natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On 25 November 2004 the Hungarian authorities submitted their observations on the decision initiating the procedure and on 15 April 2005 Erste Bank also submitted its comments.
Unkarin viranomaiset esittivät huomautuksensa menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä 25 päivänä marraskuuta 2004. Erste Bank esitti huomautuksensa 15 päivänä huhtikuuta 2005.
The Commission received comments from interested parties and forwarded them to Hungary, which was given the opportunity to react.
Komissio toimitti asianomaisten esittämät huomautukset Unkarin tasavallalle, jolle annettiin tilaisuus vastata huomautuksiin.
Postabank, which was established in 1988, used to operate as a retail-oriented bank providing a full range of banking services.
Vuonna 1988 perustettu Postabank oli vähittäispankki, joka tarjosi monenlaisia pankkipalveluja.
By the end of 2002, Postabank was the seventh largest commercial bank in Hungary with a market share of about 3,7 % in terms of total assets.
Vuoden 2002 lopussa Postabank oli Unkarin seitsemänneksi suurin liikepankki, ja sen markkinaosuus oli noin 3,7 prosenttia kokonaisvaroista laskettuna.
As Postabank was lacking sufficient capital, over a period of time the Hungarian authorities implemented a number of financial and regulatory measures with a view to restoring its capital adequacy ratio.
Koska Postabankilla ei ollut riittävästi pääomaa, Unkarin viranomaiset toteuttivat ajan mittaan useita rahoitus- ja sääntelytoimia, joiden tarkoituksena oli parantaa Postabankin vakavaraisuusastetta.
In 1998 Postabank faced the risk of collapse and the Hungarian Government had to step in and save the Bank through a huge recapitalisation of HUF 152 billion [2], thus becoming a 99,9 % shareholder in the Bank.
Vuonna 1998 Postabank oli vaarassa kaatua, ja Unkarin valtion oli tultava avuksi pankin pelastamiseksi. Valtio vahvisti pankin pääomarakenteita peräti 152 miljardilla Unkarin forintilla [2] ja sai sen seurauksena omistukseensa 99,9 prosenttia pankin osakkeista.
This bailout of Postabank was intended to prepare it for restructuring with a view to its privatisation within a short time.
Pääomanlisäyksen tarkoituksena oli valmistella Postabankin rakenneuudistusta ja sen jälkeen toteutettavaa pankin yksityistämistä.
In 2000 the first attempt to privatise Postabank failed.
Vuonna 2000 toteutettu ensimmäinen Postabankin yksityistämisyritys ei onnistunut.
It was eventually privatised following an open tender procedure in October 2003, when the State-owned majority stake in it was sold to the Erste Bank der österreichischen Sparkassen, whose bid — at HUF 101,3 billion — was the highest submitted.
Postabank myytiin lopulta lokakuussa 2003 avoimessa tarjouskilpailussa, ja valtion enemmistöosakkuus siirtyi Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG:lle, jäljempänä ”Erste Bank” tai ”ostaja”. Erste Bank teki tarjouskilpailussa korkeimman tarjouksen eli 101,3 miljardia Unkarin forinttia.
On the basis of the notification and submissions by the Hungarian authorities, it is the Commission’s understanding that Postabank was sold to the highest bidder following an open, non-discriminatory and unconditional two-round tender procedure.
Komissio arvioi ilmoituksen ja Unkarin viranomaisten lausuntojen pohjalta, että Postabank myytiin korkeimman hinnan esittäneelle tarjoajalle avoimessa ja syrjimättömässä kaksivaiheisessa tarjouskilpailussa, johon ei liittynyt ehtoja.
In the tender procedure the Hungarian Government offered all bidders the same contractual terms, including an undertaking to provide indemnity in the event of litigation that would cover payment liabilities arising from threatened and unknown litigation claims in respect of Postabank arising up to five years after the conclusion of the sale and purchase agreement [3].
III ENNAKOIMATTOMIEN VAATEIDEN KORVAAMISTA KOSKEVA SITOUMUS
The Hungarian authorities explained that it became clear during the privatisation process that bidders had to be given an undertaking providing for indemnities for unknown claims, since no bidder would submit a bid unless such an undertaking were given; the indemnity undertaking was therefore indispensable for the privatisation to take place.
