natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, this measure is the responsibility of the Italian State, since the decision to grant the loan was adopted by the Italian Council of Ministers on 22 April 2008 and supplemented by Decree-Law No 93 of 27 May 2008.
Lisäksi juuri Italian valtio on toteuttanut kyseisen toimenpiteen, sillä päätöksen lainan myöntämisestä, sellaisena kuin se on täydennettynä 27. toukokuuta 2008 annetulla asetuksella N:o 93, teki Italian ministerineuvosto 22. huhtikuuta 2008.
As for whether there is an economic advantage, it should be assessed whether, in similar circumstances, a private investor could have been led to provide a capital injection such as that in the case in point.
Toiseksi taloudellisen edun olemassaolon toteamiseksi on arvioitava, olisiko yksityinen sijoittaja saattanut tehdä samanlaisissa olosuhteissa käsiteltävänä olevassa asiassa tarkoitetun kaltaisen pääomasijoituksen.
Here, the Court has stated that, although the conduct of a private investor with which the intervention of the public investor pursuing economic policy aims must be compared need not be the conduct of an ordinary investor laying out capital with a view to realising a profit in the relatively short term, it must at least be the conduct of a private holding company or a private group of undertakings pursuing a structural policy — whether general or sectoral — and guided by prospects of profitability in the longer term [21].
Tässä yhteydessä yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt, että vaikka yksityisen sijoittajan käyttäytyminen, johon talouspoliittisia päämääriä tavoittelevan julkisoikeudellisen sijoittajan toimenpidettä on verrattava, ei välttämättä tarkoita sellaisen tavallisen sijoittajan käyttäytymistä, joka tekee pääomasijoituksia saadakseen niistä tuottoa jokseenkin lyhyellä aikavälillä, sen on kuitenkin vastattava sellaisen yksityisen holdingyhtiön tai konsernin käyttäytymistä, joka noudattaa kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa ja jonka toimintaa ohjaavat pidemmän aikavälin tuotto-odotukset [21].
The Court has also ruled that a private shareholder may reasonably provide the capital necessary to secure the survival of an undertaking which is experiencing temporary difficulties but is capable of becoming profitable again, possibly after restructuring.
Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi katsonut, että yksityinen osakkeenomistaja voi järkevästi tukea tilapäisissä vaikeuksissa olevaa yritystä sen olemassaolon turvaamiseen tarvittavilla pääomasijoituksilla, jos yritys voi mahdollisesti tarvittavan rakenneuudistuksen jälkeen tulla uudelleen kannattavaksi.
However, when injections of capital by a public investor disregard any prospect of profitability, even in the long term, such provision of capital must be regarded as aid within the meaning of Article 87 of the Treaty [22].
Jos julkisen sijoittajan pääomasijoituksissa ei lainkaan oteta huomioon edes pitkän aikavälin kannattavuusnäkymiä, kyseisiä sijoituksia on pidettävä perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitettuna tukena [22].
It should also be pointed out that, according to settled case-law, both the existence and the amount of aid must be assessed in the light of the situation prevailing at the time it was granted [23].
Muistutettakoon myös siitä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sekä tuen olemassaoloa että sen merkitystä on arvioitava sen myöntämishetkellä vallinneen tilanteen mukaan [23].
In the case in point, for the purposes of applying the private investor criterion and the abovementioned principles, it is necessary to take account of Alitalia’s financial situation and the characteristics of the State intervention in question.
Käsiteltävänä olevassa asiassa on yksityisen sijoittajan käyttäytymistä koskevan arviointiperusteen ja edellä mainittujen periaatteiden soveltamiseksi otettava huomioon Alitalian taloudellinen tilanne ja kyseessä olevan valtiontuen ominaisuudet.
Alitalia’s financial situation
Alitalian taloudellinen tilanne
With regard to the financial situation of Alitalia, the Commission notes that it was very precarious at the time of granting of the loan in question and adoption of Decree-Law No 93.
