natgillin/translations-raw huggingface dataset:
second wavelength (reference), if used,
toinen (vertailu-) aallonpituus, jos sellaista käytettiin,
content of spectrophotometer blank, if used.
spektrofotometrin mahdollisen nollaliuoksen sisältö.
cell viability obtained at each concentration of the test chemical, expressed in percent viability of mean, concurrent solvent controls,
solujen elävyys kullakin testikemikaalin pitoisuudella ilmaistuna prosentteina rinnakkaisten liuotinkontrollien keskimääräisestä elävyydestä,
concentration response curves (test chemical concentration vs. relative cell viability) obtained in concurrent +Irr and -Irr experiments,
pitoisuus-vastekuvaajat (testikemikaalin pitoisuus vs. suhteellinen solujen elävyys), joka on saatu samanaikaisesti tehdyissä (+ Irr)- ja (- Irr)-kokeissa,
analysis of the concentration-response curves: if possible, computation/calculation of IC50 (+Irr) and IC50 (-Irr),
pitoisuus-vastekuvaajien analyysi; jos mahdollista, lasketaan IC50 (+ Irr) ja IC50 (- Irr),
comparison of the two concentration response curves obtained in the presence and in the absence of irradiation, either by calculation of the Photo-Irritation-Factor (PIF), or by calculation of the Mean-Photo-Effect (MPE),
niiden kahden konsentraatio-vastekuvaajan vertailu, jotka on saatu säteilytyksen kanssa ja ilman sitä, joko laskemalla valoärsyttävyystekijä (PIF) tai laskemalla keskimääräinen valovaikutus (MPE),
test acceptance criteria; concurrent solvent control:
testin hyväksyttävyyskriteerit; samanaikainen liuotinkontrolli:
absolute viability (optical density of Neutral Red extract) of irradiated and non-irradiated cells,
säteilytettyjen ja säteilyttämättömien solujen absoluuttinen elävyys (neutraalipunauutteen optinen tiheys),
historic negative and solvent control data; means and standard deviations,
negatiivista ja liuotinkontrollia koskevat aiemmat tiedot; keskiarvot ja vakiopoikkeamat,
test acceptance criteria; concurrent positive control,
–testin hyväksyttävyyskriteerit; samanaikainen positiivinen kontrolli:
IC50(+Irr) and IC50(-Irr) and PIF/MPE of positive control chemical,
positiivisen kontrollikemikaalin IC50(+ Irr) ja IC50(- Irr) ja PIF/MPE;
historic positive control chemical data: IC50(+Irr) and IC50(-Irr) and PIF/MPE; means and standard deviations.
positiivista kontrollia koskevat aiemmat kemialliset tiedot: IC50(+ Irr) ja IC50(- Irr) ja PIF/MPE; keskiarvot ja vakiopoikkeamat.
In ‘Research Progress in Organic, Biological and Medicinal Chemistry’ Vol. 3 part 1.
In ”Research Progress in Organic, Biological and Medicinal Chemistry” Vol. 3 part 1.
Spielmann, H., Lovell, W.W., Hölzle, E., Johnson, B.E., Maurer, T., Miranda, M.A., Pape, W.J.W., Sapora, O., and Sladowski, D., (1994) In vitro phototoxicity testing: The report and recommendations of ECVAM Workshop 2.
Spielmann, H., Lovell, W.W., Hölzle, E., Johnson, B.E., Maurer, T., Miranda, M.A., Pape, W.J.W., Sapora, O., and Sladowski, D. (1994). In vitro phototoxicity testing: The report and recommendations of ECVAM Workshop 2.
In ‘The science of Photobiology’ Edited by K.C.
Photosensitization. In ”The science of Photobiology” Edited by K.C.
OECD, (1997) Environmental Health and Safety Publications, Series on Testing and Assessment No 7 ‘Guidance Document On Direct Phototransformation Of Chemicals In Water’ Environment Directorate, OECD, Paris.
OECD (1997) Environmental Health and Safety Publications, Series on Testing and Assessment No.7 ”Guidance Document On Direct Phototransformation Of Chemicals In Water” Environment Directorate, OECD, Paris.
L., Pape, W., Pfannbecker, U., Potthast, J., De Silva, O., Steiling, W., and Willshaw, A., (1994) EEC/COLIPA project on in vitro phototoxicity testing: First results obtained with a Balb/c 3T3 cell phototoxicity assay.
