natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The group of fish should have spawned at least once before the spawning from which eggs are used for testing.
Kalaryhmän pitäisi antaa paritella vähintään kerran ennen kuin tuotetaan testiä varten tarkoitettu munaerä.
Five to 10 male and female fish are housed individually at least two weeks prior to the intended spawning.
Viidestä kymmeneen koiras- ja naaraskalaa kasvatetaan yksittäin vähintään 2 viikkoa ennen aiottua parittelua.
After 5-10 days, the abdomens of the females will be distended and their genital papillae visible.
5–10 päivän kuluttua naaraiden vatsat ovat isot ja genitaalinystyt näkyviä.
The water temperature is gradually increased one degree higher than the acclimatisation temperature.
Veden lämpötilaa nostetaan vähitellen yhden asteen korkeammalle kuin totuttelulämpötila.
The light is turned off and the tank is left as undisturbed as possible.
Valo sammutetaan ja tankki jätetään mahdollisimman häiriöttä.
If larger batches of eggs are needed than can be obtained from one female, a sufficient number of spawning tanks may be set-up in parallel.
Jos tarvitaan enemmän munia kuin yhdeltä naaraalta saadaan, käytetään useampia parittelutankkeja.
By recording the reproduction success of the individual females prior to the test (size of batch and quality), those females with highest reproduction success may be selected for breeding.
Kirjaamalla yksittäisten naaraiden jälkeläistentuotto ennen testiä (munien määrä ja laatu) voidaan valita parhaimmat naaraat poikasten tuottoon.
The eggs should be transferred to the test vessels by means of glass tubes (inner diameter not less than 4 mm) provided with a flexible suction bulb.
Munat olisi siirrettävä testiastioihin ohuilla lasiputkilla (sisähalkaisija vähintään 4 mm), joissa on imututti.
The amount of water accompanying the eggs on their transfer should be as small as possible.
Munien kanssa tulevan veden määrän pitäisi olla mahdollisimman pieni.
The eggs are heavier than water and sink out of the tube.
Munat ovat vettä raskaampia ja putoavat putkesta.
Care should be taken to prevent eggs (and larvae) coming into contact with the air.
Munat (ja toukat) eivät saisi joutua kosketuksiin ilman kanssa.
Also the development rate and the rate of hatching vary from one batch to another.
Myös kehittymis- ja kuoriutumisnopeus vaihtelevat munaerien välillä.
The successfully fertilised eggs and the yolk sac larvae survive well, normally above 90 %.
Jos munien hedelmöitys on onnistunut, munat ja ruskuaispussivaiheen toukat (eloonjäämisprosentti yli 90) pysyvät hyvin elossa.
At 25 oC the eggs will hatch three-five days after fertilisation and the yolk sac will be absorbed approximately 13 days after fertilization.
Munat kuoriutuvat 25 oC:n lämpötilassa 3–5 päivää hedelmöityksen jälkeen, ja ruskuaispussi absorboituu noin 13 päivää hedelmöityksen jälkeen.
The embryonic development has been well defined by Hisaoka and Battle (2).
Hisaoka ja Battle (2) ovat kuvanneet hyvin sikiökehityksen.
Due to the transparency of the eggs and post-hatch larvae, the development of the fish may be followed and the presence of malformations may be observed.
Koska munat ja toukat (kuoriutumisen jälkeen) ovat läpinäkyviä, kalojen kehitystä voidaan seurata ja epämuodostumia havainnoida.
Approximately four hours after spawning, the non-fertilized eggs may be distinguished from the fertilized (3).
Noin 4 tuntia parittelun jälkeen hedelmöitymättömät munat voidaan erottaa hedelmöityneistä (3).
For this examination, eggs and larvae are placed in test vessels of small volume and studied under a microscope.
Tätä tutkimusta varten munat ja toukat pannaan pieniin astioihin ja niitä tarkastellaan mikroskoopissa.
The test conditions, which apply to the early life stages, are listed in Appendix 2.
Lisäyksessä 2 kuvataan varhaisiin kehitysvaiheisiin sovellettavat testiolosuhteet.
Then, for those concentrations at which no adverse effects on any of these parameters have been detected, the body length is statistically evaluated.
Sitten arvioidaan tilastollisesti ruumiin pituus niillä pitoisuuksilla, joilla ei havaittu haitallisia vaikutuksia edellä mainituissa muuttujissa.
This approach is advisable since the toxicant may selectively kill smaller fish, delay hatching-time and induce gross malformations, thus leading to biased length measurements.
