natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, HSY’s accounts confirm that HSY has received in 2000 and 2001 advance payments from the Navy far in excess of the funds needed in the short term to finance the execution of the corresponding military contracts.
Lisäksi HSY:n tilinpäätöksestä vahvistuu, että HSY sai laivastolta ennakkomaksuja vuosina 2000 ja 2001 reilusti enemmän kuin vastaavien sotilasalan sopimusten täytäntöönpanoon olisi lyhyellä aikavälillä tarvittu.
As regards the application of Articles 296 and 298 of the Treaty, the Commission rejects Greece’s argument that any advance payment paid in the framework of a military contract would automatically fall under Article 296.
Perustamissopimuksen 296 ja 298 artiklan soveltamisen osalta komissio kiistää Kreikan väitteen, jonka mukaan kaikki sotilasalan sopimuksen yhteydessä maksetut ennakot kuuluisivat automaattisesti 296 artiklan soveltamisalaan.
In particular, in the present case the management of HSY itself acknowledged that some advance payments exceeded by far the amounts needed for the execution of the contracts in the short term and therefore were temporarily used for other purposes.
Tässä tapauksessa HSY:n johto myönsi, että osa ennakoista oli reilusti suurempia kuin mitä sopimusten täytäntöönpanoon tarvittiin lyhyellä aikavälillä, joten niitä käytettiin väliaikaisesti muihin tarkoituksiin.
A measure falls in the scope of Article 296 only if Greece considers it to be ‘necessary for the protection of the essential interests of its security which are connected with the production of or trade in arms, munitions and war material’.
Toimenpide kuuluu 296 artiklan soveltamisalaan ainoastaan, jos Kreikka katsoo sen ”tarpeelliseksi keskeisten turvallisuusetujensa turvaamiseksi” ja jos se liittyy ”aseiden, ammusten ja sotatarvikkeiden tuotantoon tai kauppaan”.
The Commission observes that Greece has not explained why the part of the advance-payments that exceeded the funds necessary to execute the military projects concerned would have contributed to ‘the protection of the essential interests of its security’.
Komissio huomauttaa, ettei Kreikka ole selittänyt, miten sotilasalan hankkeen toteuttamiseen tarvittavien varojen ylittävä osuus ennakoista olisi edistänyt sen ”keskeisten turvallisuusetujen turvaamista”.
The Commission itself fails to understand why it would be the case since the yard did not need them to produce the war material concerned and did not use them for that purpose.
Komissio ei ymmärrä, miten asia voisi olla näin, sillä telakka ei tarvinnut kyseisiä varoja asianomaisten sotatarvikkeiden tuotantoon eikä edes käyttänyt niitä siihen tarkoitukseen.
In such a case, where the facts indicate that Article 296 does not apply, Greece should have explained why it nevertheless considers that these excess advance payments have contributed to its security.
Tosiseikkojen perusteella näytti siltä, ettei 296 artiklaa voitaisi soveltaa, joten Kreikan olisi pitänyt selittää, miksi nämä liian suuret ennakkomaksut kuitenkin edistävät sen mielestä sen turvallisuutta.
Since it was not done, the Commission concludes that these advance payments, in the period during which they were not necessary for the execution of the military contracts concerned, do not fall within the scope of Article 296 of the Treaty.
Koska näin ei tehty, komissio katsoo, etteivät ennakkomaksut kuulu perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisalaan siltä ajalta, jona ne eivät olleet välttämättömiä asianomaisten sotilasalan sopimusten täytäntöönpanoa varten.
Since the advance payments have initially been used for financing all the activities of the yards, the Commission considers that 75 % of these advance payments has financed military activities and 25 % has financed civil activities.
Koska ennakkomaksuja käytettiin alun perin telakan kaiken toiminnan rahoittamiseen, komissio katsoo, että 75 prosenttia näistä ennakkomaksuista käytettiin sotilasalan toimintaan ja 25 prosenttia siviilialan toimintaan.
In other words, during at least one year 25 % of EUR 81,3 million and 25 % of EUR 40 million fell under State aid rules.
Toisin sanoen ainakin yhtenä vuonna 25 prosenttia 81,3 miljoonasta eurosta ja 25 prosenttia 40 miljoonasta eurosta kuuluivat valtiontukisääntöjen soveltamisalaan.
These excessive advance payments constitute interest-free loans granted by the State.
Kyseiset liian suuret ennakkomaksut ovat valtion myöntämää korotonta lainaa.
