natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The current large exposures regime dates back to 1992.
Suuria riskikeskittymiä koskeva nykyinen järjestelmä on peräisin vuodelta 1992.
Therefore, the existing requirements on large exposures set out in Directive 2006/48/EC and in Directive 2006/49/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 on the capital adequacy of investment firms and credit institutions [6] should be reviewed.
Sen vuoksi suuria riskikeskittymiä koskevia nykyisiä vaatimuksia, joista säädetään direktiivissä 2006/48/EY ja sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/49/EY [6], olisi tarkistettava.
Since credit institutions in the internal market are engaged in direct competition, the essential rules for the monitoring and control of the large exposures of credit institutions should be further harmonised.
Koska sisämarkkinoilla toimivat luottolaitokset kilpailevat suoraan keskenään, luottolaitosten suurten riskikeskittymien valvontaa ja tarkastamista koskevia keskeisiä sääntöjä olisi edelleen yhdenmukaistettava.
In order to reduce the administrative burden on credit institutions, the number of options for Members States as far as large exposures are concerned should be reduced.
Jäsenvaltioiden vaihtoehtoja suurten riskikeskittymien suhteen olisi vähennettävä luottolaitosten hallinnollisen rasitteen vähentämiseksi.
In determining the existence of a group of connected clients and thus exposures constituting a single risk, it is also important to take into account risks arising from a common source of significant funding provided by the credit institution or investment firm itself, its financial group or its connected parties.
Määriteltäessä keskenään sidossuhteessa olevien asiakkaiden ryhmän olemassaoloa ja siten yhden ainoan riskin muodostavia saamisia, on tärkeää ottaa huomioon myös ne riskit, jotka johtuvat huomattavasta yhteisestä rahoituslähteestä, jonka tarjoaa itse luottolaitos tai sijoituspalveluyritys, sen rahoitusryhmittymä tai siihen sidossuhteessa olevat osapuolet.
While it is desirable to base the calculation of the exposure value on that provided for the purposes of minimum own funds requirements, it is appropriate to adopt rules for the monitoring of large exposures without applying risk weightings or degrees of risk.
Vaikka on suotavaa, että vastuuarvon laskenta perustuu vähimmäispääomavaatimusta varten laadittuun vastuuarvoon, on aiheellista vahvistaa suurten riskikeskittymien valvontaa koskevat säännöt soveltamatta riskipainoja tai riskiryhmiä.
Moreover, the credit risk mitigation techniques applied in the solvency regime were designed with the assumption of a well-diversified credit risk.
Lisäksi todettakoon, että vakavaraisuusjärjestelmässä sovelletut luottoriskin vähentämistekniikat suunniteltiin olettaen, että luottoriski on hyvin hajautunut.
In the case of large exposures dealing with single name concentration risk, credit risk is not well-diversified.
Kun kyseessä ovat suuret riskikeskittymät ja näin ollen yhteen riskikohteeseen perustuva keskittymäriski, luottoriski ei ole hyvin hajautunut.
The effects of those techniques should therefore be subject to prudential safeguards.
Näiden tekniikoiden vaikutusten osalta olisi sen vuoksi varmistettava vakavaraisuusvaatimuksen täyttyminen.
In this context, it is necessary to provide for an effective recovery of credit protection for the purposes of large exposures.
Tässä yhteydessä on tarpeen säätää luottosuojan tehokkaasta toteuttamisesta suurten riskikeskittymien ollessa kyseessä.
Since a loss arising from an exposure to a credit institution or an investment firm can be as severe as a loss from any other exposure, such exposures should be treated and reported in the same manner as any other exposures.
Koska luottolaitokselta tai sijoituspalveluyritykseltä olevan saamisen aiheuttama tappio voi olla yhtä ankara kuin mistä tahansa muusta saamisesta aiheutuva tappio, tällaisia saamisia olisi kohdeltava kuin mitä tahansa muita saamisia ja niistä olisi ilmoitettava samaan tapaan.
However, an alternative quantitative limit has been introduced to alleviate the disproportionate impact of such an approach on smaller institutions.
Vaihtoehtoinen määrällinen rajoitus on kuitenkin otettu käyttöön, jotta kyseisestä lähestymistavasta ei aiheutuisi suhteetonta vaikutusta pienempiin laitoksiin.
In addition, very short-term exposures related to money transmission including the execution of payment services, clearing, settlement and custody services to clients are exempt to facilitate the smooth functioning of financial markets and of the related infrastructure.