Tällaista menettelyä suositellaan, koska myrkky saattaa tappaa selektiivisesti pieniä kaloja, viivästyttää kuoriutumista ja aiheuttaa vakavia epämuodostumia, mikä johtaa vääristyneisiin pituuden mittauksiin.
Furthermore, there will be roughly the same number of fish to be measured per treatment, ensuring the validity of the test statistics.
Lisäksi tällä tavoin menettelemällä saadaan suunnilleen sama määrä kaloja käsittelyä kohti, mikä varmistaa testin validiteetin.
Therefore multiple comparison procedures should be utilised (6)(7)(8)(9)(10).
Sen vuoksi olisi käytettävä yhteisvertailumenetelmiä (6) (7) (8) (9) (10).
TEST CONDITIONS, DURATION AND SURVIVAL CRITERIA FOR RECOMMENDED SPECIES
TESTIOLOSUHTEET, TESTIN KESTO JA ELOONJÄÄMISKRITEERIT SUOSITELLUILLE LAJEILLE
Temp
Lämpötila
Photo-period
Valoisa aika
Duration of stages
Kehitysvaiheiden kesto
Typical duration of test
Tyypillinen testin kesto
Survival of control,
Kontrollien eloonjäämisprosentti
(minimum %)
(vähintään)
Sac-fry
Ruskuaispussi
Hatching success
Kuoriutumisprosentti
Post-hatch
Kuoriutumisen jälkeen
Zebrafish
Seeprakala
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 5 days post-hatch (8-10 days)
Mahdollisimman pian hedelmöityksen jälkeen (varhainen gastrulavaihe) — 5 vrk kuoriutumisen jälkeen (8–10 vrk)
Rainbow trout
Kirjolohi
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 20 days post-hatch (50-55 days)
Mahdollisimman pian hedelmöityksen jälkeen (varhainen gastrulavaihe) — 20 vrk kuoriutumisen jälkeen (50–55 vrk)
Common carp
Karppi
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 4 days post-hatch (8-9 days)
Mahdollisimman pian hedelmöityksen jälkeen (varhainen gastrulavaihe) — 4 vrk kuoriutumisen jälkeen (8–9 vrk)
Japanese ricefish/Medaka
Medaka
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 5 days post-hatch (13-16 days)
Mahdollisimman pian hedelmöityksen jälkeen (varhainen gastrulavaihe) — 5 vrk kuoriutumisen jälkeen 13–16 vrk)
Fathead minnow
Paksupäämutu
For embryos.
Alkioille.
For larvae.
Toukille.
Darkness for embryo and larvae until one week after hatching except when they are being inspected.
Alkiot ja toukat pidetään pimeässä viikon ajan kuoriutumisen jälkeen paitsi silloin, kun niitä tarkastellaan.
Then subdued lighting throughout the test.
Sen jälkeen heikko valaistus testin loppuun asti.
Test conditions, duration and survival criteria for other well documented species
Testiolosuhteet, testin kesto ja eloonjäämiskriteerit muille hyvin dokumentoiduille lajeille
Temp ( oC)
Lämpötila ( oC)
Salinity (0/00)
Suolapitoisuus (0/00)
Photo-period (hrs)
Valoisa aika (tuntia)
Duration of stages (days)
Kehitysvaiheiden kesto (vrk)
Typical duration of embryo and sac-fry test
Tyypillinen alkio- ja ruskuaispussivaihetestin kesto
Survival of control (minimum %)
Kontrollien eloonjaamisprosentti
Sac-fry test
Ruskuais-pussivaihe
Goldfish
Kultakala
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 4 days post-hatch (7 days)
Mahdollisimman pian hedelmöityksen jälkeen (varhainen gastrulavaihe) — 4 vrk kuoriutumisen jälkeen (7 vrk)
Blugill sunfish
Isoaurinkoahven
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 5 days post-hatch (6-7 days)
Mahdollisimman pian hedelmöityksen jälkeen (varhainen gastrulavaihe) — 5 vrk kuoriutumisen jälkeen (6–7 vrk)
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 3 days post-hatch (23-27 days)
Mahdollisimman pian hedelmöityksen jälkeen (varhainen gastrulavaihe) — 3 vrk kuoriutumisen jälkeen (23–27 vrk)
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 3 days post-hatch (18 days)
Mahdollisimman pian hedelmöityksen jälkeen (varhainen gastrulavaihe) — 3 vrk kuoriutumisen jälkeen (18 vrk)
As soon as possible after fertilisation (early gastrula stage) to 4/7 days post-hatch (28 days)
Mahdollisimman pian hedelmöityksen jälkeen (varhainen gastrulavaihe) — 4/7 vrk kuoriutumisen jälkeen (28 vrk)
This acute toxicity test method is a replicate of the OECD TG 213 (1998).