Tarjouskilpailun aikana Unkarin hallitus ehdotti jokaiselle tarjoajalle samanlaisia sopimusehtoja. Niihin sisältyi myös mahdollisen oikeusriidan varalta annettu korvaussitoumus, joka kattaisi Postabankille enintään viiden vuoden kuluessa osakkeidenostosopimuksen tekemispäivästä esitettävistä mahdollisista tai ennakoimattomista oikeudellisista vaateista aiheutuvat kulut [3]. Unkarin viranomaisten mukaan yksityistämisprosessin kuluessa kävi selväksi, että sen olisi annettava sitoumus ennakoimattomien vaateiden korvaamisesta, sillä yksikään tarjoaja ei olisi tehnyt tarjousta ilman tätä sitoumusta. Sitoumus oli siten yksityistämisen ehdoton edellytys.
On 29 April 2004, Erste Bank made a unilateral irrevocable declaration in which it narrowed the scope of the indemnity undertaking for unknown claims by defining the categories of risk, as well as reducing the overall cap from its previously unlimited size to HUF 200 billion.
Erste Bank antoi 29 päivänä huhtikuuta 2004 peruuttamattoman ja yksipuolisen ilmoituksen, jossa se rajoitti ennakoimattomien vaateiden korvaamista koskevan sitoumuksen soveltamisalaa määrittelemällä riskiluokat sekä asettamalla korvausten ylärajaksi 200 miljardia Unkarin forinttia (aiemmin korvauksilla ei ollut ylärajaa).
The unilateral declaration by Erste Bank also provides for an overall cap of HUF 350 billion in respect of the indemnity for threatened litigation claims, which the Commission declared to be a measure not applicable after accession [4].
Erste Bankin yksipuolisessa ilmoituksessa vahvistetaan mahdollisia oikeudellisia vaateita koskevien korvausten osalta 350 miljardin Unkarin forintin yläraja. Komissio katsoi, että kyseessä on toimenpide, jota ei sovelleta liittymisen jälkeen [4].
According to the share purchase agreement as modified by Erste Bank’s unilateral declaration, the terms and conditions of the indemnities for unknown litigation claims regarding risk allocation between the seller and the buyer are as follows: The seller would make payment in respect of:
Erste Bankin yksipuolisella ilmoituksella muutetussa osakkeidenostosopimuksessa määrätään ennakoimattomia oikeudellisia vaateita koskevan korvauksen ehdoista myyjän ja ostajan keskinäisen riskienjaon osalta seuraavasti: Myyjä maksaa korvauksena:
90 % of the first HUF 10 billion of the total bank liabilities concerned,
90 prosenttia yhteenlaskettujen pankkivelkojen ensimmäiseltä 10 miljardin forintin osuudelta,
100 % of the excess over HUF 10 billion, not exceeding a total amount of HUF 200 billion.
100 prosenttia 10 miljardia forinttia ylittävältä osuudelta edellyttäen, että korvauksen kokonaismäärä on enintään 200 miljardia forinttia.
The obligations of the seller in respect of the indemnity undertaking for unknown claims lapse five years after the conclusion of the share purchase agreement in relation to third-party claims in respect of which: (i) no court or arbitration proceedings have been initiated; or (ii) no bank liability established with the seller’s written approval has arisen.
Ennakoimattomia oikeudellisia vaateita koskeva myyjän korvausvastuu lakkaa viiden vuoden kuluttua osakkeidenostosopimuksen tekemispäivästä sellaisten kolmansien osapuolten esittämien vaateiden osalta, i) joista ei ole käynnistetty oikeudenkäyntiä tai välimiesmenettelyä tai ii) joihin ei liity myyjän kirjallisella suostumuksella vahvistettua pankkivelkaa.
LEGAL FRAMEWORK
IV OIKEUDELLINEN KEHYS
Annex IV.3 of the Act of Accession sets out what is known as the interim mechanism procedure.
Liittymisasiakirjan liitteessä IV olevassa 3 kohdassa määritellään ”väliaikainen menettely”.
