natgillin/translations-raw huggingface dataset:
How to prepare a risk assessment – in brief
Riskinarvioinnin laatiminen – lyhyt kuvaus
Folding chair
Kokoontaitettava tuoli
Socket protectors
Pistorasian suojukset
Table 1 — Consumers
Taulukko 1 – Kuluttajat
Table 2 — Hazards, Typical Injury Scenarios And Typical Injuries
Taulukko 2 – Vaarat, tyypilliset vammautumisskenaariot ja tyypilliset vammat
Table 3 — Severity Of Injury
Taulukko 3 – Vamman vakavuus
Table 4 — Risk Level From The Combination Of The Severity Of Injury And Probability
Taulukko 4 – Vamman vakavuuden ja todennäköisyyden yhdistelmästä aiheutuva riskitaso
Glossary of terms
Sanasto
Consumer products may cause harm when used, e.g. a hot flat-iron that can cause burns, scissors or knives that can cause cuts, or a household cleaner that can damage the skin.
Kulutustavarat voivat aiheuttaa haittaa niitä käytettäessä, esimerkiksi kuuma silitysrauta voi aiheuttaa palovammoja, sakset ja veitset voivat aiheuttaa haavoja ja kotitaloudessa käytettävä puhdistusaine voi vaurioittaa ihoa.
This kind of damage is not a usual occurrence because general knowledge or instructions teach how to use consumer products safely.
Tämän kaltaiset vauriot eivät ole tavanomaisia, koska yleistieto tai ohjeistus opettavat käyttämään kulutustavaroita turvallisesti.
Nevertheless, the risk of damage remains.
Vaurion riski on kuitenkin olemassa.
This risk can be assessed in different ways.
Riskiä voidaan arvioida eri tavoin.
A range of methods have been used to quantify risk for consumer products, such as a nomograph method [22], a matrix method [23], and the method previously recommended for the EU’s RAPEX rapid alert system [24].
Kulutustavaroiden riskin kvantifioimiseen on käytetty useita erilaisia menetelmiä, kuten nomogrammimenetelmää [22], matriisimenetelmää [23] ja EU:n nopeaa tietojenvaihtojärjestelmää (RAPEX) varten aiemmin suositeltua menetelmää [24].
While the general principles for risk assessment have always been agreed, how to quantify risks has been under permanent development.
Vaikka riskinarvioinnin yleisistä periaatteista onkin aina ollut yhteisymmärrys, riskien kvantifioiminen on ollut jatkuvasti kehityskohteena.
This has led to diverging results and ensuing discussions, as well as to consideration of what the best possible practice might be.The purpose of these risk assessment guidelines is therefore to improve the situation and, within the framework of the Directive on General Product Safety [25], to provide a transparent and practicable method for appropriate use by Member States’ competent authorities when they assess the risks of non-food consumer products.
Tämä on johtanut toisistaan poikkeaviin tuloksiin ja niistä seuraaviin keskusteluihin sekä pohdintaan siitä, mikä voisi olla paras käytäntö.Näiden riskinarviointia koskevien ohjeiden tarkoituksena on sen vuoksi parantaa tilannetta ja tarjota yleisestä tuoteturvallisuudesta annetun direktiivin [25] puitteissa läpinäkyvä ja toimiva menetelmä, jota jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat käyttää arvioidessaan muiden kuin elintarvikkeisiin kuuluvien kulutustavaroiden riskejä.
These guidelines are based on a risk assessment method developed for other purposes [26], adapted to the specific requirements of non-food consumer products.
Nämä ohjeet perustuvat riskinarviointimenetelmään, joka on kehitetty muihin tarkoituksiin [26] ja jota on mukautettu muiden kuin elintarvikkeisiin luettavien kulutustavaroiden erityisvaatimuksiin.
A certain amount of training will of course be needed before these guidelines can be put into practice, but expertise in risk assessment will greatly facilitate this task.
Tietty määrä koulutusta on tietenkin tarpeen, ennen kuin näitä ohjeita voidaan soveltaa käytännössä, mutta riskinarviointia koskeva asiantuntemus helpottaa tätä tehtävää huomattavasti.
This will be backed by exchanges of views between risk assessors, since expertise and experience accumulated through the years is invaluable.