L., Pape, W., Pfannbecker, U., Potthast, J., De Silva, O., Steiling, W., and Willshaw, A. (1994). EEC/COLIPA project on in vitro phototoxicity testing: First results obtained with a Balb/c 3T3 cell phototoxicity assay.
In Vitro 8, p. 793-796.
In Vitro 8, 793–796.
Spielmann, H., Balls, M., Dupuis, J., Pape, W.J.W., Pechovitch, G. De Silva, O., Holzhütter, H.G., Clothier, R., Desolle, P., Gerberick, F., Liebsch, M., Lovell, W.W., Maurer, T., Pfannenbecker, U., Potthast, J. M., Csato, M., Sladowski, D., Steiling, W., and Brantom, P., (1998) The international EU/COLIPA In vitro phototoxicity validation study: results of phase II (blind trial), part 1: the 3T3 NRU phototoxicity test.
Spielmann, H., Balls, M., Dupuis, J., Pape, W.J.W., Pechovitch, G. De Silva, O., Holzhütter, H.G., Clothier, R., Desolle, P., Gerberick, F., Liebsch, M., Lovell, W.W., Maurer, T., Pfannenbecker, U., Potthast, J. M., Csato, M., Sladowski, D., Steiling, W., and Brantom, P. (1998). The international EU/COLIPA In vitro phototoxicity validation study: results of phase II (blind trial), part 1: the 3T3 NRU phototoxicity test. Toxic.
Analytical Biochemistry 171, p. 225-237.
Analytical Biochemistry 171, 225–237.
In ‘Dermatotoxicology’, edited by F.N.
In ”Dermatotoxicology”, edited by F.N.
ISO 10977., (1993) Photography — Processed photographic colour films and paper prints — Methods for measuring image stability.
ISO 10977. (1993). Photography — Processed photographic colour films and paper prints — Methods for measuring image stability.
http://www.oecd.org/document/55/0,2340,en_2649_34377_2349687_1_1_1_1,00.html
http://www.oecd.org/document/55/0,2340,en_2649_34377_2349687_1_1_1_1, 00.html
Role of the 3T3 NRU PT in a sequential approach to the phototoxicity testing of chemicals
3T3 NRU -valomyrkyllisyystestin asema kemikaalien valomyrkyllisyyden vaiheittaisessa määrittämisessä
Initial Evaluation of the Physical, Chemical, and Toxicological Properties of the Test Substance
Testiaineen fyysisten, kemiallisten ja toksikologisten ominaisuuksien alustava arviointi
Physico-chemical properties
• Fysikokemialliset ominaisuudet
Chemical structure, structural alerts
• Kemiallinen rakenne, hälyttävät rakenteelliset seikat
UV/vis - absorption
• UV-valon tai näkyvän valon absorptio
QSAR - photochemistry
• QSAR - valokemia
General toxicity (including kinetics and metabolism)
• Yleiset myrkkyvaikutukset (toksikokinetiikka ja metaboloituminen)
UV/vis absorption spectra in appropriate solvent (e.g. OECD TG 101)
UV-valon tai näkyvän valon absorptiospektri sopivissa liuottimissa (esim. OECD TG 101)
No Absorption
Ei absorptiota
Phototoxicity Testing not considered necessary
Ei tarvita enempää valobiologista testausta
In Vitro 3T3 NRU Phototoxicity Test and/or other methods if necessary
In vitro 3T3 NRU -valomyrkyllisyystesti ja/tai tarvittaessa muut menetelmät
SOL 500 + H2 Filter
SOL 500 + H2 suodatin
SOL 500 + H1 Filter
SOL 500 + H1 suodatin
SOL 500 + H1 Filter + lid of 96-well plate
SOL 500 + H1 suodatin + 96-kuoppalevyn kansi Aallonpituus [nm]
(see Section 1.4.1.5, second paragraph)
(katso kohdan 1.4.1.5 toinen alakohta)
Figure 1 gives an example of an acceptable spectral irradiance distribution of a filtered solar simulator.
Kuvassa 1 oleva kaavio on esimerkki hyväksyttävästä suodatetun auringonvalosimulaattorin spektrin säteilyvoimakkuusjakaumasta.
It is from the doped metal halide source used in the validation trial of the 3T3 NRU PT (6)(8)(17).
Kyseessä on (seostettu) metallihalidikaarilamppu, jota käytettiin 3T3 NRU -valomyrkyllisyystestin validointikokeessa (6) (8) (17).
The effect of two different filters and the additional filtering effect of the lid of a 96-well cell culture plate are shown.