This provides a legal framework for the assessment of aid schemes and individual aid measures put into effect in a new Member State before the date of accession and still applicable after accession.
Kyseinen kohta muodostaa oikeudellisen kehyksen, jonka nojalla arvioidaan uudessa jäsenvaltiossa ennen liittymistä täytäntöön pantavia ja liittymisen jälkeen edelleen sovellettavia tukiohjelmia ja yksittäisiä tukitoimenpiteitä.
Annex IV.3(1) states that the following aid schemes and individual aid put into effect in a new Member State before the date of accession and still applicable after that date are to be regarded on accession as existing aid: (a) aid put into effect before 10 December 1994; (ii) aid examined by the Commission and included in the list annexed to the Accession Treaty; and (iii) aid approved by the Commission under the interim mechanism procedure.
Liittymisasiakirjan liitteessä IV olevan 3 kohdan 1 alakohdan mukaan seuraavia tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, joita pannaan täytäntöön uudessa jäsenvaltiossa ennen liittymispäivää ja joita sovelletaan edelleen kyseisen ajankohdan jälkeen, pidetään voimassa olevana tukena: a) ennen 10 päivää joulukuuta 1994 täytäntöön pannut tukitoimenpiteet, b) liittymissopimuksen lisäyksessä luetellut tukitoimenpiteet, jotka komissio on tutkinut, sekä c) tukitoimenpiteet, jotka komissio on hyväksynyt väliaikaisessa menettelyssä.
Any measures still applicable after the date of accession that constitute State aid and do not fall within one of these three categories are deemed to be new aid on accession; the Commission therefore has full powers to prohibit the application of these measures and to order recovery of any sums unlawfully paid after accession.
Kaikkia vielä liittymispäivän jälkeen sovellettavia toimenpiteitä, jotka ovat valtiontukea ja jotka eivät täytä näitä kolmea edellytystä, pidetään uutena tukena liittymisestä alkaen. Sen vuoksi komissiolla on valtuudet määrätä tällaisten toimenpiteiden lopettamisesta ja liittymisen jälkeen sääntöjenvastaisesti maksettujen tukisummien takaisinperinnästä.
This application of State aid rules to the future effects of measures still applicable after accession does not entail any retroactive application of the EC State aid rules and is in any event mandated by the Act of Accession.
Valtiontukisääntöjen soveltaminen myös liittymisen jälkeen voimassa olevien toimenpiteiden tuleviin vaikutuksiin ei kuitenkaan tarkoita EY:n valtiontukisääntöjen takautuvaa soveltamista. Toimenpiteiden arviointi perustuu sitä paitsi liittymisasiakirjaan.
The Commission considers that for a measure to qualify as applicable after accession it must be shown that it is liable to produce an additional benefit that was not known or not precisely known at the time when the aid was granted.
Jotta toimenpide voidaan komission mukaan luokitella liittymisen jälkeen sovellettavaksi, on osoitettava, että toimenpiteestä voi aiheutua sellaista lisäetua, joka ei ollut (ainakaan täsmällisesti) tiedossa silloin, kun tuki myönnettiin.
However, the Commission’s power of review under the interim mechanism is inapplicable as regards aid measures definitively and unconditionally granted for a given amount before accession.
Toisaalta komission valtuudet tutkia toimenpiteitä väliaikaisen menettelyn puitteissa eivät koske sellaisia tukitoimenpiteitä, jotka on ennen liittymistä hyväksytty lopullisesti ja ehdoitta tietyn tukimäärän osalta.
In this respect, the relevant factor is the legally binding act by which the competent national authorities granted the aid.
Tältä osin on ratkaisevassa asemassa se oikeudellisesti sitova säädös, jonka nojalla jäsenvaltion viranomaiset ovat myöntäneet tuen.
Individual measures are considered applicable after accession if the precise economic exposure of the State is not known on the date the aid is granted and still unknown on the date of accession.
Yksittäiset toimenpiteet katsotaan liittymisen jälkeen sovellettaviksi, jos valtion taloudellinen riski ei ole tarkasti tiedossa tuen myöntämishetkellä eikä myöskään liittymishetkellä.
