natgillin/translations-raw huggingface dataset:
First, the Commission had doubts that the very rules governing a PPA which foreclosed a significant part of the market could be deemed compatible with the fundamental objectives of the Stranded Costs Methodology, i.e. to increase the pace of liberalisation of the sector by granting adequate compensation to incumbents facing unfair competition.
Komissio suhtautui epäilevästi ensinnäkin siihen, voidaanko pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia, joiden ulkopuolelle jää merkittävä osa markkinoita, pitää hukkakustannusten analyysimenetelmän perusperiaatteiden mukaisina, ja edistävätkö ne sähkömarkkinoiden vapauttamista myöntämällä korvauksia markkinoilla jo toimiville yrityksille, jotka joutuvat epäterveeseen kilpailutilanteeseen.
Second, the Commission doubted that the aid element included in PPAs would be compatible with the detailed criteria of the Stranded Costs Methodology as regards the calculation of eligible stranded costs and the attribution of adequate compensation.
Toiseksi komissio ei ollut vakuuttunut siitä, täyttäisikö pitkäaikaisiin sähkönhankintasopimuksiin sisältyvä tuki hukkakustannusten analyysimenetelmään sisältyvät kriteerit, jotka koskevat tukikelpoisten hukkakustannusten laskemista ja korvauksen myöntämistä.
Compensation in the event of early termination of PPAs
Sähkönhankintasopimusten irtisanomisen vuoksi maksettavat korvaukset
In the decision to initiate the procedure the Commission used the same reasoning as the one explained above to determine whether the PPAs contained aid elements.
Päätöksessä menettelyn aloittamisesta komissio esitti samat argumentit kuin edellä. Niiden perusteella se on myös päätellyt, että pitkäaikaisiin sähkönhankintasopimuksiin sisältyy valtiontukea.
It subsequently concluded, on a provisional basis, that aid elements were also present in cases of compensation for the early termination of PPAs.
Komissio totesi alustavasti, että myös pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten irtisanomisen vuoksi maksettaviin korvauksiin sisältyy valtiontukea.
The Commission then analysed the compatibility of the aid element of compensation with the criteria set out in the Stranded Costs Methodology.
Seuraavaksi komissio selvitti, täyttääkö korvauksiin sisältyvä valtiontuki hukkakustannusten analyysimenetelmän kriteerit.
The Commission doubted that the compensation was compatible with the detailed criteria of the Stranded Costs Methodology as regards the calculation of eligible stranded costs and the awarding of adequate compensation.
Komissio epäili, että korvaukset eivät täyttäisi hukkakustannusten analyysimenetelmän kriteerejä, jotka koskevat tukikelpoisten hukkakustannusten laskemista ja korvauksen myöntämistä.
Following the publication of the decision to initiate the procedure, and within the relevant deadline or, in a few cases, following a deadline extension requested by the interested parties, the Commission received comments from:
Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen julkaisemisen jälkeen komissio on saanut huomautuksia seuraavilta asianomaisilta joko päätöksessä ilmoitetun määräajan kuluessa tai joissakin tapauksissa sen jälkeen, kun määräaikaa on pidennetty asianomaisten pyynnöstä:
the following banking institutions that provided financing to the electricity generators: Dresdner Bank AG London Branch, Bank Pekao S.A., WestLB AG London Branch and WestLB AG (collectively referred to as ‘the Banks’);
seuraavilta pankkilaitoksilta, jotka myöntävät rahoitusta energiantuottajille: Dresdner Bank AG London Branch, Bank Pekao SA, WestLB AG London Branch ja WestLB AG, jäljempänä yhteisesti ’pankit’;
The comments submitted to the Commission by the parties are very similar, sometimes virtually identical.
Asianomaisten komissiolle toimittamat huomautukset ovat keskenään hyvin samanlaisia, toisinaan lähes identtisiä.
For that reason, instead of describing the comments of each interested party separately, the Commission has grouped them into general categories (see below).
Sen vuoksi komissio ei selosta eri asianomaisten toimittamia huomautuksia erikseen, vaan käy niitä seuraavassa läpi yleisellä tasolla.
