natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By Decision 1999/395/EC [2] (hereinafter the Decision of 1998), the Commission considered the aid granted in favour of SNIACE by the Fondo de Garantía Salarial (the Wages Guarantee Fund, hereinafter FOGASA) and the Tesorería General de la Seguridad Social (the General Social Security Treasury, hereinafter the TGSS) to be unlawful and incompatible with the common market because the debt repayment agreements concluded between SNIACE and FOGASA and the rescheduling agreement concluded between SNIACE and the TGSS did not comply with market conditions as the interest rates applied to the agreements were below market rates.
Komissio totesi päätöksellä 1999/395/EY [2], jäljempänä ’vuonna 1998 tehty päätös’, että palkkatakuurahaston (Fondo de Garantía Salarial), jäljempänä ’FOGASA’, ja yleisen sosiaaliturvaviraston (Tesorería General de la Seguridad Social), jäljempänä ’TGSS’, SNIACEn hyväksi myöntämät tuet olivat sääntöjenvastaisia eivätkä soveltuneet yhteismarkkinoille, koska SNIACEn ja FOGASAn väliset sopimukset velkojen takaisinmaksusta sekä SNIACEn ja FOGASAn välinen velkajärjestelysopimus eivät olleet markkinaehtojen mukaisia sen vuoksi, että sopimuksiin sovelletut korot alittivat markkinakorot.
That unfavourable decision ordered Spain to require the recipient to repay the contested aid.
Espanja määrättiin kyseisellä kielteisellä päätöksellä perimään kiistanalainen tuki takaisin tuensaajalta.
In the Judgment of the Court of Justice of the European Communities of 29 April 1999 in Case C-342/96 Spain v Commission (hereinafter Tubacex) [3], the Court considered that the debt rescheduling agreements concluded by the TGSS and FOGASA did not constitute State Aid as those public institutions had acted as a private creditor would have done to try to recover amounts owed to it, provided that the interest rate was at least equal to the rate that a private creditor would have applied [4] and that the rescheduling agreement did not result in new debts being accumulated.
Yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C-342/96, Espanja vastaan komissio, 29 päivänä huhtikuuta 1999 antamassaan tuomiossa, jäljempänä ’Tubacex-tuomio’ [3], että TGSS:n ja FOGASAn tekemät velkajärjestelysopimukset eivät olleet valtiontukia, koska kyseiset julkiset elimet olivat toimineet samoin kuin yksityinen velkoja toimisi saataviensa perimiseksi [4], edellyttäen, että korkokanta vastaisi vähintään korkokantaa, jota yksityinen velkoja olisi soveltanut, eikä velkajärjestelysopimus aiheuttaisi uusien velkojen kertymistä.
In the light of the Tubacex judgment, the Commission decided to reassess the Decision of 1998, as it considered that its conclusions were applicable to SNIACE.
Tubacex-tuomion jälkeen komissio päätti arvioida vuonna 1998 tehdyn päätöksen uudelleen, sillä se katsoi, että Tubacex-tuomiossa esitettyjä päätelmiä voitiin soveltaa myös SNIACEen.
Consequently, by letter of 16 February 2000 addressed to the Spanish authorities, the Commission decided to initiate the formal investigation procedure [5] laid down in the first subparagraph of Article 88(2) of the Treaty in order to partially revoke the Decision of 1998 (hereinafter the second initiation of the procedure).
Komissio ilmoitti tämän vuoksi 16 päivänä helmikuuta 2000 päivätyllä, Espanjan viranomaisille osoitetulla kirjeellä päättäneensä aloittaa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn [5] kumotakseen osittain vuonna 1998 tehdyn päätöksen, jäljempänä ’toinen menettelyn aloittaminen’.
By letter of 21 March 2000, Spain sent its comments to the Commission on the decision concerning the second initiation of the procedure.
Espanja toimitti 21 päivänä maaliskuuta 2000 komissiolle huomautuksensa toisesta menettelyn aloittamisesta tehdystä päätöksestä.
In the light of the comments made by the Spanish authorities and interested parties after the second initiation of the procedure, the Commission terminated the formal investigation procedure on 20 September 2000 by means of Commission Decision 2001/43/EC [6] (hereinafter the Decision of 2000), concluding that the measures granted to SNIACE did not constitute State aid pursuant to the Tubacex judgment.
