natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If a range finding study is performed because there are no suitable data available, it should be performed in the same laboratory, using the same species, strain and treatment regimen to be used in the main study (7).
Jos tehdään annoksenmääritystutkimus, koska soveltuvia tietoja ei ole käytettävissä, se on tehtävä samassa laboratoriossa käyttäen samaa lajia, samaa kantaa ja samaa altistusohjelmaa kuin päätutkimuksessa on tarkoitus käyttää (7).
The highest dose may also be defined as a dose that produces some indication of toxicity in the spermatogonial cells (e.g. a reduction in the ratio of spermatogonial mitoses to first and second meiotic metaphases; this reduction should not exceed 50 %).
Suurin annos voidaan määritellä myös annokseksi, joka aiheuttaa joitakin myrkkyvaikutukseen viittaavia muutoksia spermatogonioissa (esim. spermatogonioiden mitoosien suhde ensimmäiseen ja toiseen meioottiseen metafaa-siin on pienentynyt; tämä pieneneminen ei saa olla yli 50 %).
If a test at one dose level of at least 2000 mg/kg body weight/day using a single treatment, or as two treatments on the same day, produces no observable toxic effects, and if genotoxicity would not be expected based upon data from structurally related substances, then a full study using three dose levels may not be considered necessary.
Ellei havaittavia myrkkyvaikutuksia esiinny testattaessa yhtä annostasoa, joka on vähintään 2000 mg eläimen painokiloa kohti vuorokaudessa (mg/kg/vrk) ja joka annetaan kerta-annoksena tai kahtena annoksena saman päivän aikana, ja ellei genotoksisuutta ole odotettavissa kemialliselta rakenteeltaan samanlaisilla aineilla saatujen tutkimustulosten perusteella, täydellinen tutkimus kolmella eri annostasolla ei ehkä ole välttämätön.
Immediately after sacrifice, cell suspensions are obtained from one or both testes, exposed to hypotonic solution and fixed.
Heti eläinten lopettamisen jälkeen toisesta kiveksestä tai molemmista kiveksistä otetaan solususpensioita, jotka pannaan hypotoniseen liuokseen ja fiksoidaan.
For each animal at least 100 well-spread metaphase should be analysed (i.e. a minimum of 500 metaphases per group).
Jokaista eläintä kohti tulisi analysoida vähintään 100 hyvin levinnyttä metafaasia (vähintään 500 metafaasia/ ryhmä).
Since fixation procedures often result in the breakage of a proportion of metaphases with loss of chromosomes, the cells scored should contain a number of centromeres equal to the number 2n ± 2.
Koska fiksaatiotoimenpiteet johtavat usein joidenkin metafaasien rikkoutumiseen ja kromosomien menetykseen, sentromeerien lukumäärän lasketuissa soluissa on vastattava lukua 2n ± 2.
Individual animal data should be presented in a tabular form.
Eläinkohtaiset tiedot on esitettävä taulukkomuodossa.
For each individual animal the number of cells with structural chromosome aberrations and the number of chromosome aberrations per cell should be evaluated.
Jokaisesta yksittäisestä eläimestä on arvioitava rakenteellisia kromosomipoikkeavuuksia sisältävien solujen lukumäärä ja kromosomipoikkeavuuksien lukumäärä solua kohti.
If mitosis as well as meiosis is observed, the ratio of spermatogonial mitoses to first and second meiotic metaphases should be determined as a measure of cytotoxicity for all treated and negative control animals in a total sample of 100 dividing cells per animal to establish a possible cytotoxic effect.
Jos havaitaan sekä mitoosia että meioosia, spermatogonioiden mitoosien suhde ensimmäiseen ja toiseen meioottiseen metafaasiin on määritettävä sytotoksisuuden mittana kaikista tutkittavalle aineelle altistetuista eläimistä ja negatiivisista kontrolleista yhteensä 100 jakautuvan solun näytteestä eläintä kohti mahdollisen sytotoksisen vaikutuksen osoittamiseksi.