Comments on the PPAs
Pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia koskevat huomautukset
Applicability after accession
Soveltaminen liittymisen jälkeen
The interested parties argue that PPAs should not be regarded as ‘still applicable after accession’ within the meaning of Annex IV, paragraph 3, subparagraph 1(c) to the Accession Act.
Asianomaisten mukaan pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia ei voida pitää liittymisasiakirjan liitteessä IV olevan 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuina ”vielä liittymispäivän jälkeen sovellettavina toimenpiteinä”.
The interested parties argue that measures that were established in accordance with the law prior to accession should not be reviewed by the Commission after accession.
Asianomaisten mukaan komission ei pitäisi tarkastella Puolan EU:hun liittymisen jälkeen toimenpiteitä, jotka on vahvistettu lainmukaisesti jo ennen liittymistä.
This is in line with the general principle of non-retroactivity.
Yleisen periaatteen mukaanhan lainsäädäntöä ei sovelleta taannehtivasti.
The Community state aid rules were not supposed to apply until accession.
Valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen tulisi näin ollen sitoa Puolaa vasta sen jälkeen kun maa on liittynyt EU:hun.
The interested parties refer to previous Commission decisions in which the Commission stated that aid systems which, in their view, were similar to the PPAs, did not apply after accession.
Asianomaiset viittaavat aiempiin komission päätöksiin, joissa komissio on katsonut, että tukijärjestelmiä, jotka asianomaisten mielestä ovat verrattavissa pitkäaikaisiin sähkönhankintasopimuksiin, ei ole sovellettu liittymisen jälkeen.
In their opinion, any aid under PPAs would have been awarded prior to accession.
Asianomaisten mukaan pitkäaikaisiin sähkönhankintasopimuksiin mahdollisesti sisältyvä valtiontuki olisi kokonaisuudessaan myönnetty näiden sopimusten perusteella jo ennen liittymistä.
Annual payments would still have to be effected but should not be regarded as constituting new aid.
Vaikka vuotuisten maksuerien maksattaminen jatkuu, niitä ei tulisi pitää uutena tukena.
PPAs fixed the volume of electricity to be purchased by PSE and the purchase price for the electricity over the period in question.
Pitkäaikaisissa sähkönhankintasopimuksissa määritellään tietty sähköenergian määrä, jonka PSE sitoutuu ostamaan, sekä sähkön hinta tiettynä ajanjaksona.
In the case of certain items at least, prices were calculated in such a way that they could not exceed a level previously agreed between the parties or fluctuations would be limited to a reasonable amount as compared to specified market prices, i.e. the most objective standard possible.
Ainakin joissain tapauksissa hinnat on määritelty niin, että ne eivät ylitä tiettyä, asianomaisten etukäteen hyväksymää tasoa, tai hintojen vaihtelua on rajoitettu kohtuullisesti suhteessa todellisiin markkinahintoihin, jotka muodostavat mahdollisimman objektiivisen lähtökohdan.
Actual prices were sometimes even lower, in particular because the Polish regulator kept indirect control over them.
Todelliset hinnat olivat toisinaan jopa markkinahintoja alemmat, muun muassa siksi, että viime kädessä niistä päätti Puolan sääntelyviranomainen.
As such, the state's maximum exposure was also clearly determined by the PPAs prior to accession.
Näin ollen valtion osallistumisen enimmäismäärä oli määritelty pitkäaikaisissa sähkönhankintasopimuksissa tarkkaan jo ennen liittymistä.
Existing aid
Voimassa oleva tuki
The interested parties argue that, even if one was to admit that the PPAs constitute state aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, this state aid should be regarded as existing aid within the meaning of Article 1(b) of Regulation (EC) No 659/1999.
Asianomaiset toteavat, että jos pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia on pidettävä perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena, ne on katsottava asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdassa tarkoitetuksi voimassa olevaksi tueksi.