Tämä välittömän myrkyllisyyden testimenetelmä on toisinto OECD:n testiohjeesta nro 213 (1998).
This toxicity test is a laboratory method, designed to assess the oral acute toxicity of plant protection products and other chemicals, to adult worker honeybees.
Tämä myrkyllisyystesti on laboratoriomenetelmä, jonka tarkoituksena on arvioida kasvinsuojeluaineiden ja muiden kemikaalien välitöntä myrkyllisyyttä täysikasvuisille työmehiläisille oraalisen eli suun kautta tapahtuneen altistuksen jälkeen.
In the assessment and evaluation of toxic characteristics of substances, determination of acute oral toxicity in honeybees may be required, e.g. when exposure of bees to a given chemical is likely.
Arvioitaessa kemikaalien myrkyllisiä ominaisuuksia voidaan vaatia välittömän myrkyllisyyden määrittämistä mehiläisillä oraalisen altistuksen jälkeen esimerkiksi silloin, kun mehiläisten altistuminen tietylle kemikaalille on todennäköistä.
The acute oral toxicity test is carried out to determine the inherent toxicity of pesticides and other chemicals to bees.
Välittömän myrkyllisyyden testi tehdään mehiläisille myrkyllisten torjunta-aineiden ja muiden kemikaalien aineelle ominaisen myrkyllisyyden määrittämiseksi.
In particular, this method can be used in step-wise programmes for evaluating the hazards of pesticides to bees, based on sequential progression from laboratory toxicity tests to semi-field and field experiments (1).
Tätä menetelmää voidaan käyttää erityisesti ohjelmissa, joissa torjunta-aineista mehiläisille aiheutuvaa vaaraa arvioidaan vaiheittain, jolloin laboratoriossa tehtävien myrkyllisyystestien jälkeen edetään puoliksi kenttäolosuhteissa tehtäviin kokeisiin ja kenttäkokeisiin (1).
Pesticides can be tested as active substances (a.s.) or as formulated products.
Torjunta-aineita voidaan testata sekä tehoaineina että valmisteina.
A toxic standard should be used to verify the sensitivity of the bees and the precision of the test procedure.
Mehiläisten herkkyyden ja testimenetelmän tarkkuuden todentamiseksi olisi käytettävä myrkyllistä standardia.
Acute oral toxicity: is the adverse effects occurring within a maximum period of 96h of an oral administration of a single dose of test substance.
Välitön myrkyllisyys suun kautta: Haittavaikutukset, jotka ilmenevät enintään 96 tunnin kuluttua siitä, kun testiainetta on annettu yksi annos suun kautta.
Dose: is the amount of test substance consumed.
Annos: Nautitun testiaineen määrä.
Dose is expressed as mass (μg) of test substance per test animal (μg/bee).
Annos ilmaistaan testiaineen massana (μg) testieläintä kohti (μg/mehiläinen).
The real dose for each bee can not be calculated as the bees are fed collectively, but an average dose can be estimated (totally consumed test substance/number of test bees in one cage).
Todellista annosta kutakin mehiläistä kohti ei voida laskea, koska mehiläisiä ruokitaan yhtenä ryhmänä, mutta keskimääräinen annos voidaan arvioida (nautitun testiaineen kokonaismäärä / testimehiläisten lukumäärä yhdessä häkissä).
LD50(Median Lethal Dose) oral: is a statistically derived single dose of a substance that can cause death in 50 % of animals when administered by the oral route.
LD50((puolet tappava annos) suun kautta annosteltuna: Tilastollisesti laskettu yksittäinen annos, joka aiheuttaa kuoleman 50 %:ssa eläimistä suun kautta annosteltuna.
The LD50 value is expressed in μg of test substance per bee.
ilmaistaan mikrogrammana testiainetta mehiläistä kohti.
For pesticides, the test substance may be either an active substance (a.s.) or a formulated product containing one or more than one active substance.
Kun on kysymys torjunta-aineesta, testiaine voi olla joko tehoaine tai valmiste, jossa on yksi tai useampia tehoaineita.