Kaaviosta käy ilmi kahden eri suodattimen suodatinvaikutus sekä soluviljelmien 96-kuoppalevyn kannen lisäsuodatinvaikutus.
The H2 filter was only used with test systems that can tolerate a higher amount of UVB (skin model test and red blood cell photo-haemolysis test).
H2-suodatinta käytettiin vain testijärjestelmissä, jota sietävät suurempia määriä UVB-säteilyä (ihomallitesti ja punaisten verisolujen fotohemolyysitesti). 3T3 NRU -valomyrkyllisyystestissä käytettiin H1-suodatinta.
In the 3T3 NRU-PT the H1 filter was used.
Kaaviosta käy ilmi, että kuoppalevyn kannen lisäsuodatinvaikutus todetaan pääasiallisesti UVB-alueella.
The figure shows that additional filtering effect of the plate lid is mainly observed in the UVB range, still leaving enough UVB in the irradiation spectrum to excite chemicals typically absorbing in the UVB range, like Amiodarone (see Table 1).
Suodatinvaikutus jättää säteilyspektriin tarpeeksi UVB-säteilyä, jotta voidaan eksitoida kemikaaleja, jotka absorboivat säteilyä tyypillisesti UVB-alueella (esim. amiodaroni) (katso taulukko 1).
Irradiation sensivity of Balb/c 3T3 cells (as measured in the UVA range)
Balb/c 3T3 -solujen säteilyherkkyys (mitattuna UVA-alueella)
Cell viability (% Neutral Red uptake of dark controls)
Solujen elävyys (neutraalipunan otto prosentteina pimeässä pidettyjen kontrollien neutraalipunan otosta)
irradiation time (minutes)
Säteilytyksen kesto(min)
10 min = 1 joule UVA/cm2)
(10 min = 1 joule UVA/cm2)
(see Sections 1.4.1.5.2 second paragraph; 1.4.2.2.1, 1.4.2.2.2)
(katso kohdan 1.4.1.5.2 toinen alakohta sekä kohdat 1.4.2.2.1 ja 1.4.2.2.2)
Sensitivity of Balb/c 3T3 cells to irradiation with the solar simulator used in the validation trial of the 3T3NRU-phototoxicity test, as measured in the UVA range.
Kaavio kuvaa Balb/c 3T3 -solujen herkkyyttä 3T3 NRU -valomyrkyllisyystestin validointikokeessa käytetyn auringonvalosimulaattorin valolle (mitattuna UVA-alueella).
Figure shows the results obtained in seven different laboratories in the pre-validation study (1).
Kuvaajasta näkyvät validointia edeltäneessä tutkimuksessa (seitsemässä eri laboratoriossa) saadut tulokset (1).
While the two curves with open symbols were obtained with aged cells (high number of passages), that had to be replaced by new cell stocks the curves with bold symbols show cells with acceptable irradiation tolerance.
Valkoisilla symboleilla merkityt kaksi kuvaajaa saatiin vanhoilla soluilla (paljon siirrostamisia), jotka oli korvattava uusilla soluilla. Mustilla symboleilla merkityt kuvaajat saatiin soluilla, joiden säteilyherkkyys oli hyväksyttävä.
From these data the highest non-cytotoxic irradiation dose of 5 J/cm2 was derived (vertical dashed line).
Näistä tiedoista johdettiin suurimmaksi ei-solumyrkylliseksi säteilytysannokseksi 5 J/cm2 (pystysuora katkoviiva).
The horizontal dashed line shows in addition the maximum acceptable irradiation effect given in paragraph 1.4.2.2.
Vaakasuora katkoviiva osoittaa lisäksi suurimman hyväksyttävän säteilyvaikutuksen (katso kohta 1.4.2.2.).
This test method is equivalent to the OECD TG 429 (2002)
Tämä menetelmä on toisinto OECD:n testiohjeesta nro 429 (2002).
The Local Lymph Node Assay (LLNA) has been sufficiently validated and accepted to justify its adoption as a new Method (1)(2)(3).
Paikallinen imusolmukemääritysmenetelmä (Local Lymph Node Assay, LLNA) on riittävästi validoitu ja hyväksytty, joten se voidaan perustellusti määrätä uudeksi menetelmäksi (1)(2)(3).
This is the second method for assessing skin sensitisation potential of chemicals in animals.
Tämä on toinen menetelmä kemikaalien ihoherkistyspotentiaalin arvioimiseksi eläimillä.