Tätä tukee näkemysten vaihto riskinarvioijien välillä, koska vuosien kuluessa kerätty asiantuntemus ja kokemus on korvaamatonta.
In building up a risk assessment method in small, manageable steps, these guidelines help to focus on the relevant issues of a product, its user(s) and its use(s), and to identify possible divergences of views between risk assessors from the onset, thus avoiding time-consuming discussions.
Näissä ohjeissa luodaan riskinarviointimenetelmä pienillä, hallittavissa olevilla vaiheilla, mikä auttaa keskittymään tuotteen merkityksellisiin seikkoihin, sen käyttäjään (käyttäjiin) ja käyttötapaan (käyttötapoihin) ja löytämään mahdolliset eroavat näkemykset riskinarvioijien välillä heti alkuvaiheessa, mikä auttaa välttämään aikaavieviä keskusteluita.
They should thus lead to consistent and robust risk assessment results based on evidence and science, and consequently to widely acceptable consensus on the risks that the many non-food consumer products may present.
Näiden ohjeiden pitäisi näin ollen johtaa johdonmukaisiin ja kattaviin riskinarviointituloksiin, jotka perustuvat näyttöön ja tieteeseen, ja siten laajalti hyväksyttyyn konsensukseen riskeistä, joita monet muihin kuin elintarvikkeisiin luettavat kulutustavarat voivat aiheuttaa.
A quick overview and a flow chart on how to prepare a risk assessment pursuant to these guidelines is provided in section 5 – ‘Consumer products’ mean non-food consumer products throughout these guidelines.
Nopea katsaus ja vuokaavio riskinarvioinnin laadintaan näiden ohjeiden mukaisesti esitetään 5 kohdassa. ”Kulutustavaroilla” tarkoitetaan näissä ohjeissa aina muita kuin elintarvikkeisiin luettavia kulutustavaroita.
These guidelines do not set out to replace other guidelines that may address very specific products or may be specifically provided for in legislation, such as in the area of chemicals, cosmetics, pharmaceuticals or medical devices.
Näiden ohjeiden tarkoituksena ei ole korvata muita ohjeita, jotka voivat koskea tiettyjä erityisiä tuotteita tai joista voidaan erityisesti säätää lainsäädännössä, kuten ohjeita, jotka koskevat kemikaaleja, kosmetiikkaa, lääkkeitä tai lääkinnällisiä laitteita.
It is highly recommended to use this specific guidance, since it is tailor-made, but it will always be for the risk assessor to decide how best to assess the risks of a product.
On erittäin suositeltavaa käyttää kyseisiä erityisiä ohjeita, koska ne ovat räätälöityjä, mutta riskinarvioijan tehtävänä on aina päättää, miten tuotteen riskit on paras arvioida.
Nor are these guidelines to be used by manufacturers ‘just to avoid serious risks’ when designing and manufacturing products.
Valmistajien ei myöskään pitäisi käyttää näitä ohjeita ”vain vakavien vaarojen välttämiseksi”, kun ne suunnittelevat ja valmistavat tuotteita.
Consumer products have to be safe, and these guidelines aim at helping authorities to identify serious risks when, despite the best efforts of the manufacturer, a product is not safe.
Kulutustavaroiden on oltava turvallisia, ja näiden ohjeiden tavoitteena on auttaa viranomaisia tunnistamaan vakavat vaarat, kun tuote ei valmistajan parhaista pyrkimyksistä huolimatta ole turvallinen.
Risk is generally understood as something that threatens the health or even the lives of people, or that may cause considerable material damage.
Riskin ajatellaan yleisesti olevan jotain sellaista, joka uhkaa ihmisten terveyttä tai jopa henkeä tai joka voi aiheuttaa huomattavaa aineellista vahinkoa.
Nevertheless, people take risks while being aware of the possible damage, because the damage does not always happen.
Ihmiset kuitenkin ottavat riskejä tietoisina mahdollisesta vahingosta, koska vahinkoa ei aina tapahdu.
Climbing a ladder always includes the possibility of falling off and injuring oneself.
Tikkaille kiipeämiseen liittyy aina putoamisen ja loukkaantumisen mahdollisuus.
‘Falling off’ is therefore ‘built into the ladder’; it is an intrinsic part of using a ladder and cannot be excluded.