Mortality: an animal is recorded as dead when it is completely immobile.
Kuolleisuus: Eläin katsotaan kuolleeksi, kun se on täysin liikkumaton.
Adult worker honeybees (Apis mellifera) are exposed to a range of doses of the test substance dispersed in sucrose solution.
Täysikasvuisia työmehiläisiä (Apis mellifera) altistetaan sarjalle sakkaroosiliuokseen liuotetun testiaineen annoksia.
The bees are then fed the same diet, free of the test substance.
Mehiläisille annetaan tämän jälkeen sakkaroosiliuosta, jossa ei ole testiainetta.
Mortality is recorded daily during at least 48 h and compared with control values.
Kuolleisuus kirjataan päivittäin vähintään 48 tunnin ajan, ja sitä verrataan kontrolliarvoihin.
If the mortality rate is increasing between 24 h and 48 h whilst control mortality remains at an accepted level, i.e. ≤ 10 %, it is appropriate to extend the duration of the test to a maximum of 96 h. The results are analysed in order to calculate the LD50 at 24 h and 48 h and, in case the study is prolonged, at 72 h and 96 h.
Jos kuolleisuus lisääntyy 24 tunnin ja 48 tunnin välillä, mutta kontrollien kuolleisuus pysyy hyväksytyllä tasolla eli < 10 %, testiä jatketaan enintään 96 tuntiin saakka. Tulokset analysoidaan ja lasketaan 24 tunnin ja 48 tunnin LD50 sekä 72 tunnin ja 96 tunnin LD50, jos testiä on jatkettu.
the average mortality for the total number of controls must not exceed 10 % at the end of the test,
keskimääräinen kuolleisuus kaikilla kontrolleilla ei ole suurempi kuin 10 % testin lopussa, ja
the LD50 of the toxic standard meets the specified range.
myrkyllisen standardin LD50 on määritellyissä rajoissa.
Collection of bees
Mehiläisten kerääminen
Young adult worker bees of the same race should be used, i.e. bees of the same age, feeding status, etc. Bees should be obtained from adequately fed, healthy, as far as possible disease-free and queen-right colonies with known history and physiological status.
Niiden pitäisi olla saman ikäisiä, samalla tavalla ruokittuja jne. Testimehiläisten olisi oltava asianmukaisesti ruokittuja ja hyväkuntoisia, niissä ei saisi olla tauteja ja ne olisi otettava emollisista pesistä.
They could be collected in the morning of use or in the evening before test and kept under test conditions to the next day.
Mehiläiset olisi kerättävä sen päivän aamuna, jolloin ne käytetään, tai edellisenä iltana ja pidettävä testiolosuhteissa seuraavaan päivään.
Bees collected from frames without brood are suitable.
Sikiöttömiltä kakuilta kerätyt mehiläiset ovat sopivia.
Collection in early spring or late autumn should be avoided as the bees have a changed physiology during this time.
Keräämistä aikaisin keväällä tai myöhään syksyllä olisi vältettävä, koska mehiläisten fysiologia on erilainen näinä aikoina.
If tests must be conduced in early spring or late autumn, bees can be emerged in an incubator and reared for one week with ‘bee bread’ (pollen collected from the comb) and sucrose solution.
Jos testit on tehtävä aikaisin keväällä tai myöhään syksyllä, mehiläisten voi antaa kuoriutua lämpökaapissa ja niitä voi kasvattaa viikon verran ”mesileivällä” (kakusta kerätyllä siitepölyllä) ja sakkaroosiliuoksella.
Bees treated with chemical substances, such as antibiotics, anti-varroa products, etc., should not be used for toxicity test for four weeks from the time of the end of the last treatment.
Kemiallisilla aineilla kuten antibiooteilla ja varroapunkkilääkkeillä käsiteltyjä mehiläisiä ei saisi käyttää myrkyllisyystesteihin neljään viikkoon viimeisen käsittelyn lopusta.
Easy to clean and well-ventilated cages are used.
Häkkien on oltava helposti puhdistettavia ja niissä on oltava hyvä ilmanvaihto.
Any appropriate material can be used, e.g. stainless steel, wire mesh, plastic or disposable wooden cages, etc. Groups of 10 bees per cage are preferred.
Kaikkia sopivia materiaaleja voi käyttää, kuten ruostumatonta terästä, metalliverkkoa tai muovia, tai häkit voivat olla kertakäyttöisiä puuhäkkejä.