They therefore convey a selective advantage to HSY.
Näin ollen niistä on valikoivaa etua HSY:lle.
One could argue that if the State purchases products in a way which would be acceptable for a private firm, the purchase contract — including its terms like the advance payments — can not convey a selective advantage to the producer.
Voitaisiin väittää, että jos valtio ostaa tuotteita tavalla, jonka yksityinen yritys hyväksyisi, ostosopimuksessa – ja sen ehdoissa, kuten ennakkomaksuissa – ei voida antaa valikoivaa etua tuottajalle.
However, in the framework of the military contracts awarded to HSY, the State has never behaved in a way acceptable for a private firm wanting to purchase goods.
Valtio ei kuitenkaan toiminut HSY:n kanssa tehtyjen sotilasalan sopimusten yhteydessä missään vaiheessa tavalla, jonka tuotteita ostaa haluava yksityinen yritys olisi hyväksynyt.
In particular, a private firm would have sought to pay the lowest price possible by considering all potential suppliers in the world.
Yksityinen yritys olisi etenkin pyrkinyt maksamaan mahdollisen pienen hinnan ottamalla huomioon kaikki mahdolliset maailman toimittajat.
Conversely, Greece has always limited its choices to suppliers active in Greece (or to consortia having a member active in Greece), in order to support employment in Greece and in order to maintain capacity of production of military products in Greece.
Sitä vastoin Kreikka on aina valinnut Kreikassa toimivia toimittajia (tai konsortioita, joihin kuuluu Kreikassa toimiva jäsen) tukeakseen työllisyyttä Kreikassa ja pitääkseen yllä sotilasalan tuotteiden tuotantokapasiteettia Kreikassa.
A private firm would therefore not have concluded these purchase contracts.
Yksityinen yritys ei siis olisi tehnyt tällaisia kauppasopimuksia.
In addition, a private firm would not have accepted to make advance payments exceeding what was needed to execute its orders, but would have tried to limit advance payments as much as possible.
Lisäksi yksityinen yritys ei olisi suostunut maksamaan ennakkoa enempää kuin mitä sen tilausten toteutukseen tarvittaisiin vaan olisi yrittänyt saada ennakkomaksut mahdollisimman pieniksi.
In these circumstances, the Commission considers these excessive advance payments as an interest-free loan.
Näissä olosuhteissa komissio katsoo, että nämä liian suuret ennakkomaksut ovat korotonta lainaa.
The aforementioned documents shows that at least during one year these funds have been used for other activities than the execution of the contracts concerned.
Edellä mainituista asiakirjoista käy ilmi, että ainakin yhtenä vuonna kyseisiä varoja on käytetty muuhun toimintaan kuin asianomaisten sopimusten täytäntöönpanoon.
The Commission therefore considers them equivalent to a one-year loan free of any interest.
Näin ollen komissio katsoo niiden vastaavan yhden vuoden korotonta lainaa.
In accordance with the analysis of the creditworthiness of HSY laid down in section 3.1 of the present decision, the amount of aid included in these loans granted after 30 June 1999 is equal to the reference rate for Greece plus 600 basis points.
Tämän päätöksen 3.1 jaksossa esitetyn HSY:n luottokelpoisuutta koskevan analyysin perusteella näihin 30 päivän kesäkuuta 1999 jälkeen myönnettyihin lainoihin sisältyvän tuen määrä on Kreikan viitekorko korotettuna 600 peruspisteellä.
The Commission has not found a basis on which this aid could be found compatible.
Komissio ei ole löytänyt perustaa, jonka mukaisesti kyseinen tuki voitaisiin katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi.
Since this aid supports the general operation of the yard, it seems to be operating aid, but, as already explained in the assessment of prior measures, this yard was not entitled to receive operating aid in 1999, 2000 or 2001.
Koska tuella tuetaan telakan yleistä toimintaa, se vaikuttaa olevan toimintatukea, mutta kuten edellisiä toimenpiteitä arvioitaessa on selitetty, telakalla ei ollut oikeutta saada toimintatukea vuosina 1999, 2000 tai 2001.
Since the aid is unlawful and incompatible, it must be recovered.
Kyseessä on sääntöjenvastainen ja yhteismarkkinoille soveltumaton tuki, joten se on syytä periä takaisin.
As regards the separation of accounts, the Commission will deal with this issue at the end of the present decision.