If only mitosis is observed, the mitosis index should be determined in at least 1000 cells for each animal.
Jos tarkastellaan ainoastaan mitoosia, mitoosi-indeksi on määritettävä vähintään 1000 solusta jokaista eläintä kohti.
There are several criteria for determining a positive result, such as a dose-related increase in the relative number of cells with chromosome aberrations or a clear increase in the number of cells with aberrations in a single dose at a single sampling time.
Positiivisille tuloksille on useita kriteerejä, kuten annoksesta riippuva kromosomipoikkeavuuksia sisältävien solujen suhteellisen lukumäärän suureneminen tai kromosomipoikkeavuuksia sisältävien solujen lukumäärän selvä suureneminen yksittäisen annoksen osalta yhdellä näytteenottokerralla.
Statistical methods may be used as an aid in evaluating the test results (8).
Tilastollisia menetelmiä voidaan käyttää apuna testitulosten arvioinnissa (8).
Positive results from the in vivo spermatogonial chromosome aberration test indicate that the test substance induces structural chromosome aberrations in the germ cells of the species tested.
Spermatogonioiden in vivo -kromosomipoikkeavuustestissä saadut positiiviset tulokset osoittavat, että tutkittava aine aiheuttaa rakenteellisia kromosomipoikkeavuuksia testatun lajin itusoluissa.
Negative results indicate that, under the test conditions, the test substance does not induce chromosome aberrations in the germ cells of the species tested.
Negatiiviset tulokset osoittavat, ettei tutkittava aine aiheuta koeolosuhteissa kromosomipoikkeavuuksia testatun lajin itusoluissa.
The likelihood that the test substance or its metabolites reach the target tissue should be discussed.
Tutkittavan aineen tai sen metaboliittien todennäköistä pääsyä kohdekudokseen on pohdittava.
number and age of animals,
eläinten lukumäärä ja ikä,
data from range finding study, if conducted,
mahdolliset raja-annostutkimuksen tulokset,
rationale for sacrifice times,
eläinten lopettamisajankohtien perustelut,
conversion from diet/drinking water test substance concentration (ppm) to the actual dose (mg/kg body weight/day), if applicable.
ravintoon/juomaveteen sekoitetun tutkittavan aineen pitoisuuden (ppm) muuntaminen todelliseksi annokseksi (mg painokiloa kohti vuorokaudessa, mg/kg/vrk tarvittaessa,
methods for measurement of toxicity,
myrkkyvaikutuksen mittausmenetelmät,
ratio of spermatogonial mitoses cells to first and second meiotic metaphases,
spermatogonioiden mitoosien suhde ensimmäisiin ja toisiin meioottisiin metafaaseihin,
total number of aberrations per group,
kromosomipoikkeavuuksien kokonaismäärä ryhmää kohti,
number of cells with aberrations per group,
kromosomipoikkeavuuksia sisältävien solujen lukumäärä ryhmää kohti,
dose-response relationship, if possible,
annos-vastesuhde, mikäli mahdollista,
concurrent positive control data,
rinnakkaisten positiivisten kontrollien tulokset,
changes in ploidy, if seen.
ploidian muutokset, jos niitä esiintyy.
Liss, New York, p. 477-484.
Liss, New York, s. 477–484.
Adler, I.D., (1984) Cytogenetic tests in Mammals.
Adler. I. D., (1984).
Mutation Res., 52, p. 207-209.
(1978), A New Method for Preparation of Mammalian Spermatogonial Chromosomes, Mutation Res., 52, s. 207–209.
Mutation Res., 312, p. 313-318.
Summary Report of the Working Group on Mammalian Germ Cell Tests, Mutation Res., 312, s. 313–318.
Lovell, D.P., Anderson, D., Albanese, R., Amphlett, G.E., Clare, G., Ferguson, R., Richold, M., Papworth, D.G. and Savage, J.R.K., (1989) Statistical Analysis of In Vivo Cytogenetic Assays In: D.J.