The other method (B.6) utilises guinea pig tests, notably the guinea pig maximisation test and the Buehler test (4).
Ensimmäisessä menetelmässä (B.6) käytetään marsutestejä, erityisesti marsuilla tehtävää maksimisaatiotestiä ja Bühlerin testiä (4).
The LLNA provides an alternative method for identifying skin sensitising chemicals and for confirming that chemicals lack a significant potential to cause skin sensitisation.
LLNA on vaihtoehtoinen menetelmä, jonka avulla voidaan tunnistaa ihoa herkistävät kemikaalit ja varmistaa, että kemikaaleilla ei ole merkittävää ihoherkistyspotentiaalia.
This does not necessarily imply that in all instances the LLNA should be used in place of guinea pig test, but rather that the assay is of equal merit and may be employed as an alternative in which positive and negative results generally no longer require further confirmation.
Tämä ei välttämättä merkitse sitä, että LLNA-menetelmää pitäisi käyttää kaikissa tapauksissa marsutestin asemesta, vaan pikemminkin sitä, että menetelmä on yhtä hyvä ja sitä voidaan käyttää vaihtoehtona, jossa positiivisia ja negatiivisia tuloksia ei yleensä enää tarvitse varmistaa uudelleen.
The LLNA provides certain advantages with regard to both scientific progress and animal welfare.
LLNA-menetelmällä on joitakin etuja sekä tieteen edistyksen että eläinten hyvinvoinnin kannalta.
It studies the induction phase of skin sensitisation and provides quantitative data suitable for dose response assessment.
Menetelmällä tutkitaan ihoherkistyksen induktiovaihetta ja tuotetaan annosvasteen arviointiin sopivia kvantitatiivisia tuloksia.
The details of the validation of the LLNA and a review of the associated work have been published (5)(6)(7)(8).
LLNA-menetelmän validointitiedot sekä siihen liittyvien tutkimusten tarkastelu on julkaistu lähteissä (5), (6), (7) ja (8).
In addition, it should be noted that the mild/moderate sensitisers, which are recommended as suitable positive control substances for guinea pig test m, are also appropriate for use with the LLNA (6)(8)(9).
Lisäksi on syytä huomata, että lievää tai keskimääräistä herkistystä aiheuttavia aineita, joita suositellaan positiivisiksi kontrolliaineiksi marsutestimenetelmissä, voidaan käyttää myös LLNA-menetelmän yhteydessä (6) (8) (9).
The LLNA is an in vivo method and, as a consequence, will not eliminate the use of animals in the assessment of contact sensitising activity.
LLNA on in vivo -menetelmä, joten sillä ei lopeteta koe-eläinten käyttöä kosketusherkistyksen arvioinnissa.
It has, however, the potential to reduce the number of animals required for this purpose.
Sen sijaan sillä voidaan vähentää tähän tarkoitukseen tarvittavien eläinten määrää.
Moreover, the LLNA offers a substantial refinement of the way in which animals are used for contact sensitisation testing.
Lisäksi LLNA-menetelmässä käytetty tapa testata kosketusherkistytä eläimillä on huomattavasti aikaisempia edistyneempi.
The LLNA is based upon consideration of immunological events stimulated by chemicals during the induction phase of sensitisation.
LLNA-menetelmän perustana on kemikaalien aiheuttamien immunologisten tapahtumien tarkastelu ihoherkistyksen induktiovaiheen aikana.
Unlike guinea pig tests the LLNA does not require that challenged-induced dermal hypersensitivity reactions be elicited.
Marsutesteistä poiketen LLNA-menetelmässä ei edellytetä tarkoituksellista ihon yliherkkyysreaktioiden tuottamista.
Furthermore, the LLNA does not require the use of an adjuvant, as is the case for the guinea pig maximisation test.
LLNA-menetelmä ei myöskään edellytä adjuvantin käyttöä, kuten marsuilla tehtävä maksimisaatiotesti.
Thus, the LLNA reduces animal distress.
LLNA-menetelmään liittyy siis vähemmän eläinten kärsimystä.
Despite the advantages of the LLNA over traditional guinea pig tests, it should be recognised that there are certain limitations that may necessitate the use of traditional guinea pigs tests (e.g. false negative findings in the LLNA with certain metals, false positive findings with certain skin irritants)(10).
