natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As for debts incurred before 1 January 2005, the French authorities’ expert takes the view that, in the absence of a court judgment, it is impossible to determine whether the lapsing of the implied guarantees given before 1 January 2005, the giving of which was not expressly authorised by a finance act, could be rejected on the basis of respect for constitutionally protected creditors’ rights.
Ennen 1 päivän tammikuuta 2005 otettujen velkojen osalta Ranskan viranomaisten asiantuntija arvioi, että riidanalaisen päätöksen puuttuessa ei voida vahvistaa, olisiko päätelmä ennen 1 päivän tammikuuta 2005 annettujen takausten – joiden myöntämistä ei olisi nimenomaisesti sallittu finanssilaissa – raukeamisesta mahdollisesti hylättävä sillä perusteella, että velkojien perustuslailla suojattuja oikeuksia on kunnioitettava.
Fourth, if EPICs enjoyed a state guarantee, the change in their legal form would require the introduction of new measures to protect creditors’ rights.
Neljänneksi, jos EPIC-laitoksilla olisi valtiontakaus, niiden aseman muuttaminen edellyttäisi toimenpiteitä velkojien oikeuksien säilyttämiseksi.
Such a mechanism has never been introduced.
Tällaista järjestelyä ei kuitenkaan missään vaiheessa ole toteutettu.
On the contrary, when the Administration of Posts and Telecommunications was converted into an independent legal entity (La Poste) on 1 January 1991, the State, by order (arrêté) of 31 December 1990, granted an express guarantee for debts incurred before 31 December 1990 and transferred to La Poste.
Kun posti- ja telelaitos 1 päivänä tammikuuta 1991 muutettiin itsenäiseksi oikeushenkilöksi (La Poste), valtio myönsi sitä vastoin 31 päivänä joulukuuta 1990 annetulla määräyksellä nimenomaisen takauksen ennen 31 päivää joulukuuta 1990 otetuille veloille, jotka siirtyivät La Postelle.
That would not have been necessary if La Poste, as an establishment equivalent to an EPIC, had enjoyed a statutory state guarantee.
Tämä ei olisi ollut tarpeen, jos La Postella olisi ollut sääntömääräisesti valtiontakaus EPIC-laitokseen rinnastettavana laitoksena.
Legislative and regulatory provisions granting a state guarantee to certain activities of ERAP and of the French Development Agency (Agence française du développement), both of which are EPICs, have also been adopted.
Lisäksi lainsäädännössä on myönnetty valtiontakaus tietyille ERAP:n ja Agence française du développement -viraston toiminnoille. Molemmat ovat EPIC-laitoksia.
Finally, the French authorities refer to an article by Mr Labetoulle, the former President of the litigation division of the Council of State.
Lopuksi Ranskan viranomaiset lainaavat korkeimman hallinto-oikeuden riita-asioita käsittelevän jaoston entisen presidentin Labetoullen kirjoittamaa artikkelia.
According to Mr Labetoulle, ‘in law, there is nothing automatic about the granting, enjoyment and scope of this guarantee [a state guarantee that applies ipso jure to state-owned public establishments]’.
Labetoullen mukaan tämän takauksen myöntämiseen, hyötyyn ja laajuuteen ei liity oikeudellisesti minkäänlaista automaattisuutta [valtiontakaus, jota sovellettaisiin välittömästi lain nojalla valtion julkisiin laitoksiin].
The Commission’s argument concerning the existence of a guarantee is flawed
Komission päätelmä takauksen olemassaolosta on virheellinen
The reimbursement of individual claims is not guaranteed
Yksittäisten saatavien takaisinmaksua ei taata
The Law of 16 July 1980 cannot form the basis of a guarantee
16 päivänä heinäkuuta 1980 annettu laki ei voi olla takauksen oikeusperusta
According to the French authorities, the Law of 16 July 1980 grants the supervisory authority power of substitution for the executive of the person whom it replaces.
Ranskan viranomaisten mukaan16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa valvontaviranomaiselle annetaan sijaantulo-oikeus oikeushenkilön toimeenpanoelimessä.