Lovell, D. P., Anderson, D., Albanese, R., Amphlett, G. E., Clare, G., Ferguson, R., Richold, M., Papworth, D. G. and Savage, J. R. K. (1989), Statistical Analysis of In Vivo Cytogenetic Assays, in: D. J. Kirkland (ed.), Statistical Evaluation of Mutagenicity Test Data.
This is an in vivo test in mice in which developing embryos are exposed to the chemicals.
Tässä hiirellä tehdyssä in vivo -testissä kehittyvät sikiöt altistetaan kemikaaleille.
The target cells in the developing embryos are melanoblasts, and the target genes are those which control the pigmentation of the coat hairs.
Kehittyvien sikiöiden kohdesolut ovat melanoblasteja ja kohdegeenit niitä, jotka säätelevät karvapeitteen karvojen pigmentaatiota.
The developing embryos are heterozygous for a number of these coat colour genes.
Kehittyvät sikiöt ovat heterotsygootteja useiden karvapeitteen värigeenien osalta.
A mutation in, or loss of (by a variety of genetic events), the dominant allele of such a gene in a melanoblast results in the expression of the recessive phenotype in its descendant cells, constituting a spot of changed colour in the coat of the resulting mouse.
Melanoblastin tällaisen geenin dominoivan alleelin mutaatio tai (jonkin geneettisen tapahtuman aiheuttama) poistuma aiheuttaa resessiivisen fenotyypin ilmenemisen siitä syntyvissä soluissa, ja se näkyy värimuutostäplänä kehityksen lopputuloksena olevan hiiren turkissa.
The number of offspring with these spots, mutations, are scored and their frequency is compared with that among offspring resulting from embryos treated with the solvent only.
Täplikkäiden poikasten määrä ja mutaatioiden yleisyys kirjataan ja sitä verrataan ainoastaan liuottimelle sikiöasteella altistettuihin poikasiin.
The mouse spot test detects presumed somatic mutations in foetal cells.
Hiiren spot-testillä voidaan määrittää sikiösolujen oletetut somaattiset mutaatiot.
When possible, test substances are dissolved or suspended in isotonic saline.
Jos mahdollista, testattavat kemikaalit liuotetaan isotoniseen suolaliuokseen.
Chemicals insoluble in water are dissolved or suspended in appropriate vehicles.
Veteen liukenemattomat kemikaalit liuotetaan tai sekoitetaan sopiviin liuottimiin.
Fresh preparations of the test chemical should be used.
Testattavia yhdisteitä on käytettävä vastavalmistettuina liuoksina.
Mice of the T strain (nonagouti, a/a; chinchilla, pink eye, cchp/cchp; brown, b/b; dilute, short ear, d se/d se; piebald spotting, s/s) are mated either with the HT strain (pallid, nonagouti, brachypody, pa a bp/pa a bp; leaden fuzzy, ln fz/ln fz; pearl pe/pe) or with C57BL (nonagouti, a/a).
T-kantaa olevat hiiret (nonagouti, a/a; chinchilla, pink eye, cchp/cchp; brown, b/b; dilute, short ear, d se/d se; piebald spotting, s/s) pariutetaan joko HT-kantaa (pallid, nonagouti, brachypody, pa a bp/pa a bp; leaden fuzzy, ln fz/ln fz; pearl pe/pe) tai C57 BL-kantaa (nonagouti, a/a) olevien hiirten kanssa.
Other appropriate crosses such as between Nmri (nonagouti, a/a; albino, c/c) and DBA (nonagouti, a/a; brown, b/b; dilute d/d) may be used provided they produce nonagouti offspring.
Muitakin sopivia risteytyksiä, esimerkiksi NMRI-kantaa (nonagouti, a/a; albino, c/c) ja DBA-kantaa (nonagouti, a/a; brown, b/b; dilute d/d), voidaan käyttää edellyttäen, että ne tuottavat nonagoutijälkeläisiä.
Sufficient pregnant females are treated to provide an appropriate number of surviving offspring for each dose level used.
Riittävä määrä tiineitä naaraita altistetaan siten, että kutakin annostasoa kohden saadaan tarpeellinen määrä elossa olevia poikasia.