Komissio toteaa, että Alitalian taloudellinen tilanne oli vakavasti vaarantunut kyseisen lainan myöntämisen ja asetuksen N:o 93 antamisen ajankohtana.
Indeed, Alitalia recorded consolidated losses of EUR 626 million for the 2006 financial year and EUR 495 million for the 2007 financial year [24].
Varainhoitovuonna 2006 Alitalia kirjasi 626 miljoonan euron konsolidoidut tappiot ja varainhoitovuonna 2007 tappiot olivat 495 miljoonaa euroa [24].
This situation is shown equally clearly by Decree-Law No 80, which states, inter alia, that granting the loan in question should make possible the recovery of the company and allow it to meet its immediate liquidity needs (see recitals 57 and 58 above).
Tämä käy selvästi ilmi myös asetuksesta N:o 80, jonka mukaan kyseisen lainan on erityisesti luotava edellytykset yrityksen talouden kohentumiselle ja vastattava sen välittömään käteisvarojen tarpeeseen (ks. edellä johdanto-osan 57 ja 58 kappale).
In their reply of 30 May 2008 to the Commission, the Italian authorities also stated that Decree-Law No 93 was adopted as a result of the worsening financial situation of the company and was intended to enable it to safeguard its value and ensure that it remained in business.
Italian viranomaiset ovat lisäksi todenneet komissiolle 30. toukokuuta 2008 antamassaan vastauksessa, että asetuksen N:o 93 antamiseen johti yrityksen taloudellisen tilanteen heikentyminen ja että asetuksen tarkoituksena on luoda edellytykset sille, että yritys voi säilyttää arvonsa ja siten jatkaa toimintaansa.
In this context, they indicated that the measures taken were aimed at ensuring that its losses did not make share capital and reserves fall below the legal limit, thereby preventing insolvency proceedings (procedura concorsuale) and the placing of the company in liquidation.
Ne totesivat tässä yhteydessä, että toteutettujen toimenpiteiden tarkoituksena oli estää tappioita aiheuttamasta yhtiöpääoman ja varojen alenemista lain vaatiman vähimmäismäärän alapuolelle, jotta voidaan välttää maksukyvyttömyysmenettelyn (”procedura concorsuale”) käynnistyminen ja yrityksen asettaminen selvitystilaan.
On 3 June 2008, the Italian authorities adopted Decree-Law No 97 [26], which also referred to the financial situation of Alitalia described above and substantiated this analysis.
Italian viranomaiset antoivat 3. kesäkuuta 2008 asetuksen N:o 97 [26], jossa viitataan myös edellä kuvailtuun Alitalian taloudelliseen tilanteeseen ja joka vahvistaa tämän analyysin.
In this context, the Commission also considers it appropriate to point out that Alitalia’s financial situation has worsened since 1997 and been very precarious since 2001, as demonstrated by the description of the company’s financial situation in the Commission Decisions of 18 July 2001, 20 July 2004 and 7 June 2005 (previously cited, see recital 47 above).
Tässä yhteydessä komissio katsoo aiheelliseksi huomauttaa myös, että Alitalian taloudellinen tilanne on heikentynyt vuoden 1997 jälkeen ja on ollut vakavasti vaarantunut vuodesta 2001 lähtien; tämä käy ilmi yrityksen taloudellisen tilanteen kuvauksesta (edellä mainituissa) päätöksissä, jotka komissio teki 18. heinäkuuta 2001, 20. heinäkuuta 2004 ja 7. kesäkuuta 2005 (ks. edellä johdanto-osan 47 kappale).
The State support measures which the company has benefited from since 1997 provide ample proof that the difficulties encountered by the company for almost ten years have been overcome repeatedly through the intervention of the State as shareholder.
Valtion varoista myönnetyt tukitoimenpiteet, joista yritys on hyötynyt jo vuodesta 1997 lähtien, osoittavat vakuuttavasti, että julkinen osakkeenomistaja on toistuvasti pelastanut yrityksen vaikeuksista, joita viimeksi mainittu on kokenut jo lähes 10 vuoden ajan.