”Putoaminen” on sen vuoksi ”sisäänrakennettu tikkaisiin”; se on luontainen osa tikkaiden käyttöä, eikä sitä voida sulkea pois.
‘Falling off’ is thus called the intrinsic hazard of a ladder.
”Putoamista” kutsutaan sen vuoksi tikkaisiin luontaisesti kuuluvaksi vaaraksi.
This hazard, however, does not always materialise, since many people climb ladders without falling off and injuring themselves.
Tämä vaara ei kuitenkaan aina toteudu, koska monet ihmiset kiipeävät tikkaita putoamatta ja loukkaamatta itseään.
This suggests that there is a certain likelihood (or probability), but no certainty, of the intrinsic hazard materialising.
Tämä osoittaa, että luontaisen vaaran toteutumiselle on tietty todennäköisyys muttei varmuutta.
Whereas the hazard always exists, the probability of it materialising can be minimised, for example by the person climbing the ladder being careful.
Vaikka vaara onkin aina olemassa, sen toteutumisen todennäköisyys voidaan minimoida esimerkiksi siten, että tikkaille kiipeävä henkilö on varovainen.
Using a household cleaner with sodium hydroxide to free blocked sewage water pipes always entails the possibility of very severe damage to the skin, if the product comes into contact with skin, or even of permanent blindness if drops of the product get into the eye.
Natriumhydroksidia sisältävän kotitalouspuhdistusaineen käyttöön tukkeutuneiden jätevesiputkien avaamisessa liittyy aina mahdollisuus hyvin vakavaan ihovaurioon, jos tuote joutuu kosketuksiin ihon kanssa, ja jopa pysyvään sokeutumiseen, jos tuotetta joutuu silmiin.
This is because sodium hydroxide is very corrosive, meaning that the cleaner is intrinsically hazardous.
Tämä johtuu siitä, että natriumhydroksidi on erittäin syövyttävää, eli puhdistusaine on luontaisesti vaarallinen.
Nevertheless, when the cleaner is handled properly, the hazard does not materialise.
Kun puhdistusainetta käsitellään asianmukaisesti, vaara ei kuitenkaan toteudu.
Proper handling may include wearing plastic gloves and protective glasses.
Asianmukaiseen käsittelyyn voi kuulua muovikäsineiden ja suojalasien käyttö.
Skin and eyes are then protected, and the probability of damage is much reduced.
Iho ja silmät on tällöin suojattu, ja vaurion todennäköisyys on paljon vähäisempi.
Risk is thus the combination of the severity of possible damage to the consumer and the probability that this damage should occur.
Riski on siten yhdistelmä kuluttajalle mahdollisesti aiheutuvan vahingon vakavuudesta ja vahingon toteutumisen todennäköisyydestä.
It takes three steps to determine the risk:
Riskin määrittämiseen tarvitaan kolme vaihetta:
Anticipate an injury scenario in which the intrinsic product hazard harms the consumer (see table 1).
Ennakoidaan vammautumisskenaario, jossa tuotteen luontaiset vaarat vahingoittavat kuluttajaa (ks. taulukko 1).
Determine how severe the consumer’s injury is.
Määritetään, kuinka vakava kuluttajan vamma on.
A yardstick for quantifying the intrinsic product hazard is the extent of the adverse effect that it can cause to the health of a consumer.
Tuotteen luontaisen vaaran kvantifioimisen mittapuuna on se, minkäsuuruisen haitallisen vaikutuksen se voi aiheuttaa kuluttajan terveydelle.
The risk assessor therefore anticipates an ‘injury scenario’ that describes step by step how the hazard leads to the injury of a consumer (see table 2).
Riskinarvioija ennakoi sen vuoksi ”vammautumisskenaarion”, joka kuvaa vaihe vaiheelta, miten vaara johtaa kuluttajan vammautumiseen (ks. taulukko 2).
In short, the injury scenario describes the accident that the consumer has with the product in question, and the severity of the consumer’s injury caused by that accident.
Lyhyesti sanottuna vammautumisskenaariossa kuvataan onnettomuus, joka kuluttajalle aiheutuu asianomaisesta tuotteesta, sekä kyseisen onnettomuuden kuluttajalle aiheuttaman vamman vakavuus.