Rahoitusmarkkinoiden ja niihin liittyvän infrastruktuurin sujuvan toiminnan mahdollistamiseksi ulkopuolelle jätetään lisäksi hyvin lyhytaikaiset saamiset, jotka liittyvät maksujen välitykseen, mukaan luettuina asiakkaille tarjotut maksu-, selvitys- ja säilytyspalvelut.
Those services cover, for example, the execution of cash clearing and settlement and similar activities to facilitate settlement.
Nämä palvelut kattavat muun muassa käteismaksujen selvityksen ja vastaavat selvityksen mahdollistavat toimenpiteet.
The related exposures include exposures which might not be foreseeable and are therefore not under the full control of a credit institution, inter alia, balances on inter-bank accounts resulting from client payments, including credited or debited fees and interest, and other payments for client services, as well as collateral given or received.
Tähän liittyviä saamisia ovat muun muassa saamiset, jotka eivät ehkä ole ennustettavissa eivätkä siten ole luottolaitoksen täydessä hallinnassa, kuten pankkien välisillä tileillä olevat saldot, jotka aiheutuvat asiakkaiden maksuista, mukaan luettuina hyvitetyt tai veloitetut maksut ja korot, sekä muista asiakkaiden palveluihin liittyvistä maksuista, samoin kuin annetut tai vastaanotetut vakuudet.
The provisions related to external credit assessment institutions (ECAIs) under Directive 2006/48/EC should be consistent with Regulation (EC) No 1060/2009 of the European Parliament and of the Council of 16 September 2009 on credit rating agencies [7].
Ulkoisiin luottoluokituslaitoksiin liittyvien direktiivin 2006/48/EY säännösten olisi vastattava luottoluokituslaitoksista 16 päivänä syyskuuta 2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1060/2009 [7].
In particular, the Committee of European Banking Supervisors should review its guidelines on the recognition of ECAIs to avoid duplication of work and reduce the burden of the recognition process where an ECAI is registered as a credit rating agency (CRA) at Community level.
Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean olisi erityisesti tarkistettava ulkoisten luottoluokituslaitosten hyväksymistä koskevia ohjeitaan, jotta vältetään päällekkäinen työ ja vähennetään hyväksymismenettelyn aiheuttamaa rasitetta, kun ulkoinen luottoluokituslaitos rekisteröidään luottoluokituslaitokseksi yhteisön tasolla.
It is important that the misalignment between the interest of firms that ‘re-package’ loans into tradable securities and other financial instruments (originators or sponsors) and firms that invest in these securities or instruments (investors) be removed.
On tärkeää poistaa epäsuhta, joka vallitsee lainoja vaihdantakelpoisiksi arvopapereiksi ja muiksi rahoitusinstrumenteiksi uudelleenjärjestelevien yritysten (alullepanijat tai järjestäjät) ja näihin arvopapereihin tai instrumentteihin sijoittavien yritysten (sijoittajat) etujen välillä.
It is also important that the interests of the originator or sponsor and the interests of investors be aligned.
On myös tärkeää, että alullepanijan tai järjestäjän edut ja sijoittajien edut ovat yhtenevät.
To achieve this, the originator or sponsor should retain a significant interest in the underlying assets.
Tämän saavuttamiseksi alullepanijalla tai järjestäjällä olisi säilyttävä merkittävä osuus kohde-etuudesta.
It is therefore important for the originators or the sponsors to retain exposure to the risk of the loans in question.
Sen vuoksi on tärkeää, että alullepanijat tai järjestäjät kantavat osan kyseisiin lainoihin liittyvistä riskeistä aiheutuvasta vastuusta.
More generally, securitisation transactions should not be structured in such a way as to avoid the application of the retention requirement, in particular through any fee or premium structure or both.
Yleisesti ottaen arvopaperistamistransaktioita ei pitäisi strukturoida niin, että vältetään säilyttämisvaatimuksen soveltamista, eritoten palkkio- tai preemiorakenteen taikka molempien avulla.
Such retention should be applicable in all situations where the economic substance of a securitisation according to the definition of Directive 2006/48/EC is applicable, whatever legal structures or instruments are used to obtain this economic substance.
Kyseistä riskin säilyttämistä olisi voitava soveltaa kaikissa tilanteissa, joissa voidaan soveltaa arvopaperistamisen taloudellista sisältöä direktiivin 2006/48/EY määritelmän mukaisesti, riippumatta siitä, mitä oikeudellisia rakenteita tai välineitä tämän taloudellisen sisällön saavuttamiseksi käytetään.