Characteristics of the State intervention
Kyseessä olevan valtiontuen ominaisuudet
With regard to the conditions for granting of the measure in question, the Commission notes, firstly, that, according to Decree-Law No 80, the interest rate applicable is that indicated in the Commission notice on current State aid recovery interest rates and reference/discount rates for 25 Member States applicable as from 1 January 2008 and, with effect from 1 July 2008, the rate indicated in the Communication from the Commission on the revision of the method for setting the reference and discount rates [28].
Kyseessä olevan lainan myöntämisen edellytyksistä komissio toteaa aivan ensiksi, että asetuksen N:o 80 mukaan sovellettava korko on korko, joka ilmoitetaan komission tiedonannossa voimassa olevista 25:tä jäsenvaltiota koskevista valtion tuen takaisinperinnässä sovellettavista koroista sekä viite- ja diskonttokoroista 1. tammikuuta 2008; 1. heinäkuuta 2008 alkaen sovelletaan korkoa, joka ilmoitetaan viite- ja diskonttokorkojen määrittämisessä sovellettavan menetelmän tarkistamisesta annetussa komission tiedonannossa [28].
This rate was increased by 1 % by Decree-Law No 93 [29].
Asetuksella N:o 93 tätä korkokantaa korotettiin prosentilla [29].
With regard to the Commission notice on current State aid recovery interest rates and reference/discount rates for 25 Member States applicable as from 1 July 2008 [30], it is important to note that the rates therein are supposed to reflect the average level of the interest rates in force in the various Member States for medium- and long-term loans (five to ten years) where normal security is provided.
On kuitenkin syytä korostaa, että komission tiedonannossa voimassa olevista 25:tä jäsenvaltiota koskevista valtion tuen takaisinperinnässä sovellettavista koroista sekä viite- ja diskonttokoroista 1. heinäkuuta 2008 [30] esitettyjen korkojen tulisi heijastaa eri jäsenvaltioissa tavanomaisin vakuuksin myönnettyihin keskipitkiin ja pitkiin (5–10 vuotta) lainoihin sovellettavaa korkotasoa.
The Commission considers that, even increased by 1 %, these rates cannot be considered appropriate, since the financial situation of the company in question is very precarious.
Komissio katsoo kuitenkin, ettei näitä korkoja, vaikka niitä korotettaisiin prosentilla, voida pitää asianmukaisina, kun kyseessä on yritys, jonka taloudellinen tilanne on vakavasti vaarantunut.
Furthermore, this notice is based on the 1997 Commission notice on the method for setting the reference and discount rates [31], which states that ‘the reference rate thus determined is a floor rate which may be increased in situations involving a particular risk (for example, an undertaking in difficulty, or where the security normally required by banks is not provided).
Lisäksi kyseinen tiedonanto perustuu komission vuoden 1997 tiedonantoon viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmästä [31], jonka mukaan ”viitekorko, joka on tällä tavoin määritelty, on alin käytetty korko ja sitä voidaan korottaa tilanteissa, joissa on erityinen riski (esimerkiksi vaikeuksissa oleva yritys tai pankkien yleensä vaatimat vakuudet puuttuvat).
In such cases, the premium may amount to 400 basis points or more if no private bank would have agreed to grant the relevant loan’.
Tällaisissa tapauksissa preemio voi olla 400 pistettä tai enemmän, jos mikään yksityinen pankki ei myöntäisi kyseessä olevaa lainaa”.
The Commission believes that even a premium on the reference rate of 100 basis points, as provided for by Decree-Law No 93, does not take sufficient account of the particularly precarious situation of Alitalia at the time of granting of the measure.
Komissio katsoo kuitenkin, että edes 100 peruspisteen lisääminen viitekorkoon, mistä säädetään asetuksessa N:o 93, ei takaa, että vakavasti vaarantunut tilanne, jossa Alitalia oli toimenpiteen toteuttamisen ajankohtana, otetaan asianmukaisesti huomioon.