An injury can vary in severity, depending on the hazard of the product, on the way the product is used by the consumer, on the type of consumer who uses the product, and much more (see section 3).
Vamma voi vaihdella vakavuudeltaan riippuen vaarasta, jonka tuote aiheuttaa, tavasta, jolla kuluttaja tuotetta käyttää, kuluttajatyypistä, joka tuotetta käyttää, ja monista muista seikoista (ks. 3 kohta).
The more severe the injury, the more severe the hazard that caused it, and vice versa.
Mitä vakavampi vamma on kyseessä, sitä vakavampi on vaara, joka sen aiheutti, ja päinvastoin.
The ‘severity of the injury’ is therefore a means of quantifying the hazard.
”Vamman vakavuus” on siten keino kvantifioida vaara.
These guidelines propose 4 levels of severity, from injuries that are normally completely reversible to very serious injuries that cause more than approximately 10 % of permanent disability or even death (see table 3).
Näissä ohjeissa esitetään neljä vakavuusastetta alkaen vammoista, jotka ovat yleensä täysin palautuvia, aina vakaviin vammoihin, jotka aiheuttavat enemmän kuin noin 10 prosentin pysyvän invaliditeetin tai jopa kuoleman (ks. taulukko 3).
Determine the probability of the consumer being injured in practice by the intrinsic product hazard.
Määritellään todennäköisyys sille, että tuotteen luontainen vaara aiheuttaa käytännössä kuluttajalle vamman.
While the injury scenario describes how the consumer is injured by the hazard, the scenario only happens with a certain probability.
Vammautumisskenaariossa kuvataan, miten vaara aiheuttaa kuluttajan vammautumisen, mutta kyseinen skenaario toteutuu vain tietyllä todennäköisyydellä.
The probability can be expressed as a fraction, such as ‘> 50 %’ or ‘> 1/1000’ (see left-hand side of table 4).
Todennäköisyys voidaan ilmaista prosentti- tai murtolukuna, kuten ”> 50 %” tai ”> 1/1000” (ks. taulukon 4 vasen puoli).
Combine the hazard (in terms of severity of the injury) with the probability (in terms of a fraction) to obtain the risk.
Yhdistetään vaara (vamman vakavuus) ja todennäköisyys (prosentti- tai murtoluku), jotta saadaan riski.
This combination can be made by looking up both values in the appropriate table (see table 4); the table will provide the level of risk in terms of ‘serious’, ‘high’, ‘medium’ and ‘low’ risk.
Tämä yhdistelmä voidaan tehdä katsomalla kumpikin arvo asianomaisesta taulukosta (ks. taulukko 4); taulukosta saadaan riskitaso, joka on ”vakava”, ”suuri”, ”keskitasoinen” tai ”pieni”.
Where different injury scenarios are foreseeable, the risk for each of those scenarios should be determined the highest risk being labelled as ‘the risk’ of the product.
Jos erilaisia vammautumisskenaarioita on ennakoitavissa, kunkin tällaisen skenaarion riski olisi määritettävä, ja korkein riski olisi nimettävä ”tuotteen riskiksi”.
The highest risk is normally crucial because only action on the highest risk can effectively provide a high level of protection.
Korkein riski on yleensä olennainen, koska ainoastaan korkeinta riskiä koskevilla toimilla voidaan saada tehokkaasti korkeatasoinen suoja.
On the other hand, an identified risk may be lower than the highest risk, but require specific risk reduction action.
Toisaalta jokin määritelty riski voi olla pienempi kuin korkein riski, mutta vaatia erityisiä riskinvähentämistoimia.
It is then important also to take measures against that risk so that all risks are effectively reduced.
Silloin on tärkeää toteuttaa toimenpiteitä myös kyseisen riskin torjumiseksi, jotta kaikkia riskejä vähennetään tehokkaasti.
Once the above steps have been carried out, the risk assessment is basically complete.
Kun edellä mainitut vaiheet on suoritettu, riskinarviointi on periaatteessa valmis.
A flow chart on building a risk assessment is at the end of section 5.
Vuokaavio riskinarvioinnin laatimisesta esitetään 5 jakson lopussa.
Seek information
Etsi tietoa
As can be seen from the above examples, each of the above steps of a risk assessment requires anticipation of what might happen and how likely it is to happen, since the product under consideration will normally not have caused an accident, and thus the risk will not have materialised (yet).