Therefore, the supervisory authority may exercise only the powers of that executive, which do not include the possibility of having access to the state budget.
Tämän vuoksi valvoja voi käyttää ainoastaan tämän toimeenpanoelimen toimivaltuuksia, joihin ei sisälly valtion talousarvion käyttömahdollisuutta.
The Law of 16 July 1980 does not, therefore, provide an obligation for the State to commit its own resources.
Tämän perusteella 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa ei siis säädetä valtion velvollisuudesta käyttää omia varojaan.
The French authorities also refer to academic articles.
Ranskan viranomaiset viittaavat myös oikeustieteelliseen kirjoitteluun.
These articles point out that the expression ‘y pourvoit’ in Article 1 of the Law of 16 July 1980 refers to a power of ‘substitution’ in which ‘it is a matter of principle that the substitute has the same powers as the substitutee’, the granting of an exceptional subsidy being, moreover, ‘outside the scope of the power of substitution’ and therefore not provided for by the Law of 16 July 1980.
Artikkeleiden perusteella 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain 1 §:n ilmaus ”y pourvoit” viittaa ”substitution”-valtuuteen, josta todetaan, että periaatteessa sijaantulijalla on samat valtuudet kuin henkilöllä, jonka sijaan se tulee (”il est de principe que le substituant dispose des mêmes compétences que le substitué”). Poikkeuksellisen avustuksen myöntäminen ei kuulu sijaantulo-oikeuden piiriin (”hors de l’exercice d’un pouvoir de substitution”), eikä siitä myöskään säädetä 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa.
Finally, the French authorities cite the decisions of the Council of State of 10 November 1999 and 18 November 2005 in the Campoloro case.
Lopuksi Ranskan viranomaiset mainitsevat korkeimman hallinto-oikeuden asiassa Campoloro 10 päivänä marraskuuta 1999 ja 18 päivänä marraskuuta 2005 tekemät päätökset.
It is not possible to incur the strict liability of the State solely on the ground of lack of assets
Valtion ankaraan vastuuseen ei voida vedota pelkästään varojen riittämättömyyden perusteella
Moreover, the French authorities assert that the possibilities of compensation opened by incurring liability, under restrictive conditions, to creditors of legal entities governed by public law cannot be considered equivalent to a form of guarantee.
Ranskan viranomaiset esittävät lisäksi, ettei korvausmahdollisuuksia, joihin julkisoikeudellisen oikeushenkilön velkojilla voi olla oikeus tietyin rajoittavin ehdoin vastuuseen vetoamalla, voida rinnastaa minkäänlaiseen takaukseen.
A guarantee requires the guarantor to accept the fact of the guarantee.
Takauksessa oletetaan, että takaaja ottaa vastatakseen takauksen saajaan kohdistuvat toimet.
If it is a matter of incurring liability for a fault or, in the case of strict liability, the consequences of one’s own action, there can be no question of a guarantee.
Jos kyseessä on virheestä vastaaminen tai – ankaran vastuun yhteydessä – oman toiminnan seurauksista vastaaminen, kyseessä ei voi olla takaus.
Then the French authorities maintain that, in any event, the liability of the State cannot be incurred on the sole ground that the Prefect or supervisory authority was unable to take any measures that could allow the claim to be repaid because of the financial and asset situation of the regional or local authority or publicly owned establishment.
Ranskan viranomaiset esittävät, ettei valtion vastuuseen voida missään tilanteessa vedota pelkästään sillä perusteella, ettei prefekti tai valvontaviranomainen ole voinut panna täytäntöön mitään saatavan korvaamisen mahdollistavaa toimenpidettä yhteisön tai julkisen laitoksen rahoitus- ja omaisuustilanteen vuoksi.
First of all, in the field of fault — gross negligence at that — the failure by the Prefect or the supervisory authority to exercise their powers where no measure can enable the claim to be repaid by the regional or local authority or the publicly owned establishment cannot in itself constitute a fault.
