natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To manage feed safety risks, the list of materials whose placing on the market for animal nutrition purposes is prohibited, as currently provided for in Commission Decision 2004/217/EC [16], together with a list of materials whose placing on the market for animal nutrition purposes is restricted, should be included in an Annex to this Regulation.
Rehuturvallisuuteen liittyvää riskinhallintaa varten luettelo niistä aineista, joiden markkinoille saattaminen ja käyttö eläinten ravinnoksi on komission päätöksen 2004/217/EY [16] mukaisesti kielletty, sekä luettelo niistä aineista, joiden markkinoille saattamista eläinten ravinnoksi on rajoitettu, olisi sisällytettävä tämän asetuksen liitteeseen.
The existence of such an Annex should not, however, be interpreted to mean that all products not listed can, as such, be considered safe.
Tällaisen liitteen olemassaoloa ei saisi kuitenkaan tulkita siten, että kaikkia luetteloon kuulumattomia tuotteita voitaisiin sellaisinaan pitää turvallisina.
The distinction between feed materials, feed additives, and other products such as veterinary drugs has implications for the conditions for the placing of such products on the market.
Eron tekeminen rehuaineiden, rehun lisäaineiden ja muiden tuotteiden kuten eläinlääkkeiden välille vaikuttaa markkinoille saattamista koskeviin edellytyksiin.
Feed materials are primarily used to meet animals’ needs, for example for energy, nutrients, minerals or dietary fibres.
Rehuaineita käytetään pääasiassa eläinten tarpeista kuten energian, ravintoaineiden, kivennäisaineiden tai ravintokuitujen saannista huolehtimiseen.
They are usually not chemically well-defined except for basic nutritional constituents.
Ne eivät yleensä ole kemiallisesti tarkkaan määriteltyjä, tärkeimpiä ravintoaineita lukuun ottamatta.
Effects which can be justified by scientific assessment and which are exclusive to feed additives or veterinary drugs should be excluded from the objective uses of feed materials.
Vaikutukset, jotka voidaan osoittaa tieteellisen arvioinnin perusteella ja jotka on varattu rehun lisäaineille tai eläinlääkkeille, olisi jätettävä rehuaineiden objektiivisten käyttötarkoitusten ulkopuolelle.
It is, therefore, appropriate to draw up non-binding guidelines for distinguishing between these kinds of products.
Näin ollen on tarkoituksenmukaista laatia neuvoa-antavat ohjeet, joiden avulla nämä erityyppiset tuotteet voidaan erottaa toisistaan.
In duly justified cases, the Commission should be empowered to clarify whether a product constitutes feed for the purposes of this Regulation.
Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa komission olisi voitava selventää, pidetäänkö tuotetta tässä asetuksessa tarkoitettuna rehuna.
The definition of complementary feedingstuffs in Directive 79/373/EEC gave rise to application problems in various Member States.
Direktiivissä 79/373/ETY täydennysrehuille annettu määritelmä johti soveltamista koskeviin ongelmiin useissa jäsenvaltioissa.
It is appropriate to clarify the distinction between complementary feedingstuffs and premixtures for the purposes of applying Regulation (EC) No 183/2005.
Asetuksen (EY) N:o 183/2005 soveltamiseksi on tarpeen selventää täydennysrehujen ja esiseosten välistä eroa.
In order to allow a uniform application of the legislation, feed materials and complementary feed should not contain additives above a certain level.
Jotta lainsäädännön yhdenmukainen soveltaminen olisi mahdollista, rehuaineet ja täydennysrehu eivät saisi sisältää lisäaineita yli tietyn tason.
However, highly concentrated feed, such as licking buckets containing minerals, may be used for direct feeding if the composition meets the particular nutritional purpose in respect of the relevant intended use.
Väkevämpiä rehuja, kuten kivennäisaineita sisältäviä nuolukiviä, voidaan kuitenkin käyttää suoraan ruokintaan, jos koostumus tyydyttää erityisen ravitsemuksellisen tarkoituksen kulloistakin käyttötarkoitusta varten.
