natgillin/translations-raw huggingface dataset:
PSE is under state control in accordance with the definition set out in Commission Directive 2006/111/EC of 16 November 2006 on the transparency of financial relations between Member States and public undertakings as well as on financial transparency within certain undertakings.
PSE toimii valtion määräysvallan alaisuudessa jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten taloudellisen toiminnan avoimuudesta 16 päivänä marraskuuta 2006 annetussa komission direktiivissä 2006/111/EY tarkoitetulla tavalla.
The resources used therefore belong to a fully state-owned company.
Tarkasteltavana olevassa asiassa on siis käytetty varoja, jotka kuuluvat kokonaan valtion omistuksessa olevalle yritykselle.
In the PreussenElektra case, when the funds are traced from the recipient back to the source, it emerges that at no time were they under the direct or indirect control of the state.
Kun PreussenElektra-asiassa seurattiin toimenpiteiden rahoitusta tuensaajasta alkulähteelle, todettiin, että varat eivät missään vaiheessa olleet suoraan eivätkä epäsuorasti valtion määräysvallassa.
In contrast to the situation described in the PreussenElektra judgment, in the Polish case the funds are under state control because they are transferred to a public company (i.e. PSE) and will therefore be regarded as state resources.
Toisin kuin edellä PreussenElektra-asiassa, Puolan tapauksessa varat ovat olleet valtion määräysvallassa, koska ne voidaan jäljittää valtion omistamaan yritykseen (PSE), minkä vuoksi niitä on pidettävä valtion varoina.
On the basis of the assessment of the measure and in the light of the aforementioned judgment, the Commission concludes that the PPAs do comprise state resources.
Toimenpiteen analyysin ja edellä mainitun oikeuskäytännön perusteella komissio katsoo, että pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset sisältävät valtion varoja.
As far as imputability is concerned, in the Stardust judgment, the Court stated that resources allocated to companies that are under the control of the state are state resources.
Kun tarkastellaan kysymystä siitä, ovatko toimenpiteet valtion toteuttamia, on otettava huomioon yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Stardust antama tuomio, jonka mukaan valtion määräysvallassa olevalle yritykselle kuuluvat varat ovat valtion varoja.
However, the Court added that it is also necessary to examine whether the use of such resources is imputable to the state in a concrete manner.
Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin todennut, että on myös tutkittava, voidaanko katsoa valtion konkreettisesti käyttäneen näitä varoja.
According to the Stardust judgment of the Court of Justice, when a publicly owned company uses its funds in a way which is imputable to the state, then these funds should be regarded as state resources within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoo asiassa Stardust vahvistamassaan oikeuskäytännössä, että jos valtionyhtiö käyttää varojaan tavalla, joka on katsottava valtiosta johtuvaksi, kyseiset varat on määriteltävä valtion varoiksi perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä.
It clearly appears from the comments submitted by Poland and interested parties that the decision to launch a programme to attract investors to the power generation sector was designed to promote the sector's modernisation, update power plants so as to bring them into line with EU standards and ensure that energy supplies fully covered demand.
Puolan viranomaisten ja asianomaisten toimittamista huomautuksista käy selvästi ilmi, että kun Puolassa tehtiin päätös erityisen ohjelman toteuttamisesta sijoittajien houkuttelemiseksi sähköalalle, tavoitteena oli modernisoida kyseinen ala, uudenaikaistaa voimaloita niin, että ne täyttäisivät EU:n normit, sekä turvata energiantoimitukset niin, että ne kattaisivat koko kysynnän.
This demonstrates that the PPAs were concluded by PSE not for commercial purposes but, as acknowledged by the Polish authorities themselves, in order to implement a number of important policy objectives.
Nämä tavoitteet osoittavat, että PSE ei tehnyt pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia kaupallisessa tarkoituksessa, vaan (kuten Puolan viranomaiset ovat huomauttaneet) toteuttaakseen tiettyjä tärkeitä poliittisia päämääriä.