Virheen – tässä tapauksessa vakavan virheen – osalta on ensinnäkin todettava, ettei se, ettei prefekti tai valvontaviranomainen ole käyttänyt valtuuksiaan tilanteessa, jossa minkään toimenpiteen avulla ei voida varmistaa, että yhteisö tai julkinen laitos korvaisi saatavan, ole sinällään virhe.
With regard to strict liability, at least two aspects suggest the idea be dismissed:
Ainakin seuraavia kahta seikkaa voidaan käyttää perusteluna ankaran vastuun käsitteen torjumiseksi:
first, the liability of the person from whom compensation is sought can be incurred only if the fact (including an omission) of which he is accused was the direct cause of the injury.
Ensiksikin sen henkilön, jolta korvausta vaaditaan, vastuuseen voidaan vedota vain, jos henkilön tehtäväksi väitetty teko (tai sen tekemättä jättäminen) on ollut vahingon välitön syy.
Now, in the case of lack of assets, the action or omission by the administrative authority would not be the cause of the injury suffered by the creditor, rather the insolvency of the regional or local authority or the publicly owned establishment,
Varojen riittämättömyyden yhteydessä velkojan kärsimän vahingon alkusyynä ei kuitenkaan ole hallintoviranomaisen teko tai tekemättä jättäminen vaan yhteisön tai julkisen laitoksen maksukyvyttömyys.
second, strict liability stems from the principle of equality before public burdens.
Toiseksi ankaran vastuun perustana on julkisten menojen tasapuolisuuden periaate.
Now, according to the French authorities, in the case in point it is hard to see how the injury suffered by the creditor could lead to a breach of the principle of equality before public burdens.
Ranskan viranomaisten mukaan tässä nimenomaisessa tapauksessa on vaikea selvittää, missä määrin velkojan kärsimä vahinko voisi perustella julkisten menojen tasapuolisuutta koskevasta periaatteesta poikkeamisen.
Unlike the case that gave rise to the Couitéas case law, in the present case, no state authority decided not to execute the judgment for imperative reasons of public interest.
Toisin kuin asiassa, joka johti ns. Couitéas-oikeuskäytäntöön, nyt käsiteltävässä asiassa mikään valtion viranomainen ei ole päättänyt jättää panematta tuomiota täytäntöön yleiseen etuun vedoten.
The case in question is one where the public authority is faced with the practical impossibility of taking measures that would enable the court judgment to be executed and the creditors to be reimbursed, and not an impossibility determined on the grounds of requirements of the public interest.
Käsiteltävässä tapauksessa julkinen viranomainen ei käytännössä pystyisi toteuttamaan toimia, joilla pannaan täytäntöön oikeuden päätös ja maksetaan korvauksia velkojille, eikä syynä ole yleiseen etuun perustuvat velvoitteet.
According to the French authorities, liability for a breach of equality before public burdens cannot, therefore, be incurred simply because of insolvency.
Ranskan viranomaisten mukaan pelkän maksukyvyttömyyden toteamisen perusteella ei voida vedota julkisten menojen tasapuolisuutta koskevasta periaatteesta poikkeamiseen.
With regard to the Commission’s argument, set out in recital 59 of its opening decision, that ‘if the representative of the State gave preference to maintaining the continuity of the public service over the right of the creditor to have his debt repaid, it cannot be excluded that the strict liability of the State could be incurred’, the French authorities recognise that the requirement of continuity of the public service is imposed on the representative of the State when implementing the procedure laid down by the Law of 16 July 1980.
Mitä tulee menettelyn aloittamista koskevan komission päätöksen johdantolauseen 59 kappaleessa esitettyyn perusteluun, jonka mukaan ”voi olla mahdollista vedota valtion ankaraan vastuuseen, mikäli valtion edustaja asettaa julkisen palvelun jatkuvuuden velkojan velankorvausoikeuden edelle”, Ranskan viranomaiset myöntävät, että julkisen palvelun jatkuvuuden vaatimus velvoittaa valtion edustajaa 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa perustetun menettelyn täytäntöönpanon yhteydessä.