As stated in the decision initiating the procedure, with respect to guarantees and the indemnity undertaking the following conditions have to be met in order for a measure to be considered no longer applicable after accession:
Kuten menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todetaan, takauksen tai korvaussitoumuksen on täytettävä seuraavat ehdot, jotta toimenpidettä ei pidetä liittymisen jälkeen sovellettavana:
the risks are precisely defined and included in an exhaustive list closed by the date of accession;
riskit on lueteltu tarkasti ja tyhjentävästi ennen liittymispäivää suljetussa luettelossa;
there is an overall cap on the amounts payable;
maksettavien määrien enimmäismäärät on ilmoitettu;
the litigation relates to events that had already occurred by the date of the indemnity undertaking and not to any future events.
oikeusjuttu liittyy seikkoihin, jotka olivat tapahtuneet jo ennen korvaussitoumuksen antamista, eikä tuleviin tapahtumiin.
V. DECISION TO INITIATE THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
V PÄÄTÖS MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISESTA
On the basis of the notification by the Hungarian authorities, the Commission assessed the measures under the EC State aid rules and concluded that the majority of them fell outside the scope of the interim mechanism.
Komissio on arvioinut Unkarin viranomaisten ilmoittamia toimenpiteitä EY:n valtiontukisääntöjen pohjalta ja katsoo, että useimmat niistä eivät kuulu väliaikaisen menettelyn piiriin.
This was because these measures did not entail any further financial exposure of Hungary after the date of accession and did therefore not count as applicable after accession [5].
Nämä toimenpiteet eivät luoneet Unkarin tasavallalle uusia vastuita liittymisen jälkeen, ja sen vuoksi niitä ei katsottu liittymisen jälkeen sovellettaviksi toimenpiteiksi [5].
However, on 20 October 2004 the Commission initiated a formal investigation procedure in respect of one of the notified measures: the indemnity undertaking for unknown claims.
Komissio kuitenkin aloitti 20 päivänä lokakuuta 2004 muodollisen tutkintamenettelyn, joka koskee yhtä ilmoitetuista toimenpiteistä eli ennakoimattomien vaateiden korvaamista koskevaa sitoumusta.
In that decision, the Commission stated that this indemnity undertaking is applicable after accession.
Komissio totesi päätöksessään, että ennakoimattomien vaateiden korvaamista koskevaa sitoumusta sovelletaan myös liittymisen jälkeen.
The Commission took the view that the measure could constitute State aid and had serious doubts about its compatibility with the common market.
Komissio arveli, että toimenpiteessä saattaa olla kyse valtiontuesta, ja epäili vakavasti toimenpiteen soveltuvuutta yhteismarkkinoille.
COMMENTS RECEIVED AFTER THE INITIATION OF THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
VI MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN JÄLKEEN KOMISSIOLLE TOIMITETUT HUOMAUTUKSET
Comments by Hungary
Unkarin tasavallan huomautukset
The Hungarian authorities take the view that the indemnity undertaking for unknown claims constitutes a measure (rather than aid) that is not applicable after accession.
Unkarin viranomaiset katsovat, että ennakoimattomien vaateiden korvaamista koskevassa sitoumuksessa on kyse toimenpiteestä (ei tuesta), jota ei sovelleta liittymisen jälkeen.
They claim that the measure meets the three conditions to be regarded as no longer applicable after accession within the meaning of paragraph 52 of the Commission decision initiating the procedure.
Niiden mukaan ennakoimattomien vaateiden korvaaminen täyttää muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan komission päätöksen 52 kohdassa esitetyt kolme edellytystä, joiden nojalla toimenpidettä ei pidetä enää liittymisen jälkeen sovellettavana.
They consider that the measure cannot constitute State aid, since it is what its name says: an indemnity undertaking, i.e. a conventional commercial term in a sale and purchase agreement concluded under an open and competitive procedure.
Viranomaisten mukaan ennakoimattomien vaateiden korvaaminen ei voi olla valtiontukea, koska kyse on korvaussitoumuksesta, joka on tavanomainen kaupallinen ehto avoimen kilpailumenettelyn pohjalta tehdyssä osto-/myyntisopimuksessa.