Vaikka LLNA-menetelmällä onkin perinteisiin marsutesteihin verrattuna etuja, on syytä huomata, että siihen liittyy joitakin rajoituksia, joiden vuoksi voi olla tarpeen käyttää perinteisiä marsutestejä (esimerkiksi väärät negatiiviset löydökset LLNA-menetelmällä joidenkin metallien kohdalla ja väärät positiiviset löydökset joidenkin ihoa ärsyttävien aineiden kohdalla) (10).
See also Introduction part B.
Katso myös osan B johdanto.
The basic principle underlying the LLNA is that sensitisers induce a primary proliferation of lymphocytes in the lymph node draining the site of chemical application.
LLNA-menetelmän perusperiaate on, että ihoa herkistävät aineet aiheuttavat primaaria lymfosyyttien proliferaatiota imusolmukkeessa, joka kuljettaa kemiallisen aineen alueelta.
This proliferation is proportional to the dose applied (and to the potency of the allergen) and provides a simple means of obtaining an objective, quantitative measurement of sensitisation.
Tämä proliferaatio on suhteessa käytettyyn annokseen (ja allergeenin voimakkuuteen) ja tarjoaa yksinkertaisen keinon ihoherkistyksen mittaamiseksi objektiivisella ja kvantitatiivisella tavalla.
The LLNA assesses this proliferation as a dose-response relationship in which the proliferation in test groups is compared to that in vehicle treated controls.
LLNA-menetelmässä arvioidaan proliferaatio annos-vastesuhteena, jossa testiryhmässä tapahtuvaa proliferaatiota verrataan kantaja-aineella käsitellyssä kontrolliryhmässä tapahtuvaan.
The ratio of the proliferation in treated groups to that in vehicular controls, termed the Stimulation Index, is determined, and must be at least three before a test substance can be further evaluated as a potential skin sensitiser.
Testiryhmien ja kontrolliryhmien proliferaation suhde (stimulaatioindeksi) määritetään, ja sen on oltava vähintään 3, ennen kuin testiaine voidaan arvioida mahdollisesti ihoherkistystä aiheuttavaksi.
The methods described here are based on the use of radioactive labelling to measure cell proliferation.
Tässä kuvatut menetelmät perustuvat solujen proliferaation mittaamiseen radioaktiivisen merkkiaineen avulla.
However, other endpoints for assessment of proliferation may be employed provided there is justification and appropriate scientific support, including full citations and description of the methodology.
Proliferaation arvioimiseksi voidaan kuitenkin käyttää myös muita päätepisteitä edellyttäen, että niiden käyttö on perusteltua, tutkimukset tukevat sitä ja mukaan liitetään täydelliset viitteet ja menetelmän kuvaus.
The animals are randomly selected, marked to permit individual identification (but not by any form of ear marking), and kept in their cages for at least 5 days prior to the start of dosing to allow for acclimatisation to the laboratory conditions.
Eläimet valitaan satunnaistetusti, merkitään niin, että yksilöt voidaan erottaa toisistaan (ei kuitenkaan korvamerkeillä), ja pidetään häkeissä vähintään viiden päivän ajan ennen testiaineen annostelun aloittamista, jotta ne tottuvat laboratorio-olosuhteisiin.
Prior to the start of treatment all animals are examined to ensure that they have no observable skin lesions.
Ennen käsittelyn alkua kaikki eläimet on tutkittava sen varmistamiseksi, ettei niillä ole havaittavia ihovaurioita.
The mouse is the species of choice for this test.
Tähän testiin paras eläinlaji on hiiri.
Young adult female mice of CBA/Ca or CBA/J strain, which are nulliparous and non-pregnant are used.
Testissä käytetään nuoria täysikasvuisia CBA/Ca- tai CBA/J-kannan naarashiiriä, jotka eivät ole synnyttäneet eivätkä ole raskaana.
At the start of the study, animals should be between eight to 12 weeks old, and the weight variation of the animals should be minimal and not exceed 20 % of the mean weight.
Testin alussa eläinten on oltava 8–12 viikon ikäisiä ja eläinten painoerojen on oltava vähäisiä eli enintään 20 % keskipainosta.
Other strains and males may be used when sufficient data are generated to demonstrate that significant strain and/or gender-specific differences in the LLNA response do not exist.
Muita kantoja tai uroseläimiä voidaan käyttää, jos tulostietoja tuotetaan riittävästi sen osoittamiseksi, että LLNA-vasteessa ei esiinny merkitseviä koe-eläinkantaan tai sukupuoleen liittyviä eroja.
