natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The legislation would add as a possible basis ‘the act of directing and organising the activity of others in the personal interest of the person exercising such control’ [174], which would make quite a profound change to the present legal position, especially as the liability would henceforth be strict: it would not be ‘subject to proof of a fault on the part of the person responsible, but rather to proof of an act that might have rendered the direct author personally liable if he had not acted under the control of others’ [175].
Jos alustava luonnos hyväksytään, saadaan mahdolliseksi perusteeksi muiden toiminnan ohjaaminen ja valvominen valvonnan harjoittajan oman edun mukaisesti [174]. Tämä muuttaisi melko perinpohjaisesti nykyistä lainsäädäntöä, etenkin kun vastuu olisi sen jälkeen ankara: sen toteamiseksi ei edellytettäisi vastuuhenkilön virheen osoittamista, vaan riittäisi, että jokin teko olisi todennäköisesti johtanut sen suoran tekijän henkilökohtaiseen vastuuseen, jos tämä ei olisi toiminut muiden valvonnassa [175].
It is clear from the above, a contrario, that in the present state of French law, vicarious liability of the parent company for its subsidiary requires proof that the parent committed a fault affecting the subsidiary.
Edellä esitetystä johtuu, että toisin kuin Ranskan nykyisessä lainsäädännössä, emoyhtiön saattaminen vastuuseen tytäryrityksensä toiminnasta edellyttää, kuten edellä on esitetty, että voidaan todistaa emoyhtiön syyllistyneen virheeseen tytäryrityksen suhteen.
As regards foreseeable developments in French positive law, the Commission notes that the reform contemplated on this point seems to have been abandoned: in the context of the parliamentary report cited above, the working party of the Senate Legal Affairs Committee declared itself against any legislative provision ‘establishing the existence of strict liability by reason of a state of economic dependence’ (Recommendation No 19).
Ranskan positiivisen oikeuden tulevan kehityksen suhteen komissio ottaa huomioon, että tätä kohtaa koskeva uudistusehdotus on ilmeisesti hylätty. Edellä mainitun parlamentin selonteon yhteydessä lakiasiainvaliokunnan työryhmä ilmoitti vastustavansa taloudelliseen riippuvuuteen perustuvan ankaran vastuun olemassaolon vahvistamista (Suositus nro 19).
Moreover, a reform along these lines no longer seems to be on the agenda: in particular, it does not appear in Bill No 657 on the reform of civil liability [176] presented during the ordinary session 2009-2010 (registered at the office of the President of the Senate on 9 July 2010).
Tämänsuuntainen uudistus ei näytä enää olevan ajankohtainen: sitä ei mainita lakiesityksessä nro 657, joka koskee siviilioikeudellisen vastuun uudistamista [176] ja joka esitettiin varsinaisessa istunnossa 2009–2010 (kirjattu senaatin puheenjohtajistossa 9 päivänä heinäkuuta 2010).
In conclusion, whereas the State is liable in the event of default of a publicly owned establishment, by a mechanism which, especially in view of its automatic character, has all the features of a guarantee, there is in the current state of French law no implicit and automatic liability of parent companies for the actions of subsidiaries governed by private law under compulsory winding up.
Voidaan siis todeta, että toisin kuin julkisten laitosten maksuvelvollisuuksien laiminlyöntiin liittyvässä valtion vastuussa, joka (erityisesti) automaattisuutensa vuoksi on luonteeltaan takausmekanismi, Ranskan nykyisessä lainsäädännössä emoyhtiöitä ei saateta implisiittisesti ja automaattisesti vastuuseen selvitystilaan joutuneiden yksityisoikeudellisten tytäryritystensä toimista.
Creditors of IFP’s subsidiaries have no guarantee of the continued existence of the subsidiaries and/or their obligations
IFP:n tytäryritysten velkojilla ei ole minkäänlaista varmuutta tytäryritysten olemassaolon ja/tai velvollisuuksien jatkumisesta
On the basis of the above, the Commission concludes that if, as public limited companies, the IFP subsidiaries were to be wound up and their existence terminated, their rights and obligations would disappear at the same time.
