natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This value triggers the smallest sized particle that is considered as a solid particle, and is the limit between solid and colloid particles.
Tätä pidetään kiintoainepartikkelin ja kolloidipartikkelin raja-arvona.
Guidance on how to determine the centrifugation conditions is given in Appendix 4.
Ohjeita sentrifugointiolosuhteiden määrittelemiseksi annetaan lisäyksessä 4.
If the centrifugation facilities cannot guarantee the removal of particles larger than 0,2 μm, a combination of centrifugation and filtration with 0,2 μm filters could be used.
Jos sentrifugoinnilla ei voida poistaa yli 0,2 μm:n kokoisia partikkeleita, voidaan käyttää sentrifugoinnin ja yli 0,2 μm:n suodattimilla suoritettavan suodatuksen yhdistelmää.
These filters should be made of a suitable inert material to avoid any losses of the test substance on them.
Näiden suodattimien on oltava sopivaa inerttiä materiaalia, jotta niiden pinnalle takertumisesta aiheutuvat testiaineen häviöt voitaisiin välttää.
In any case, it should be proven that no losses of the test substance occur during filtration.
Joka tapauksessa on osoitettava, ettei suodatuksen aikana tapahdu testiainehäviöitä.
Tier 1 — Preliminary study
Taso 1 — Alustava tutkimus
The purpose of conducting a preliminary study has already been given in the Scope section.
Alustavan tutkimuksen tarkoitus on selvitetty jo kohdassa ”Soveltamisala”.
Guidance for setting up such a test is given with the experiment suggested below.
Ohjeita kyseisen tutkimuksen toteuttamiseksi annetaan jäljempänä esitettävässä kokeessa.
Selection of optimal soil/solution ratios
Optimaalisten maa-aines/liuos-suhteiden valitseminen
Two soil types and three soil/solution ratios (six experiments) are used.
Käytetään kahta maalajia ja kolmea maa-aines/liuos-suhdetta (kuusi koetta).
One soil type has high organic carbon and low clay content, and the other low organic carbon and high clay content.
Toisessa maalajissa orgaanisen hiilen pitoisuus on korkea ja savipitoisuus matala, ja toisessa maalajissa orgaanisen hiilen pitoisuus on matala ja savipitoisuus korkea.
The following soil to solution ratios are suggested:
Suositellaan seuraavia suhteita:
50 g soil and 50 cm3 aqueous solution of the test substance (ratio 1/1),
50 g maa-ainesta ja 50 cm3 testiaineen vesiliuosta (suhde 1/1),
10 g soil and 50 cm3 aqueous solution of the test substance (ratio 1/5),
10 g maa-ainesta ja 50 cm3 testiaineen vesiliuosta (suhde 1/5),
2 g soil and 50 cm3 aqueous solution of the test substance (ratio 1/25).
2 g maa-ainesta ja 50 cm3 testiaineen vesiliuosta (suhde 1/25).
The minimum amount of soil on which the experiment can be carried out depends on the laboratory facilities and the performance of analytical methods used.
Vähimmäismäärä maa-ainesta, jolla koe voidaan suorittaa, riippuu laboratoriomahdollisuuksista ja käytettyjen analyysimenetelmien suorituskyvystä.
However, it is recommended to use at least 1 g, and preferably 2 g, in order to obtain reliable results from the test.
Käytettäväksi suositellaan kuitenkin vähintään l:tä grammaa ja mieluiten 2:ta grammaa maa-ainesta luotettavien testitulosten saamiseksi.
One control sample with only the test substance in 0,01 M CaCl2 solution (no soil) is subjected to precisely the same steps as the test systems, in order to check the stability of the test substance in CaCl2 solution and its possible adsorption on the surfaces of the test vessels.
Yhdelle vertailunäytteelle. jossa on ainoastaan testiainetta 0,01 M CaCl2-liuoksessa (ei maa-ainesta), suoritetaan täsmälleen samat toimenpiteet kuin testisysteemeille, jotta testiaineen stabiilius CaCl2-liuoksessa ja sen mahdollinen adsorboituminen koeastioiden pinnalle voidaan tarkistaa.
A blank run per soil with the same amount of soil and total volume of 50 cm30,01 M CaCl2 solution (without test substance) is subjected to the same test procedure.