The appropriate sample size in governed by the number of spots observed in the treated mice and the scale of the control data.
Määrä riippuu altistetuissa hiirissä havaittujen täplien lukumäärästä ja kontrollitulosten kattavuudesta.
A negative result is acceptable only when at least 300 offspring from females treated with the highest dose have been scored.
Negatiivinen tulos voidaan hyväksyä ainoastaan, kun korkeimmalla annoksella käsiteltyjen naaraiden poikasia on tutkittu vähintään 300.
Concurrent control data from mice treated with the vehicle only (negative controls) should be available.
Tulokset kontrollitesteistä, joissa hiirille on annettu ainoastaan liuotinta (negatiivinen kontrolli) on oltava käytettävissä.
Historical control data from the same laboratory may be pooled to increase the sensitivity of the test provided they are homogeneous.
Samasta laboratoriosta peräisin olevat aikaisempien kontrollitutkimusten tulokset voidaan yhdistää testin herkkyyden lisäämiseksi edellyttäen, että ne ovat yhtenäiset.
Positive control data recently obtained in the same laboratory from treatment with a chemical known to show mutagenicity by this test should be available if no mutagenicity of the test chemical is detected.
Kokeensuorittavassa laboratoriossa olisi oltava käytettävissä positiivisia kontrollituloksia sellaisella kemikaalilla tehdyistä kokeista, jonka tiedetään tässä testissä osoittavan mutageenisuutta, ellei nyt testattavana oleva kemikaali osoittaudu mutageeniseksi.
The usual routes of administration are oral intubation or intraperitoneal injection of the pregnant females.
Ainetta annetaan tiineille naaraille tavallisesti suun kautta ruokintaletkulla tai vatsaontelonsisäisenä ruiskeena.
Treatment by inhalation or other routes of administration are used when appropriate.
Altistus voidaan tarvittaessa tehdä hengitysteiden kautta ja muitakin antotapoja voidaan käyttää.
At least two dose levels are used including one showing signs of toxicity or reduced litter size.
Testissä käytetään vähintään kahta annostasoa, joista toinen aiheuttaa myrkkyoireita tai pienentää poikueen kokoa.
For non-toxic chemicals exposure to the maximum practicable dose should be used.
Myrkyttömiä kemikaaleja testattaessa on käytettävä mahdollisimman suurta annosta.
A single treatment is normally given on day 8,9 or 10 of pregnancy, counting as day 1 the day on which the vaginal plug is first dbserved.
Kerta-annos annetaan yleensä raskauden 8., 9. tai 10. päivänä. Raskauden 1. päivä on emätintulpan havaitsemispäivä.
These days correspond to 7,25, 8,25 and 9,25 days after conception.
Nämä päivät vastaavat 7,25, 8,25 ja 9,25 päivää hedelmöityksestä.
Successive treatments over these days may be used.
Näiden päivien aikana voidaan antaa toistuvia annoksia.
The offspring are coded and scored for spots between three and four weeks after birth.
Poikaset koodataan ja niiden täplikkyys tutkitaan 3–4 viikon ikäisinä.
Three classes of spots are distinguished:
Täplät eritellään kolmeen ryhmään:
white spots within 5 mm of the mid-ventralline which are presumed to result from cell killing (WMVS);
valkeat täplät 5 mm:n alueella vatsan keskiviivasta, joiden oletetaan aiheutuvan solukuolemista (WMVS);
yellow, agouti-like, spots associated with mammae, genitalia, throat, axillary and inguinal areas and on the mid-forehead, which are presumed to result from misdifferentiation (MDS); and
keltaiset, agouti-tyyppiset täplät nisien ja sukupuolielinten yhteydessä, kaulassa, kainaloiden ja nivusten alueella ja otsan keskiosassa, joiden oletetaan aiheutuvan erilaistumisvirheistä (misdifferentiation, MDS); sekä
pigmented and white spots randomly distributed on the coat which are presumed to result from somatic mutations (RS).
pigmentoidut ja valkeat sattumanvaraisesti karvapeitteessä esiintyvät täplät, joiden oletetaan aiheutuvan somaattisista mutaatioista (RS).