Komissio päättelee edellä esitetyn perusteella, että jos IFP:n tytäryritykset lakkautettaisiin osakeyhtiöinä selvitystilamenettelyn tuloksena, samalla katoaisivat niiden oikeudet ja velvollisuudet.
Admittedly their controlling shareholder, the publicly owned establishment IFP, would have the option of a prior capital injection [177] to avoid their winding up.
Tällaisessa tilanteessa niitä valvovalla osakkaalla eli IFP:llä olisi tosin mahdollisuus lisätä ennalta pääomia [177] näiden yritysten lakkauttamisen ja selvitystilan välttämiseksi.
Such a capital contribution could then ensure the continuation the claims against the subsidiaries held by third parties.
Tällaisella varojen panostuksella voitaisiin siis varmistaa, että kolmannet säilyttävät saatavansa tytäryrityksiltä.
However, that would be a strategic choice on the part of the publicly owned establishment and not a legal obligation automatically imposed on it.
Tällöin on kuitenkin kyseessä julkisen laitoksen strateginen valinta eikä sille automaattisesti kuuluva lakisääteinen velvollisuus.
Moreover, such a choice would be subject to the strict framework of State aid law: if the capital injection was not the behaviour of a private investor operating under normal market economy conditions, it would have to be notified to the Commission by the French authorities and await the Commission’s prior vetting (and approval).
Lisäksi tällaista valintaa rajoitetaan tiukasti valtiontukilainsäädännössä: jos pääomapanostus ei vastaisi markkinataloudessa toimivan yksityisen sijoittajan käyttäytymistä, siihen sovellettaisiin edelleen Euroopan komission ennakkovalvontaa ja (hyväksymistä) sen jälkeen, kun Ranskan viranomaiset olisivat tehneet siitä ilmoituksen.
The Commission therefore concludes that in the event of winding up, the creditors of IFP’s subsidiaries have no certainty regarding the settlement of their claims.
Komissio voikin päätellä, että selvitystilamenettelyssä julkisen laitoksen IFP:n tytäryritysten velkojilla ei ole minkäänlaista varmuutta saataviensa maksamisesta.
Conclusion regarding the lack of a State guarantee covering the private-law subsidiaries of the publicly owned establishment IFP
Päätelmä IFP:n yksityisoikeudelliset tytäryritykset kattavan valtiontakauksen puuttumisesta
On the basis of the above, the Commission concludes that, in contrast to the creditors of the publicly owned establishment IFP, the creditors of the private-law subsidiaries of the IFP group do not have a guarantee either of the payment of their individual claims or of the continued existence of these companies in the event of winding up.
Komissio voi päätellä edellä esitetyn perusteella, että toisin kuin IFP:n velkojilla, IFP:n yksityisoikeudellisten tytäryritysten velkojilla ei ole takausta henkilökohtaisten saataviensa takaisinmaksamisesta eikä kyseisten osakeyhtiöiden olemassaolon jatkumisesta selvitystilamenettelyssä.
These private-law subsidiaries are not covered by the unlimited guarantee enjoyed by IFP by virtue of its legal form as a publicly owned establishment.
Tästä seuraa, että IFP:n asemansa vuoksi saama rajoittamaton takaus ei kata sen yksityisoikeudellisia tytäryrityksiä.
The Commission bases its analysis on the fact that the creditors of the IFP subsidiaries governed by private law:
Komissio perustaa analyysinsä seuraaviin seikkoihin:
remain subject to the ordinary-law procedures regarding the administration and winding up of undertakings;
IFP:n yksityisoikeudellisten tytäryritysten velkojiin sovelletaan edelleen yleisen lainsäädännön mukaisia yritysten saneeraus- ja selvitystilamenettelyjä.
are unable, in the current state of French law, to rely on an automatic liability of the controlling shareholder of the subsidiaries, the publicly owned establishment IFP, and hence of the French State, for the actions of IFP’s subsidiaries: they must first show that there has been a fault on the part of the publicly owned establishment, which means that any liability is not automatic and cannot be likened to a guarantee mechanism.
