen kilpailuun.
Alcoa’s legal analysis insists on the fact that the tariff does not constitute aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, since the circumstances which justified the 1996 Alumix decision that no aid was involved are still valid.
Alcoan oikeudellisen analyysin mukaan tariffi ei ole perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista tukea, koska vuonna 1996 tehdyn Alumix-päätöksen perusteena olleet olosuhteet, joiden johdosta katsottiin, ettei asiassa ollut kyse tuesta, ovat edelleen voimassa.
In particular, the tariff does not confer an advantage, its financing method does not involve a transfer of State resources and, considering the peculiarities of trade in primary aluminium, the tariff does not affect intra-community trade or distort competition.
Erityisesti tariffi ei anna etua, sen rahoitusmenetelmään ei liity valtion varojen siirtoa ja ottaen huomioon primaarialumiinikaupan ominaispiirteet tariffi ei vaikuta yhteisön sisäiseen kauppaan eikä vääristä kilpailua.
Alcoa further claims that, even if the measure were to be classified as State aid, the Sardinian tariff would be compatible under regional aid rules.
Lisäksi Alcoa katsoo, että vaikka toimenpide katsottaisiin valtiontueksi, Sardinian tariffi soveltuisi yhteismarkkinoille alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti.
Alcoa submits that the tariff addresses a market failure, that it does not constitute State aid, that in any event it would constitute existing rather than new aid and that its recovery is precluded by the principle of legitimate expectations.
Alcoa katsoo, että tariffi korjaa markkinoiden toimintapuutteen, että se ei ole valtiontukea, että se olisi joka tapauksessa voimassa olevaa tukea eikä uutta tukea ja että perustellun luottamuksen periaate estää tuen takaisinperinnän.
Alcoa provides ample background information on aluminium production and trade.
Alcoa toimitti runsaasti tietoja alumiinin tuotannosta ja kaupasta.
Aluminium smelting is the most energy intensive of all industrial processes (with consumption of 15 kWh/kg of aluminium produced).
Primaarialumiinin tuotanto (sulatus) vie eniten energiaa muihin teollisuusprosesseihin verrattuna (kulutus on 15 kWh tuotettua alumiinikiloa kohden).
Total primary aluminium production worldwide in 2006 was approximately 33,7 million tonnes, of which only 4,5 million were produced within the EEA.
Vuonna 2006 primaarialumiinia tuotettiin maailmassa noin 33,7 miljoonaa tonnia, josta vain 4,5 miljoonaa tonnia ETA:ssa.
The EU-25 and the EEA are significant net importers of primary aluminium.
EU-25 ja ETA ovat merkittäviä primaarialumiinin nettotuojia.
In 2006 the EU-25 imported 4,7 million tonnes and imports are expected to rise to 5,5 million tonnes in 2010.
Vuonna 2006 EU-25 toi 4,7 miljoonaa tonnia primaarialumiinia ja tuonnin odotetaan nousevan 5,5 miljoonaan tonniin vuonna 2010.
In 2006 the aluminium industry in the EU employed 106000 [41] directly and provided employment to about another 300000 indirectly.
Vuonna 2006 EU-25:n alumiiniteollisuus työllisti 106000 henkilöä suoraan [41] ja noin 300000 henkilöä välillisesti.
At the time when Alcoa submitted its comments a total of 22 primary aluminium smelters were operating within the EU-25 (31 in the EEA), all at full capacity.
Ajankohtana, jolloin Alcoa toimitti huomautuksensa, EU-25:ssä toimi 22 primaarialumiinisulattoa (31 sulattoa ETA:ssa), jotka kaikki toimivat täydellä kapasiteetilla.
Primary aluminium is a commodity, and its world reference price is established in the London Metal exchange.
Primaarialumiini on perushyödyke, ja sen maailmanviitehinta määritetään Lontoon metallipörssissä.
The two Italian smelters in Fusina and Portovesme produce approximately 200000 tonnes.
Fusinassa ja Portovesmessä toimivat kaksi italialaista sulattoa tuottavat noin 200000 tonnia.
According to Alcoa, this limited output is incapable of affecting primary aluminium prices.
Alcoan mukaan näin rajallinen tuotanto ei pysty vaikuttamaan primaarialumiinin hintoihin.
Power supply arrangements are indispensable
Sähkön toimitussopimukset ovat välttämättömiä