Komissio päätti Espanjan viranomaisten ja asianomaisten toisen menettelyn aloittamisen jälkeen esittämien huomautusten perusteella lopettaa muodollisen tutkintamenettelyn 20 päivänä syyskuuta 2000 tehdyllä päätöksellä 2001/43/EY [6], jäljempänä ’vuonna 2000 tehty päätös’, ja totesi, että SNIACEn hyväksi toteutetut toimenpiteet eivät olleet valtiontukia arvioituina Tubacex-tuomion mukaisesti.
The Decision of 1998 was partially amended pursuant to the Decision of 2000, whereby the first paragraph of Article 1 was replaced and Article 2 revoked.
Vuonna 1998 tehtyä päätöstä muutettiin vuonna 2000 tehdyllä päätöksellä osittain siten, että sen 1 artiklan ensimmäinen kohta korvattiin ja 2 artikla kumottiin.
In the light of the Decision of 2000, the undertaking Lenzing brought an action against the Decision of 2000 before the Court of First Instance.
Vuonna 2000 tehdyn päätöksen jälkeen Lenzing-yritys haki muutosta kyseiseen päätökseen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimesta.
The Court of First Instance annulled the Decision of 2000 in its judgment of 21 October in Case T-36/99 [8] because the Commission made a manifest error of assessment when applying the private creditor behaviour test to the public creditor.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi asiassa T-36/99 21 päivänä lokakuuta 2004 antamassaan tuomiossa [8] vuonna 2000 tehdyn päätöksen, sillä se katsoi, että komissio oli tehnyt ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että julkinen velkoja oli toiminut samalla tavalla kuin yksityinen velkoja.
The Court of Justice confirmed the judgment of the Court of First Instance [9].
Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion [9].
As a result of that annulment, the second formal investigation procedure is still open.
Vuonna 2000 tehdyn päätöksen kumoamisen vuoksi toinen muodollinen tutkintamenettely on edelleen meneillään.
By letters of 3 December 2004, 13 May 2005, 18 July 2005 and 7 August 2008, the Commission requested additional information from the Spanish authorities, which was provided by letters of 28 February 2005, 4 July 2005, 29 September 2005, 10 September 2008 and 15 September 2008.
Komissio pyysi 3 päivänä joulukuuta 2004, 13 päivänä toukokuuta 2005, 18 päivänä heinäkuuta 2005 ja 7 päivänä elokuuta 2008 päivätyillä kirjeillä Espanjan viranomaisilta lisätietoja, jotka toimitettiin sille 28 päivänä helmikuuta 2005, 4 päivänä heinäkuuta 2005, 29 päivänä syyskuuta 2005, 10 päivänä syyskuuta 2008 ja 15 päivänä syyskuuta 2008 päivätyillä kirjeillä.
SNIACE’s turnover in 2007 was EUR 15 million.
SNIACEn liikevaihto vuonna 2007 oli 15 miljoonaa euroa.
FOGASA and the TGSS concluded debt repayment and rescheduling agreements with SNIACE as described in recitals 15 to 21.
FOGASA ja TGSS ovat tehneet SNIACEn kanssa velkojen takaisinmaksu- ja velkajärjestelysopimukset, joita kuvaillaan johdanto-osan 15–21 kappaleessa.
Agreements concluded with FOGASA
FOGASAn kanssa tehdyt sopimukset
FOGASA is an autonomous body answerable to the Ministry of Employment and Immigration which is financed by contributions from undertakings.
FOGASA on itsenäinen, työ- ja maahanmuuttoministeriön valvonnassa toimiva laitos, joka saa rahoituksensa yritysten suorittamista maksuosuuksista.
Its main function, according to the first subparagraph of Article 33(1) of the Workers’ Statute, is to pay ‘to workers the remuneration owed to them in the event of insolvency or administration of their employers’.
Työntekijöiden asemaa koskevan lain (Estatuto des los Trabajadores) 33 §:n 1 momentin ensimmäisen alamomentin mukaan sen päätehtävänä on maksaa ”työntekijöille heidän erääntyneet palkkasaatavansa työnantajan maksukyvyttömyys- tai velkasaneeraustilanteessa”.
Under paragraph 4 of Article 33, FOGASA is required to subrogate itself to the rights and actions of workers in order to obtain repayment of the sums advanced.