The interested parties take the view that a decision determining whether aid awarded prior to accession and continued after accession should be regarded as ‘new aid’ or ‘existing aid’ should not be based solely on Annex IV to the Accession Act.
Asianomaisten mukaan sitä, onko ennen liittymistä myönnettyä ja sen jälkeen jatkettua tukea pidettävä ”uutena tukena” vai ”voimassa olevana tukena”, ei voida ratkaista yksinomaan liittymisasiakirjan liitteen IV määräysten nojalla.
According to the interested parties, if such aid does not qualify as existing aid under Annex IV of the Accession Act, it should still be examined in the light of Article 1(b)(ii) to (v) of Regulation (EC) No 659/1999.
Asianomaiset ovat sitä mieltä, että jos tuki ei täytä kriteerejä, joiden perusteella se voidaan määritellä liittymisasiakirjan liitteessä IV tarkoitetuksi voimassa olevaksi tueksi, tukea on tarkasteltava myös asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan ii–v luetelmakohdan säännösten perusteella.
The interested parties argue that Article 1(b)(v) of Regulation (EC) No 659/1999 applies to the PPAs, and that therefore the PPAs constitute ‘existing aid’.
Asianomaiset toteavat, että pitkäaikaisiin sähkönhankintasopimuksiin voidaan soveltaa asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan v luetelmakohtaa, minkä vuoksi sopimukset on katsottava ”voimassa olevaksi tueksi”.
The interested parties go on to state that the last sentence of Article 1(b)(v) of Regulation (EC) No 659/1999 does not apply to the PPAs for three reasons.
Asianomaiset toteavat lisäksi, että asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan v luetelmakohdan viimeistä virkettä ei voida soveltaa pitkäaikaisiin sähkönhankintasopimuksiin seuraavista kolmesta syystä.
First, in the Alzetta Mauro judgment, the Court ruled that aid that existed in a certain market which was initially closed to competition before its liberalisation is to be regarded as existing aid from the time of liberalisation.
Ensinnäkin yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut asiassa Alzetta Mauro antamassaan tuomiossa, että tuki, joka on myönnetty tietyillä, alun perin kilpailulta suljetuilla markkinoilla ennen niiden vapauttamista, on markkinoiden vapauttamisen jälkeen katsottava voimassa olevaksi tueksi.
According to the interested parties, this judgment is based directly on an interpretation of Article 88(1) of the EC Treaty, and therefore takes precedence over Regulation (EC) No 659/1999.
Asianomaisten mukaan kyseinen tuomio perustuu suoraan perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdan tulkintaan, minkä vuoksi sitä on säädöshierarkian nojalla pidettävä ensisijaisena asetuksen (EY) N:o 659/1999 säännöksiin nähden.
Second, in any event, given that Regulation (EC) No 659/1999 had not yet entered into force when the electricity market was liberalised under Directive 96/92/EC or when the PPAs were signed, the rules as set out in the Alzetta Mauro judgment applied, not Regulation (EC) No 659/1999.
Toiseksi oli joka tapauksessa sovellettava asiassa Alzetta Mauro annettuun tuomioon sisältyviä periaatteita eikä asetusta (EY) N:o 659/1999, koska asetus ei ollut vielä tullut voimaan silloin kun sähkömarkkinat vapautettiin direktiivin 96/92/EY nojalla ja kun pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset tehtiin.
Third, a comparison of the wording of the different categories in Article 1(b) of Regulation (EC) No 659/1999 leads to the conclusion that Article 1(b)(v) applies only to state aid schemes, since individual aid was not explicitly mentioned.
Kolmanneksi vertailemalla asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdassa mainittuja eri tukimuotoja voidaan päätellä, että 1 artiklan b alakohdan v luetelmakohta koskee ainoastaan valtiontukiohjelmia, koska yksittäisiä tukia ei mainita erikseen.
In support of this contention, the interested parties also point to the fact that the PPAs were private-law agreements as opposed to state measures.
Asianomaisten mukaan edellä esitettyjä väitteitä tukee myös se, että pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset ovat yksityisoikeudellisia sopimuksia eivätkä valtion toimenpiteitä.