Komissio käsittelee erillisiä kirjanpitoja tämän päätöksen lopussa.
Indemnifying clause in favour of HDW/Ferrostaal in the case where aid would be recovered from HSY (measure E18c)
HSY:ltä takaisin perittävän tuen korvaaminen HDW/Ferrostaalille (toimenpide E18c)
The extension decision indicates that the Greek State promised to indemnify the purchaser of HSY (i.e. HDW/Ferrostaal) in case incompatible aid granted before and at the time of the privatisation was recovered from HSY.
Laajentamispäätöksen mukaan Kreikan valtio lupasi korvata HSY:n ostajalle (eli HDW/Ferrostaalille) HSY:ltä mahdollisesti ennen yksityistämistä ja sen yhteydessä myönnetyn yhteismarkkinoille soveltumattoman takaisin perittävän tuen.
From a legal point of view, this guarantee was granted through a two steps mechanism:
Oikeudelliselta kannalta katsottuna takuu annettiin kaksivaiheisen mekanismin avulla:
On the one hand, ETVA granted a guarantee to the purchaser of HSY (i.e. HDW/Ferrostaal).
Yhtäältä ETVA antoi takuun HSY:n ostajalle (eli HDW/Ferrostaalille).
According to this indemnification guarantee, ETVA would indemnify HDW/Ferrostaal for any aid recovered from HSY.
Korvaustakuun mukaisesti ETVA korvaisi HDW/Ferrostaalille HSY:ltä mahdollisesti takaisin perittävät tuet.
The extension decision underlines that in the Agreement for the sale of the share of HSY (hereinafter ‘HSY SPA’) concluded between ETVA and HDW/Ferrostaal on 11 October 2001, ETVA, which was at that moment still under the control of the State, already promised to provide this guarantee to HDW/Ferrostaal.
Laajentamispäätöksessä korostetaan, että ETVA:n ja HDW/Ferrostaalin välillä 11 päivänä lokakuuta 2001 tehdyn HSY:n osakkeiden myyntiä koskevan sopimuksen, jäljempänä ’HSY:n kauppasopimus’, mukaan ETVA, joka oli tuolloin edelleen valtion määräysvallassa, oli jo luvannut antaa tämän takuun HDW/Ferrostaalille.
The guarantee granted by ETVA seems therefore imputable to the State,
ETVA:n antama takuu vaikuttaa näin ollen johtuvan valtiosta.
On the other hand, the State provided a guarantee to the purchaser of 57,7 % of the shares of ETVA (i.e. Piraeus Bank).
Toisaalta valtio antoi takuun ostajalle (Piraeus-pankille), joka osti 57,7 prosenttia ETVA:n osakkeista.
According to this indemnification guarantee, the State would pay to Piraeus Bank 100 % of any amount paid by ETVA to the purchaser of HSY as a consequence of an indemnification guarantee granted by ETVA to the purchaser of HSY.
Korvaustakuun mukaisesti valtio maksaisi Piraeus-pankille täysimääräisesti kaikki summat, jotka ETVA joutuisi maksamaan HSY:n ostajalle tälle myöntämänsä korvaustakuun mukaisesti.
The following graph illustrates the structure of the two steps guarantee, such a described in the extension decision (the continuous lines indicate the indemnification flows under each of the two steps of the guarantee, while the dotted line indicates the ownership after the closing of the sale of HSY and of 57,7 % of the shares of ETVA).
Seuraavalla kaaviolla havainnollistetaan tämän kaksivaiheisen takuun rakennetta siten kuin se on kuvattu laajentamispäätöksessä (yhtenäinen viiva kuvaa maksettavien korvausten kulkua kummassakin takuun kahdesta vaiheesta, ja katkoviiva kuvaa omistussuhdetta HSY:stä tehtyjen kauppojen ja ETVA:n 57,7 prosentin omistusosuuden myynnin jälkeen).
Greek government
Kreikan hallitus
(Seller of ETVA)
(ETVA:n myyjä)
(Purchaser of ETVA)
(ETVA:n ostaja)
(Seller of HSY)
(HSY:n myyjä)
(Purchaser of HSY)
(HSY:n ostaja)
The extension decision indicates that a private seller would not have given such a guarantee because it is not limited in time or amount.
Laajentamispäätöksen mukaan yksityinen myyjä ei olisi antanut vastaavaa takuuta, koska sen kestoa tai määrää ei ole rajattu.