All three classes are scored but only the last, RS, is of genetic relevance.
Kaikki kolme ryhmää kirjataan, mutta ainoastaan viimeinen, RS, on geneettisesti merkitsevä.
Problems of distinguishing between MDS and RS may be solved by fluorescence microscopy of sample hairs.
MDS- ja RS-täplät voidaan erottaa toisistaan tutkimalla näytekarvat fluoresoivalla mikroskoopilla.
Obvious gross morphological abnormalities of the offspring should be noted.
Poikasten selvästi näkyvät morfologiset poikkeamat on kirjattava.
The data are presented as the total number of offspring scored and the number having one or more presumed somatic mutation spots.
Tuloksina ilmoitetaan tutkittujen poikasten kokonaismäärä sekä niiden poikasten määrä, joissa esiintyy yksi tai useampia oletetusta somaattisesta mutaatiosta johtuvia täpliä.
Treatment and negative control data are compared by appropriate methods.
Altistus- ja kontrollitulosten vertailu suoritetaan jollakin soveltuvalla menetelmällä.
Data are also presented on a per-litter basis.
Tulokset esitetään myös poikuekohtaisesti.
the strains used in the cross,
risteytyksessä käytetyt kannat,
the number of pregnant females in the experimental and control groups,
tiineiden naaraiden lukumäärä koe- ja kontrolliryhmissä,
the average litter size in the experimental and control groups at birth and at weaning,
poikueiden keskikoko koe- ja kontrolliryhmissä syntymähetkellä ja vieroituksen tapahtuessa,
the dose level(s) of the test chemical,
testattavan kemikaalin annostaso(t),
the solvent used,
käytetty liuotin,
the day of pregnancy of which treatment was given,
tiineyspäivä, jolloin annos annettiin,
the route of treatment,
annostelutapa,
the total number of offspring scored, and the number with WMVS, MDS and RS in the experimental and control groups,
poikasten kokonaismäärä sekä koe- ja kontrolliryhmissä esiintyneiden WMVS-, MDS- ja RS-ryhmän täplikkäiden poikasten lukumäärä,
gross morphological abnormalities,
näkyvät morfologiset poikkeamat,
dose/response relationship of RS when possible,
RS-ryhmän osalta annos/vastesuhde, jos mahdollista,
The mouse heritable translocation test detects structural and numerical chromosome changes in mammalian germ cells as recovered in first generation progeny.
Hiiren periytyvä translokaatiotesti tutkii nisäkkäiden sukusolujen rakenteellisia ja lukumääräisiä kromosomimuutoksia ensimmäisen polven jälkeläisistä.
The types of chromosome changes detected are reciprocal translocations and, if female progeny are included, X-chromosome loss.
Havaittuja kromosomimuutoksia ovat vastavuoroiset translokaatiot sekä X-kromosomin häviämät naaraspuolisissa jälkeläisissä.
Carriers of translocations and XO-females show reduced fertility which is used to select F1 progeny for cytogenetic analysis.
Translokaatiokantajat ja XO-naaraat osoittavat hedelmällisyyden alenemista, jonka perusteella F1-jälkeläiset valitaan sytogeneenisuustutkimuksiin.
Complete sterility is caused by certain types of translocations (X-autosome and c-t type).
Eräät translokaatiotyypit aiheuttavat täydellisen steriliteetin (X-autosomi ja c-t-tyyppi).
Translocations are cytogenetically observed in meiotic cells at diakinesis- metaphase I of male individuals, either F1 males or male offspring of F1 females.
Translokaatioita tutkitaan sytogeneettisesti joko F1-urosten tai F1-naaraiden urospuolisten poikasten meioottisista diakineesi-metafaasi I -vaiheessa olevista soluista.
The XO-females are cytogenetically identified by the presence of only 39 chromosomes in bone marrow mitoses.