According to the interested parties, it would be a perverse outcome if a contract legally and validly concluded before Poland's accession to the EU and liberalisation were to become illegal after accession.
Asianomaisten mukaan tilanne, jossa sopimukset, jotka on tehty laillisesti ja pätevästi ennen Puolan EU:hun liittymistä ja sähkömarkkinoiden vapauttamista, katsottaisiin liittymisen jälkeen sääntöjenvastaisiksi, olisi kieroutunut seuraus liittymisestä.
The interested parties take the view that this would be an expansive and retroactive interpretation of the EC Treaty state aid rules which is incompatible with the internationally recognised principles of legal certainty and legitimate expectations.
Asianomaisten mukaan tämä veisi pohjan valtiontukea koskevien perustamissopimuksen periaatteiden tulkinnalta ja sotisi niitä vastaan ja loukkaisi sen vuoksi kansainvälisesti tunnustettuja oikeusvarmuuden ja oikeutettujen odotusten periaatteita.
Imputability of measures to the state
Olivatko toimenpiteet valtion toteuttamia
The following comments were submitted by the Banks.
Seuraavat huomautukset ovat pankkien toimittamia.
The Banks argue that the measure cannot be imputed to the State, but to PSE.
Pankkien mukaan toimenpiteen toteuttaja ei ollut valtio vaan PSE.
Bearing in mind the state of the Polish electricity sector when the PPAs were signed, PSE's only option was to conclude long-term contracts.
Kun otetaan huomioon Puolan energia-alan tilanne silloin kun pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset allekirjoitettiin, PSE:llä ei ollut muuta mahdollisuutta kuin tehdä tällaiset sopimukset.
This would also have been the case if PSE had been a privately-owned market operator.
Tilanne olisi ollut sama myös siinä tapauksessa, että PSE olisi ollut yksityinen markkinatoimija.
It was therefore in the interest of both the state and the parties to the agreements for the PPAs to be concluded, rather than a case of the state imposing a policy decision on PSE.
Näin ollen on todettava, että pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten allekirjoittaminen oli sekä valtion että sopimuspuolina olevien sähköntuottajien etujen mukaista. Valtio ei siis pakottanut PSE:tä tällaiseen ratkaisuun.
Most of the interested parties argue that the PPAs do not confer any economic advantage.
Useimpien asianomaisten mukaan pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset eivät tuo sopimuspuolille mitään taloudellista etua.
The interested parties criticise the Commission's preliminary finding that the prices established under the PPAs are higher than wholesale market prices.
Asianomaiset arvostelevat komission alustavaa päätelmää, jonka mukaan pitkäaikaisissa sähkönhankintasopimuksissa vahvistetut hinnat ovat tukkumarkkinahintoja korkeammat.
According to the interested parties, the Commission did not make it clear in the decision to initiate the procedure which market and which prices the decision referred to.
Niiden mukaan komissio ei selitä menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä, mitä markkinoita ja mitä hintoja päätöksessä tarkoitetaan.
In particular, the Polish Power Exchange was not opened until December 1999, by which time many PPAs had already been concluded.
Sitä paitsi Puolan sähköpörssi (Polska Giełda Energii) perustettiin vasta joulukuussa 1999, jolloin oli jo tehty useita pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia.
In the opinion of the interested parties, the interconnectors between Poland and other countries were congested at the time.
Asianomaisten mukaan Puolan ja muiden maiden välisten voimansiirtojohtojen kapasiteetti oli tuohon aikaan puutteellinen.
The Commission wrongly referred to a price recorded in Greece in 2003, i.e. in a totally different geographical and temporal context.
Komission päätöksessä esitetty viittaus Kreikassa vuonna 2003 toteutuneeseen hintaan on virheellinen, koska maantieteellinen ja ajallinen konteksti ovat aivan toisenlaiset kuin Puolassa.
Energy sold under PPAs cannot be compared with energy sold outside PPAs, even in Poland.
Pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten perusteella myydyn sähkön hintaa ei voida verrata tällaisten sopimusten ulkopuolisiin hintoihin edes Puolassa.