Kuten edellä mainituista esimerkeistä ilmenee, kukin edellä mainituista riskinarvioinnin vaiheista edellyttää ennakointia siitä, mitä voisi tapahtua ja miten todennäköistä sen tapahtuminen on, koska tarkasteltavana oleva tuote ei yleensä ole aiheuttanut onnettomuutta, eikä riski sen vuoksi ole (vielä) toteutunut.
Previous experience with similar products will help in this exercise, as will any other information about the product, such as design, mechanical stability, chemical composition, operation, instructions for use, including possible risk management advice, type of consumers it is intended for (and those for which it is not), test reports, accident statistics, the EU Injury Database (IDB) [27], information about consumer complaints, about the behaviour of different consumers when they are using the product, and about product recalls.
Aiemmat kokemukset samanlaisista tuotteista ovat apuna tässä tehtävässä, kuten myös muut tiedot, jotka koskevat tuotetta, kuten suunnittelu, mekaaninen pysyvyys, kemiallinen koostumus, toiminta, käyttöohjeet, myös mahdolliset riskinhallintaohjeet, kuluttajatyyppi, jolle tuote on tarkoitettu (ja ne, joille sitä ei ole tarkoitettu), testiraportit, onnettomuustilastot, vammoja koskeva EU:n tietokanta (IDB) [27], tiedot kuluttajavalituksista, tiedot erilaisten kuluttajien käyttäytymisestä, kun he käyttävät tuotetta, ja tiedot tuotteen palauttamiseksi kuluttajilta suoritetuista menettelyistä.
Product requirements laid down in legislation, in product standards or in checklists (such as in ISO 14121: Safety of machinery – Risk assessment) can also be useful sources of information.
Lainsäädännössä, tuotestandardeissa tai tarkistuslistoissa (kuten ISO 14121: Koneturvallisuus. Riskin arviointi) säädetyt tuotetta koskevat vaatimukset voivat myös olla hyödyllisiä tietolähteitä.
Nevertheless, the products to be assessed may be quite specific and thus these sources may not contain the information required.
Arvioitavat tuotteet voivat kuitenkin olla hyvin erityisiä, joten nämä lähteet eivät välttämättä sisällä tarvittavia tietoja.
The information collected may also be incomplete, inconsistent, or not fully plausible.
Kerätyt tiedot voivat myös olla epätäydellisiä tai epäjohdonmukaisia.
This may be the case in particular for accident statistics, when only the product category is registered.
Tiedot eivät myöskään ehkä ole täysin vakuuttavia. Tämä voi koskea erityisesti onnettomuustilastoja, kun ainoastaan tuoteluokka kirjataan.
The absence of an accident history, a small number of accidents or low severity of accidents should not be taken as a presumption of low risk.
Onnettomuushistorian puuttumista, onnettomuuksien pientä määrää tai onnettomuuksien vähäistä vakavuutta ei pitäisi ottaa oletuksena riskin pienuudesta.
Product-specific statistics also have to be viewed with great care, since the product may have changed over time, be it in design or composition.
Tuotekohtaisia tilastoja on myös tarkasteltava erittäin huolellisesti, koska tuote on voinut muuttua ajan kuluessa esimerkiksi suunnittelun tai kokoonpanon suhteen.
The information must always be critically assessed.
Tiedot on aina arvioitava kriittisesti.
Feedback from expert colleagues can be particularly useful, since they can draw from their real-life experience and provide suggestions that are not immediately obvious when assessing a product risk.
Asiantuntevilta kollegoilta saatu palaute voi olla erityisen hyödyllistä, koska he voivat hyödyntää käytännön kokemuksiaan ja esittää ehdotuksia, jotka eivät ole heti ilmeisiä, kun tuotteen aiheuttamaa riskiä arvioidaan.
They may also give advice when assessing the risk for different types of consumers, including vulnerable consumers such as children (see table 1), since the latter may handle a product differently.
He voivat myös antaa neuvoja, kun arvioidaan riskiä erityyppisille kuluttajille, mukaan luettuna heikossa asemassa olevat kuluttajat kuten lapset (ks. taulukko 1), koska nämä voivat käsitellä tuotetta eri tavalla.