Työvoimalain 33 §:n 4 momentissa FOGASA velvoitetaan siirtämään itselleen työntekijöiden oikeudet ja osakkuudet, jotta maksetut määrät saataisiin perityiksi takaisin.
Under the provisions of Royal Decree 505/85 of 6 March 1985 [10], FOGASA may conclude repayment agreements relating to the sums advanced to workers in payment of wages and compensation in order to assist the recovery of sums due, which will bear interest at the statutory rate in force.
Maaliskuun 6 päivänä 1985 annetun kuninkaallisen asetuksen 505/85 [10] nojalla FOGASA voi tehdä takaisinmaksusopimuksia määristä, jotka on maksettu työntekijöille palkkoina ja korvauksina, helpottaakseen kertyneiden saatavien takaisinperintää voimassa olevine lakisääteisine korkoineen.
FOGASA concluded two debt repayment agreements with SNIACE on 5 November 1993 and 31 October 1995.
FOGASA teki SNIACEn kanssa kaksi velkojen takaisinmaksusopimusta, joista ensimmäinen tehtiin 5 päivänä marraskuuta 1993 ja toinen 31 päivänä lokakuuta 1995.
In the first case the sum owed was ESP 1362708700 (including interest) and in the second it was ESP 339459878 (including interest).
Ensimmäinen sopimus koski 1362708700 Espanjan pesetan saatavia (korkoineen) ja toinen 339459878 Espanjan pesetan saatavia (korkoineen).
The first agreement, of 5 November 1993 (hereinafter the FOGASA I agreement), related to the amounts paid by FOGASA in wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Ensimmäinen, 5 päivänä marraskuuta 1993 tehty sopimus, jäljempänä ’FOGASA I -sopimus’, koski määriä, joilla FOGASA oli kattanut SNIACElle kertyneitä työntekijöiden palkka- ja korvausrästejä.
The debt amounted to ESP 897652759, to which interest at a rate of 10 % amounting to ESP 465055911 had to be added, making a total of ESP 1362708700.
Velan määrä oli yhteensä 897652759 Espanjan pesetaa, johon oli lisättävä 465055911 Espanjan pesetan korot 10 prosentin korkokannan mukaan, joten maksettava kokonaismäärä oli 1362708700 Espanjan pesetaa.
The debt was linked to mortgaging of SNIACE’s assets and was to be repaid in accordance with a schedule, which was renegotiated on 18 March 1999, setting out the amounts in pesetas (ESP) as follows:
Velan vakuutena oli kiinnitys SNIACEn omaisuuseriin ja velalle oli vahvistettu takaisinmaksuaikataulu, jota muutettiin 18 päivänä maaliskuuta 1999 käydyissä neuvotteluissa siten, että lopulliset takaisin maksettavat määrät (Espanjan pesetoina) olivat seuraavat:
The FOGASA I agreement
FOGASA I –sopimus
Initial agreement of 5 November 1993
tehty alkuperäinen sopimus
Renegotiated agreement of 18 March 1999
tehty muutettu sopimus
The second agreement of 31 October 1995 (hereinafter the FOGASA II agreement) related to the amounts that FOGASA had continued to pay after the agreement of 5 November 1993 in wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Toinen, 31 päivänä lokakuuta 1995 tehty sopimus, jäljempänä ’FOGASA II -sopimus’, koski lisämääriä, jotka FOGASA oli suorittanut 5 päivänä marraskuuta 1993 tehdyn sopimuksen jälkeen maksaakseen SNIACEn työntekijöiden palkka- ja korvausrästit.
The new debt amounted to ESP 229424860, to which interest at a rate of 9 % amounting to ESP 110035018 had to be added, making a total of ESP 339459878.
Uusi velkasumma oli 229424860 Espanjan pesetaa, johon oli lisättävä 110035018 Espanjan pesetan korot 9 prosentin korkokannan mukaan, joten maksettava kokonaismäärä oli 339459878 Espanjan pesetaa.
The debt was linked to mortgaging of SNIACE’s assets and was to be repaid in accordance with a schedule that was renegotiated on 18 March 1999 that set out the amounts in pesetas (ESP) as follows:
Velan vakuutena oli kiinnitys SNIACEn omaisuuseriin ja velalle oli vahvistettu takaisinmaksuaikataulu, jota muutettiin 18 päivänä maaliskuuta 1999 käydyissä neuvotteluissa siten, että lopulliset määrät (Espanjan pesetoina) olivat seuraavat:
The FOGASA II agreement
FOGASA II –sopimus
Initial agreement of 31 October 1995
tehty alkuperäinen sopimus
Under Article 20 of the General Law on Social Security [11], the TGSS may agree to the deferment or payment in instalments of the social security contributions owed and surcharges relating to those contributions.