The size of test cages should be appropriate to the number of bees, i.e. providing adequate space.
Kymmenen mehiläistä häkkiä kohti on sopivin määrä. Testihäkkien on oltava kooltaan riittävän tilavia mehiläismäärälle.
The bees should be held in the dark in an experimental room at a temperature of 25 ± 2 oC.
Mehiläisiä olisi pidettävä pimeässä koehuoneessa lämpötilassa 25 ± 2 oC.
The relative humidity, normally around 50-70 %, should be recorded throughout the test.
Suhteellinen kosteus, jonka pitäisi olla normaalisti 50-70 %, olisi rekisteröitävä koko testin ajan.
Handling procedures, including treatment and observations may be conducted under (day) light.
Käsittelytoimenpiteet ja havainnot voidaan suorittaa (päivän)valossa.
Sucrose solution in water with a final concentration of 500 g/l (50 % w/v) is used as food.
Ravintona käytetään sakkaroosiliuosta, jonka pitoisuus on 500 g/l (50 % w/v).
After given test doses, food should be provided ad libitum.
Testiannosten antamisen jälkeen ravintoa on annettava ad libitum.
The feeding system should allow recording food intake for each cage (see Section 1.6.3.1).
Ruokintajärjestelmän olisi oltava sellainen, että ravinnonotto voidaan rekisteröidä jokaista häkkiä kohti (ks. kohta 1.6.3.1).
A glass tube (approximately 50 mm long and 10 mm wide with the open end narrowed to about 2 mm diameter) can be used.
Ravinnon annosteluun voidaan käyttää lasiputkea, joka on n. 50 mm pitkä ja 10 mm paksu ja jonka pää kapenee niin, että halkaisija on noin 2 mm.
Preparation of bees
Mehiläisten valmistelu
The collected bees are randomly allocated to test cages, which are randomly placed in the experimental room.
Kerätyt mehiläiset jaetaan satunnaisesti testihäkkeihin, jotka sijoitetaan satunnaisesti koehuoneeseen.
The bees may be starved for up to 2 h before the initiation of the test.
Mehiläisiä voidaan pitää ilman ravintoa enintään 2 tuntia ennen testin alkua.
It is recommended that the bees are deprived of food prior to treatment so that all bees are equal in terms of their gut contents at the start of the test.
Suositellaan, että mehiläisiä pidetään ilman ravintoa ennen käsittelyä, jotta niiden suolen sisältö olisi samanlainen testin alkaessa.
Moribund bees should be rejected and replaced by healthy bees before starting the test.
Kuolevat mehiläiset on hylättävä, ja niiden tilalle on otettava terveitä mehiläisiä ennen testin aloittamista.
Where the test substance is a water miscible compound this may be dispersed directly in 50 % sucrose solution.
Jos testiaine on vesiliukoinen, se voidaan liuottaa suoraan 50-prosenttiseen sakkaroosiliuokseen.
For technical products and substances of low water solubility, vehicles such as organic solvent, emulsifiers or dispersants of low toxicity to bees may be used (e.g. acetone, dimethylformamide, dimethylsulfoxide).
Tekniset valmisteet ja huonosti vesiliukoiset aineet voidaan liuottaa esimerkiksi sellaisen orgaanisen liuottimen tai emulgointi- tai dispergointiaineen avulla, jonka myrkyllisyys mehiläisille on vähäinen (esim. asetoni, dimetyyliformamidi, dimetyylisulfoksidi).
The concentration of the vehicle depends on the solubility of the test substance and it should be the same for all concentrations tested.
Liuotinapuaineen pitoisuus riippuu testiaineen liukoisuudesta, ja sen pitäisi olla sama kaikille testattaville pitoisuuksille.
However, a concentration of the vehicle of 1 % is generally appropriate and should not be exceeded.
Yhden prosentin pitoisuus on yleensä hyväksyttävä, eikä sitä saisi ylittää. On myös valmistettava asianmukaiset kontrolliliuokset.
Appropriate control solutions should be prepared, i.e. where a solvent or a dispersant is used to solubilise the test substance, two separate control groups should be used: a solution in water, and a sucrose solution with the solvent/carrier at the concentration used in dosing solutions.
Jos testiaineen liuottamiseen on käytetty liuotinta tai dispergointiainetta, pitäisi käyttää kahta erillistä kontrolliaineiden ryhmää: toinen olisi vesiliuos ja toinen sakkaroosiliuos, jossa on liuotinta / kantaja-ainetta siinä pitoisuudessa kuin sitä käytetään annosteluliuoksissa.