Conditions governing the use of such feed should appear on the labelling in order to ensure that the rules regarding the content of feed additives in the daily ration are complied with.
Tällaisen rehun käyttöä koskevat edellytykset on esitettävä merkinnöissä sen varmistamiseksi, että päiväannoksissa noudatetaan lisäaineiden pitoisuusvaatimuksia.
Directive 82/471/EEC aims to improve the supply of feed used as direct and indirect protein sources in the Community.
Direktiivillä 82/471/ETY pyrittiin parantamaan suorana ja epäsuorana valkuaislähteenä käytettävien rehujen saantia yhteisössä.
That Directive requires a pre-market authorisation procedure for all possible bio-proteins.
Direktiivissä vaaditaan hyväksyntä kaikkien mahdollisten bioproteiinien osalta ennen markkinoille saattamista.
However, only very few new authorisations have been granted to date and the shortage of protein-rich feed is still evident.
Kuitenkin ainoastaan muutama uusi hyväksyntä on myönnetty, ja runsaasti valkuaista sisältävästä rehusta on yhä selvästi puute.
Thus, the general pre-market authorisation requirement has proved to be prohibitive, and safety risks could be tackled instead by means of prohibiting risky products based on market surveillance.
Yleinen vaatimus hyväksynnästä ennen markkinoille saattamista osoittautui näin ollen esteeksi, ja turvallisuusriskit puolestaan voidaan välttää kieltämällä riskituotteet markkinavalvonnan perusteella.
In cases where the outcome of the risk assessment of a bio-protein is negative, its circulation or use should be prohibited.
Tapauksissa, joissa bioproteiinin riskinarvioinnin tulos oli tai on kielteinen, sen liikkuvuus tai käyttö olisi kiellettävä.
Hence, the special requirement of a general pre-market authorisation procedure for bio-proteins should be abolished, with the consequence that the safety system for such products be the same as for all other feed materials.
Näin ollen bioproteiinien markkinoille saattamista varten tarvittavaa yleistä hyväksyntää koskeva erityisvaatimus olisi poistettava, niin että kyseisten tuotteiden turvallisuutta koskeva järjestelmä on sama kuin kaikkien muidenkin rehuaineiden.
The existing restrictions or prohibition of certain bio-proteins should not be affected.
Tiettyjen bioproteiinien nykyisiä rajoituksia tai kieltoja ei tulisi muuttaa.
The provisions of Directive 93/74/EEC implemented by Commission Directive 2008/38/EC of 5 March 2008 establishing a list of intended uses of animal feedingstuffs for particular nutritional purposes [17] have proved to be working well.
Erityisravinnoksi tarkoitettujen rehujen käyttötarkoitusten luettelosta 5 päivänä maaliskuuta 2008 annetulla komission direktiivillä 2008/38/EY [17] täytäntöön pannut direktiivin 93/74/ETY säännökset ovat osoittautuneet toimiviksi.
The list of intended uses thus established should, therefore, be maintained and provision should be made in this Regulation for its updating.
Laadittu käyttötarkoitusluettelo olisi näin ollen säilytettävä ja tässä asetuksessa olisi säädettävä sen ajantasaistamisesta.
In particular, the European Food Safety Authority should be consulted on the efficacy and the safety of such feed when, on the basis of available scientific and technological information, there are reasons to believe that the use of the feed in question may not meet the particular intended nutritional purpose or may have adverse effects on animal health, human health, the environment or animal welfare.
Erityisesti Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista olisi kuultava kyseisen rehun tehokkuudesta ja turvallisuudesta silloin, kun käytettävissä olevan tieteellisen ja teknisen tiedon perusteella on syytä olettaa, että tietyn rehun käyttö ei ehkä vastaa tarkoitettuihin erityisiin ravitsemuksellisiin tarpeisiin tai vaikuttaa haitallisesti eläinten terveyteen, ihmisten terveyteen, ympäristöön tai eläinten hyvinvointiin.
Scientific substantiation should be the main factor to be taken into account for the purpose of making claims in respect of feed, and feed business operators making such claims should be able to substantiate them.