In addition, a market economy shareholder would have preferred to let HSY go bankrupt and be liquidated rather than selling it in these circumstances.
Lisäksi markkinataloudessa toimiva osakkeenomistaja olisi antanut HSY:n mieluummin mennä konkurssiin ja sen omaisuuden realisoitua kuin myynyt sen tällaisissa olosuhteissa.
Indeed, the sale price received by the State was only EUR 6 million and the indemnity payments that the State should have expected to make under the guarantee were much larger.
Valtion saama myyntihinta oli vain 6 miljoonaa euroa ja korvaukset, jotka valtio joutuisi takuun nojalla odotettavasti maksamaan, olisivat paljon suuremmat.
Whereas the legal beneficiary of the two steps guarantee is HDW/Ferrostaal, the extension decision indicates that HSY is the real beneficiary of the whole mechanism.
Vaikka oikeudelliselta kannalta kaksivaiheisen takuun edunsaaja on HDW/Ferrostaal, laajentamispäätöksen mukaan HSY on koko mekanismin todellinen edunsaaja.
Without such State indemnifying provision, no investor would have been ready to purchase HSY.
Ilman valtion korvausta koskevaa ehtoa yksikään sijoittaja ei olisi ollut valmis ostamaan HSY:tä.
The Greek State explicitly recognised this fact.
Kreikan valtio myönsi tämän nimenomaisesti.
Therefore, it is likely that without such a guarantee HSY would have remained unsold and unable to face its financial difficulties, and would have gone bankrupt.
Näin ollen on todennäköistä, että ilman tällaista takuuta HSY olisi jäänyt myymättä eikä olisi selvinnyt talousvaikeuksistaan vaan olisi ajautunut konkurssiin.
The extension decision also indicates that such a guarantee seems incompatible per se as it impairs the ‘effet utile’ of any recovery decision.
Laajentamispäätöksen mukaan tällainen takuu vaikuttaa sellaisenaan olevan yhteismarkkinoille soveltumaton, sillä se heikentää takaisinperintäpäätöksen tehokasta vaikutusta (”effet utile”).
Elefsis claims, in accordance with the Commission’s initial assessment, that no private seller would have granted such an unlimited guarantee.
Elefsis väittää komission alkuperäisen arvion mukaisesti, ettei yksikään yksityinen myyjä olisi myöntänyt tällaista rajatonta takuuta.
As regards the Commission’s claim that no investor would have been ready to purchase the yard without such a provision, Elefsis contests it since Elefsis, who participated in the tender procedure and wanted to buy HSY, did not put that condition in its bid for HSY and was ready to purchase HSY without such a guarantee.
Elefsis kiistää komission väitteen, jonka mukaan yksikään sijoittaja ei olisi ollut valmis ostamaan telakkaa ilman tällaista ehtoa, sillä Elefsis, joka osallistui tarjouskilpailuun ja halusi ostaa HSY:n, ei asettanut kyseistä ehtoa HSY:stä tekemäänsä tarjoukseen vaan oli valmis ostamaan HSY:n ilman kyseisenlaista takuuta.
According to Elefsis, the guarantee was exclusively granted to HDW/Ferrostaal.
Elefsisin mukaan takuu myönnettiin yksinomaan HDW/Ferrostaalille.
The latter and HSY are therefore the beneficiaries of the guarantee.
HDW/Ferrostaal ja HSY ovat siis takuun edunsaajia.
Piraeus Bank, which commented only on that measure because it is the only one in which it is directly involved, provides several documents showing that ETVA already agreed to grant the indemnifying clause in favour of HDW/Ferrostaal at the time of conclusion of HSY’s SPA in October 2001, at a time when ETVA was still controlled by the State.
Piraeus-pankki, joka esitti huomautuksia vain tästä toimenpiteestä, koska se oli suoraan osallisena ainoastaan tässä toimenpiteessä, toimitti useita asiakirjoja, joista käy ilmi, että ETVA lupasi korvauslausekkeen HDW/Ferrostaalin hyväksi jo tehtäessä HSY:n kauppasopimusta lokakuussa 2001, kun ETVA oli vielä valtion määräysvallassa.
Piraeus Bank produces contracts, documents and press articles illustrating that the privatisation procedure of HSY was managed by the State.
Piraeus-pankki toimitti sopimuksia, asiakirjoja ja lehtiartikkeleita, joista kävi ilmi, että HSY:n yksityistämismenettelyä hoiti valtio.