Nonetheless, according to the French authorities, even if the judge were to order the creditor to be compensated, such compensation would have the effect of reinstating the creditor to the situation in which he would have been under ordinary law because, in this latter case, the good in question would have been sold and the body of creditors would have received the corresponding amount.
Silti Ranskan viranomaiset katsovat, että vaikka tuomioistuin määräisi maksamaan velkojalle korvausta, korvaus johtaisi velkojan kannalta samaan tilanteeseen kuin yleisen lainsäädännön perusteella, sillä yleisen lainsäädännön perusteella omaisuus olisi luovutettu ja kaikki velkojat olisivat saaneet siitä saataviaan vastaavan osuuden.
There would therefore be no advantage to the creditor.
Tilanteessa ei siten koidu hyötyä velkojalle.
The inapplicability to legal entities governed by public law of administration and winding-up procedures under ordinary law does not exclude the possibility of the bankruptcy of an EPIC or of bankruptcy proceedings against it
Yleisen lainsäädännön mukaisten saneeraus- ja selvitystilamenettelyjen soveltamattomuus julkisoikeudellisiin oikeushenkilöihin ei estä EPIC-laitoksen konkurssia tai konkurssimenettelyn käynnistämistä tällaista yhtiötä kohtaan
According to the French authorities, the Commission’s analysis is based on its 2000 Notice on State aid in the form of guarantees (‘the 2000 Guarantees Notice’), and in particular point 2.1.3 thereof, which provides that ‘The Commission also regards as aid in the form of a guarantee, the more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State’.
Ranskan viranomaisten mukaan komissio perustaa selvityksensä vuoden 2000 tiedonantoon takauksina myönnettävästä valtiontuesta ja erityisesti sen 2.1.3 kohtaan, jossa ”komissio katsoo, että myös tavanomaista edullisemmat rahoitusehdot sellaisille yrityksille, joiden oikeudellinen muoto sulkee pois konkurssin tai muut maksukyvyttömyysmenettelyt taikka nimenomaan mahdollistaa valtiontakauksen tai sen, että valtio kattaa tappiot, ovat takauksina myönnettyä valtiontukea”.
While noting that the rules of the Treaty take precedence over the 2000 Guarantees Notice, the French authorities identify two factors which, in their view, remove the case in question from the scope of Notice:
Ranskan viranomaiset huomauttavat, että perustamissopimuksen määräyksiä on sovellettava ensisijaisesti ennen takauksina myönnettävää valtiontukea koskevaa vuoden 2000 tiedonantoa. Viranomaiset ottavat esiin kaksi seikkaa, jotka niiden mukaan estävät mainitun tiedonannon soveltamisen käsiteltävänä olevassa asiassa:
the 2000 Guarantees Notice stresses the fact that any aid would arise from ‘more favourable funding terms’ that would be imputed to the exclusion of the possibility of bankruptcy proceedings; but the Commission has not demonstrated the existence of ‘more favourable funding terms’,
vuoden 2000 tiedonannossa takauksina myönnettävästä valtiontuesta korostetaan sitä, että mahdollinen valtiontuki johtuu ”edullisemmista rahoitusehdoista”, jotka perustuvat siihen, ettei konkurssimenettely ole mahdollinen; Ranskan viranomaisten mukaan komissio ei ole osoittanut tällaisten ”edullisempien rahoitusehtojen” olemassaoloa;
the 2000 Guarantees Notice examines the case where the legal form excludes all bankruptcy or insolvency proceedings and not specific proceedings; but the Commission has not established that La Poste cannot go bankrupt, nor that insolvency proceedings are impossible.
vuoden 2000 tiedonannossa takauksina myönnettävistä valtiontuista tarkoitetaan tilannetta, jossa yhtiömuoto estää kaikki konkurssi- ja maksukyvyttömyysmenettelyt eikä mitään tiettyä menettelyä; Ranskan viranomaisten mukaan komissio ei ole osoittanut, etteikö La Poste voisi joutua konkurssiin ja ettei mikään maksukyvyttömyysmenettely ole mahdollinen.