Nollakokeella, jossa on sama määrä maa-ainesta ja liuoksen kokonaistilavuus 50 cm30,01 M CaCl2-liuosta (ilman testiainetta), suoritetaan samat testaustoimenpiteet kutakin maa-ainesta kohden.
This serves as a background control during the analysis to detect interfering substances or contaminated soils.
Tämä toimii taustavertailuna analyysin aikana häiritsevien aineiden tai kontaminoituneiden maa-ainesten havaitsemiseksi.
All the experiments, included controls and blanks, should be performed at least in duplicate.
Kaikki kokeet, vertailu- ja nollakokeet mukaan lukien, suoritetaan vähintään rinnakkaisnäytteillä.
The total number of the samples which should be prepared for the study can be calculated with respect to the methodology which will be followed.
Tutkimusta varten valmistettavien näytteiden kokonaismäärä voidaan laskea käytettävän menetelmän mukaisesti.
Methods for the preliminary study and the main study are generally the same, exceptions are mentioned where relevant.
Alustava tutkimus ja varsinainen tutkimus tehdään yleisesti ottaen samoilla menetelmillä. Poikkeuksista mainitaan tarvittaessa.
The air-dried soil samples are equilibrated by shaking with a minimum volume of 45 cm3 of 0,01 M CaCl2 overnight (12 h) before the day of the experiment.
Ilmakuivatut maa-ainesnäytteet saatetaan tasapainoon ravistelemalla niitä vähintään 45 cm3:n kanssa 0,01 M CaCl2-liuosta yön yli (12 h) ennen koepäivää.
Afterwards, a certain volume of the stock solution of the test substance is added in order to adjust the final volume to 50 cm3.
Myöhemmin lisätään tietty tilavuusmäärä testiaineen varastoliuosta, jotta lopputilavuudeksi saadaan 50 cm3.
This volume of the stock solution added: (a) should not exceed 10 % of the final 50 cm3 volume of the aqueous phase in order to change as little as possible the nature of the pre-equilibration solution; and (b) should preferably result in an initial concentration of the test substance being in contact with the soil (C0) at least two orders of magnitude higher than the detection limit of the analytical method; this threshold safeguards the ability to perform accurate measurements even when strong adsorption occurs (> 90 %) and to determine later the adsorption isotherms.
Tämän lisättävän varastoliuoksen tilavuus ei saa ylittää 10:tä prosenttia vesifaasin lopputilavuudesta (50 cm3), jotta esitasapainotusliuoksen ominaisuudet muuttuisivat mahdollisimman vähän, ja sen olisi mieluiten oltava sellainen, että maa-aineksen kanssa kosketuksiin joutuvan testiaineen alkukonsentraatio C0 on suuruusluokaltaan vähintään satakertainen analyysimenetelmän herkkyyteen verrattuna; tällainen konsentraatio takaa tarkkojen mittausten suorittamisen myös silloin, kun adsorptio on voimakas (> 90 %) ja sen, että adsorptioisotermit voidaan myöhemmin määrittää.
It is also recommended, if possible, that the initial substance concentration (C0) not exceed half of its solubility limit.
Suositellaan myös, jos mahdollista, ettei aineen alkukonsentraatio (C0) ylittäisi puolta siitä, mikä on sen liukoisuusraja.
An example of how to calculate the concentration of the stock solution (Cst) is given below.
Jäljempänä esitetään esimerkki siitä, kuinka varastoliuoksen konsentraatio (Cst) lasketaan.
A detection limit of 0,01 μg cm-3 and 90 % adsorption are assumed; thus, the initial concentration of the test substance in contact with the soil should preferably be 1 μg cm-3 (two orders of magnitude higher than the detection limit).
Oletetaan, että toteamisraja on 0,01 μg cm-3 ja adsorptio 90 prosenttia; tällöin maa-aineksen kanssa kosketuksiin joutuvan testiaineen alkukonsentraation olisi mieluiten oltava 1 μg cm-3 (suuruusluokaltaan satakertainen toteamisrajaan verrattuna).
Supposing that the maximum recommended volume of the stock solution is added, i.e. 5 to 45 cm30,01 M CaCl2 equilibration solution (= 10 % of the stock solution to 50 cm3 total volume of aqueous phase), the concentration of the stock solution should be 10 μg cm-3; this is three orders of magnitude higher than the detection limit of the analytical method.