The agreement between the Greek government and Piraeus Bank, dated 20 March 2002, provides that, even though Piraeus Bank became the majority shareholder of ETVA, the privatisation process of HSY would continue to be managed by the State.
Kreikan hallituksen ja Piraeus-pankin välisen 20 päivänä maaliskuuta 2002 päivätyn sopimuksen mukaan vaikka Piraeus-pankista tuli ETVA:n enemmistöosakas, valtio jatkoi HSY:n yksityistämisen hoitamista.
Finally, Piraeus Bank shows that in the invitation to tender sent to potential bidders in July 2001, it was already explicitly stipulated that in the event that a recovery is imposed on HSY pursuant to a potential breach of the EU regulations regarding State aid, the highest bidder will not be responsible for the payment of such a recovery.
Piraeus-pankki osoitti, että mahdollisille tarjouskilpailun osallistujille heinäkuussa 2001 lähetetyssä tarjouskilpailuilmoituksessa ilmoitettiin jo selkeästi, että jos HSY:hyn kohdistuisi takaisinperintävaatimus valtiontukea koskevien EU:n säännösten mahdollisen rikkomisen vuoksi, korkeimman tarjouksen tekijän ei tarvitsisi vastata takaisin perittävien määrien maksamisesta.
TKMS/GNSH indicates that during the negotiations with ETVA for the purchase of HSY, it became clear that HSY had received some financial support from the Greek State.
TKMS/GNSH totesi, että ETVA:n kanssa HSY:n ostamisesta käytyjen neuvottelujen aikana kävi selväksi, että HSY oli saanut jonkinlaista taloudellista tukea Kreikan valtiolta.
However, neither the extent of these measures nor the precise circumstances under which they had been taken was known to the potential buyers.
Mahdolliset ostajat eivät kuitenkaan tienneet toimenpiteiden laajuutta eivätkä tarkkoja olosuhteita, joissa ne oli toteutettu.
During the bidding process the buyers received very little information on the various measures which are now subject of the present procedure.
Tarjouskilpailun aikana ostajat saivat hyvin vähän tietoa eri toimenpiteistä, joita tässä menettelyssä nyt tarkastellaan.
In other words, for the buyers the possible State aid implications of HSY were not quantifiable.
Toisin sanoen ostajat eivät voineet laskea HSY:n mahdollisia valtiontukivaikutuksia.
In order to avoid being exposed to any risks from past or present aid, HDW/Ferrostaal insisted that approval or a comfort letter/negative clearance should be obtained from the Commission for past aid measures.
Välttääkseen aiemmasta tai nykyisestä tuesta aiheutuvat riskit HDW/Ferrostaal vaati, että komissiolta on saatava aiempia tukitoimia koskeva hyväksyntä tai hallinnollinen kirje tai puuttumattomuustodistus.
Should this not be possible, the buyer would suggest an acceptable form of guarantee to the seller.
Jos tämä ei olisi mahdollista, ostaja ehdottaisi myyjälle hyväksyttävissä olevaa takuuta.
Following contacts with the Commission, it became clear that it would not be ready to issue such a comfort letter/negative clearance.
Komission kanssa käydyssä yhteydenpidossa ilmeni, ettei komissio ollut valmis antamaan hallinnollista kirjettä tai puuttumattomuustodistusta.
In the merger decision approving the acquisition of HSY by HDW/Ferrostaal, the Commission itself acknowledges that the extent of the subsidies was not known.
Yrityskeskittymää koskevassa päätöksessä, jolla hyväksyttiin HSY:n myynti HDW/Ferrostaalille, komissio myönsi, ettei tukien määrä ollut tiedossa.
In these circumstances, the indemnifying clause was agreed upon on 31 May 2002 as an Addendum to the HSY SPA, whereby ETVA as vendor of HSY guaranteed to make up for any financial loss the buyer would suffer in case of recovery of aid from HSY.
Näissä olosuhteissa korvauslausekkeesta sovittiin 31 päivänä toukokuuta 2002, se liitettiin HSY:n kauppasopimukseen ja sillä ETVA lupasi HSY:n myyjänä korvata kaikki taloudelliset tappiot, joita ostajalle aiheutuisi, jos HSY:ltä perittäisiin tukia takaisin.
TKMS/GNSH concludes that no investor would have agreed to buy HSY without such a guarantee.
TKMS/GNSH totesi, ettei yksikään sijoittaja olisi suostunut ostamaan HSY:tä ilman tällaista takuuta.