IFP:n yksityisoikeudellisten tytäryritysten velkojat eivät voi Ranskan nykyisen lainsäädännön mukaan saattaa automaattisesti tytäryrityksiä valvovaa osakasta eli IFP:tä (ja näin ollen Ranskan valtiota) vastuuseen tytäryritysten toimista. Niiden on ensin esitettävä todiste siitä, että julkinen laitos on tehnyt virheen, mikä sulkee pois sen, että vastuu olisi automaattinen ja että se voitaisiin sen vuoksi rinnastaa takausmekanismiin.
The Commission emphasises that it has already come to similar conclusions in other cases in which it took the view that a public limited company wholly owned by a publicly owned establishment, or by the State itself, was not covered by the unlimited public guarantee enjoyed by its shareholder.
Komissio korostaa, että se on jo tehnyt vastaavat päätelmät muissa tapauksissa, joissa se on katsonut, että rajoittamaton valtiontakaus, joka kattaa osakeyhtiön osakkaan, ei kata itse osakeyhtiötä, joka on sataprosenttisesti julkisen laitoksen tai valtion itsensä omistuksessa.
As regards companies owned directly by the State, the Commission considered, as early as 2003, in the EDF case [178], that the conversion of an EPIC into a public limited company under ordinary law, which made it subject to the ordinary law on bankruptcy, had the effect of withdrawing the guarantee enjoyed by the undertaking up to that time.
Suoraan valtion omistuksessa olevien osakeyhtiöiden osalta komissio katsoi jo vuonna 2003 asiassa EDF [178], että EPIC-yhtiön muuttaminen yleisen lainsäädännön mukaiseksi osakeyhtiöksi, johon sovelletaan konkursseja koskevaa yleistä lainsäädäntöä, poisti takauksen, joka oli kattanut yrityksen siihen asti.
This approach was recently confirmed when La Poste was transformed into a public limited company wholly owned by the State [179].
Tämä näkemys on vahvistettu äskettäin, kun La Poste muutettiin sataprosenttisesti valtion omistuksessa olevaksi osakeyhtiöksi [179].
As regards companies held by publicly owned establishments, the Commission acknowledged, in the decision cited above relating to the setting up of La Banque Postale, that the fact that the subsidiary had the legal form of a public limited company wholly owned by a publicly owned establishment (namely La Poste, which at that time was a publicly owned establishment with a form equivalent to that of an EPIC) was by itself sufficient to rule out the possibility of an unlimited guarantee to the subsidiary [180].
Julkisten laitosten omistamien osakeyhtiöiden osalta komissio on tunnustanut edellä mainitussa La Banque Postalen perustamista koskevassa päätöksessä, että tällaisen, osakeyhtiön muodossa olevan ja sataprosenttisesti julkisen laitoksen (tässä tapauksessa La Poste, jolla oli tuolloin EPIC-yhtiöön rinnastettavissa oleva julkisoikeudellinen asema) omistuksessa olevan tytäryrityksen juridinen asema poisti jo sellaisenaan siltä rajoittamattoman takauksen mahdollisuuden [180].
ECONOMIC NATURE OF THE ACTIVITIES OF THE PUBLICLY OWNED ESTABLISHMENT IFP THAT ARE COVERED BY THE UNLIMITED GUARANTEE
RAJOITTAMATTOMAN TAKAUKSEN PIIRISSÄ OLEVAN IFP:N TOIMINNAN TALOUDELLINEN LUONNE
As the Commission already pointed out in its previous decisions relating to the publicly owned establishment IFP [181], under its constitution, IFP performs three tasks:
Kuten komissio on jo todennut aiemmissa päätöksissään, jotka koskevat IFP:tä [181], IFP:llä on yhtiöjärjestyksen perusteella kolme tehtävää:
the training of engineers and technicians,
insinöörien ja teknikkojen kouluttaminen
As explained in recital 31, the French authorities consider that the publicly owned establishment IFP is a research organisation assigned a three-fold task in the general interest (research, training and documentation).