The state's control over the award of PPAs is evidenced in the fact that the invitations to submit tenders were sent to participants by the Polish Ministry of Industry and Trade.
Valtion määräysvalta pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten hyväksymisessä näkyy muun muassa siinä, että pyynnöt esittää tarjouksia tarjouskilpailun perusteella lähetettiin osanottajille Puolan teollisuus- ja kauppaministeriöstä.
Moreover, under the Polish Commercial Code, the Minister of the Treasury has the full authority of the General Assembly of Shareholders.
Lisäksi valtiovarainministerillä on Puolan yrityslainsäädännön nojalla valtionkassan edustajana samat valtuudet kuin osakkaiden yleiskokouksella.
The core principle underpinning the prices provided for in the PPAs was that they should cover investment and operating costs and ensure a certain profit margin.
Pääperiaate, johon pitkäaikaisissa sähkönhankintasopimuksissa määritellyt hinnat perustuvat, oli se, että niiden tuli kattaa investointi- ja käyttökustannukset sekä tietty voittomarginaali.
This framework is designed to ensure the necessary investments and also reflects a decision by the state authorities implemented via PSE.
Tarkoituksena on turvata välttämättömät investoinnit, minkä lisäksi sopimuksissa näkyy PSE:n toimesta tehty valtion päätös.
In the light of the above assessment, the Commission considers that the above elements constitute a set of indicators which, according to the criteria laid down by the Court of Justice in the Stardust judgment, lead to the conclusion that the use of PSE's funds in the PPAs is imputable to the state and that therefore, in view of the arguments set out, the PPAs should be considered, for the purposes of the assessment, as being financed from state resources.
Edellä esitetyn arvion perusteella komissio katsoo, että mainitut tekijät muodostavat edellytykset, joiden nojalla voidaan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Stardust esittämään oikeuskäytäntöön liittyvien kriteerien mukaisesti todeta, että PSE:n varojen käyttöä pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten yhteydessä on pidettävä valtion toimintana ja että edellä esitettyjen väitteiden perusteella pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset on tässä arvioinnissa katsottava rahoitetuiksi valtion varoista.
It seems clear to the Commission that the state was involved in concluding the PPAs and in defining the basic rules governing these agreements.
Komission näkemyksen mukaan on selvää, että valtio osallistui sekä pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten tekemiseen että niiden perusperiaatteiden määrittelyyn.
The legal form of a PPA is a contract concluded between two parties: PSE and the power generators.
Pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset ovat oikeudelliselta muodoltaan sopimuksia, joissa on kaksi sopimuspuolta: PSE ja energiantuottajat.
As explained in recital 172, PSE is a fully state-owned company.
Kuten johdanto-osan 172 kappaleessa todetaan, PSE on kokonaan valtion omistuksessa.
To determine whether the PPAs provide an economic advantage to power generators, the Commission must assess whether, via the PPAs, generators obtain economic advantages that they would not obtain from the market.
Voidakseen arvioida, tuovatko pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset energiantuottajille taloudellista etua, komission on tutkittava, saavatko energiantuottajat näiden sopimusten avulla sellaista etua, jota ne eivät saisi suoraan markkinoilta.
PPAs provide eligible generators with an advantage if the parties to these agreements are placed in a better economic position than other companies.
Pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset tuovat sopimuspuoliksi hyväksytyille energiantuottajille etua, jos ne asettavat sopimusten edunsaajat taloudellisesti suotuisampaan asemaan kuin muut yritykset.
Even though the details of individual PPAs may vary, all PPAs are structured around a core invariable principle: the mandatory purchase by PSE of most (sometimes all) of the electricity generated by the companies concerned, at a price reviewed periodically in accordance with the principle that the total costs (fixed and variable) of generating electricity, plus a profit margin, are passed on to the consumer.