Tieteellisen näytön olisi oltava rehuja koskevien väitteiden käytön tärkein lähtökohta, ja väitteitä käyttävien rehualan toimijoiden olisi perusteltava ne.
A claim may be scientifically substantiated by taking into account the totality of the available scientific data, and by weighing the evidence.
Väite olisi näytettävä tieteellisesti toteen ottamalla huomioon kaikki saatavilla olevat tieteelliset tiedot ja arvioimalla todistusaineistoa.
Labelling serves enforcement, traceability and control purposes.
Merkinnät helpottavat lainsäädännön noudattamisen seurantaa, jäljitettävyyttä ja valvontaa.
In addition, labelling should provide the necessary information to purchasers to enable them to make the optimal choice for their needs, and it should be consistent, coherent, transparent and understandable.
Lisäksi ostajien olisi saatava merkinnöistä tiedot, joiden perusteella he voivat tehdä tarpeisiinsa parhaiten sopivat valinnat, ja merkintöjen olisi oltava johdonmukaisia, yhtenäisiä, avoimia ja ymmärrettäviä.
As purchasers, in particular livestock farmers, make their choices not only at the point of sale where they can inspect the packaging of the feed, the requirements concerning information provided on the labelling must apply, not only to the labels which appear on the products, but also to other kinds of communication between the vendor and the purchaser.
Koska ostajat, etenkin kotieläintuottajat, eivät tee valintojaan pelkästään myyntipisteissä, joissa rehupakkaukset ovat heidän nähtävillään, merkintätietoja koskevia vaatimuksia olisi sovellettava merkintöjen lisäksi myös muuhun myyjän ja ostajan väliseen viestintään.
Furthermore, those principles should apply also to the presentation and the advertising of feed.
Lisäksi näitä periaatteita olisi sovellettava myös rehun esillepanossa ja mainonnassa.
Mandatory and voluntary information is provided on labelling.
Merkinnöillä annetaan pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja.
The mandatory information should combine general labelling requirements and specific requirements for feed materials or compound feed respectively, and additional requirements in the case of dietetic feed, contaminated material and pet food.
Sekä rehuaineiden että rehuseosten merkintöjä koskevien yleisvaatimusten ja erityisvaatimusten, ja erikoisruokavalioon kuuluvien rehujen, saastuneiden aineiden ja lemmikkieläinten ruokien tapauksessa myös lisätietojen, olisi oltava pakollisia tietoja.
The present situation with respect to chemical impurities resulting from the manufacturing process of feed materials and from processing aids is not satisfactory.
Rehuaineiden valmistusprosessista ja valmistuksen apuaineista johtuvien kemiallisten epäpuhtauksien osalta nykyinen tilanne on epätyydyttävä.
In order to ensure a high level of feed safety, and thus a high level of protection of public health, and in order to improve transparency, provisions should be adopted laying down acceptable levels of such chemical impurities in accordance with good practice as referred to in Regulation (EC) No 183/2005.
Rehujen turvallisuuden ja sitä kautta kansanterveyden suojelun korkean tason varmistamiseksi sekä avoimuuden parantamiseksi olisi säädettävä tällaisten kemiallisten epäpuhtauksien sallituista raja-arvoista asetuksessa (EY) N:o 183/2005 tarkoitettujen hyvien käytäntöjen mukaisesti.
The principle that only certain feed additives have to be labelled once they are used in feed materials and compound feed is working well.
Nykyinen periaate, jonka mukaan ainoastaan tietyt rehun lisäaineet on merkittävä, kun niitä käytetään rehuaineissa ja rehuseoksissa, on osoittautunut toimivaksi.
However, the categorisation resulting from Regulation (EC) No 1831/2003 needs to be updated and modernised, due also to the fact that pet owners, in particular, might be confused by some additive labelling.
Ajan tasalle saattamista ja nykyaikaistamista tarvitaan kuitenkin sekä asetukseen (EY) N:o 1831/2003 perustuvan luokittelun vuoksi että siksi, että jotkin lisäaineiden merkinnät saattaisivat hämmentää etenkin lemmikkieläinten omistajia.