This claim was also confirmed by the second Deloitte report, which was submitted by TKMS/GNSH in June 2007.
Väite vahvistettiin toisessa Deloitten raportissa, jonka TKMS/GNSH toimitti kesäkuussa 2007.
TKMS/GNSH considers that the measure is not imputable to the State since it was granted by ETVA at a time when it was not under the control of the State anymore.
TKMS/GNSH katsoi, ettei toimenpide johtunut valtiosta, sillä sen myönsi ETVA aikana, jolloin se ei ollut enää valtion määräysvallassa.
Indeed, on the basis of HSY’s SPA concluded in October 2001, there was no contractual obligation for ETVA to indemnify GNSH.
Lokakuussa 2001 tehdyn HSY:n kauppasopimuksen perusteella ETVA:lla ei ollut sopimuksen mukaista velvollisuutta maksaa korvauksia GNSH:lle.
The probability that the guarantee would have to be paid out was relatively low.
Takuun maksamisen todennäköisyys oli suhteellisen pieni.
Conversely, if the yard was liquidated, the losses on the loans and guarantees granted to HSY would represent much larger amounts (The calculation justifying this claim was provided in the second Deloitte report submitted by TKMS/GNSH).
Sitä vastoin jos telakka joutuisi selvitystilaan, HSY:lle myönnetyistä lainoista ja takauksista aiheutuvat tappiot olisivat paljon suuremmat (väitteen perustana olevat laskelmat esitettiin TKMS/GNSH:n toimittamassa toisessa Deloitten raportissa).
In addition, TKMS/GNSH considers that the guarantee granted by the State to Piraeus Bank on 20 March 2002 provides that the State would pay indemnification to Piraeus Bank amounting to only 57,7 % of any amount paid by ETVA to the purchaser of HSY (i.e. HDW/Ferrostaal).
Lisäksi TKMS/GNSH katsoi, että valtion Piraeus-pankille 20 päivänä maaliskuuta 2002 myöntämän takuun mukaan valtio korvaisi Piraeus-pankille vain 57,7 prosenttia kaikista ETVA:n HSY:n ostajalle (eli HDW/Ferrostaalille) maksamista summista.
Conversely, the guarantee granted by ETVA to HDW/Ferrostaal on 31 May 2002 provides that ETVA would pay indemnification to HDW/Ferrostaal amounting to 100 % of any aid recovered from HSY.
Sitä vastoin ETVA:n HDW/Ferrostaalille 31 päivänä toukokuuta 2002 antaman takuun mukaan ETVA korvaisi HDW/Ferrostaalille täysimääräisesti kaikki HSY:ltä takaisin perittävät tuet.
TKMS/GNSH fails to see why such an indemnifying provision could constitute a circumvention of the recovery of aid.
TKMS/GNSH:n mielestä tällainen korvauslauseke ei ole tuen takaisinperinnän kiertämistä.
Indeed, if aid would be recovered from HSY, the State would not indemnify HSY, but the purchaser of HSY (i.e. TKMS/GNSH, which is the successor of HDW/Ferrostaal).
Jos tuki perittäisiin takaisin HSY:ltä, valtio ei maksaisi korvausta HSY:lle vaan HSY:n ostajalle (eli TKMS/GNSH:lle, joka on HDW/Ferrostaalin seuraaja).
TKMS/GNSH also considers that the guarantee granted by the State to Piraeus Bank could constitute aid to Piraeus Bank and ETVA.
Lisäksi TKMS/GNSH katsoi, että valtion Piraeus-pankille myöntämä takuu saattoi olla Piraeus-pankille ja ETVA:lle myönnettyä tukea.
According to Greece and HSY, the indemnifying clause is not an aid.
Kreikan ja HSY:n mukaan korvauslauseke ei ole tukea.
First, it is not imputable to the State since it was granted by ETVA Bank, at a time when it was not under State control anymore.
Ensinnäkään se ei johtunut valtiosta, sillä sen myönsi ETVA-pankki aikana, jolloin se ei ollut enää valtion määräysvallassa.
Second, Greece and HSY claim that the Greek State acted as a market investor when it sold its stake in HSY as the main shareholder of ETVA.
Toiseksi Kreikka ja HSY väittivät, että Kreikan valtio toimi markkinataloussijoittajan tavoin myydessään osuutensa HSY:ssä ETVA:n enemmistöosakkaana.