Yleisen sosiaaliturvalain (Ley General de la Seguridad Social) [11] 20 §:n nojalla TGSS voi myöntää lykkäystä sosiaaliturvamaksurästeihin tai sosiaaliturvamaksujen korotuksiin tai jakaa ne maksueriin.
Article 27 of that Law states that surcharges for payments outside the time limit must be added to the deferred debt.
Kyseisen lain 27 §:ssä säädetään lisäksi, että lykättyihin maksuihin on lisättävä viivästyskorotukset.
The agreement of 8 March 1996, as amended by the agreements of 7 May 1996 and 30 September 1997, provided for the rescheduling of the debt payment to a total amount of ESP 3510387323 plus accrued interest, which, at a rate of 7,5 %, amounted to ESP 615056349.
Maaliskuun 8 päivänä 1996 tehty sopimus, sellaisena kuin se oli muutettuna 7 päivänä toukokuuta 1996 ja 30 päivänä syyskuuta 1997 tehdyillä sopimuksilla, koski yhteensä 3510387323 Espanjan pesetan velkojen ja niistä kertyneiden 615056349 Espanjan pesetan korkojen (7,5 prosentin korkokannan mukaan) maksun uudelleenjärjestelyä.
REASONS THAT LED TO INITIATION OF THE PROCEDURE
SYYT MENETTELYN ALOITTAMISEEN
In its decision to initiate the procedure, the Commission considered that the Court of Justice’s analysis in the Tubacex case was fully applicable to the measures in question in the Decision of 1998 and, therefore, that that decision should be partially revoked and the agreements concluded between SNIACE and the public creditors should be reassessed.
Komissio katsoi menettelyn aloittamisesta tekemässään päätöksessä, että yhteisöjen tuomioistuimen Tubacex-tuomiossa esittämää analyysia voitiin soveltaa kaikilta osin myös vuonna 1998 tehdyn päätöksen kohteina olleisiin toimenpiteisiin, ja sen vuoksi oli aiheellista kumota kyseinen päätös osittain sekä arvioida SNIACEn ja julkisten velkojien väliset sopimukset uudelleen.
Indeed, in the light of the Tubacex judgment, the Commission expressed some doubts concerning the measures implemented by the public creditors:
Komissio esitti Tubacex-tuomion perusteella epäilyjä julkisten velkojien toteuttamista toimenpiteistä:
firstly, concerning the presence of elements constituting State Aid in the measures deemed incompatible in the Decision of 1998 and, if so, their compatibility; and
Komissio epäili ensiksikin, sisälsivätkö toimenpiteet, jotka oli katsottu yhteismarkkinoille soveltumattomiksi vuonna 1998 tehdyssä päätöksessä, valtiontukia ja jos sisälsivät, soveltuivatko ne yhteismarkkinoille.
secondly, concerning the behaviour of a private creditor who, in a comparable situation, would have demanded a higher interest rate than that required by the public creditors.
Komissio pohti lisäksi, kuinka yksityinen velkoja käyttäytyisi vastaavanlaisessa tilanteessa, jossa se olisi joutunut perimään korkeampaa korkoa kuin julkiset velkojat.
No comments were submitted by interested parties.
Asianomaiset eivät ole esittäneet huomautuksia.
SPAIN’S COMMENTS
ESPANJAN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
The Spanish Government submitted its comments by letter of 21 March 2000.
Espanjan hallitus esitti huomautuksensa 21 päivänä maaliskuuta 2000 päivätyllä kirjeellä.
The Spanish authorities disagree with the Commission’s decision to open the formal investigation procedure, inasmuch as in their view the investigation procedure was not necessary to carry out the envisaged partial revocation of the Decision of 1998.
Espanjan viranomaiset vastustivat komission päätöstä aloittaa muodollinen tutkintamenettely, sillä ne katsoivat, ettei menettely ollut välttämätön edellytys vuonna 1998 tehdyn päätöksen osittaista kumoamista koskevan suunnitelman täytäntöönpanolle.