Vaikka yksittäiset pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset poikkeavat toisistaan yksityiskohdiltaan, ne kaikki perustuvat samaan perusperiaatteeseen: PSE on velvollinen ostamaan valtaosan sopimuspuolina olevien energiantuottajien sähköntuotannosta (joissakin tapauksissa koko tuotannon) hintaan, jota tarkistetaan säännöllisin väliajoin siten, että kaikki sähköntuotannosta aiheutuvat (kiinteät ja vaihtuvat) kustannukset siirretään ostajan maksettavaksi ja niihin lisätään voittomarginaali.
The Polish electricity regulator, URE, indirectly retains the right to check whether the costs charged to PSE are justified and reasonable, but in practice URE uses this power only to check that the costs were actually linked to electricity generation.
Puolan sähkömarkkinoiden sääntelyvirastolla URE:llä on välillisesti oikeus tarkistaa, ovatko PSE:lle aiheutuvat kustannukset perusteltuja ja kohtuullisia. Käytännössä URE tosin käyttää tätä oikeutta ainoastaan tarkistaakseen, että kustannukset liittyvät sähköenergian tuottamiseen.
Furthermore, URE's checks are only indirect since their purpose is to verify the cost structure of PSE with a view to defining PSE's income from captive customers.
Sitä paitsi URE:n suorittama valvonta on ainoastaan välillistä, koska se tarkistaa PSE:n kustannusten rakenteen vain määrittääkseen tulot, jotka PSE saa vakituisilta ostajilta.
In the unlikely circumstance of some of the PPA-related costs charged to PSE being deemed unjustified by URE, it can only prohibit PSE from passing these costs on to its captive customers.
Jos URE katsoisi, että jotkin PSE:lle pitkäaikaisista sähkönhankintasopimuksista aiheutuvat kustannukset ovat aiheettomia (mikä on epätodennäköistä), se voi ainoastaan määrätä PSE:n siirtämään kyseiset kustannukset edelleen vakituisten ostajien maksettavaksi.
This might make it more difficult for PSE to discharge its obligations under the PPAs, but it would not mean they had been legally annulled.
PSE:n voi olla tämän vuoksi vaikeampaa täyttää pitkäaikaisiin sähkönhankintasopimuksiin perustuvat velvoitteensa, mutta se ei kuitenkaan merkitse sitä, että nämä velvoitteet mitätöitäisiin oikeudellisesti.
The core principle described above is applied for the whole duration of the PPA, which lasts from 7 years to 20 years from the beginning of operation of the plants, i.e. from 10 to 31 years following the conclusion of the PPAs and, in the majority of cases, more than 15 years.
Edellä kuvattua perusperiaatetta sovelletaan pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten koko voimassaolon ajan, joka on 7–20 vuotta voimalan käyttöönoton jälkeen eli 10–31 vuotta pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten allekirjoittamisen jälkeen. Useimmissa tapauksissa sopimukset ovat voimassa yli 15 vuotta.
This means that, during this period, the commercial risk associated with operating the power plants is borne by the buyer of the electricity, i.e. PSE.
Tämä tarkoittaa, että tuona aikana voimalan käyttöön liittyvän kaupallisen riskin kantaa sähkön ostaja eli PSE.
This includes the risk associated with fluctuations in electricity generation costs and, in particular, fuel costs, the risk associated with fluctuations in end-user electricity prices, and the risk associated with fluctuation in end-user electricity demand.
Tähän sisältyvät riskit liittyvät sähkön tuotannosta aiheutuvien kustannusten, erityisesti polttoainekustannusten, sähkön loppukäyttäjähintojen sekä loppukäyttäjien sähkönkysynnän vaihteluun.
These are the typical risks that any power generator without a PPA would bear itself.
Nämä ovat tyypillisiä riskejä, jotka jokainen energiantuottaja joutuisi kantamaan itse, ellei olisi tehnyt pitkäaikaista sähkönhankintasopimusta.
This means that power plants which have concluded PPAs (provided that they are properly managed from a technical perspective) have guaranteed profits extending over a very significant period equivalent to the typical expected lifetime of the assets concerned or their depreciation.