Accordingly, on the basis of the foregoing, the Commission believes that, even if a private investor in a similar situation to that of the Italian State in the case in point had agreed to granting the measure in question to Alitalia, it would not have accepted the interest rate being that applicable to a company in a normal financial situation, even with a premium of 100 basis points.
Tämän vuoksi komissio katsoo edellä esitettyjen seikkojen perusteella, että vaikka siihen tilanteeseen, jossa Italian valtio on käsiteltävänä olevassa asiassa, rinnastettavassa olevassa tilanteessa oleva yksityinen sijoittaja olisi myöntänyt kyseisen lainan Alitalialle, se ei olisi hyväksynyt sitä, että myönnettyä korkoa – edes 100 peruspisteellä korotettuna – sovelletaan tavanomaisessa taloudellisessa tilanteessa olevaan yritykseen.
The Commission notes that the decision of the Italian Government to grant the loan in question was taken on 22 April 2008, following the withdrawal, on the same day, of the bid by the Air France-KLM group to purchase Alitalia [33], and that the adoption of Decree-Law No 93 was motivated by the company’s worsening financial situation.
Komissio korostaa tämän jälkeen, että Italian hallituksen päätös myöntää kyseinen laina on tehty 22. huhtikuuta 2008 – samana päivänä kuin Alitalia oli vetäytynyt Air France - KLM -konsernin tekemästä Alitalian ostotarjouksesta [33] – ja että asetuksen N:o 93 antamisen perusteena oli yrityksen taloudellisen tilanteen heikentyminen.
Whatever the reasons for withdrawal of the Air France-KLM bid, which were linked, inter alia, to Alitalia’s financial situation [34], the fact remains that the decision to grant the loan in question immediately followed this decision to withdraw the bid.
Riippumatta – erityisesti Alitalian taloudelliseen tilanteeseen liittyvistä – syistä [34], jotka saivat Air France - KLM:n vetäytymään tarjouksestaan, kyseessä oleva päätös lainan myöntämiseksi tehtiin joka tapauksessa välittömästi tämän vetäytymispäätöksen jälkeen.
In this connection, credence cannot be given to the Italian authorities’ unsubstantiated claim that the non-completion of this deal did not undermine the prospect of privatisation in the absence of evidence demonstrating the reality of such a plan as at the time of granting the measure in question.
Italian viranomaisten toteen näyttämätöntä väitettä, jonka mukaan operaation kariutuminen ei ollut esteenä yksityistämissuunnitelmalle, ei voida komission mukaan hyväksyä, mikäli ei ole vakuuttavia todisteita siitä, että tällainen suunnitelma todella oli olemassa kyseisen lainan myöntämisen ajankohtana.
The attempts to privatise the company to which the Italian authorities refer in their letter of 30 May 2008 and which concern the period between the end of 2006 and the end of 2007 are not enough to demonstrate that a real alternative takeover possibility existed when the measure in question was granted.
Yrityksen yksityistämispyrkimykset, joihin Italian viranomaiset viittaavat 30. toukokuuta 2008 päivätyssä kirjeessään ja jotka koskevat ajanjaksoa vuoden 2006 lopusta vuoden 2007 loppuun, eivät osoita, että ostosuunnitelma olisi ollut todellinen vaihtoehto kyseessä olevan lainan myöntämisen ajankohtana.
With regard to the letter from Mr B. Ermolli to Alitalia, to which the Italian authorities referred in their letter of 30 May 2008 and which, in their view, demonstrated the interest of some Italian entrepreneurs and investors in drawing up a plan to relaunch the company, this can no longer be considered to be a prospect of privatisation [35].
Tällaista näkymää ei tue myöskään B. Ermollin Alitalialle osoittama kirje, jota Italian viranomaiset selostavat 30. toukokuuta 2008 päivätyssä kirjeessään ja joka niiden mukaan osoittaa italialaisten yrittäjien ja investoijien olleen kiinnostuneita laatimaan yrityksen toiminnan elvyttämistä koskevan suunnitelman [35].