In particular where credit risk is transferred by securitisation, investors should make their decisions only after conducting thorough due diligence, for which they need adequate information about the securitisations.
Erityisesti jos luottoriski siirretään arvopaperistamisella, sijoittajien olisi tehtävä päätöksensä vasta pohdittuaan asiaa perusteellisesti, mihin ne tarvitsevat riittävät arvopaperistamista koskevat tiedot.
The measures to address the potential misalignment of those structures need to be consistent and coherent in all relevant financial sector regulation.
Näiden rakenteiden mahdollista epäsuhtaa korjaavien toimenpiteiden on oltava yhtenäisiä ja johdonmukaisia kaikessa asiaankuuluvassa rahoitusalan sääntelyssä.
The Commission should put forward appropriate legislative proposals to ensure such consistency and coherence.
Komission olisi esitettävä aiheellisia lainsäädäntöehdotuksia tämän yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi.
There should be no multiple applications of the retention requirement.
Säilyttämisvaatimuksia ei tulisi soveltaa moninkertaisesti.
For any given securitisation it suffices that only one of the originator, the sponsor or the original lender is subject to the requirement.
Mihin tahansa arvopaperistamiseen riittää, että ainoastaan joko alullepanijaan, järjestäjään tai alkuperäiseen luotonantajaan sovelletaan säilyttämisvaatimusta.
Similarly, where securitisation transactions contain other securitisations as an underlying, the retention requirement should be applied only to the securitisation which is subject to the investment.
Samoin jos arvopaperistamistransaktiot sisältävät muita arvopaperistamisia kuin kohde-etuuden, säilyttämisvaatimusta olisi sovellettava ainoastaan investoinnin kohteena olevaan arvopaperistamiseen.
Purchased receivables should not be subject to the retention requirement if they arise from corporate activity where they are transferred or sold at a discount to finance such activity.
Säilyttämisvaatimusta ei vastaavasti tulisi soveltaa ostettuihin saamisiin, jos ne ovat peräisin yritystoiminnasta, jossa ne siirretään tai myydään alikurssiin kyseisen toiminnan rahoittamiseksi.
Competent authorities should apply the risk weight in relation to non-compliance with due diligence and risk management obligations in relation to securitisation for non-trivial breaches of policies and procedures which are relevant to the analysis of the underlying risks.
Toimivaltaisten viranomaisten olisi sovellettava riskipainoa suhteessa arvopaperistamiseen liittyvien asianmukaista huolellisuutta ja riskinhallintaa koskevien velvoitteiden noudattamatta jättämiseen sellaisten toimintatapojen ja menettelyjen merkityksellisten rikkomusten osalta, joilla on merkitystä asiaan liittyvien riskien analysoinnissa.
In their Declaration on Strengthening the Financial System of 2 April 2009, the leaders of the G20 requested the Basel Committee for Banking Supervision and authorities to consider due diligence and quantitative retention requirements for securitisation by 2010.
G20-maiden johtajat vaativat rahoitusjärjestelmän vahvistamisesta 2 päivänä huhtikuuta 2009 antamassaan julistuksessa Baselin pankkivalvontakomiteaa ja viranomaisia tarkastelemaan asianmukaista huolellisuutta koskevien velvoitteiden ja määrällisten säilyttämisvaatimusten käyttöönottoa arvopaperistamisessa vuoteen 2010 mennessä.
In view of those international developments, and in order best to mitigate systemic risks arising from securitisation markets, the Commission should, before the end of 2009 and after consulting the Committee of European Banking Supervisors, decide whether an increase of the retention requirement should be proposed, and whether the methods of calculating the retention requirement deliver the objective of a better alignment of the interests of the originators or sponsors and the investors.
Tämän kansainvälisen kehityksen valossa ja arvopaperistamismarkkinoista johtuvien systeemisten riskien vähentämiseksi komission olisi päätettävä ennen vuoden 2009 loppua ja Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komiteaa kuultuaan, olisiko säilyttämisvaatimusten lisäämistä ehdotettava ja saavutetaanko säilyttämisvaatimusten laskentamenetelmillä tavoite alullepanijan tai järjestäjän etujen ja sijoittajien etujen paremmasta yhteneväisyydestä.
Due diligence should be used in order properly to assess the risks arising from securitisation exposures for both the trading book and the non-trading book.