They may also help to assess the risk for different injuries that a product may cause, and the way in which those injuries emerge through the use of the product.
He voivat myös auttaa arvioimaan niiden erilaisten vammojen riskiä, joita tuote voi aiheuttaa, sekä tapaa, jolla kyseiset vammat aiheutuvat tuotetta käytettäessä.
They can also judge whether an injury scenario is ‘totally unperceived’, too unlikely, and then guide the risk assessor towards more realistic assumptions.
He voivat myös arvioida, onko tietty vammautumisskenaario ”täysin mahdottomana pidettävä”, liian epätodennäköinen, ja ohjata sitten riskinarvioijaa realistisempiin oletuksiin.
Thus, feedback from experienced colleagues, although not an obligation, can be helpful in several aspects.
Palaute kokeneilta kollegoilta ei ole pakollista mutta voi olla avuksi monissa seikoissa.
A risk assessor from an authority could seek advice from colleagues in that same authority, in other authorities, in industry, in other countries, in scientific groupings, and elsewhere.
Viranomaisen riskinarvioija voi hakea neuvoja kollegoilta, jotka toimivat samassa viranomaisessa, muissa viranomaisissa, teollisuudessa, muissa maissa, tieteellisissä ryhmittymissä ja muualla.
Conversely, any risk assessor in industry could use his contacts with authorities and others when a new or improved product is to be assessed before it is placed on the market.
Vastaavasti myös kuka tahansa teollisuudessa toimiva riskinarvioija voisi käyttää yhteyksiään viranomaisiin ja muihin tahoihin, kun uusi tai parannettu tuote on arvioitava ennen sen markkinoille saattamista.
New information obtained should of course be used to update any existing risk assessment.
Saatuja uusia tietoja olisi tietenkin käytettävä olemassa olevien riskinarviointien ajantasaistamiseen.
Make a sensitivity analysis of your risk assessment
Tee herkkyysanalyysi omalle riskinarvioinnillesi
If all information searches and queries to expert colleagues do not provide the required, very specific data, a so-called sensitivity analysis might help.
Jos kaikki tiedonhaut ja tiedustelut asiantuntevilta kollegoilta eivät tuota vaadittuja hyvin täsmällisiä tietoja, niin kutsuttu herkkyysanalyysi saattaa auttaa.
In this analysis a lower and a higher value than previously chosen is assumed for each parameter of the risk assessment, and taken through the entire risk assessment procedure.
Tässä analyysissa oletetaan aiemmin valittua arvoa alhaisempi ja korkeampi arvo kullekin riskinarvioinnin parametrille ja viedään ne läpi koko riskinarviointimenettelyn.
The resulting risk levels will show how sensitive the risk level reacts to the input of lower and higher values.
Tuloksena olevat riskitasot osoittavat, miten herkästi riskitaso reagoi alhaisempien ja korkeampien arvojen käyttämiseen.
In this way the range in which the real risk of the product will be can be estimated.
Tällä tavoin voidaan estimoida vaihteluväli, johon tuotteen todellinen riski sijoittuu.
If the most likely value of each parameter can be estimated, then those most likely values should be taken through the procedure, and the resulting risk level will be the most likely risk.
Jos voidaan estimoida kunkin parametrin todennäköisin arvo, olisi kyseiset todennäköisimmät arvot vietävä menettelyn läpi, ja tuloksena saatava riskitaso on silloin todennäköisin riski.
An example of a sensitivity analysis is illustrated in section 6 below.
Esimerkki herkkyysanalyysista kuvataan jäljempänä 6 kohdassa.
Let others check your risk assessment
Anna toisten tarkistaa riskinarviointisi
Feedback from colleagues will also help when finalising the risk assessment.
Kollegoiden antama palaute on avuksi myös riskinarvioinnin viimeistelyssä.
They will be able to provide advice on the assumptions and estimations made during the three steps above.
He voivat antaa neuvoja oletuksista ja estimoinneista, jotka on tehty edellä mainittujen kolmen vaiheen aikana.
They will feed in their experience and thus help to generate a more robust, more solid, more transparent and ultimately more acceptable risk assessment.
He antavat käyttöön kokemuksensa ja auttavat siten tuottamaan vankemman, luotettavamman, läpinäkyvämmän ja viime kädessä hyväksyttävämmän riskinarvioinnin.