As for the developments after 30 May 2008 to which the Italian authorities refer in their letters and, more precisely, the contract concluded on 9 and 10 June 2008 between Alitalia and Intesa Sanpaolo, it is sufficient to point out that, for the purposes of assessing the measure in question, account must be taken of the circumstances prevailing as at the time when it was granted.
Toukokuun 30. päivän 2008 jälkeisistä tapahtumista, joita Italian viranomaiset selostavat kirjoituksissaan ja tarkemmin sanottuna Alitalian ja Intesa Sanpaolon välisessä 9. ja 10. kesäkuuta 2008 tehdyssä sopimuksessa, riittää kun huomautetaan, että kyseessä olevaa lainaa arvioitaessa on otettava huomioon sen myöntämisajankohdan olosuhteet.
In any case, the Commission would point out that the fact that Alitalia charged Intesa Sanpaolo in June 2008 with seeking a solution for privatisation of the company cannot be considered as a sure and immediate prospect of takeover of the company, as there was no certainty as at that date as to the success of the task assigned to Intesa Sanpaolo.
Komissio huomauttaa, ettei sitä, että Alitalia antoi kesäkuussa 2008 Intesa Sanpaololle tehtäväksi edistää ja löytää ratkaisu yrityksen yksityistämiseen, ei voida missään tapauksessa pitää yritystä koskevana varmana ja välittömänä ostonäkymänä, eikä Intesa Sanpaololle uskotun tehtävän onnistumisen edellytyksistä sitä paitsi ollut mitään varmuutta kyseisenä ajankohtana.
It should also be pointed out here that, when the measure in question was granted by the Italian State, none of Alitalia’s private shareholders took action to support it alongside the State, in order to enable it to handle its immediate liquidity need.
Tässä yhteydessä on lisäksi syytä tuoda esiin, että silloin, kun Italian valtio myönsi kyseisen lainan, yksikään Alitalian yksityinen osakkeenomistaja ei tukenut Alitaliaa samanaikaisesti valtion kanssa, jotta sen välitön käteisvarojen tarve tulisi täytetyksi.
The almost simultaneous occurrence of withdrawal of the aforementioned takeover bid and granting of the loan by the Italian Government, the absence of other recovery prospects at the time of granting and the absence of financial intervention from Alitalia’s private shareholders alongside that of the Italian State reinforce the conclusion that a shareholder of comparable size would not have agreed to grant this loan, given the seriousness of the situation.
Se, että edellä mainittu ostotarjous vedettiin pois lähes samanaikaisesti kuin Italian hallitus myönsi mainitun lainan, se, ettei lainan myöntämishetkellä ollut muita ostonäkymiä, ja se, etteivät Alitalian yksityiset osakkeenomistajat osallistuneet rahoitukseen samanaikaisesti Italian valtion kanssa, tukevat johtopäätöstä, jonka mukaan yhtä merkittävä osakkeenomistaja ei olisi myöntänyt kyseistä lainaa, kun otetaan huomioon Alitalian tilanteen vakavuus.
The Commission also believes that, given Alitalia’s very precarious financial situation, such a private investor would not have agreed to grant it any loan, much less a loan the value of which could be counted as part of its capital, which, in the event of liquidation of the company, would not be reimbursed until after all the other creditors had been paid off, jointly and in proportion to the share capital (see Article 4(4) of Decree-Law No 93).
Lisäksi komissio katsoo, että Alitalian vakavasti vaarantuneessa taloudellisessa tilanteessa tällainen yksityinen sijoittaja ei olisi myöntänyt sille minkäänlaista lainaa – etenkään lainaa, jonka määrän se voi lukea omaan pääomaansa ja jota ei näin ollen palauteta, mikäli yritys joutuu selvitystilaan, ennen kuin kaikkien muiden velkojien saatavat on suoritettu yhteisvastuullisesti ja yhtiöpääomaan suhteutettuina (ks. asetuksen N:o 93 4 artiklan 4 kohta).