Reliability check
Luotettavuuden tarkistus
Positive controls are used to demonstrate appropriate performance of the assay and competency of the laboratory to successfully conduct the assay.
Positiivisten kontrollien tarkoitus on osoittaa määritysmenetelmän toimivuus ja laboratorion pätevyys menetelmän käyttämisessä.
The positive control should produce a positive LLNA response at an exposure level expected to give an increase in the stimulation index (SI) >3 over the negative control group.
Positiivisen kontrolliryhmän on tuotettava positiivinen LLNA-vaste altistustasolla, jonka odotetaan antavan stimulaatioindeksin (SI), joka on >3 verrattuna negatiiviseen kontrolliryhmään.
The positive control dose should be chosen such that the induction is clear but not excessive.
Positiivisen kontrolliryhmän annostaso on valittava siten, että induktio on selvä mutta ei liiallinen.
Preferred substances are hexyl cinnamic aldehyde (CAS No 101-86-0, EINECS No 202-983-3) and mercaptobenzothiazole (CAS No 149-30-4, EINECS No 205-736-8).
Suositeltavia aineita ovat heksyylikanelialdehydi (CAS-numero 101-86-0, EINECS-numero 202-983-3) ja merkaptobentsotiatsoli (CAS-numero 149-30-4, EINECS-numero 205-736-8).
There may be circumstances in which, given adequate justification, other control substances, meeting the above criteria, may be used.
Joissakin olosuhteissa, jos on riittävät perusteet, voidaan käyttää muita kontrolliaineita, jotka täyttävät edellä mainitut kriteerit.
While ordinarily a positive control group may be required in each assay, there may be situations in which test laboratories will have available historic positive control data to show consistency of a satisfactory response over a six-month or more extended period.
Vaikka määritysmenetelmissä tavallisesti edellytetään positiivisen kontrolliryhmän käyttöä, testilaboratoriolla voi joissakin tapauksissa olla historiallisia positiivisen kontrolliryhmän määritystuloksia, jotka osoittavat tyydyttävän vasteen pysyvyyttä kuuden kuukauden jaksolta tai pitemmältä ajalta.
In those situations, less frequent testing with positive controls may be appropriate at intervals no greater than six months.
Tällaisessa tapauksessa positiivisia kontrolliryhmiä voidaan testata harvemmin, kuitenkin enintään kuuden kuukauden välein.
Although the positive control substance should be tested in the vehicle that is known to elicit a consistent response (e.g. acetone: olive oil), there may be certain regulatory situations in which testing in non-standard vehicle (clinically/chemically relevant formulation) will also be necessary.
Vaikka positiivisen kontrolliryhmän testiaineet on testattava kantaja-aineessa, jonka tiedetään antavan aina samanlaisen vasteen (esimerkiksi asetoni: oliiviöljy), joidenkin säännösten mukaan testaus epästandardissa kantaja-aineessa (kliinisesti/kemiallisesti relevantissa aineessa) saattaa myös olla tarpeen.
In such situation the possible interaction of a positive control with this unconventional vehicle should be tested.
Tällöin on testattava positiivisen kontrolliaineen mahdollinen vuorovaikutus epästandardin kantaja-aineen kanssa.
Number of animals, dose levels and vehicle selection.
Koe-eläinten määrä, annostasot ja kantaja-aineen valinta
A minimum of four animals is used per dose group, with a minimum of three concentrations of the test substance, plus a negative control group treated only with the vehicle for the test substance, and, as appropriate, a positive control.
Kussakin annostasoryhmässä on oltava vähintään neljä eläintä, ja testiaineesta on käytettävä vähintään kolmea konsentraatiota; lisäksi käytetään negatiivista kontrolliryhmää, joka käsitellään vain testiaineen kantaja-aineella, sekä tarpeen mukaan positiivista kontrolliryhmää.
In those cases in which individual animal data are to be collected, a minimum of five animals per dose group are used.
Tapauksissa, joissa kerätään yksittäisten eläinten tietoja, kussakin annosryhmässä on oltava vähintään viisi eläintä.
Except for absence of treatment with the test substance, animals in the control groups should be handled and treated in a manner identical to that of animals in the treatment groups.
Kontrolliryhmän eläimiä on kohdeltava samalla tavoin kuin testiryhmän eläimiä, paitsi että niitä ei käsitellä testiaineella.
Dose and vehicle selection should be based on the recommendations given in reference (1).
Annostason ja kantaja-aineen valinnan on perustuttava lähteessä (1) esitettyihin suosituksiin.