Oletetaan, että varastoliuosta lisätään suositeltu enimmäismäärä eli 5 cm3 45 cm3:iin 0,01 M CaCl2-tasapainoliuosta (= varastoliuos 10 % vesifaasin 50 cm3:n kokonaistilavuudesta), jolloin varastoliuoksen konsentraation on oltava 10 μg cm-3; tämä on suuruusluokaltaan tuhatkertainen analyysimenetelmän toteamisrajaan verrattuna.
The pH of the aqueous phase should be measured before and after contact with the soil since it plays an important role in the whole adsorption process, especially for ionisable substances.
Vesifaasin pH on mitattava ennen ja jälkeen maa-aineksen kanssa kosketuksiin joutumista, koska tällä on tärkeä merkitys koko adsorptioprosessissa, erityisesti ionisoituvien aineiden ollessa kyseessä.
The mixture is shaken until adsorption equilibrium is reached.
Seosta ravistellaan, kunnes adsorptiotasapainotila on saavutettu.
The equilibrium time in soils is highly variable, depending on the chemical and the soil; a period of 24 h is generally sufficient (77).
Aika tasapainotilan saavuttamiseksi maa-aineksissa vaihtelee suuresti kemikaalin ja maa-aineksen mukaisesti; 24 tunnin jakso on yleensä riittävä (77).
In the preliminary study, samples may be collected sequentially over a 48 h period of mixing (for example at 4, 8, 24, 48 h).
Alustavassa tutkimuksessa näytteitä voidaan kerätä järjestyksessä 48 tunnin sekoitusjakson aikana (esimerkiksi 4, 8, 24, 48 tunnin kohdalla).
However, times of analysis should be considered with flexibility with respect to the work schedule of the laboratory.
Analyysiajat on kuitenkin sovitettava joustavasti laboratorion työaikataluluun.
There are two options for the analysis of the test substance in the aqueous solution: (a) the parallel method and (b) the serial method.
Testiaineen vesiliuoksen analysoimiseksi on kaksi vaihtoehtoa: a) rinnakkaismenetelmä ja b) sarjamenetelmä.
It should be stressed that, although the parallel method is experimentally more tedious, the mathematical treatment of the results is simpler (Appendix 5).
On korostettava sitä, että vaikka rinnakkaismenetelmä vie kokeellisesti enemmän aikaa, tulosten matemaattinen käsittely on yksinkertaisempaa (liite 5).
However, the choice of the methodology to be followed, is left to the experimenter who will need to consider the available laboratory facilities and resources.
Käytettävän menetelmän valitsee kuitenkin kokeen suorittaja, jonka on otettava huomioon käytettävissä olevat mahdollisuudet ja resurssit laboratoriossa.
parallel method: samples with the same soil/solution ratio are prepared, as many as the time intervals at which it is desired to study the adsorption kinetics.
Rinnakkaismenetelmä: valmistetaan samalla maa-aines/liuos-suhteella niin monta näytettä kuin adsorptiokinetiikan tutkimiseksi halutaan näytteenottohetkiä.
After centrifugation and if so wished filtration, the aqueous phase of the first tube is recovered as completely as possible and is measured after, for example, 4 h, that of the second tube after 8 h, that of the third after 24, etc.
Sentrifugoinnin ja mahdollisen suodatuksen jälkeen ensimmäisen koeputken vesifaasi otetaan talteen mahdollisimman tarkasti ja mitataan esimerkiksi 4 tunnin jälkeen, vastaavasti toiselle koeputkelle 8 tunnin, kolmannelle koeputkelle 24 tunnin jälkeen ja niin edelleen.
serial method: only a duplicate sample is prepared for each soil/solution ratio.
Sarjamenetelmä: kullekin maa-aines/liuos-suhteelle valmistetaan ainoastaan yksi kaksoisnäyte.
At defined time intervals the mixture is centrifuged to separate the phases.
Tietyin aikavälein seos sentrifugoidaan faasien erottamiseksi.
A small aliquot of the aqueous phase is immediately analysed for the test substance; then the experiment continues with the original mixture.
Vesifaasista otetaan pieni määräosa, josta testiaine analysoidaan välittömästi: koe jatkuu sitten alkuperäisellä seoksella.
If filtration is applied after centrifugation, the laboratory should have facilities to handle filtration of small aqueous aliquots.