Tämä johtaa siihen, että pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten sopimuspuolina olevat voimalat saavat (jos niitä hallinnoidaan teknisesti asianmukaisella tavalla) taatut tulot hyvin pitkällä aikavälillä, joka vastaa asianomaisen omaisuuden tyypillistä käyttö- tai poistoikää.
The longer the period is, the greater the value of the guarantee, since it protects against a risk whose occurrence is increasingly unpredictable.
Mitä pidempi tämä ajanjakso on, sitä arvokkaampi on sopimuksiin sisältyvä tae, koska se suojaa yritystä riskiltä, jonka toteutuminen on yhä vaikeammin ennakoitavissa.
The Commission considers that this guarantee, which is the core of the PPAs, places the beneficiaries in a better economic situation than other companies on the market and therefore provides an advantage to the relevant power plants.
Komissio katsoo, että pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten peruselementtinä oleva tae asettaa näiden sopimusten edunsaajat taloudellisesti suotuisampaan asemaan kuin muut markkinoilla toimivat yritykset ja antaa siten kyseisille voimaloille taloudellista etua.
According to both the Polish authorities and the interested parties, the banks required the PPAs to be signed as a precondition for awarding loans to finance the assets.
Puolan viranomaisten ja asianomaisten mukaan pankit vaativat pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten allekirjoittamista; muutoin ne eivät olisi myöntäneet voimaloille luottoja omaisuuden hankintaa varten.
The financial institutions' agreement to finance the investments was therefore contingent on the PPA.
Pitkäaikaisista sähkönhankintasopimuksista tuli näin ollen ehto, jonka täyttymisestä riippui rahoituslaitosten suostumus rahoittaa investointeja.
It follows from the above considerations that PPAs are not a traditional form of guarantee but simply provide for payment by the State-owned and State-controlled PSE of the investment costs and the most important (if not all) operating costs of the power plants which are parties to the agreements.
Edellä esitetystä seuraa, että pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset eivät olleet perinteinen tae, vaan niissä ainoastaan määrättiin valtiolle ja kokonaan sen määräysvallassa olevalle PSE:lle kuuluvista maksuista, joiden tuli kattaa sopimuspuolina olevien voimaloiden investointikustannukset ja valtaosa toimintakustannuksista (tai ne kaikki).
In practice, this ‘guarantee’ means that, over more or less the full depreciation period or planned lifetime of the plant, and irrespective of any changes in the conditions obtaining on the market, PSE buys a fixed quantity of electricity at a price that must ensure the power plant's viability.
Käytännössä tällainen ”tae” merkitsee sitä, että PSE ostaa voimalalta vakiomäärän sähköä hintaan, joka takaa voimalan taloudellisen elinkelpoisuuden, voimalan koko poistoiän tai sen suunnitellun käyttöiän ajan riippumatta siitä, miten markkinaehdot tänä aikana muuttuvat.
With a view to determining whether an advantage exists, the Commission analyses several other aspects in the following paragraphs.
Määrittääkseen, sisältyykö sopimuksiin etua, komissio tarkastelee seuraavissa kohdissa eräitä muita seikkoja:
First, the Commission notes that in Poland PPAs were concluded only with selected power generators.
Komissio kiinnittää huomiota erityisesti siihen, että pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia tehtiin Puolassa ainoastaan valikoitujen energiantuottajien kanssa.
At the time they were concluded, there were other electricity generators that did not benefit from the PPA rules.
Jo silloin kun sopimuksia tehtiin, Puolassa oli myös muita energiantuottajia, jotka eivät päässeet hyötymään pitkäaikaisista sähkönhankintasopimuksista.
More were set up in later years, and new investments are currently under way without PPA support.
Sittemmin on rakennettu uusia voimaloita ja nykyään toteutetaan myös uusia investointeja ilman pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten kaltaista tukea.
In the first years of the PPAs, power generators without a PPA could sell their electricity at prices controlled by the State via URE.
Pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten ensimmäisinä täytäntöönpanovuosina ne energiantuottajat, jotka eivät olleet tehneet tällaista sopimusta, voivat myydä tuottamansa sähkön hintaan, jonka määräytymistä valtio valvoi URE:n välityksellä.