Kuten edellä 31 kappaleessa on muistutettu, Ranskan viranomaiset katsovat, että julkinen laitos IFP on tutkimuslaitos, jolla on kolme yleishyödyllistä tehtävää (tutkimus, koulutus ja dokumentointi).
The Commission likewise takes the view that in the light of the tasks assigned to it IFP can be termed a ‘research organisation’ within the meaning of point 2.2.(d) of the Community framework for State aid for research and development and innovation [182] (‘the R&D&I Framework’): its primary goal is to conduct fundamental research [183], industrial research [184] or experimental development [185] and to disseminate their results by way of teaching, publication or technology transfer.
Komissio katsoo myös, että IFP:n voidaan sille annettujen tehtävien perusteella katsoa olevan luonteeltaan tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön puitteiden [182], jäljempänä ’T&K&I-puitteet’, 2.2. d kohdassa tarkoitettu tutkimusorganisaatio: sen päätavoitteena on harjoittaa perustutkimusta [183], teollista tutkimusta [184] tai kokeellista kehittämistä [185] ja levittää tutkimustuloksia koulutuksen, julkaisujen tai teknologiansiirron kautta.
In accordance with the Court of Justice case-law [186], the public financing of the activities carried out by a research organisation (including their cover by an unlimited public guarantee) may [187] lead to the granting of State aid provided that the organisation in question is engaged in an economic activity, i.e. an activity consisting of offering goods and services on a given market [188], regardless of its legal status and the way in which it is financed.
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan [186] tutkimusorganisaation harjoittamalle toiminnalle myönnetty julkinen rahoitus (myös rajoittamattoman valtiontakauksen myöntäminen) voi [187] olla valtiontukea, jos kyseinen organisaatio harjoittaa taloudellista toimintaa, toisin sanoen toimintaa, jossa tarjotaan tavaroita ja palveluita tietyillä markkinoilla [188], riippumatta sen oikeudellisesta muodosta tai rahoitustavasta.
In its decision-making practice the Commission has clarified what it considers to be economic and non-economic activities engaged in by research organisations [189].
Komissio on pohtinut tutkimusorganisaatioiden harjoittaman toiminnan taloudellista (tai ei-taloudellista) luonnetta ja täsmentänyt päätöskäytännössään [189], minkä toimien se katsoo kuuluvan mihinkin ryhmään.
The Commission takes the view that the primary activities of research organisations are normally of a non-economic character, notably:
Tutkimusorganisaatioiden päätoiminnasta komissio katsoo, että niiden ensisijaiset toiminnot eivät ole yleensä luonteeltaan taloudellista toimintaa, erityisesti:
education for more and better skilled human resources;
koulutus henkilöstöresurssien lisäämiseksi ja henkilöstön taitojen parantamiseksi
the conduct of independent R&D for more knowledge and better understanding, including collaborative R&D;
riippumattoman T&K-toiminnan harjoittaminen tiedon lisäämiseksi ja ymmärryksen parantamiseksi, yhteistyöhön perustuva T&K-toiminta mukaan luettuna
the dissemination of research results.
tutkimustulosten levittäminen.
It furthermore considers that technology transfer activities (licensing, spin-off creation or other forms of management of knowledge created by the research organisation) are of a non-economic character if these activities are of an ‘internal nature’ [190] and all income from these activities is reinvested in the primary activities of the research organisations.
Komissio katsoo lisäksi, että teknologiansiirtotoiminnot (lisensointi, oheistuotteet tai muut keinot hyödyntää tutkimusorganisaation osaamista) eivät ole luonteeltaan taloudellista toimintaa, jos toiminnot ovat tutkimusorganisaatioiden sisäisiä [190] ja kaikki toiminnoista saatavat tulot investoidaan edelleen organisaatioiden ensisijaisiin toimintoihin.
On the other hand, the Commission considers that research carried out under contract with industry, the renting out of research infrastructure and consultancy work constitute economic activities [191].