Use of the loan initially granted to fill the gap in Alitalia’s capital further strengthens the Commission’s analysis that the measure in question constitutes State aid.
Alun perin Alitalian pääomaan lisättäväksi myönnetyn luoton käyttötarkoitus vahvistaa entisestään komission analyysia kyseisen toimenpiteen valtiontukiluonteesta.
In the light of all the foregoing, the Commission believes that, by granting Alitalia the measure in question worth EUR 300 million, the Italian State has not acted as a prudent shareholder pursuing a structural policy — whether general or sectoral — guided by longer term prospects of profitability on the capital invested than those of an ordinary investor [36].
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo siten, että myöntäessään Alitalialle kyseessä olevan 300 miljoonan euron lainan Italian valtio ei toiminut sellaisen kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa harjoittavan järkevän sijoittajan tavoin, jota pääoman tuottavuuden osalta ohjaavat pidemmän aikavälin tavoitteet kuin tavallista sijoittajaa [36].
The Commission concludes from this that, regardless of the use of the relevant funds, the measure in question confers an economic advantage to Alitalia through State resources which it would not have received in normal market conditions [37].
Komissio päättelee tämän perusteella, että kyseessä olevien varojen käytöstä riippumatta Alitalia saa toimenpiteestä sellaista valtion varoista rahoitettua taloudellista etua, jota se ei olisi saanut normaaleissa kilpailuolosuhteissa [37].
The granting of this loan gives Alitalia an economic advantage of which it is the sole beneficiary.
Alitalia saa tämän lainan myöntämisestä sellaista taloudellista etua, jonka ainoa edunsaaja se on.
Accordingly, the measure in question is selective.
Kyseessä oleva toimenpide on siten luonteeltaan valikoiva.
Effect on trade between Member States and distortion of competition
Edellytykset, jotka koskevat jäsenvaltioiden väliselle kaupalle aiheutuvia vaikutuksia ja kilpailun vääristymiä
The Commission considers that the measure in question affects trade between Member States, as it concerns a company whose transport activity, by its very nature, directly concerns trade and covers several Member States.
Komissio katsoo, että kyseessä oleva toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska se koskee yritystä, jonka lentoliikennetoiminta on omiaan vaikuttamaan suoraan kauppaan ja kattaa useita jäsenvaltioita.
It also distorts or threatens to distort competition within the common market, as it is granted to only one company which is in competition with other Community airlines on its European network, particularly since the entry into force of the third air transport liberalisation package on 1 January 1993 [38].
Lisäksi se vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla, koska se koskee ainoastaan yhtä yritystä, joka on Euroopan-verkkonsa osalta kilpailutilanteessa yhteisön muiden lentoyhtiöiden kanssa, erityisesti lentoliikenteen vapauttamisen kolmannen osan [38]1. tammikuuta 1993 tapahtuneesta voimaantulosta lähtien.
Having regard to all of the foregoing, the Commission believes, on the basis of the information it has at this stage, that the measure worth EUR 300 million granted to Alitalia by the Italian State constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Kaiken edellä esitetyn ja hallussaan tässä vaiheessa olevien tietojen perusteella komissio katsoo, että toimenpide, jolla Italian valtio myönsi Alitalialle 300 miljoonan euron lainan, on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki.
Classification of the aid measure as unlawful aid
Tukitoimenpiteen luokittelu sääntöjenvastaiseksi tueksi
Under Article 88(3) of the Treaty, Member States must notify any plans to grant or alter aid.
Perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on annettava tiedoksi kaikki tukien myöntämistä tai muuttamista koskevat suunnitelmansa.
The Member State concerned may not put its proposed measures into effect until this procedure has resulted in a final decision.
Jäsenvaltio, jota asia koskee, ei saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä ennen kuin menettelyssä on tehty lopullinen päätös.
The Italian Government decided to grant the EUR 300 million loan on 22 April 2008 by means of Decree-Law No 80.
Italian hallituksen päätös 300 miljoonan euron myöntämisestä tehtiin 22. huhtikuuta 2008 asetuksella N:o 80.