As a consequence of the bovine spongiform encephalopathy (BSE) and the dioxin crises, the obligation to indicate the percentage by weight of all feed materials incorporated in compound feed was introduced in 2002 by Directive 2002/2/EC of the European Parliament and of the Council of 28 January 2002 amending Council Directive 79/373/EEC on the circulation of compound feedingstuffs [18], at the initiative of the European Parliament.
Hullun lehmän tautia (spongiforminen enkefalopatia, BSE) koskeneen kriisin sekä dioksiinikriisin jälkeen vuonna 2002 otettiin rehuseosten liikkuvuudesta annetun neuvoston direktiivin 79/373/ETY muuttamisesta 28 päivänä tammikuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/2/EY [18] Euroopan parlamentin aloitteesta käyttöön velvollisuus ilmoittaa kaikkien rehuseoksiin lisättyjen rehuaineiden painoprosentti.
Furthermore, the level of food and feed safety has been significantly improved as a result of Regulation (EC) No 178/2002 and Regulation (EC) No 183/2005 and their implementing measures, in particular as a result of the focus put on the responsibility placed on feed and food business operators, the improved traceability system, the introduction of the hazard analysis and critical control points (HACCP) principle in feed businesses and the creation of guides to good hygiene practice in feed businesses.
Elintarvike- ja rehuturvallisuus on lisäksi parantunut merkittävästi asetusten (EY) N:o 178/2002 ja (EY) N:o 183/2005 sekä niitä koskevien täytäntöönpanotoimenpiteiden ansiosta. Näitä toimenpiteitä ovat erityisesti keskittyminen rehu- ja elintarvikealan toimijoiden vastuuseen, parannettu jäljitettävyysjärjestelmä, vaara-analyysin ja kriittisten valvontapisteiden (HACCP) järjestelmän periaatteiden soveltaminen rehuyrityksissä sekä hyvän hygieniakäytännön ohjeiston laatiminen rehuyrityksiä varten.
In light of these positive achievements, mirrored in the notifications to the Rapid Alert System for Food and Feed (RASFF), the obligation to indicate the percentage by weight of all feed materials incorporated in compound feed on the labelling is no longer necessary for the purpose of ensuring a high level of feed safety and thus a high level of protection of public health.
Tästä myönteisestä kehityksestä on saatu näyttöä elintarvikkeita ja rehuja koskevaan nopeaan hälytysjärjestelmään (RASFF) tehtyjen ilmoitusten perusteella, ja velvollisuus ilmoittaa kaikkien rehuseoksiin lisättyjen rehuaineiden painoprosentti merkinnöissä ei ole enää tarpeen rehujen turvallisuuden ja sitä kautta kansanterveyden suojelun korkean tason varmistamiseksi.
The exact percentages may, however, be provided on a voluntary basis for the purpose of providing adequate information to purchasers.
Tarkat prosenttiluvut voidaan kuitenkin ilmoittaa vapaaehtoisesti riittävien tietojen toimittamiseksi ostajille.
Furthermore, given that the competent authorities have access to information on the exact percentages by weight of all feed materials incorporated in compound feed, they should be able, on the ground of any urgency relating to human or animal health or to the environment, and in accordance with Directive 2004/48/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the enforcement of intellectual property rights [19], to provide further information to purchasers.
Lisäksi, kun otetaan huomioon, että toimivaltaiset viranomaiset saavat tiedot elintarviketuotantoeläimille tarkoitettuun rehuseokseen lisättyjen rehuaineiden tarkoista painoprosenteista, niiden olisi voitava toimittaa ostajille lisätietoja ihmisten ja eläinten terveyteen tai ympäristöön liittyvissä kiireellisissä tapauksissa ja teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY [19] mukaisesti.
To ensure proper information for, and to avoid misleading, the purchaser, the exact percentage by weight should, however, be required in those cases where the feed material in question is emphasised on the labelling of a compound feed.