Sen sijaan komission mukaan taloudelliseksi toiminnaksi katsotaan erityisesti teollisuuden kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti harjoitettu tutkimustoiminta, tutkimusinfrastruktuurin vuokraaminen ja konsultointityö [191].
In the case under examination, the unlimited guarantee conferred on IFP by virtue of its EPIC status covers both its non-economic activities (which in itself does not give rise to any problem under the law governing State aid) and its economic activities, which are of two types.
Nyt esillä olevassa tapauksessa IFP:lle sen EPIC-aseman perusteella myönnetty rajoittamaton takaus kattaa muun kuin taloudellisen toiminnan (mikä ei aiheuta ongelmia valtiontukilainsäädännön suhteen) ja taloudellisen toiminnan, jota on kahdenlaista.
Regarding the first type of economic activity, although, as indicated in recital 31, the majority of IFP’s activities are non-economic, the French authorities acknowledged in their letters dated 13 January and 16 July 2010 that outside the exclusive field of activity of its subsidiaries IFP provided services consisting essentially in renting out infrastructures and premises, providing staff and supplying legal services to its the subsidiaries, and contract research services for third parties and its subsidiaries.
Ensimmäisestä taloudellisen toiminnan tyypistä voidaan todeta, että vaikka Ranskan viranomaisten mukaan, kuten edellä 31 kappaleessa on todettu, IFP:n toiminta on suurimmalta osin muuta kuin taloudellista toimintaa, ne myöntävät 13 päivänä tammikuuta ja 16 päivänä heinäkuuta 2010 päivätyissä kirjeissään, että tytäryritystensä yksinoikeudellisen toiminta-alan lisäksi julkinen laitos IFP harjoitti palvelujen tarjontaa lähinnä vuokraamalla materiaaleja ja tiloja, toimittamalla henkilöstöä sekä tarjoamalla juridisia palveluja tytäryritystensä käyttöön ja sopimusperusteisen tutkimuksen palveluja kolmansien ja tytäryritystensä lukuun.
As pointed out in recital 185, such activities are economic activities as generally defined by the Commission.
Kuten edellä 185 kappaleessa on todettu, tällainen toiminta on luonteeltaan taloudellista komission tavanomaisesti käyttämässä merkityksessä.
Regarding the second type of economic activity, technology transfers such as licensing, spin-off creation or other forms of management of knowledge created by the research organisation are in principle non-economic, as recalled in recital 184, if they are of an internal nature and if the profits they generate are entirely reinvested in public research.
Toisesta taloudellisen toiminnan tyypistä voidaan todeta, että teknologiansiirrot, kuten lisensointi, oheistuotteet tai muut keinot hyödyntää tutkimusorganisaation osaamista, ovat periaatteessa muuta kuin taloudellista toimintaa, kuten edellä 184 kappaleessa muistutetaan, jos ne toteutetaan sisäisesti ja jos kaikki toiminnoista saatavat tulot investoidaan edelleen julkiseen tutkimukseen.
In the present case, however, as the Commission found in decision C 51/2005, the very specific relationships between the publicly owned establishment IFP and certain of its subsidiaries governed by private law are such that ‘certain of IFP’s activities fall outside the scope of its non-economic activities insofar as they give rise to commercial exploitation by its subsidiaries’ [192].
Nyt esillä olevassa tapauksessa, kuten komissio on päätellyt edellä mainitussa päätöksessä C 51/2005, IFP:n ja sen tiettyjen yksityisoikeudellisten tytäryritysten väliset erityiset suhteet ovat sellaiset, että ”osa IFP:n toiminnasta ei kuulu sen muun kuin taloudellisen toiminnan piiriin, sillä sen tytäryritykset hyödyntävät sitä kaupallisesti” [192].
The Commission came to the conclusion that the subsidiaries concerned could not be considered autonomous from their parent in so far as their activities formed part of IFP’s development strategy, IFP exercised not only de jure but also de facto control, exclusive agreements bore witness to strong economic integration, and IFP and the subsidiaries concerned had a common image in the eyes of operators in the relevant sectors.
Komissio on päätellyt, että kyseisiä tytäryrityksiä ei voida pitää emoyhtiöstään riippumattomina toimijoina, sillä niiden toiminta kuuluu IFP:n kehittämisstrategiaan, ne ovat IFP:n määräysvallassa sekä juridisesti että tosiasiallisesti, yksinoikeussopimukset ovat osoituksena niiden vahvasta taloudellisesta integraatiosta ja IFP:llä ja kyseisillä tytäryrityksillä on näiden alojen toimijoiden mielestä yhteinen imago.
The technology transfers between IFP and its subsidiaries Axens, Beicip-Franlab and Prosernat, and especially those resulting from industrial research work [193], must consequently be categorised as economic activities for purposes of competition law.
Teknologiansiirrot ja erityisesti teolliseen tutkimukseen perustuvat teknologiansiirrot [193] IFP:n ja sen tytäryritysten Axensin, Beicip-Franlabin ja Prosernatin välillä on näin ollen katsottava kilpailuoikeudessa tarkoitetuksi taloudelliseksi toiminnaksi.
SCOPE OF THE PRESENT DECISION
TÄMÄN PÄÄTÖKSEN SOVELTAMINEN
It is clear from section 7.1.1 that only the activities carried out directly by the publicly owned establishment IFP are covered by the State guarantee; the activities carried out by its subsidiaries, which are governed by private law, are not covered by the guarantee.
Edellä olevasta 7.1.1 kohdasta johtuu, että valtiontakaus kattaa ainoastaan IFP:n suoraan toteuttaman toiminnan, mutta sen yksityisoikeudellisten tytäryritysten toiminta ei kuulu valtiontakauksen piiriin.
Moreover, among the activities carried out directly by IFP, there can be a State aid element only in the guarantee cover given to activities of an economic character, and always provided the other conditions laid down in Article 107(1) TFEU are also met.
Lisäksi IFP:n suoraan toteuttamasta toiminnasta ainoastaan luonteeltaan taloudellisen toiminnan kattava valtiontakaus saattaa käsittää valtiontukea edellyttäen, että myös muut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa asetetut edellytykset täyttyvät.
Finally, it is clear from section 7.1.2 that these economic activities are confined on the one hand to contract research activities carried out by the publicly owned establishment IFP, and on the other hand to the transfer of technologies in the exclusive fields of activity of the subsidiaries Axens, Prosernat and Beicip-Franlab and the renting out of infrastructure, provision of staff and provision of legal services.
Edellä olevasta 7.1.2 kohdasta johtuu, että tämä taloudellinen toiminta rajoittuu koskemaan IFP:n toteuttamaa sopimukseen perustuvaa tutkimusta ja teknologiansiirtoja tytäryritysten Axensin, Prosernatin ja Beicip-Franlabin yksinoikeudellisilla toiminta-aloilla sekä infrastruktuurien vuokrausta, henkilöstön käyttöön asettamista ja juridisten palvelujen tarjoamista.
EXISTENCE OF A SELECTIVE ADVANTAGE TO THE IFP GROUP
IFP-KONSERNIN SAAMA VALIKOIVA ETU
To analyse any advantages that the IFP group may derive from the unlimited guarantee conferred on the parent, IFP, by virtue of its EPIC status, the Commission will proceed in two stages: it will first examine any advantages to the parent (7.1.4.1), and then examine those potentially transferred to its subsidiaries (7.1.4.2).
Voidakseen analysoida etuja, joita IFP-konserni voi saada emoyhtiölle eli julkiselle laitokselle IFP:lle sen EPIC-aseman vuoksi myönnetyn rajoittamattoman takauksen perusteella, komissio aikoo noudattaa seuraavaa järjestystä: se tarkastelee ensin emoyhtiölle mahdollisesti muodostuneita etuja (7.1.4.1) ja sen jälkeen IFP:n tytäryrityksille mahdollisesti siirrettyjä etuja (7.1.4.2).
Advantages to the publicly owned establishment IFP
IFP:lle muodostuneet edut