Asianmukaista huolellisuutta olisi noudatettava, jotta arvopaperistetuista omaisuuseristä sekä kaupankäyntivarastolle että sen ulkopuolella aiheutuvia riskejä voidaan arvioida asianmukaisella tavalla.
In addition, due diligence obligations need to be proportionate.
Lisäksi asianmukaista huolellisuutta koskevien velvoitteiden olisi oltava oikeasuhteisia.
Due diligence procedures should contribute to building greater confidence between originators, sponsors and investors.
Asianmukaista huolellisuutta koskevien menettelyjen olisi osaltaan lisättävä luottamusta alullepanijoiden, järjestäjien ja sijoittajien välillä.
It is therefore desirable that relevant information concerning the due diligence procedures is properly disclosed.
Näin ollen on toivottavaa, että asianmukaista huolellisuutta koskeviin menettelyihin liittyvät tiedot julkistetaan asiaankuuluvasti.
Member States should ensure that competent authorities have sufficient personnel and resources to comply with their supervisory obligations under Directive 2006/48/EC and that employees involved in the supervision of credit institutions in accordance with that Directive have appropriate knowledge and experience for the duties assigned.
Jäsenvaltioiden ja toimivaltaisten viranomaisten olisi varmistettava, että kansallisilla sääntelyviranomaisilla on riittävästi henkilöstöä ja resursseja, jotta ne voivat täyttää direktiivin 2006/48/EY mukaiset valvontavelvoitteensa, ja että luottolaitosten valvontaan kyseisen direktiivin mukaisesti osallistuvilla työntekijöillä on riittävästi tietoa ja kokemusta hoitamistaan tehtävistä.
Annex III to Directive 2006/48/EC should be adapted in order to clarify certain provisions with a view to enhancing the convergence of supervisory practices.
Direktiivin 2006/48/EY liitettä III olisi mukautettava tiettyjen säännösten selkeyttämiseksi, jotta valvontakäytäntöjen lähentäminen tehostuu.
Recent market developments have highlighted the fact that liquidity risk management is a key determinant of the soundness of credit institutions and their branches.
Viimeaikainen markkinakehitys on korostanut, että likviditeetin riskinhallinta on luottolaitosten ja niiden sivukonttoreiden vakauden keskeinen tekijä.
The criteria set out in Annex V and XI to Directive 2006/48/EC should be reinforced in order to align those provisions to the work conducted by the Committee of European Banking Supervisors and the Basel Committee on Banking Supervision.
Direktiivin 2006/48/EY liitteessä V ja XI säädettyjä kriteerejä olisi tiukennettava, jotta kyseiset määräykset voitaisiin mukauttaa Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean ja Baselin pankkivalvontakomitean tekemään työhön.
The measures necessary for the implementation of Directive 2006/48/EC should be adopted in accordance with Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission [8].
Direktiivin 2006/48/EY täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [8] mukaisesti.
In particular the Commission should be empowered to amend Annex III of Directive 2006/48/EC in order to take account of developments on financial markets or in accounting standards or requirements which take account of Community legislation or with regard to convergence of supervisory practice.
Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta muuttaa direktiivin 2006/48/EY liitettä III rahoitusmarkkinoilla tai yhteisön lainsäädännön huomioon ottavissa tilinpäätösstandardeissa tai -vaatimuksissa tapahtuvan kehityksen taikka valvontakäytäntöjen lähentämisen huomioon ottamiseksi.
Since those measures are of general scope and are designed to amend non-essential elements of Directive 2006/48/EC, they must be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny provided for in Article 5a of Decision 1999/468/EC.
Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa direktiivin 2006/48/EY muita kuin keskeisiä osia, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
The financial crisis has revealed a need for a better analysis of and response to macro-prudential problems, which lie at the interface between macroeconomic policy and financial system regulation.
Rahoituskriisi on osoittanut, että on tarpeen parantaa makrotalouden vakauden valvontaan liittyvien ongelmien – makrotalouspolitiikan ja rahoitusjärjestelmän sääntelyn rajapinnassa sijaitsevien ongelmien – analyysia ja niiden ratkaisuja.
This will include a need to examine: measures that mitigate the ups and downs of the business cycle, including the need for credit institutions to build counter-cyclical buffers in good times that can be used during a downturn, which may include the possibility of building up additional reserves, ‘dynamic provisioning’ and the possibility to reduce capital buffers during difficult times, thus ensuring adequate availability of capital over the cycle; the rationale underlying the calculation of capital requirements in Directive 2006/48/EC; supplementary measures to risk-based requirements for credit institutions to help constrain the build-up of leverage in the banking system.