As regards the rescheduling agreement between SNIACE and the TGSS, the Spanish authorities do not share the Commission’s view that ‘it seems probable that, in the case of out-of-court agreements concerned with or having the effect of rescheduling pre-existing debts, the creditor would seek to obtain from the debtor a rate of interest on arrears that would be higher than the legal interest rate as compensation for not pursuing the recovery of the debt by legal means’.
SNIACEn ja TGSS:n velkajärjestelysopimuksen osalta Espanjan viranomaiset olivat komission kanssa eri mieltä siitä, että ”olisi todennäköistä, että tuomioistuinten ulkopuolella käsiteltävissä sopimuksissa, jotka koskevat jo muodostuneiden velkojen uudelleenjärjestelyä tai jotka vaikuttavat kyseisellä tavalla, velkojan olisi loogista pyrkiä saamaan velalliselta maksujen viivästymisestä laillista korkotasoa korkeampaa viivästyskorkoa korvauksena siitä, ettei se peri saataviaan oikeusteitse”.
On the contrary, they claim that, owing to the financial situation of the company as well as the cost, duration and uncertainty inherent in legal proceedings, out-of-court agreements would frequently lead to agreeing an interest rate lower than the legal interest rate.
Ne väittivät sen sijaan, että usein sovitaan lakisääteistä korkokantaa alhaisemmasta korosta yrityksen taloudellisen tilanteen sekä oikeudellisiin menettelyihin liittyvien kustannusten, viivästysten ja epävarmuustekijöiden vuoksi.
Thus, the Spanish authorities reiterate their argument that the granting of a deferment applying the legal interest rate protects the interests of the social security system, in terms of recovering debts, better than any other form of action that a private creditor could have taken.
Espanjan viranomaiset toistivat tämän vuoksi väitteensä, että kun velan perinnässä myönnetään maksunlykkäyksiä, joihin sovelletaan lakisääteistä korkokantaa, turvataan sosiaaliturvajärjestelmän edut paremmin kuin millään muulla toimintamuodolla, johon yksityinen velkoja olisi voinut turvautua.
The Spanish Government also recalls that while a private creditor can agree any interest rate with the debtor, the Social Security authorities are bound by Article 20 of the General Law on Social Security, which lays down that the legal interest rate is to be applied in the debt rescheduling agreements.
Lisäksi Espanjan hallitus muistutti, että yksityinen velkoja voi sopia velallisen kanssa vapaasti korkokannasta, mutta sosiaaliturvaviranomaisia sitoo yleisen sosiaaliturvalain 20 §, jossa säädetään, että velkajärjestelysopimuksissa on sovellettava lakisääteistä korkokantaa.
In its decision to initiate the procedure, the Commission considered that the comparison of the terms contained in the private creditors’ agreement of October 1996 with the terms of the rescheduling agreement between the social security authorities and SNIACE might not be the correct way of applying the ‘private creditor’ test, as defined by the Court of Justice.
Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että yksityisten velkojien lokakuussa 1996 tekemän sopimuksen sekä sosiaaliturvaviranomaisten ja SNIACEn välisen velkajärjestelysopimuksen ehtojen vertailu ei mahdollisesti ole yksityistä velkojaa koskevan kriteerin asianmukaista soveltamista sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin on sen määritellyt.
In this regard, the Spanish authorities stated that, due to legal obligations of the public administration, the situation of public creditors could not be treated in the same way as the situation of private creditors.
Espanjan viranomaiset totesivat tältä osin, ettei julkisten velkojien tilanne voi olla yksityisten velkojien tilanteen kaltainen julkishallinnon lakisääteisten sitoumusten vuoksi.
However, they emphasised that, in spite of the differences, the terms and conditions of the agreements between the social security authorities and SNIACE, on the one hand, and between FOGASA and SNIACE, on the other hand, were stricter than the terms reached in the private creditors’ agreement.
Viranomaiset kuitenkin korostivat, että erilaisesta tilanteesta huolimatta sosiaaliturvaviranomaisten ja SNIACEn sekä Fogasan ja SNIACEn väliset sopimukset olivat yksityisten velkojien välillä tehtyä sopimusta tiukemmat.
Finally, the Spanish authorities reiterated the views expressed in the procedure which led to the Decision of 1998.