Jotta varmistetaan, että ostajat saavat asianmukaiset tiedot eikä heitä johdeta harhaan, täsmällisen painoprosentin ilmoittamista olisi kuitenkin edellytettävä tapauksissa, joissa tietty rehuaine tuodaan korostetusti esille rehuseoksen merkinnöissä.
The indication of the feed materials incorporated in compound feed in descending order of weight already provides important information on compositional data.
Rehuseokseen sisältyvien rehuaineiden ilmoittaminen alenevassa painojärjestyksessä antaa joka tapauksessa hyödyllistä tietoa koostumuksesta.
In certain areas where the producer is not obliged to label particulars, the purchaser should be able to request additional information.
Tietyissä tapauksissa, joissa valmistajalla ei ole velvollisuutta merkitä tietoja, ostajan olisi voitava pyytää lisätietoja.
In such cases, a margin of +/– 15 % of the declared value should be maintained.
Tässä tapauksessa olisi säilytettävä ± 15 prosentin marginaali ilmoitetusta arvosta.
The intellectual property rights of producers should be protected.
Olisi suojattava valmistajien teollis- ja tekijänoikeuksia.
For the enforcement of such intellectual property rights, Directive 2004/48/EC should apply.
Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamiseksi on sovellettava direktiiviä 2004/48/EY.
It should also be acknowledged that the quantitative composition of compound feed, unlike the names of feed materials contained therein, can, under certain conditions, be considered confidential information to be protected.
Olisi myös tunnustettava, että rehuseosten määrällinen koostumus, toisin kuin niihin sisältyvien rehuaineiden nimet, voidaan tietyin ehdoin katsoa suojeltavaksi luottamukselliseksi tiedoksi.
Directive 2002/32/EC of the European Parliament and of the Council of 7 May 2002 on undesirable substances in animal feed [20] does not apply to the labelling of feed with excessive levels of undesirable substances.
Haitallisista aineista eläinten rehuissa 7 päivänä toukokuuta 2002 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2002/32/EY [20] ei sovelleta liian suuria määriä haitallista ainetta sisältävien rehujen merkitsemiseen.
Provisions should therefore be laid down in order to ensure adequate labelling and proper implementation of the dilution ban provided for in Article 5 of that Directive, until such contaminated materials have been detoxified by a detoxification establishment, approved in accordance with Article 10(2) or (3) of Regulation (EC) No 183/2005, or until they have been cleaned.
Näin ollen olisi annettava säännökset riittävien merkintöjen varmistamiseksi ja kyseisen direktiivin 5 artiklassa tarkoitetun laimennuskiellon panemiseksi täytäntöön asianmukaisesti siihen saakka kun tällaiset saastuneet aineet on puhdistettu asetuksen (EY) N:o 183/2005 10 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisesti hyväksytyssä puhdistuskäsittelylaitoksessa.
Derogations from the general labelling requirements should be provided for in so far as the application of such requirements is not necessary to protect human or animal health or consumer interests and would unduly burden the producer or the feed business operators responsible for the labelling.
Olisi säädettävä poikkeuksista yleisiin merkintävaatimuksiin silloin, kun kyseisten vaatimusten soveltaminen ei ole välttämätöntä ihmisten tai eläinten terveyden tai kuluttajien etujen suojelemiseksi ja kun soveltamisesta aiheutuisi tarpeetonta rasitetta merkinnöistä vastaavalle valmistajalle tai rehualan toimijoille.
On the basis of experience, such derogations should be provided for, in particular with respect to feed delivered by one farmer to another for use on his farm, for small quantities, for compound feed not containing more than three feed materials and for mixes of whole plant grains, seeds and fruits.
Saadun kokemuksen perusteella poikkeuksista olisi säädettävä erityisesti viljelijän toiselle viljelijälle tämän tilalla käytettäväksi toimittaman rehun, pienten määrien, enintään kolmesta rehuaineesta koostuvien rehuseosten ja kokonaisista kasvin jyvistä, siemenistä tai hedelmistä tehtyjen seosten osalta.
As a general rule, compound feed should be marketed in sealed containers, but appropriate derogations should be provided for in so far as the application of that requirement is not necessary to protect human or animal health or consumer interests and would represent an excessive burden for the feed business operators.