The market price paid for Postabank precludes aid.
Postabankista maksettu markkinahinta sulkee lähtökohtaisesti pois tuen mahdollisuuden.
They also argue that the Commission did not take into account the fact that Postabank was sold following an open, non-discriminatory and unconditional tender procedure.
Lisäksi viranomaisten mukaan komissio ei ole ottanut huomioon sitä seikkaa, että Postabank myytiin avoimessa ja syrjimättömässä tarjouskilpailussa, johon ei liittynyt ehtoja.
They further state that the restructuring of Postabank and its privatisation are two entirely separate events and not one indivisible ‘package’ as stated in the Commission’s analysis, which assesses the pre-privatisation measures after the event.
Unkarin viranomaiset toteavat myös, että Postabankin rakenneuudistuksessa ja yksityistämisessä oli kyse kahdesta erillisestä prosessista eikä yhdestä jakamattomasta paketista, kuten komissio esittää jälkikäteen tekemässään arvioinnissa yksityistämistä edeltävistä toimenpiteistä.
The privatisation of Postabank was not part of the restructuring process, as the Bank had returned to viability by that time.
Postabankin yksityistäminen ei ollut osa rakenneuudistusprosessia, koska siinä vaiheessa Postabank oli taas elinkelpoinen.
Therefore, the measure is not part of a chain of interventions and the need for it arose only in the course of the privatisation process.
Sen vuoksi ennakoimattomien vaateiden korvaamista koskeva sitoumus ei ole osa toimenpideketjua. Lisäksi korvaussitoumuksen tarve ilmeni vasta yksityistämisprosessin aikana.
The assessment of the restructuring and the privatisation as a single package is also beyond the jurisdiction of the Commission, since, as the Commission itself acknowledges in the decision to initiate the formal investigation procedure, most of the elements of this ‘package’ are not applicable after accession, which means that they are not examinable by the Commission.
Rakenneuudistuksen ja yksityistämisen arviointi yhtenä kokonaisuutena ei puolestaan kuulu komission toimivaltaan, sillä kuten komissio itse totesi muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, useimpia kyseisen paketin osatekijöistä ei sovelleta liittymisen jälkeen, joten komissio ei voi arvioida niitä.
The Hungarian authorities further state that the measure does not in itself distort competition as the market price was paid in the course of the privatisation, which included the value to Erste Bank of the indemnity undertaking.
Unkarin viranomaiset ilmoittivat myös, että ennakoimattomien vaateiden korvaamista koskeva sitoumus ei itsessään vääristä kilpailua, koska pankista maksettiin yksityistämisen yhteydessä markkinahinta, johon sisältyi myös kyseisen korvaussitoumuksen arvo Erste Bankille.
It was the measure that enabled the privatisation of Postabank to go ahead.
Ennakoimattomien vaateiden korvaamista koskeva sitoumus mahdollisti Postabankin yksityistämisen.
The Hungarian authorities explained that the need for the measure became clear during the privatisation process, as no bidder was willing to buy Postabank without the possibility of indemnification.
Unkarin viranomaiset esittivät, että tarve ennakoimattomien vaateiden korvaamista koskevaan sitoumukseen ilmeni yksityistämisprosessin aikana, sillä yksikään tarjoaja ei halunnut ostaa Postabankia ilman korvaussitoumusta.
Therefore it became an indispensable condition for the privatisation to take place.
Sitoumuksen antaminen oli siten yksityistämisen ehdoton edellytys.
The Hungarian authorities argue that potential buyers, in valuing the business, were not in a position to fully assess the risk of litigation resulting from Postabank’s troubled past, this being a typical asymmetric information problem.
Unkarin viranomaisten mukaan mahdolliset ostajat eivät olleet kauppaa arvioidessaan sellaisessa asemassa, että ne olisivat kyenneet täysin määrittämään Postabankin ongelmallisesta menneisyydestä aiheutuvan oikeusriitojen riskin (tyypillinen epäsymmetrisen tiedonkulun ongelma).
The State as seller conducted an extensive litigation risk assessment before the privatisation.