Jos käytetään suodatusta sentrifugoinnin jälkeen, laboratoriossa olisi oltava mahdollisuudet pienten vesipitoisten määräosien suodatuskäsittelyyn.
It is recommended that the total volume of the aliquots taken not exceed 1 % of the total volume of the solution, in order not to change significantly the soil/solution ratio and to decrease the mass of solute available for adsorption during the test.
Suositellaan, että otettujen määräosien kokonaismäärä ei ylitä yhtä prosenttia liuoksen kokonaistilavuudesta. Tämä siksi, ettei maa-aines/liuos-suhde muuttuisi merkittävästi ja ettei testin aikana adsorboituvissa olevan liukoisen massan määrä myöskään vähenisi.
The percentage adsorption Ati
Adsorboitumisprosentti, lasketaan kullakin ajanhetkellä (Ati
is calculated at each time point (ti) on the basis of the nominal initial concentration and the measured concentration at the sampling time (ti), corrected for the value of the blank.
nimellisen alkukonsentraation pohjalta ja näytteenottohetkellä (Ati
Plots of the Ati
mitattu konsentraatio korjataan nollakoearvon perusteella.
versus time (Fig. 1 Appendix 5) are generated in order to estimate the achievement of equilibrium plateau.
Ajan funktiona esitettäviä käyriä (kuva 1, liite 5) käytetään tasapainotilan saavuttamisen arvioimiseksi.
The Kd value at equilibrium is also calculated.
Lasketaan myös Kd-arvo tasapainotilassa.
Based on this Kd value, appropriate soil/solution ratios are selected from Fig.1, so that the percentage adsorption reaches above 20 % and preferably >50 % (61).
Tämän Kd-arvon pohjalta valitaan kuvasta 1 sopivat maa-aines/liuos-suhteet siten, että adsorboitumisprosentti on yli 20 prosenttia, mieluiten > 50 prosenttia (61).
All the applicable equations and principles of plotting are given in section on Data and Reporting and in Appendix 5.
Kaikki diagrammeissa käytettävät yhtälöt ja periaatteet esitetään kohdassa ”Tulokset ja niiden raportointi” sekä lisäyksessä 5.
Determination of adsorption equilibration time and of the amount of test substance adsorbed at equilibrium
Adsorptiotasapainotilan saavuttamisajan määrittäminen ja adsorboituneen testiaineen määrittäminen tasapainotilassa
As already mentioned, plots of Ati
Kuten jo mainittiin, ajan funktiona esitettävien Ati
or Caq
tai Caq
versus time permit estimation of the achievement of the adsorption equilibrium and the amount of test substance adsorbed at equilibrium. Figs.
-käyrien avulla on mahdollista arvioida adsorptiotasapainotilan saavuttamista ja adsorboituneen testiaineen määrää tasapainotilassa.
1 and 2 in the Appendix 5 show examples of such plots.
Lisäyksessä 5 esitetyissä kuvissa 1 ja 2 on esimerkkejä tällaisista käyristä.
Equilibration time is the system needs to reach a plateau.
Tasapainottumisaika on se aika, jonka systeemi tarvitsee tasapainon saavuttamiseen.
If, with a particular soil, no plateau but a steady increase is found, this may be due to complicating factors such as biodegradation or slow diffusion.
Jos jotain tiettyä maa-ainesta tutkittaessa tasapainotilaa ei saavuteta, vaan konsentraatio nousee jatkuvasti, tämä voi johtua sekoittavista tekijöistä kuten biohajoamisesta tai hitaasta diffuusiosta.
Biodegradation can be shown by repeating the experiment with a sterilised sample of the soil.
Biohajoaminen voidaan osoittaa toistamalla koe steriloitua maa-ainesnäytettä käyttäen.
If no plateau is achieved even in this case, the experimenter should search for other phenomena that could be involved in his specific studies; this could be done with appropriate modifications of the experiment conditions (temperature, shaking times, soil/solution ratios).
Jos tasapainotilaa ei tällöinkään saavuteta, kokeen suorittajan on etsittävä muita ilmiöitä, jotka saattaisivat liittyä kyseisiin tutkimuksiin: tämä voidaan tehdä muuntelemalla koeolosuhteita sopivasti (lämpötila, ravisteluajat, maa-aines/liuos-suhteet).
It is left to the experimenter to decide whether to continue the test procedure in spite of a possible failure to achieve an equilibrium.