Tässä yhteydessä on tutkittava muun muassa seuraavia seikkoja: toimenpiteitä, jotka lieventävät suhdannekierron nousu- ja laskuvaiheita, mukaan lukien luottolaitosten tarve koota hyvinä aikoina suhdannepuskureita, joita voidaan käyttää laskusuhdanteen aikana, ja näihin voi sisältyä mahdollisuus koota lisävarantoja, ”suhdannevarauksia”, ja mahdollisuus vähentää pääomapuskureita vaikeina aikoina ja siten varmistaa pääoman riittävä saatavuus koko suhdannekierron aikana; perusteluja direktiivin 2006/48/EY mukaisten pääomavaatimusten laskennalle; lisätoimenpiteitä luottolaitoksia koskeville riskiperusteisille vaatimuksille, jotta rajoitetaan pankkijärjestelmän velkaantuneisuuden lisääntymistä.
By 31 December 2009, the Commission should therefore, review Directive 2006/48/EC as a whole to address those issues and present a report to the European Parliament and the Council and any appropriate proposals.
Komission olisi sen vuoksi 31 päivään joulukuuta 2009 mennessä arvioitava direktiiviä 2006/48/EY kokonaisuudessaan kyseisten tekijöiden ottamiseksi huomioon sekä esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus ja mahdolliset ehdotukset.
In order to ensure financial stability, the Commission should review and report on measures to enhance transparency of OTC markets, to mitigate the counterparty risks and more generally to reduce the overall risks, such as by clearing of credit default swaps through central counterparties (CCPs).
Rahoitusjärjestelmän vakauden varmistamiseksi komission olisi laadittava arvio ja kertomus toimenpiteistä, joilla lisätään sopimusmarkkinoiden avoimuutta, lievennetään vastapuoliriskejä ja yleisesti vähennetään kokonaisriskejä, muun muassa edellyttämällä luottoriskinvaihtosopimusten selvitystä keskusvastapuolen kautta.
The establishment and development of CCPs in the EU subject to high operational and prudential standards and effective supervision should be encouraged.
Olisi kannustettava sellaisten keskusvastapuolien perustamiseen ja kehittämiseen Euroopan unionissa, joihin sovelletaan korkeita toiminta- ja vakavaraisuusstandardeja.
The Commission should submit its report to the European Parliament and the Council together with any appropriate proposals, taking into account parallel initiatives at the global level as appropriate.
Komission olisi toimitettava kertomuksensa ja mahdolliset ehdotukset Euroopan parlamentille ja neuvostolle ottaen tarvittaessa huomioon samansuuntaiset kansainväliset aloitteet.
The Commission should review and report on the application of Article 113(4) of Directive 2006/48/EC including whether exemptions should be a matter of national discretion.
Komission olisi laadittava arvio ja kertomus direktiivin 2006/48/EY 113 artiklan 4 kohdan soveltamisesta, myös siitä, olisiko vapautuksiin sovellettava kansallista harkintavaltaa.
The Commission should submit that report to the European Parliament and the Council together with any appropriate proposals.
Komission olisi toimitettava tämä kertomus mahdollisine ehdotuksineen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
The exemptions and options should be abolished where there is no demonstrated need for their maintenance with a view of achieving single set of consistent rules across the Community.
Vapautukset ja vaihtoehdot olisi kumottava, jos niiden jatkamiselle ei voida osoittaa olevan tarvetta, yhtenäisten ja yhdenmukaisten sääntöjen aikaansaamiseksi kaikkialla yhteisössä.
The specific characteristics of microcredit should be taken into account in the risk assessment, and the development of microcredit should be promoted.
Riskinarvioinnissa olisi otettava huomioon mikroluottojen erityispiirteet, ja mikroluottojen kehittämistä olisi edistettävä.
Furthermore, given the low development of microcredit, the development of adequate rating systems should be promoted, including the development of standard rating systems adapted to the risks of microcredit activities.
Mikroluottojen vähäisen kehittämisasteen vuoksi olisi myös edistettävä sopivien luokitusjärjestelmien, kuten mikroluottotoiminnan riskeihin mukautettujen standardiluokitusjärjestelmien, kehittämistä.
Member States should endeavour to ensure that the prudential regulation and supervision of micro-credit activities at national level are proportionate.
Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä siihen, että mikroluottotoiminnan vakavaraisuusvalvonta ja sitä koskeva sääntely olisi oikeasuhteista.