On 28 June 2001 a start was made on eliminating this mechanism and these power generators started selling their electricity at free, market-based prices.
Tätä mekanismia ryhdyttiin kuitenkin purkamaan 28 päivänä kesäkuuta 2001, ja nämä energiantuottajat alkoivat myydä tuottamaansa sähköä vapaasti markkinahintaan.
As the interested parties have indicated, none of these mechanisms (price controlled by the state or free, market-based price) enabled generators without PPAs to cover all their costs.
Kuten asianomaiset ovat todenneet, kumpikaan näistä mekanismeista (valtion määräämä hinta tai vapaa markkinahinta) ei antanut takeita siitä, että pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten ulkopuolelle jääneet energiantuottajat pystyisivät kattamaan kaikki kustannukset.
They sell their electricity at a price corresponding to marginal costs, i.e. a price which only ensures that their variable costs are covered.
Ne myyvät tuottamansa sähkön hintaan, joka vastaa rajakustannuksia eli kattaa ainoastaan niiden vaihtuvat kustannukset.
The interested parties have suggested that electricity produced by power generators without PPAs is not as environmentally friendly as electricity generated by beneficiaries of PPAs, and that this would justify the former receiving a lower price for their electricity.
Asianomaiset ovat esittäneet, että niiden energiantuottajien sähköntuotanto, jotka eivät ole tehneet pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia, aiheuttaa enemmän ympäristöhaittoja kuin pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten sopimuspuolina olevien energiantuottajien tuotanto. Tämä olisi asianomaisten mukaan peruste sille, että ensiksi mainitut energiantuottajat saavat tuottamastaan sähköstä alemman hinnan.
First, it is not certain that all power plants without PPAs generate ‘dirty’ electricity.
Ensinnäkään ei ole varmaa, että kaikki voimalat, jotka eivät ole tehneet pitkäaikaista sähkönhankintasopimusta, tuottavat ”likaista” sähköä.
The newest plants in Poland (without PPAs) produce electricity using state-of-the-art technology.
Puolan uusimmat voimalat tuottavat sähköä uusimman tekniikan avulla (ilman pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia).
In addition, there is no economic reason why less environmentally friendly electricity would have a lower market value than more environmentally friendly electricity.
Ei myöskään ole taloudellisesti perusteltua, että vähemmän ympäristöystävällisesti tuotettu sähkö olisi välttämättä halvempaa kuin ympäristöystävällisemmin menetelmin tuotettu sähkö.
The electricity produced is completely substitutable (it is not even possible to distinguish physically between the two types), and its value for the customer is exactly the same.
Sähköenergia on tuotantomuodosta riippumatta aivan samanlaista (eri sähkötyyppejä on käytännössä joskus mahdoton erottaa toisistaan), ja sen arvo asiakkaalle on sama.
In 2004, the average price on the market fluctuated around 115 PLN/MWh; in 2005 around 115-120 PLN/MWh; in 2006 it was rather stable at around 125 and in 2007 (to 31 July 2007) it fluctuated between 110 and 122 PLN/MWh.
Vuonna 2004 keskimääräinen markkinahinta oli noin 115 zlotya/MWh, vuonna 2005 115–120 zlotya/MWh, ja vuonna 2006 se vakiintui 125 zlotyn tasolle. Vuonna 2007 (31.7.2007 mennessä) hinta oli 110–122 zlotya/MWh.
By way of comparison, the information provided by Poland allowed the Commission to estimate the full costs incurred in 2005 by the power plants entitled to compensation under the Act as follows:
Komissio on arvioinut Puolan viranomaisten vertailua varten toimittamien tietojen avulla, että vuoden 2005 kokonaiskustannukset niissä voimaloissa, joiden oli määrä saada korvauksia lain nojalla, olivat seuraavat:
Estimated total costs of generating electricity in power plants which concluded PPAs in 2005
Arvio energiantuotannon kokonaiskustannuksista vuonna 2005 voimaloissa, jotka olivat tehneet pitkäaikaisen sähkönhankintasopimuksen
Commission estimates based on data provided by Poland.