Valtio suoritti myyjän ominaisuudessa mahdollisia oikeusriitoja koskevan laajamittaisen riskienarvioinnin ennen yksityistämistä.
No new claims were identified and it was strongly felt that any such claim would have come to light prior to the privatisation process as the Bank had been subject to various audits and inspections since 1998.
Uusia vaateita ei ollut havaittavissa, ja lisäksi näytti hyvin todennäköiseltä, että mahdolliset vaateet olisi esitetty jo ennen yksityistämisprosessia, sillä pankki oli vuoden 1998 jälkeen monenlaisten tarkastusten ja tutkimusten kohteena.
With regard to all litigation claims, at the time of the sale purchase agreement there was a certain risk-sharing between the Hungarian State as seller and Erste Bank as buyer, whereby the buyer took over all potential liabilities in respect of pending litigation, while threatened and unknown litigation claims were partially undertaken to a limited extent (for unknown claims 10 % of the first HUF 10 billion and for threatened claims 50 % of the first HUF 4 billion of the relevant bank liabilities in total).
Unkarin valtio eli myyjä ja Erste Bank eli ostaja sopivat osto-/myyntisopimuksen tekemisen yhteydessä oikeudellisten vaatimusten osalta riskinjaosta siten, että ostaja otti vastatakseen kaikista mahdollisista käynnissä olleisiin oikeusjuttuihin liittyvistä vaateista, kun taas vastuu mahdollisista tai ennakoimattomista oikeudellisista vaateista siirtyi ostajalle vain osittain (ennakoimattomien vaateiden osalta 10 prosenttia yhteenlaskettujen pankkivelkojen ensimmäiseltä 10 miljardin Unkarin forintin osuudelta sekä mahdollisten vaateiden osalta 50 prosenttia yhteenlaskettujen pankkivelkojen ensimmäiseltä 4 miljardin Unkarin forintin osuudelta).
By offering the risk-sharing mechanism the State intended to send an encouraging signal to bidders that the seller was confident that the State would not suffer financial loss as a result of that arrangement and thereby to strengthen bidders’ willingness to attribute a premium value to the Bank.
Riskinjakoa koskevalla sitoumuksella valtio halusi vakuuttaa tarjoajille olevansa varma siitä, ettei valtiolle aiheutuisi taloudellista haittaa sopimuksen johdosta. Näin pyrittiin saamaan tarjoajat arvottamaan pankki mahdollisimman korkealle.
The privatisation advisor of the State estimated the potential liability arising from the unknown claims to amount to zero in the best-case scenario and HUF 5 billion in the worst-case scenario.
Yksityistämiseen erikoistuneen valtion neuvonantajan arvion mukaan ennakoimattomista vaateista ei parhaimmassa tapauksessa aiheudu lainkaan kustannuksia, kun taas pessimistisen arvion mukaan ennakoimattomat vaateet saattavat aiheuttaa yhteensä 5 miljardin Unkarin forintin kustannukset.
The total estimated theoretical exposure to all litigation (threatened and unknown) in the worst-case scenario was significantly lower than the difference between the sales price of HUF 101 billion and the proceeds originally envisaged by the State before the privatisation.
Jälkimmäisessä tapauksessa valtion teoreettinen arvio oikeusjutun (sekä mahdollisen että ennakoimattoman) todennäköisyydestä oli selvästi pienempi kuin 101 miljardin Unkarin forintin suuruisen myyntihinnan ja valtion ennen yksityistämistä tavoitteleman tuoton välinen erotus.
This amount was also significantly lower than the difference between the sales price and the highest indicative bid received [6].
Lisäksi määrä oli huomattavasti pienempi kuin myyntihinnan ja valtion saaman korkeimman alustavan tarjouksen erotus [6].
Therefore, the Hungarian authorities believe that by giving the indemnity undertaking the State was able to generate an additional premium on the sale and that the State acted wholly in line with the market economy investor principle.
Unkarin viranomaiset katsoivat sen vuoksi, että korvaussitoumuksen ansiosta valtio kykeni saamaan korkeamman myyntihinnan. Heidän mukaansa valtio noudatti täysin markkinataloussijoittajaa koskevaa periaatetta.