The former respect modern environmental standards, while the latter is produced by less environmentally friendly units, which ‘dump’ their surplus capacity at marginal costs, under various mechanisms, none of which ensures prices that cover both fixed and variable costs.
Sopimusten perusteella tuotettava sähkö on tuotettu nykyaikaisten ympäristönormien mukaisesti, kun taas niiden ulkopuolella sähköä tuotetaan vähemmän ympäristöystävällisissä voimaloissa, jotka ”hankkiutuvat eroon” ylimääräisestä tuotannostaan marginaalisin kustannuksin käyttäen eri mekanismeja, joista mikään ei takaa hintaa, joka kattaisi sekä kiinteät että vaihtuvat kustannukset.
Power generators operating outside PPAs were also subsidised and were not required to modernise their equipment, unlike power generators under the PPAs.
Myös pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten ulkopuolella toimivat energiantuottajat ovat saaneet tukea, mutta niitä ei yleensä ole velvoitettu uusimaan laitteistojaan, kuten sopimuspuolina olevat energiantuottajat ovat joutuneet tekemään.
They were in any event not able to produce enough electricity to cover total demand in Poland, in particular in 1997-1998.
Sopimusten ulkopuoliset energiantuottajat eivät missään tapauksessa olisi pystyneet tuottamaan riittävästi sähköä koko Puolan tarpeisiin varsinkaan vuosina 1997–1998.
According to the interested parties, PPAs should be analysed in the light of the circumstances prevailing at the time when they were concluded, i.e. a centralised, regulated electricity system with a single customer, rather than a liberalised system with a wholesale market.
Asianomaisten mukaan pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia on analysoitava niiden allekirjoittamisajankohdan olosuhteiden perusteella. Tuolloin sähköntuotanto perustui keskitettyyn ja säänneltyyn järjestelmään, jossa oli vain yksi ostaja, eikä vapautettuun järjestelmään, jonka pohjalta sähkön tukkumarkkinat toimivat.
PPAs were the only way to secure investments which met the requirements for the electricity sector in Poland (in particular, modernisation of the whole system, environmental protection and security of supply).
Pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset olivat ainoa keino turvata investoinnit, jotka täyttävät Puolan sähköalan vaatimukset (mm. koko järjestelmän modernisointi, ympäristönsuojelu ja toimitusvarmuuden turvaaminen).
The Banks required PPAs to serve as collateral for their loans.
Pankit vaativat pitkäaikaisia sähkönhankintasopimuksia myöntämiensä lainojen vakuudeksi.
Applying the private investor principle meant taking account of these requirements, and the only way of meeting them was PPAs.
Nämä vaatimukset oli otettava huomioon yksityisen sijoittajan testin yhteydessä, ja pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset olivat ainoa keino täyttää ne.
The interested parties note that PPAs impose investment and availability obligations on power generators.
Asianomaiset huomauttavat, että pitkäaikaisissa sähkönhankintasopimuksissa asetetaan energiantuottajille investointeja ja sähkön saatavuutta koskevia velvoitteita.
The interested parties argue that PSE's behaviour in signing PPAs should not be analysed in terms of whether it achieved short-term profits but whether it ensured the profitability of long-term investments and — from a network operator's perspective — whether it ensured stable security of supply and discharged its general public service duties.
Asianomaiset toteavat myös, että pitkäaikaisiin sähkönhankintasopimuksiin liittyvää PSE:n toimintaa ei pidä analysoida siltä kannalta, takasiko se voittojen saamisen lyhyellä aikavälillä. Sen sijaan on syytä tarkastella pitkän aikavälin investointien kannattavuutta sekä (verkko-operaattorin näkökannalta) sitä, turvasiko se toimitusvarmuuden ja antoiko se PSE:lle mahdollisuuden täyttää velvoitteensa julkisen palvelun tarjoajana.
The interested parties state that the PPAs were concluded by way of a transparent and open tender procedure, which was conducted in a non-discriminatory way and led to the lowest possible price.