Test and control groups
Testi- ja kontrolliryhmät
The number of doses and replicates tested should meet the statistical requirements for determination of LD50 with 95 % confidence limits.
Testiannosten ja rinnakkaismääritysten määrän on täytettävä tilastolliset vaatimukset LD50:n määrittämiseksi 95 %:n luottamusvälein.
Normally, five doses in a geometric series, with a factor not exceeding 2,2, and covering the range for LD50, are required for the test.
Tavallisesti vaaditaan viisi annosta, joiden pitoisuudet ovat geometrisessa sarjassa, jonka kerroin on enintään 2,2, ja jotka kattavat LD50:n määrittämiseksi tarvittavan pitoisuusalueen.
However, the dilution factor and the number of concentrations for dosage have to be determined in relation to the slope of the toxicity curve (dose versus mortality) and with consideration taken to the statistical method which is chosen for analysis of the results.
Laimennustekijä ja annosteltavien pitoisuuksien lukumäärä on kuitenkin määriteltävä myrkyllisyyskäyrän (kuolleisuus annoksen funktiona) kulmakertoimen mukaan, ja tulosten analysointiin valittu tilastollinen menetelmä on myös otettava huomioon.
A range-finding test enables the choice of the appropriate concentrations for dosage.
Alustavilla testeillä on määriteltävä sopivat annostelupitoisuudet.
A minimum of three replicate test groups, each of 10 bees, should be dosed with each test concentration.
Sama testipitoisuusannos olisi annettava vähintään kolmelle rinnakkaiselle testiryhmälle, joista kussakin on kymmenen mehiläistä.
A minimum of three control batches, each of 10 bees, should be run in addition to the test series.
Testisarjan lisäksi olisi oltava vähintään kolme kontrollierää, joista kussakin on kymmenen mehiläistä.
Control batches should also be included for the solvents/carriers used (see Section 1.5.4).
Käytetyille liuottimille tai kantaja-aineille (ks. kohta 1.5.4) on oltava myös kontrollierät.
Toxic standard
Myrkyllinen standardi
A toxic standard should be included in the test series.
Testisarjassa on oltava myös myrkyllinen standardi.
At least three doses should be selected to cover the expected LD50 value.
Siitä on oltava vähintään kolme annosta, jotka kattavat odotetun LD50-arvon.
A minimum of three replicate cages, each containing 10 bees, should be used with each test dose.
Kutakin testiannosta varten on oltava vähintään kolme rinnakkaishäkkiä, joista kussakin kymmenen mehiläistä.
The preferred toxic standard is dimethoate, for which the reported oral LD50-24 h is in the range 0,10-0,35 μg a.s./bee (2).
Suositeltava myrkyllinen standardi on dimetoaatti, jonka 24 tunnin LD50-arvon on raportoitu olevan alueella 0,10-0,35 μg tehoainetta / mehiläinen (2).
However, other toxic standards would be acceptable where sufficient data can be provided to verify the expected dose response (e.g. parathion).
Muutkin myrkylliset standardit ovat hyväksyttäviä, jos toimitetaan riittävästi tietoja odotetun annos-vastesuhteen todentamiseksi (esim. parationi).
Exposure
Altistus
Each test group of bees must be provided with 100-200 μl of 50 % sucrose solution in water, containing the test substance at the appropriate concentration.
Kullekin mehiläisten testiryhmälle on annettava 100-200 μl 50-prosenttista sakkaroosin vesiliuosta, joka sisältää testiainetta sopivassa pitoisuudessa.
A larger volume is required for products of low solubility, low toxicity or low concentration in the formulation, as higher proportions in the sucrose solution have to be used.
Aineille, jotka ovat niukkaliukoisia, joiden myrkyllisyys on vähäinen tai joiden pitoisuus valmisteessa on pieni, tarvitaan suurempi nestetilavuus, koska on käytettävä aineiden suurempia osuuksia sakkaroosiliuoksessa.
The amount of treated diet consumed per group should be monitored.
Ryhmää kohti kulunutta käsitellyn ravinnon määrää on seurattava.
Once consumed (usually within 3-4 h), the feeder should be removed from the cage and replaced with one containing sucrose solution alone.
Kun ravinto on nautittu (tavallisesti 3-4 tunnin kuluessa), ruokintalaite on poistettava häkistä ja sen tilalle on pantava pelkästään sakkaroosiliuosta.