Kokeen suorittajan päätettävissä on, jatkaako hän testin suoritusta, vaikka tasapainotila saattaa jäädä saavuttamatta.
Adsorption on the surface of the test vessel and stability of the test substance
Adsorptio koeastian pintaan ja testiaineen stabiilius
Some information on the adsorption of the test substance on the surface of test vessels, as well as its stability, can be derived by analysing the control samples.
Joitakin tietoja testiaineen adsorboitumisesta koeastioiden pintaan samoin kuin sen stabiiliudesta voidaan johtaa vertailunäytteiden analysoinnista.
If a depletion more than the standard error of the analytical method is observed, abiotic degradation and/or adsorption on the surface of the test vessel could be involved.
Jos havaitaan konsentraation pienenevän enemmän kuin analyysimenetelmän keskivirhe, kyseessä saattaa olla abioottinen hajoaminen ja/tai adsorptio koeastian pintaan.
Distinction between these two phenomena could be achieved by thoroughly washing the walls of the vessel with a known volume of an appropriate solvent and subjecting the wash solution to analysis for the test substance.
Nämä ilmiöt voidaan erottaa toisistaan siten, että astian seinämät huuhdellaan huolellisesti tunnetulla määrällä sopivaa liuotinta ja analysoidaan pesuliuos testiaineen osalta.
If no adsorption on the surface of the test vessels is observed, the depletion demonstrates abiotic unstability of the test substance.
Jos adsorptiota koeastioiden pintaan ei havaita, vähennys osoittaa testiaineen abioottista epästabiiliutta.
If adsorption is found, changing the material of the test vessels is necessary.
Jos adsorboitumista havaitaan, koeastiamateriaali on vaihdettava.
However, data on the adsorption on the surface of the test vessels gained from this experiment cannot be directly extrapolated to soil/solution experiment.
Tästä kokeesta saatuja tietoja koeastioiden pintaan tapahtuvasta adsorboitumisesta ei voida kuitenkaan ekstrapoloida suoraan maa-aines/liuos-kokeeseen.
The presence of soil will affect this adsorption.
Maa-aineksen läsnäolo vaikuttaa tähän adsorboitumiseen.
Additional information on the stability of the test substance can be derived by determination of the parental mass balance over time.
Lisätietoja testiaineen stabiiliudesta voidaan johtaa määrittämällä kokonaismassatase kokeen aikana.
This means that the aqueous phase, extracts of soil and test vessel walls are analysed for the test substance.
Tämä tarkoittaa sitä, että testiaine määritetään vesifaasista, maa-ainesuutteista ja koeastian seinämistä.
The difference between the mass of the test chemical added and the sum of the test chemical masses in the aqueous phase, extracts of the soil and test vessel walls is equal to the mass degraded and/or volatilised and/or not extracted.
Lisätyn testikemikaalin massan ja vesifaasissa olevien testikemikaalimassojen ja maa-aineksesta sekä koeastiaseinämistä saatujen uutteiden summan välinen ero on yhtä kuin hajonnut ja/tai haihtunut ja/tai uuttumaton massa.
In order to perform a mass balance determination, the adsorbion equilibrium should have been reached within the period of the experiment.
Massataseen määrittämiseksi adsorptiotasapainotila on saavutettava koejakson aikana.
The mass balance is performed on both soils and for one soil/solution ratio per soil that gives a depletion above 20 % and preferably > 50 % at equilibrium.
Massatase määritetään sekä maa-aineksesta että yhdestä sellaisesta maa-aines/liuos-suhteesta maa-ainesta kohden, josta vähenee yli 20 prosenttia ja mieluiten > 50 prosenttia tasapainotilassa.
When the ratio-finding experiment is completed with the analysis of the last sample of the aqueous phase after 48 h, the phases are separated by centrifugation and, if so wished, filtration.
Kun suhteenmäärityskokeen lopussa on viimeinen näyte vesifaasista määritetty 48 tunnin jälkeen, faasit erotetaan sentrifugoimalla, ja mahdollisesti suodattamalla.
The aqueous phase is recovered as much as possible, and a suitable extraction solvent (extraction coefficient of at least 95 %) is added to the soil to extract the test substance.
Vesifaasi otetaan talteen mahdollisimman tarkasti, ja sopivaa uuttoliuotinta (uuttokerroin vähintään 95 %) lisätään maa-ainekseen testiaineen uuttamiseksi.