According to the French authorities, the Law of 25 January 1985 is merely a procedural law.
Ranskan viranomaisten mukaan 25 päivänä tammikuuta 1985 annettu laki on ainoastaan menettelylaki.
The fact that EPICs lie outside its scope does not mean that an EPIC cannot be in default, nor that the law prohibits administration, winding-up or ad hoc bankruptcy proceedings being taken against it.
Se, etteivät EPIC-laitokset kuulu sen soveltamisalaan, ei tarkoita, etteikö EPIC-laitos voisi joutua maksujen lakkautukseen, eikä se estä saneeraus-, selvitys- tai konkurssimenettelyn aloittamista tällaista yhtiötä vastaan.
The application of the ‘procedure’ introduced by the Law of 16 July 1980, rather than the collective procedure under ordinary law, does not confer any advantage on the creditor
Velkoja ei saa mitään etua 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetusta laista johtuvan ”menettelyn” soveltamisesta verrattuna yleisen lainsäädännön mukaiseen menettelyyn
The French authorities, having analysed recital 68 of the opening decision, conclude that the Commission uses two criteria to assess whether the application of a specific procedure in the event of insolvency confers an advantage on the entity subject to the procedure in relation to undertakings subject to commercial law:
Selvitettyään menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 68 kappaletta Ranskan viranomaiset esittävät päätelmänään, että komissio käyttää kahta kriteeriä arvioidessaan, antaako erityisen maksukyvyttömyysmenettelyn soveltaminen oikeushenkilöön sille etua kauppaoikeuden soveltamisalaan kuuluviin yrityksiin verrattuna:
a criterion relating to publicity: the procedure to be followed in the event of La Poste’s insolvency should be defined and made public,
julkisuus: La Posten maksukyvyttömyyden yhteydessä noudatettava menettely olisi määriteltävä ja julkistettava;
a criterion relating to equivalence: this procedure should be either the private-law procedure or a procedure that gives the creditors of La Poste rights that are no better than those they would have under commercial law.
samanarvoisuus: menettelyn olisi oltava joko yksityisoikeudellinen menettely tai sellainen menettely, joka antaa La Posten velkojille enintään yhtä laajat oikeudet kuin kauppaoikeutta sovellettaessa.
Although the French authorities challenge the need to fulfil these two criteria, in so far as they are regarded as necessary and sufficient by the Commission, they have been used by the French authorities to analyse whether the application of the provisions of the Law of 16 July 1980 confers an advantage on the creditors of legal entities governed by public law compared with the creditors of undertakings subject to collective procedures under ordinary law.
Vaikka Ranskan viranomaiset kiistävätkin näiden kahden kriteerin noudattamisen välttämättömyyden niiltä osin kuin komissio katsoo kriteerit välttämättömiksi ja riittäviksi, Ranskan viranomaiset käyttävät niitä selvittäessään, antaako 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain säännösten soveltaminen julkisoikeudellisten oikeushenkilöiden velkojille etua verrattuna yleisen lainsäädännön mukaiseen maksukyvyttömyysmenettelyyn kuuluvien yritysten velkojiin.
With regard to the criterion relating to publicity, the French authorities take the view that the procedure introduced by the Law of 16 July 1980 is correctly identified by the rating agencies as applicable in the event of the insolvency of an EPIC, as reported by the rating agencies referred to by the Commission in relation to ERAP.
Julkisuuden kriteerin osalta Ranskan viranomaiset katsovat, että luottoluokituslaitokset ovat todenneet aivan oikein, että 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa perustettua menettelyä sovelletaan EPIC-laitoksen maksukyvyttömyyden yhteydessä. Tästä ovat osoituksena komission mainitsemat luottoluokituslaitosten lausunnot ERAP:n yhteydessä.
With regard to the criterion relating to equivalence, the French authorities draw a distinction between the case where a requirement for continuity of the public service would apply and where such a requirement would not apply.