Espanjan viranomaiset toistivat lopuksi samat näkemykset kuin menettelyssä, jonka päätteeksi vuonna 1998 tehty päätös tehtiin.
ON THE JUSTIFICATION OF THE SECOND INITIATION OF THE PROCEDURE
TOISEN MENETTELYN ALOITTAMISEN YHTEYDESSÄ ESITETYT PERUSTELUT
The Spanish authorities maintain that it was not necessary to initiate a new formal investigation procedure to resolve the case and that respect for the rights of interested parties was not a sufficient reason for doing so.
Espanjan viranomaiset katsoivat, ettei uuden muodollisen tutkintamenettelyn aloittaminen ollut välttämätöntä asian ratkaisemisen kannalta eikä asianomaisten oikeuksien suojaaminen ollut riittävä peruste menettelyn aloittamiselle.
For its part, the Commission considers that the Tubacex judgment was sufficiently relevant for the Spanish authorities and the interested parties to be informed of it.
Komissio puolestaan katsoo, että Tubacex-tuomio oli riittävän tärkeä seikka, jotta kyseiset tiedot katsottiin aiheelliseksi saattaa Espanjan viranomaisten ja asianomaisten tietoon.
Indeed, that judgment could alter the assessment criteria as laid down in the decision to initiate the procedure of 7 November 1997.
Tubacex-tuomio oli omiaan muuttamaan arviointiperusteita, jotka oli esitetty 7 päivänä marraskuuta 1997 tehdyssä päätöksessä menettelyn aloittamisesta.
DETERMINING THE EXISTENCE OF AID FOR THE PURPOSES OF ARTICLE 87(1) OF THE TREATY
PERUSTAMISSOPIMUKSEN 87 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUN TUEN OLEMASSAOLO
In the second initiation of the procedure, the Commission raised the question of whether the agreements concluded between SNIACE and its public creditors included State Aid and, if so, whether they could be declared compatible.
Komissio pohti toisen menettelyn aloittamisen yhteydessä, sisälsivätkö SNIACEn ja julkisten velkojien väliset sopimukset valtiontukia ja jos sisälsivät, voitiinko ne katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi tuiksi.
The Tubacex judgment allows State interventions in the form of debt rescheduling to be considered as not constituting State Aid if they fulfil the criteria laid down in that judgment (see recital (4))
Tubacex-tuomion perusteella voidaan katsoa, että velkojen uudelleenjärjestelyn muodossa toteutetut julkiset toimenpiteet eivät ole valtiontukia, jos ne täyttävät tuomiossa luetellut kriteerit (ks. tämän päätöksen johdanto-osan 4 kappale).
In the judgment in Case T-36/99 annulling the Decision of 2000, the Court of First Instance rejected the grounds on which the Commission had considered that the TGSS and FOGASA had behaved as a private creditor would have done.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi asiassa T-36/99 antamassaan tuomiossa, jolla se kumosi vuonna 2000 tehdyn päätöksen, perustelut, jotka komissio oli esittänyt todetessaan TGSS:n ja FOGASAn toimineen yksityisen velkojan tavoin.
For that purpose, and in the light of the judgment of the Court of First Instance, the following should be verified:
Tämän vuoksi on syytä tarkistaa seuraavat seikat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion perusteella:
the situation of the public creditors compared with that of the private creditors;
julkisten velkojien tilanne verrattuna yksityisten velkojien tilanteeseen;
the situation of the Banco Español de Crédito (hereinafter Banesto), a private creditor, compared with that of the TGSS and that of FOGASA;
yksityisen velkojan, Banco Español de Crédito -pankin, jäljempänä ’Banesto’, tilanne verrattuna TGSS:n ja FOGASAn tilanteeseen;
the prospects of recovering the total sums owed to the TGSS and FOGASA without suffering any financial loss, and
mahdollisuudet periä TGSS:n ja FOGASAn saatavat kokonaisuudessaan takaisin ilman taloudellisia tappioita;
SNIACE’s prospects of future profitability and viability.
SNIACEn tulevat kannattavuus- ja elinkelpoisuusnäkymät.
The criteria laid down in the Tubacex judgment and in the judgment of the Court of First Instance in Case T-36/99 are cumulative.
Toimenpiteiden arvioinnissa on tarkasteltava sekä Tubacex-tuomiossa että asiassa T-36/99 annetussa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiossa lueteltujen kriteerien täyttymistä.