Komission arvio, joka on laadittu Puolan viranomaisten toimittamien tietojen perusteella.
For Pątnów II, the value is for 2008, the first year in which the plant should be operational.
Pątnów II -voimalan osalta mainitaan vuoden 2008 kustannukset (ensimmäinen toimintavuosi).
Average generation costs in 2005 (PLN/MWh)
Energiantuotannon keskimääräiset kustannukset vuonna 2005 (PLN/MWh)
Average price on the Polish Power Exchange
Sähkön keskihinta sähköpörssissä
115-120 PLN/MWh
115–120 zlotya/MWh
The figures in Table 5 above show how unlikely it is that market prices — i.e. the price that generators without PPAs are paid for their electricity on the market — would suffice to provide the same type of profit guarantee as the one PPAs offer.
Edellä taulukossa 5 esitetyt tiedot osoittavat, miten epätodennäköistä on, että markkinahinnat eli hinnat, jotka pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten ulkopuoliset energiantuottajat saavat tuottamastaan sähköstä, riittäisivät antamaan samanlaiset takeet voitosta kuin pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset.
The example of the Polish Power Exchange is not an isolated one.
Puolan sähköpörssiä koskeva esimerkki ei ole ainoa laatuaan.
Other Member States have also liberalised their electricity markets and established power exchanges in which buyers and sellers trade electricity under market conditions.
Myös muut jäsenvaltiot ovat vapauttaneet sähkömarkkinansa ja perustaneet sähköpörssejä, joissa ostajat ja myyjät käyvät sähkökauppaa markkinaehdoin.
In its Sector Enquiry on electricity markets in Europe, the Commission examined in detail the conditions governing trade in electricity in European wholesale markets.
Sähkömarkkinoita koskevan alakohtaisen tutkinnan yhteydessä komissio selvitti erityisesti sähkökaupan ehtoja Euroopan tukkumarkkinoilla.
The data gathered as part of this enquiry shows that no liberalised market provides a guarantee to generators that they will cover all their costs in the long-term.
Tutkinnan yhteydessä kerätyt tiedot osoittavat, että mitkään vapautetut markkinat eivät anna energiantuottajille takeita kaikkien niille aiheutuneiden kustannusten kattamisesta pitkällä aikavälillä.
As a matter of fact, most transactions take place within a horizon of three years.
Itse asiassa valtaosa liiketoimista tapahtuu kolmen vuoden perspektiivillä.
Trade in electricity on power exchanges is always based on marginal pricing, which guarantees only that short-run marginal costs are covered.
Pörssissä tehtävä sähkökauppa perustuu aina rajakustannuksiin, joiden avulla on mahdollista kattaa ainoastaan lyhyen aikavälin rajakustannukset.
Furthermore, the time horizon for contracts on these markets is shorter than for PPAs.
Lisäksi sopimukset tehdään näillä markkinoilla lyhyemmäksi ajaksi kuin pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset.
For instance, at present the longest contracts have been concluded for: four years in NordPool (Scandinavian countries), three years in Powernext (France), five years in UKPX (United Kingdom) and six years in EEX (Germany).
Esimerkkejä eri sähköpörssien pisimmistä sopimuksista: 4 vuotta — NordPool (Skandinavia), 3 vuotta — Powernext (Ranska), 5 vuotta — UKPX (Yhdistynyt kuningaskunta) ja 6 vuotta — EEX (Saksa).
On some exchanges, like OMEL in Spain, no forward contracts are concluded.
Joissakin pörsseissä (esimerkiksi Espanjan OMEL) ei tehdä lainkaan tällaisia termiinisopimuksia.
Since 1 April 2006 no forward contracts have been concluded on the Polish Power Exchange either.
Vuoden 2006 huhtikuun alusta tällaisia sopimuksia ei ole tehty myöskään Puolan sähköpörssissä.