Yleensä rehuseokset olisi pidettävä kaupan suljetuissa säiliöissä, mutta tarkoituksenmukaisista poikkeuksista olisi säädettävä silloin, kun kyseisen vaatimuksen soveltaminen ei ole välttämätöntä ihmisten tai eläinten terveyden tai kuluttajien etujen suojelemiseksi ja kun soveltamisesta aiheutuisi tarpeetonta rasitetta rehualan toimijoille.
Part B of the Annex to Directive 96/25/EC and columns 2 to 4 of the Annex to Directive 82/471/EEC contain lists of designations, descriptions and labelling provisions for certain feed materials.
Direktiivin 96/25/EY liitteessä olevassa B osassa ja direktiivin 82/471/ETY liitteen sarakkeissa 2–4 on luettelot tiettyjen rehuaineiden nimistä, kuvauksista ja merkintämääräyksistä.
Those lists facilitate the exchange of information on the product properties between the producer and the purchaser.
Luettelot helpottavat valmistajan ja ostajan välistä tiedonvaihtoa tuotteen ominaisuuksista.
The experience of encouraging stakeholders to set voluntary standards by means of Community guidelines in the field of feed hygiene has been positive throughout.
Kokemukset, joita on saatu sidosryhmien kannustamisesta yhteisön ohjeiksi koottujen vapaaehtoisten normien laadintaan rehuhygienian alalla, ovat olleet kaikin puolin myönteisiä.
A more extensive listing could be achieved more flexibly, and could be better adapted to the information needs of the user, if undertaken by the stakeholders rather than by the legislator.
Jos sidosryhmät laatisivat kattavammat luettelot, voitaisiin saada joustavammat ja paremmin käyttäjien tietotarpeita vastaavat kuin siinä tapauksessa, että ne laatii lainsäätäjä.
The stakeholders can decide on the efforts they expend depending on the value of a list of feed materials.
Sidosryhmät voivat päättää, kuinka paljon ne näkevät vaivaa sen mukaan, miten tärkeä rehuaineluettelo niille on.
It is desirable, therefore, to establish a non-exhaustive Catalogue of feed materials to be used by feed business operators on a voluntary basis, except as regards use of the name of the feed material.
Näin ollen vaikuttaa siltä, että on syytä laatia ei-tyhjentävä rehuaineluettelo, jota rehualan toimijat voivat käyttää vapaaehtoisesti, lukuun ottamatta rehuaineen nimen käyttöä.
The current lists of feed materials contained in Part B of the Annex to Directive 96/25/EC and columns 2 to 4 of the Annex to Directive 82/471/EEC should constitute the initial version of the Community Catalogue of feed materials.
Direktiivin 96/25/EY liitteessä olevassa B osassa ja direktiivin 82/471/ETY liitteen sarakkeissa 2–4 olevien rehuaineluetteloiden olisi muodostettava yhteisön rehuaineluettelon alkuperäisversio.
This initial version should subsequently be supplemented at the initiative of the stakeholders in accordance with their interests, including by the addition of emerging feed materials.
Sidosryhmät täydentäisivät aloitteestaan tätä alkuperäisversiota omien etunäkökohtiensa mukaisesti, myös lisäämällä siihen uusia rehuaineita.
In the interests of transparency, it is appropriate that the representatives of the stakeholders are notified of a feed material which is not listed in the catalogue as soon as such feed material is placed on the market for the first time.
Avoimuuden vuoksi on tarkoituksenmukaista, että rehuaineesta, jota ei mainita luettelossa, ilmoitetaan sidosryhmien edustajille heti kun tällainen rehuaine saatetaan markkinoille ensimmäisen kerran.
Modern labelling facilitates a competitive market environment in which dynamic, efficient, innovative operators can make full use of labelling to sell their products.
Nykyisillä merkinnöillä tuetaan kilpailuun perustuvaa markkinaympäristöä, jossa aktiiviset, tehokkaat ja innovatiiviset toimijat voivat käyttää merkintöjä hyvin hyödykseen tuotteidensa myynnissä.