At least two successive extractions are recommended.
Suositellaan vähintään kahta peräkkäistä uuttoa.
The amount of test substance in the soil and test vessel extracts is determined and the mass balance is calculated (equation 10, Data and Reporting).
Testiaine määritetään maa-aines- ja koeastiauutteista ja lasketaan massatase (yhtälö 10, ”Tiedot ja raportointi”).
If it is less than 90 %, the test substance is considered to be unstable in the time scale of the test.
Jos se on alle 90 prosenttia, katsotaan, että testiaine on epästabiili testin aikana.
However, studies could still be continued, taking into account the unstability of the test substance; in this case it is recommended to analyse both phases in the main study.
Tutkimukset voivat kuitenkin yhä jatkua, kunhan testiaineen epästabiilius otetaan huomioon; tässä tapauksessa varsinaiseen tutkimukseen suositellaan molempien faasien analysointia.
Tier 2 — Adsorption kinetics at one concentration of the test substance
Taso 2 — Adsorptiokinetiikka yhdellä testiainekonsentraatiolla
Five soils are used, selected from Table 1.
Käytetään viittä maa-ainesta, jotka valitaan taulukosta 1.
There is an advantage to including some or all of the soils used in the preliminary study, if appropriate, among these five soils.
Näihin viiteen maa-ainekseen olisi hyvä sisällyttää kaikki alustavassa tutkimuksessa käytetyt maa-ainekset tai joitakin niistä.
In this case, Tier 2 has not to be repeated for the soils used in preliminary study.
Tällöin tasoa 2 ei tarvitse toistaa alustavassa tutkimuksessa käytetyille maa-aineksille.
The equilibration time, the soil/solution ratio, the weight of the soil sample, the volume of the aqueous phase in contact with the soil and concentration of the test substance in the solution are chosen based on the preliminary study results.
Tasapainotilan saavuttamisaika, maa-aines/liuos-suhde, maa-ainesnäytteen paino, maa-aineksen kanssa kosketuksiin joutuvan vesifaasin tilavuus ja testiaineen konsentraatio liuoksessa valitaan alustavan tutkimuksen tulosten perusteella.
Analysis should preferably be done approximately after 2, 4, 6, 8 (possibly also 10) and 24 h contact time; the agitation time may be extended to a maximum of 48 h in case a chemical requires longer equilibration time with respect to ratio-finding results.
Analyysi on suoritettava mieluiten noin 2, 4, 6, 8 (mahdollisesti myös 10) ja 24 tunnin kontaktiajan jälkeen; ravisteluaika voidaan ulottaa enintään 48 tuntiin silloin, kun kemikaali tarvitsee pidemmän ajan tasapainotilan saavuttamiseen suhteenmääritystulosten perusteella.
However, times of analysis could be considered with flexibility.
Analyysiaikoihin voidaan kuitenkin suhtautua joustavasti.
Each experiment (one soil and one solution) is done at least in duplicate to allow estimation of the variance of the results.
Jokainen koe (yksi maa-aines ja yksi liuos) suoritetaan vähintään rinnakkaisnäytteillä tulosten varianssin arvioimiseksi.
In every experiment one blank is run.
Jokaisessa kokeessa suoritetaan yksi nollakoe.
It consists of the soil and 0,01 M CaCl2 solution, without test substance, and of weight and volume, respectively, identical to those of the experiment.
Siinä on maa-ainesta ja 0,01 M CaCl2-liuosta ilman testiainetta, ja painon ja tilavuuden on oltava samat kuin varsinaisessa kokeessa.
A control sample with only the test substance in 0,01 M CaCl2 solution (without soil) is subjected to the same test procedure, serving to safeguard against the unexpected.
Vertailunäytteelle, jossa on ainoastaan testiainetta 0,01 M CaCl2-liuoksessa (ilman maa-ainesta), suoritetaan sama testimenettely, jotta voitaisiin varautua yllättäviin tilanteisiin.
The percentage adsorption is calculated at each time point Ati
Adsorboitumisprosentti lasketaan kullakin ajanhetkellä, Ati
and/or time interval AΔti
ja/tai aikavälillä AΔti
(according to the need) and is plotted versus time.
(tarpeen mukaan) ja esitetään ajan funktiona.