Asianomaisten mukaan pitkäaikaiset sähkönhankintasopimukset tehtiin läpinäkyvän ja avoimen tarjouskilpailun perusteella, joka toteutettiin syrjimättömällä tavalla siten, että tuloksena oli mahdollisimman alhainen hinta.
According to the interested parties, it follows from Court of Justice case-law that this is in itself sufficient for the granting of an economic advantage to be ruled out.
Asianomaisten mukaan tämä on yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella riittävä osoitus siitä, että sopimuksiin sisältyvä taloudellinen etu on suljettu pois.
Before launching the tender procedure for the PPAs, a lowest cost analysis was undertaken to determine a list of investment priorities in the sector.
Ennen kuin pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten tekemistä edeltävä tarjouskilpailu julkaistiin, laadittiin analyysi alimmista mahdollisista kustannuksista alan investoijien prioriteettien kartoittamiseksi.
The interested parties also argue that since PSE was operating in a regulated electricity system, its behaviour cannot be compared with the behaviour of companies operating under normal market conditions.
Asianomaiset ovat myös sitä mieltä, että koska PSE toimi järjestelmässä, jossa energiantuotantoa säänneltiin, sen toimintaa ei voida verrata tavanomaisissa markkinaolosuhteissa toimivan yrityksen toimintaan.
Accordingly, PSE's behaviour should be assessed with reference to objective and verifiable elements which, according to the interested parties, are constituted by the costs incurred by power generators.
Näin ollen PSE:n toimintaa on arvioitava objektiivisten ja todennettavissa olevien seikkojen perusteella, jollaisia asianomaisten mukaan olivat energiantuottajille aiheutuneet kustannukset.
PSE's behaviour is compatible with the private investor principle because PPAs cover nothing other than fixed costs plus variable costs and a reasonable margin of profit.
PSE:n toiminta täyttää yksityisen sijoittajan testin vaatimukset, koska pitkäaikaisissa sähkönhankintasopimuksissa mainitaan yksinomaan kiinteiden kustannusten sekä vaihtuvien kustannusten kattaminen ja kohtuullinen voittomarginaali.
It is said to be generally accepted practice for operators in the sector to conclude long-term contracts like PPAs.
Pitkäaikaisten sähkönhankintasopimusten kaltaisten pitkäaikaisten sopimusten tekeminen lienee tämän alan toimijoiden keskuudessa yleisesti hyväksytty käytäntö.
This, it is argued, is a normal form of risk-sharing between the power generator and the buyer.
Sen pitäisi olla tavanomainen keino jakaa riski sähköntuottajan ja ostajan kesken.
The long duration of a contract should not be construed as an advantage per se.
Sopimuksen pitkän voimassaoloajan ei kuitenkaan pidä tulkita itsessään merkitsevän etua.
The interested parties cite a number of examples: a contract between Electricité de France and Péchiney in France, two contracts between Redes Energéticas Nacionais and Turbogás and Electricidade De Portugal and Pego in Portugal, and contracts concluded by Northern Ireland Electricity in the United Kingdom.
Asianomaiset mainitsevat joitakin esimerkkejä: Ranskassa Electricité de Francen ja Péchineyn välinen sopimus, Portugalissa kaksi sopimusta, joiden sopimuspuolina ovat Redes Energéticas Nacionais ja Turbogás sekä Electricidade De Portugal ja Pego, sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa Northern Ireland Electricityn tekemät sopimukset.
The interested parties also refer to an ‘IASB’ contract, but the references provided were incorrect and the Commission was unable to find the document.
Asianomaiset mainitsevat myös ns. IASB-sopimuksen, jota komissio ei kuitenkaan ole löytänyt virheellisten viitetietojen vuoksi.
The interested parties claim that the Commission did not express reservations about the duration of these contracts, even though it amounted to at least 15 years.
Asianomaisten mukaan komissio ei ole esittänyt näiden sopimusten yhteydessä voimassaoloaikaa koskevia varauksia, vaikka se oli kaikissa tapauksissa vähintään 15 vuotta.