Samanarvoisuuden kriteerin osalta Ranskan viranomaiset erottavat toisistaan tapaukset, joissa julkisen palvelun jatkuvuusvaatimusta on sovellettava, ja tapaukset, joissa tällaista vaatimusta ei sovelleta.
the ‘procedure’ introduced by the Law of 16 July 1980 analysed from the perspective of an equivalence test — leaving aside the requirement for continuity of the public service
16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa perustettu ”menettely” samanarvoisuustestin kannalta – ilman julkisen palvelun jatkuvuutta edellyttävää vaatimusta
According to the French authorities, if La Poste were unable to repay its debts and if there were no requirement for continuity of the public service, the following procedure would apply: in the unlikely event of genuine financial difficulty and before reaching the stage of lack of assets, the undertaking would initially be required to open negotiations with its creditors in order to establish a plan for rescheduling liabilities.
Ranskan viranomaisten mukaan noudatetaan seuraavanlaista menettelyä, jos La Poste ei kykene maksamaan takaisin velkojaan ja jos julkisen palvelun jatkuvuutta koskevaa vaatimusta ei noudateta: siinä epätodennäköisessä tapauksessa, että yritys joutuisi todistettavasti taloudellisiin vaikeuksiin, sen olisi ennen varojen riittämättömyyttä neuvoteltava ensin velkojiensa kanssa velkasaneeraussuunnitelman laatimiseksi.
Next, if the plan was judged unsatisfactory or if it did not bring an end to the financial difficulties, and in the absence of a new agreement with creditors, they — or some of them — could refer the case to the competent court to obtain a judgment against the debtor and therefore have their claim recognised.
Mikäli suunnitelmaa ei katsottaisi riittäväksi tai se ei mahdollistaisi taloudellisten vaikeuksien ratkaisua eikä velkojien kanssa päästäisi uuteen sopuun, toisessa vaiheessa velkojat – tai osa niistä – voisivat viedä asian toimivaltaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen velallista vastaan tuomion, jossa niiden saatavat tunnustetaan.
If the procedure introduced by the Law of 16 July 1980 were to come up against La Poste’s lack of assets, and if the supervisory authority were therefore faced with financial impossibility, not having any more assets to sell in order to generate the resources needed to pay the amount due, the procedure provided for by the Law of 16 July 1980 would be terminated.
Mikäli 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain mukainen menettely pysähtyisi La Posten varojen riittämättömyyteen eikä valvontaviranomainen siten pystyisi vapauttamaan erääntyneen määrän maksamiseen tarvittavia varoja, koska luovutettavaa omaisuutta ei enää olisi, 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain mukainen menettely lopetettaisiin.
Therefore, according to the French authorities, assuming that there is no requirement for continuity of the public service, the application of the ‘procedure’ introduced by the Law of 16 July 1980 could result in all La Poste’s assets being sold but, in the event of lack of assets, the procedure would not enable all La Poste’s creditors to be repaid.
Ranskan viranomaisten mukaan (olettaen, ettei julkisen palvelun jatkuvuutta koskevaa vaatimusta sovelleta) 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetussa laissa perustetun ”menettelyn” soveltaminen voi siten johtaa La Posten kaikkien varojen realisointiin, mutta varojen osoittautuessa riittämättömiksi menettelyn avulla ei voitaisi korvata kaikkien La Posten velkojien saatavia.
At the end of the procedure, the creditors of an entity subject to the Law of 16 July 1980, taken together, would have recovered the same amount as the creditors of an entity subject to commercial law, i.e. the proceeds from the sale of the assets.
Menettelyn päättyessä 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain soveltamisalaan kuuluvan oikeushenkilön velkojat olisivat yhdessä saaneet takaisin saman määrän kuin kauppaoikeuden soveltamisalaan kuuluvan oikeushenkilön velkojat eli omaisuuden realisoinnista saadun määrän.
This procedure differs in only two respects from the procedure applicable under commercial law:
Tämä menettely poikkeaisi kauppaoikeuden nojalla sovellettavasta menettelystä vain kahdessa kohtaa: