natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Council of State, Société de gestion du port de Campoloro, 18 November 2005.
Ks. Conseil d'État, 18.11.2005, Société de gestion du port de Campoloro.
Bon, ‘Le Préfet face à l’inexécution par une collectivité territoriale d’un jugement la condamnant pécuniairement’, RFDA, March-April 2006, p. 341.
Le Préfet face à l'inexécution par une collectivité territoriale d'un jugement la condamnant pécuniairement; P. Bon, RFDA, maalis–huhtikuu 2006, s. 341.
Landais & F. Lenica, ‘Le pouvoir de substitution du préfet en cas d’inexécution de la chose jugée par les collectivités territoriales’, AJDA, 23 January 2006, p. 137.
Le pouvoir de substitution du préfet en cas d'inexécution de la chose jugée par les collectivités territoriales; C. Landais et F. Lenica, AJDA, 23.1.2006, s. 137.
Commission Notice on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees, OJ C 71, 11.3.2000, p. 14.
Komission tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina, EYVL C 71, 11.3.2000, s. 14.
The procedure which would be followed in the event of the insolvency of IFP should be defined and publicised.
IFP:n maksukyvyttömyyden yhteydessä noudatettava menettely olisi määriteltävä ja julkistettava.
This procedure should be either the private-law procedure or a procedure which confers on the creditors of the publicly owned establishment IFP rights no greater than those they would have had under commercial law.
Menettelyn olisi oltava joko yksityisoikeudellinen menettely tai sellainen menettely, joka antaa IFP:n velkojille enintään yhtä laajat oikeudet kuin kauppaoikeutta sovellettaessa.
According to the French authorities, compliance with these criteria is sufficient, albeit not necessary, to rule out the existence of any advantage.
Ranskan viranomaisten mukaan näiden kriteerien noudattaminen riittää osoittamaan, ettei minkäänlaista etua ole, mutta ne eivät ole välttämättömiä.
In their opinion, it would be counter-intuitive to regard the alleged existence of a doubt about the procedure applicable in the event of insolvency to be reflected in more favourable funding terms.
Ranskan viranomaisten mukaan ei ole esimerkiksi loogista olettaa, että sovellettavaan maksukyvyttömyysmenettelyyn liittyvä mahdollinen epävarmuus voisi johtaa edullisempiin rahoitusehtoihin.
According to France, in such circumstances, the undertaking would initially be required to open negotiations with its creditors in order to establish a plan for rescheduling liabilities.
Ranskan mukaan yrityksen olisi tällaisessa tilanteessa ennen varojen riittämättömyyttä neuvoteltava ensin velkojiensa kanssa velkasaneeraussuunnitelman laatimiseksi.
Next, if the plan were judged unsatisfactory or if it did not bring the financial difficulties to an end, and in the absence of a new agreement with creditors, the creditors – or some of them – could refer the case to the competent court to obtain a judgment against the debtor and therefore have their claim recognised.
Mikäli suunnitelmaa ei katsottaisi riittäväksi tai se ei mahdollistaisi taloudellisten vaikeuksien ratkaisua eikä velkojien kanssa päästäisi uuteen sopuun, toisessa vaiheessa velkojat – tai osa niistä – voisivat viedä asian toimivaltaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen velallista vastaan tuomion, jossa niiden saatavat tunnustetaan.
According to the French authorities, if the procedure introduced by the Law of 16 July 1980 were to founder for lack of assets at IFP, and if the supervising authority were therefore faced with an impossible task, not having any more assets to sell in order to generate the resources needed to pay the amount due, the procedure provided for by the Law of 16 July 1980 would be terminated.
Ranskan viranomaisten mukaan mikäli 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain mukainen menettely pysähtyisi IFP:n varojen riittämättömyyteen eikä valvontaviranomainen siten pystyisi vapauttamaan erääntyneen määrän maksamiseen tarvittavia varoja, koska luovutettavaa omaisuutta ei enää olisi, 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain mukainen menettely lopetettaisiin.
Pursuant to Article L. 225-248 of the Commercial Code, if a company’s equity capital falls below half of its share capital, the general meeting must record this and decide whether the company should be prematurely dissolved.
Kauppalain L. 225–258 §:ssä todetaan, että jos yhtiön omat varat ovat pienemmät kuin puolet sen pääomasta, yleiskokouksen on todettava tämä tilanne ja päätettävä, onko yhtiön lakkauttamista aikaistettava.
If it is decided to continue the activity of the company, the company must, no later than the end of the second financial year after that in which the losses were recorded, reconstitute its equity to a value at least equivalent to half the share capital, and reduce the share capital if the equity has not been reconstituted otherwise.
Jos yhtiön toimintaa päätetään jatkaa, sen on palautettava pääomansa vastaamaan vähintä puolta yhtiöpääomasta vähentämällä kyseistä pääomaa, jollei pääomia muuten ole palautettu, viimeistään sitä varainhoitovuotta seuraavan toisen varainhoitovuoden päättyessä, jonka aikana tappio on todettu.
Court of Justice in Case C-303/88 Italy v Commission [1991] ECR I-1433, paragraph 21.
Ks. asia C-303/88, Italia v. komissio, tuomio 21.3.1991, Kok. I-1433, 21 kohta.
See in particular Court of Justice in Case C-482/99 France v Commission (Stardust Marine) [2002] ECR I-4397, paragraphs 68 to 83.
Ks. erityisesti asia C-482/99, tuomio 16.5.2002, Ranska v. komissio (asia Stardust Marine), Kok. I-4397, 68–83 kohta.
European Commission, 21 December 2005, State aid measure No N 531/2005 – France – Measures relating to the creation and operation of Banque Postale.
Ks. Euroopan komissio, 21.12.2005, valtiontuki N 531/2005 – Ranska – Postipankin (Banque Postale) perustamiseen ja toimintaan liittyvät toimenpiteet.
Court of First Instance in Case T-68/03 Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE v Commission, not yet reported in the ECR; to the same effect see also Court of First Instance in Case T-266/02 Deutsche Post AG v. Commission, not yet reported in the ECR, paragraph 92: ‘Moreover, the Commission must check whether the beneficiary of aid has received an actual advantage’.
Ks. asia T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE v. komissio, tuomio 12.9.2007, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa. Ks. myös samassa yhteydessä asia T-266/02, Deutsche Post AG v. komissio, tuomio 1.7.2008, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa, 92 kohta: ”Lisäksi komission on selvitettävä, onko tuensaaja saanut todellista etua”.
As amended, the provision in the Decree would read:‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment. The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources from the budget of the defaulting authority or establishment, either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources’ (the amendment is shown in italic).
Näin muutettuna asetuksen säännös kuuluisi seuraavasti:”Jollei maksua ole suoritettu näiden määräaikojen kuluessa, valtion edustaja tai valvontaviranomainen kirjaa menoerän maksuvelvoitteensa laiminlyöneen julkisen laitoksen tai yhtiön talousarvioon. Valtion edustaja tai valvontaviranomainen vapauttaa tarvittavat varat laitoksen tai yhtiön talousarviosta joko pienentämällä vielä käyttämättömiä, muihin menoihin varattuja määrärahoja tai lisäämällä varoja.” (Muutos alleviivattu).
The French authorities refer to recital 68 of the opening decision, in which the Commission takes the view that the proposal by the French authorities to amend the Decree implementing the Law of 16 July 1980‘does not exclude the possibility that, where the resources of the publicly owned establishment IFP are exhausted, the creditor who has not obtained repayment of his claim under application of the Law of 16 July 1980 could bring legal action to render the State liable on the basis of a breach of the principle of equality before public burdens’.
Ranskan viranomaiset viittaavat menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 68 kappaleeseen, jossa komissio toteaa, että Ranskan viranomaisten ehdotus 16 päivänä heinäkuuta 1980 annetun lain soveltamisasetuksen muuttamiseksi ei riitä sulkemaan pois sitä mahdollisuutta, että IFP:n varojen loppuessa velkoja, jolle ei ole korvattu saatavaa vuoden 1980 lain soveltamisen nojalla, voisi oikeudessa vedota valtion vastuuseen julkisten menojen tasapuolisuutta koskevan periaatteen rikkomisen vuoksi.
Council of State, Sille, 16 November 1998: ‘First, as the judges in the court of first instance decided, while the public authorities can be held liable, even without fault, on the grounds of the principle of the equality of citizens before public burdens, where a measure lawfully adopted has the effect of causing a special loss of a certain degree of gravity to a natural or legal person, that does not hold true in this case, because Mr Sille, in his capacity as a real-estate professional, could not be unaware of the risks necessarily involved in the execution of a building project such as that projected, in respect of which it was necessary, in particular, to amend the provisions of the land-use plan and obtain the agreement of the local council. Mr Sille should have contemplated the possibility that if the findings of the public enquiry were negative or if the project encountered hostility it might be abandoned by the local authority. Having taken the risk in full knowledge of the facts, he cannot to any purpose maintain that he has suffered an abnormal loss and that the local authority must bear the substantial consequences for him arising from the shelving of the project’.
Korkein hallinto-oikeus totesi 16.11.1998 asiassa Sille seuraavasti: ”Vaikka (alemman oikeusasteen tuomioistuimen tavoin katsottaisiin, että) julkisen viranomaisen vastuuseen voidaan vedota ilman virhettä kansalaisten tasavertaisuutta julkisten menojen osalta koskevan periaatteen rikkomisen vuoksi, kun laillisesti toteutetun toimenpiteen seurauksena on luonnollisen tai oikeushenkilön joutuminen kärsimään erityisestä ja tietyn vakavuusasteen vahingosta, tästä ei ole kyse tässä nimenomaisessa tapauksessa, koska Sille ei voinut kiinteistöalan ammattilaisen ominaisuudessa olla tietämättä tässä tapauksessa nimenomaisesti suunnitellun kiinteistöohjelman toteuttamiseen liittyvistä epävarmuustekijöistä varsinkin, kun toteuttamista varten oli muutettava maankäyttösuunnitelman määräyksiä ja hankittava kunnanhallituksen lupa. Sillen oli siis varauduttava mahdollisuuteen, että julkisen tutkimuksen kielteisten tulosten ja hankkeen saaman kielteisen vastaanoton vuoksi kunta voisi hylätä hankkeen. Otettuaan tämän riskin tietoisesti hän ei voi väittää kärsineenä tavanomaisesta poikkeavaa vahinkoa ja väittää, että kunnan on maksettava hankkeesta luopumisesta hänelle aiheutuneet rahalliset kulut.”
Council of State, Meunier, 10 July 1996: ‘When it concluded from the choice of such a place for the location of the business and from a letter from the mayor concerning the possibility of land slip that the interested party had accepted in full knowledge of the facts the risks of instability to which his establishment was exposed, the Administrative Appeal Court made a final decision on the facts. When it took the view that the loss resulting from a situation to which the interested party had knowingly exposed himself did not give him grounds for compensation, the Court did not fail to apply the rules governing the liability of legal persons governed by public law’.
Korkein hallinto-oikeus totesi 10.7.1996 asiassa Meunier seuraavasti: ”Arvioidessaan, että liikkeen sijoittamisesta tällaiseen paikkaan ja maanliikkeiden mahdollisuutta koskevasta kunnanjohtajan kirjeestä johtuu, että asianosainen oli hyväksynyt tietoisesti epävakauteen liittyvät vaarat, joille hänen laitoksensa altistui, hallinnollinen muutoksenhakutuomioistuin arvioi asiaa täysivaltaisesti. Katsoessaan, että vahinko, joka johtuu asianomaisen tietoisesti hyväksymästä altistustilanteesta, ei anna oikeutta korvaukseen, tuomioistuin ei ole ymmärtänyt väärin sääntöjä, joilla säännellään julkisoikeudellisten oikeushenkilöiden vastuuta.”
General Court in Joined Cases T-425/04, T-444/04, T-450/04 and T-456/04 France and Others v Commission, 21 May 2010, not yet reported in the ECR.
Ks. yhdistetyt asiat T-425/04, T-444/04, T-450/04 ja T-456/04, Ranska v. komissio, tuomio 21.5.2010, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
The Court found that the Commission had failed to show that a draft contract for a shareholders’ loan that had not been signed or put into effect by France Télécom might have produced an improvement in France Télécom’s economic position by comparison with the situation in which it found itself (paragraph 254), and that the Commission could not presume, on the sole basis of a unilateral offer by the State to grant a loan of a certain amount, that that offer would confer economic advantages on the beneficiary, without taking account of the conditions governing the performance of the loan contract, in particular those regarding the granting and the repayment of the loan, especially as the beneficiary had not accepted the offer but had confined itself to funding on the terms prevailing in the market (paragraph 255).
Tässä asiassa yleinen tuomioistuin on päätellyt, ettei komissio ollut osoittanut ”sitä FT:n taloudellisen tilanteen mahdollista parantumista, joka olisi voinut johtua tästä tarjouksesta [osakaslainasopimusluonnos, jota FT ei allekirjoittanut eikä pannut täytäntöön], suhteessa tilanteeseen, joka vallitsi (…)” (254 kohta), ja ettei komissio ”voi olettaa ainoastaan sillä perusteella, että valtio on tehnyt yksipuolisen tarjouksen tietynsuuruisesta luottolimiitistä, että tällä tarjouksella olisi edunsaajalle edullisia taloudellisia vaikutuksia, ja jättää huomiotta kyseisen luottosopimuksen toteuttamiseen sekä erityisesti tämän luoton myöntämiseen ja takaisinmaksuun liittyvät ehdot, etenkään kun edunsaaja ei ole hyväksynyt tarjousta vaan on tyytynyt hakemaan jälleenrahoitusta markkinaehdoilla.” (255 kohta) (Ranskan viranomaisten tekemät alleviivaukset).
Case C-69/88 [1990] ECR I-583.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Krantz 7.3.1990 antama tuomio.
Case C-399/08, 2 September 2010, not yet reported in the ECR.
Unionin tuomioistuimen asiassa Deutsche Post AG 2.9.2010 antama tuomio.
The French authorities refer to their letters dated 7 May and 9 June 2008.
Ranskan viranomaiset viittaavat 7.5. ja 9.6.2008 päivättyihin kirjeisiinsä.
The French authorities refer to their reply to the Commission letter dated 3 August 2007.
Ranskan viranomaiset viittaavat komission 3.8.2007 päivättyyn kirjeeseen antamaansa vastaukseen.
European Commission, A Report on the Functioning of Public Procurement Markets in the EU, 3 February 2004.
Euroopan komissio, 3.2.2004, A report on the functioning of public procurement markets in the EU.
UOP states that it operates in the markets for the supply of products and services to the petroleum refining, gas treatment and petrochemicals production industries and to most manufacturing industries.
UOP Limited ilmoittaa toimivansa markkinoilla, joilla tarjotaan tuotteita ja palveluja öljynjalostusteollisuudelle, kaasunkäsittelyteollisuudelle, petrokemian tuotannolle ja useimmille teollisuuden aloille.
More specifically, it indicates that it designs, implements and authorises the exploitation of licences, and provides maintenance of process technologies for such things as oil conversion, clean fuel production, fuel desulphurisation and petrochemicals.
Tarkemmin se ilmoittaa suunnittelevansa ja toteuttavansa lisenssien käyttöä ja myöntävänsä siihen lupia. Sen toimialaa on myös prosessiteknologian, kuten öljynjalostuksen, puhtaiden polttoaineiden tuotannon, polttoaineiden rikinpoiston ja petrokemian teknologian, ylläpito.
It also states that it produces catalysts, molecular filters, adsorbents and other specialised equipment.
UOP Limited ilmoittaa myös valmistavansa katalyyttejä, molekulaarisia seuloja, absorptiolaitteita ja muita erikoislaitteita.
It states that it is present in various European Union Member States (Austria, Belgium, the Czech Republic, Denmark, France, Germany, Hungry, Ireland, Italy, Netherlands, Portugal, Poland, Slovak Republic, Spain, Sweden and the United Kingdom), that it has representations in Belgium, France and Germany, and that it has two production plants, one in Brimsdown, Enfield, United Kingdom, and the other in Reggio Calabria, Italy.
Lisäksi UOP Limited ilmoittaa toimivansa Euroopan unionin eri jäsenvaltioissa (Itävallassa, Belgiassa, Tšekissä, Tanskassa, Ranskassa, Saksassa, Unkarissa, Irlannissa, Italiassa, Alankomaissa, Portugalissa, Puolassa, Slovakiassa, Espanjassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa). Sillä on edustajia Belgiassa, Ranskassa ja Saksassa. Sillä on kaksi tuotantolaitosta, toinen Brimsdownissa, Enfieldissä (Isossa-Britanniassa) ja toinen Reggio Calabriassa (Italiassa).
UOP refers to the web page http://www.axens.net/about/history.html, consulted on 20 November 2008.
UOP Limited -yhtiö viittaa osoitteeseen http://www.axens.net/about/history.html, sellaisena kuin se esitettiin 20.11.2008.
For example, regarding the volume and purity of the product flows, or the consumption of raw materials.
Esimerkiksi tuotevirtojen määrä ja puhtaus tai raaka-aineiden kulutus.
The French authorities refer to footnote 3 to decision N 531/2005 cited above.
Ranskan viranomaiset viittaavat edellä mainitun päätöksen N 531/2005 alaviitteeseen 3.
This memo has been in existence since […] (*), and has been updated and endorsed regularly by […] (*).
Tämä ilmoitus on ollut voimassa […] (*) alkaen, ja […] (*) päivittävät sitä ja vahvistavat sen säännöllisesti.
The French authorities forwarded version […] (*) as an annex to their letter.
Ranskan viranomaiset ovat toimittaneet kirjeensä liitteessä päivitetyn version […] (*).
The French authorities refer to the letter from UOP dated 23 January 2009, which they say takes up the arguments developed under point 3(b) of the letter dated 28 November 2008.
Ranskan viranomaiset viittaavat UOP Limited -yhtiön 23.1.2009 päivättyyn kirjeeseen, jossa niiden mukaan toistetaan 28.11.2008 päivätyn kirjeen 3 b kohdassa esitetty väite.
Under this framework licensing system Axens may use IFP’s present and future intellectual property rights essentially in processes in its field of activity to provide engineering services to customers in connection with those processes and to transmit to them the right to use the related technologies in the form of patent licence sub-grants.
Tämän puitelisenssisopimuksen mukaan Axens voi käyttää IFP:n nykyisiä ja tulevia teollis- ja tekijänoikeuksia erityisesti oman toiminta-alansa prosesseissa tarjotakseen asiakkailleen näihin prosesseihin liittyviä insinööripalveluja ja antaakseen asiakkaille oikeuden käyttää niihin liittyvää teknologiaa luovuttamalla patenttien lisenssit.
Under this product licensing system Axens may use IFP’s present and future technology in its field of activity to manufacture and sell to its customers catalysts, adsorbents, captation masses, equipment, and other products and software developed by IFP.
Tämän tuotelisenssisopimuksen mukaan Axens voi käyttää IFP:n nykyistä ja tulevaa teknologiaa toiminta-alallaan valmistaakseen ja myydäkseen asiakkailleen katalyyttejä, adsorbentteja, talteenottomassaa, laitteita ja muita IFP:n kehittämiä tuotteita ja ohjelmistoja.
Letter from the French authorities dated 13 October 2008, paragraph 203.
Ranskan viranomaisten kirje, päivätty 13.10.2008, 203 kappale.
See section 4.1.1 C, ‘Conclusion regarding the existence of a state guarantee in favour of La Poste’, recitals 251 to 255 of decision C 56/2007,
Ks. edellä mainitun päätöksen C 56/2007 4.1.1 kohdan C alakohta ”Päätelmä La Posten valtiontakauksen olemassaolosta”, johdanto-osan 251–255 kappale.
As specified in recital 12 (footnote No 11), this legal status was likened to an EPIC before the change in form of La Poste to that of a public limited company.
Kuten johdanto-osan 12 kappaleessa (alaviitteessä 11) täsmennetään, kyseinen asema oli rinnastettavissa EPIC-asemaan ennen kuin La Poste muutettiin osakeyhtiöksi.
Council of State, Société de l’hôtel d’Albe, 1 April 1938, Recueil p. 341.
Ks. Décision du Conseil d'État, 1.4.1938, société de l'hôtel d'Albe, recueil, s. 341.
Council of State judgments in the Campoloro case, 10 November 1999 and 18 November 2005.
Ks. Arrêts du Conseil d'État relatifs à l'affaire Campoloro (10.11.1999 ja 18.11.2005).
In this judgment, the Council of State merely refused to grant an application brought by a creditor directly against the Minister for Public Works It found that a guarantee would come into play in the event of insolvency; a guarantee mechanism did not require the State to pay a debt of a publicly owned establishment whenever a creditor so requested.
Tässä tuomiossa korkein hallinto-oikeus kieltäytyi ainoastaan hyväksymästä suoraan julkisten töiden ministerille osoitettua velkojan vaatimusta. Toisin sanoen takauksen käyttö edellyttää maksukyvyttömyyttä, eikä takausjärjestely merkitse sitä, että valtio olisi velvollinen suorittamaan julkisen laitoksen saatavan pelkästään velkojan pyynnöstä.
The Commission refers to its analysis of the Campoloro case in section 4.1.1.A(b)(3) of decision C 56/2007.
Komissio viittaa edellä mainitun päätöksen C 56/2007 4.1.1.A.b) 3 kohdassa asiasta Campoloro tekemäänsä analyysiin.
However, in the case of insufficient assets of the publicly owned establishment IFP subsequent to its change in legal form, all its creditors, irrespective of when their claim arose, would be in a comparable situation, all finding that the ordinary law relating to compulsory administration or winding up of undertakings in difficulty did not apply to the publicly owned establishment IFP.
Kuitenkin jos IFP:n varat todettaisiin riittämättömiksi laitoksen aseman muuttumisen jälkeen, sen kaikki velkojat, riippumatta ajankohdasta, jona saatava on syntynyt, olisivat toisiinsa verrattavassa tilanteessa, jossa IFP:hen ei sovelleta vaikeuksissa olevan yrityksen saneeraus- ja selvitystilamenettelyjä koskevaa yleistä lainsäädäntöä.
All the creditors of the publicly owned establishment IFP would be assured of seeing their claims finally paid, as explained under point A(b).
Kaikilla IFP:n velkojilla olisi varmuus saataviensa takaisinmaksusta, kuten A. b) kohdassa selvitetään.
The Commission wishes to point out in this respect that the guarantee examined here derives from the EPIC status of the publicly owned establishment IFP, that this is a guarantee operating between the State and the publicly owned establishment IFP (the latter’s creditors being only indirect beneficiaries thereof), and that this guarantee covers not only the payment of individual claims, but also the continued existence of IFP or its obligations or both.
Komissio haluaa täsmentää tältä osin, että nyt tarkasteltavana oleva takaus perustuu IFP:n EPIC-asemaan, että kyseessä on valtion ja IFP:n välinen takaus (viimeksi mainitun velkojat ovat vain välillisiä edunsaajia) ja että tämä takaus koskee yksittäisten saatavien takaisinmaksun lisäksi IFP:n ja/tai sen velvollisuuksien olemassaolon jatkumista.
General Court in Case T-442/03 SIC v Commission [2008] ECR II-1161, paragraphs 124-127.
Ks. asia T-442/03, SIC v. komissio, tuomio 26.6.2008, Kok. 2008, s. II-1161, 124–127 kohta.
See also the Guarantees Notice.
Ks. myös edellä mainittu takauksia koskeva tiedonanto.
In particular, no such mechanism was set up at the time of the conversion of IFP, France Télécom, Gaz de France, EDF or ADP.
Etenkään silloin kun IFP:n, France Télécomin, Gaz de Francen, EDF:n ja ADP:n asema muutettiin.