XO-naaraat tunnistetaan sytogeneettisesti siitä, että niillä on ainoastaan 39 kromosomia luuydinmitoosissa.
The test chemicals are dissolved in isotonic saline.
Testattavat kemikaalit liuotetaan isotoniseen suolaliuokseen.
If insoluble they are dissolved or suspended in appropriate vehicles.
Veteen liukenemattomat kemikaalit liuotetaan tai sekoitetaan sopiviin liuottimiin.
Routes of administration are usually oral intubation or intraperitoneal injection.
Altistus suoritetaan tavallisesti suun kautta ruokintaletkulla tai vatsaontelonsisäisenä ruiskeena.
For the ease of breeding and cytological verification these experiments are performed with mice.
Testit suoritetaan hiirillä, koska niiden kasvatus ja solututkimukset eivät aiheuta ongelmia.
No specific mouse strain is required.
Kantaa ei ole määrätty.
However, the average litter-size of the strain should be greater than eight and be relatively constant.
Kannan keskimääräisen poikuekoon on kuitenkin oltava yli kahdeksan ja pysyä suhteellisen vakiona.
Healthy sexually mature animals are used.
Koe-eläiminä käytetään terveitä sukukypsiä hiiriä.
The number of animals necessary depends upon the spontaneous translocation frequency and the minimal rate of induction required for a positive result.
Tarvittavien eläinten määrä riippuu spontaanin translokaation esiintymistiheydestä ja minimiannoksesta, joka tarvitaan positiivisen tuloksen aikaansaamiseksi.
The test is usually performed by analyses of male F1 progeny.
Testi suoritetaan yleensä analysoimalla F1-urospuolisia jälkeläisiä.
At least 500 male F1 progeny should be tested per dose group.
Vähintään 500 F1-sukupolven urospuolista jälkeläistä on tutkittava kutakin annosryhmää kohden.
If female F1 progeny are included, 300 males and 300 females are required.
Mikäli myös F1-sukupolven naaraspuoliset jälkeläiset kuuluvat tutkimuksen piiriin, tarvitaan 300 naarasta ja 300 urosta.
Adequate control data, derived from concurrent and historic control should be available.
Käytettävissä on oltava riittävästi sekä meneillään olevista että aikaisemmista tutkimuksista saatuja kontrollituloksia.
One dose level is tested, usually the highest dose associated with the production of minimal toxic effects, but without affecting reproductive behaviour or survival.
Tutkimuksessa käytetään yhtä annostasoa. Se on yleensä korkein annos, joka aiheuttaa pienimmät havaittavissa olevat myrkkyvaikutukset, mutta ei vaikuta lisääntymiskäyttäytymiseen eikä eloonjäämiseen.
To establish a dose/response relationship two additional lower doses are required.
Annos/vastesuhteen määrittämiseksi tarvitaan lisäksi kaksi alempaa annostasoa.
Treatment and mating
Annostelu ja pariuttaminen
Two treatment schedules are available.
Käytettävissä on kaksi annostustapaa.
Single administration of the test substance is most widely used.
Testattava aine annetaan yleensä kerta-annoksena.
Administration of the test substance on seven days per week for 35 days may also be used.
Testattavaa ainetta voidaan myös antaa viikon jokaisena päivänä 35 päivän aikana.
The number of matings following treatment is governed by the treatment schedule and should ensure that all treated germ cell stages are sampled.
Annostelutapa määrää altistusta seuraavien pariuttamisten määrän. On tärkeää, että kaikista sukusoluasteista saadaan näyte.
At the end of the mating period females are caged individually.
Pariuttamisajan lopussa naaraat siirretään yksittäishäkkeihin.
When females give birth, the date, litter size and sex of progeny are recorded.
Kun naaraat synnyttävät, synnytyspäivä, poikueen koko ja jälkeläisten sukupuoli kirjataan.
All male progeny are weaned and all female progeny are discarded unless they are included in the experiment.
Kaikki urospuoliset jälkeläiset vieroitetaan ja naaraspuoliset lopetetaan, elleivät ne kuulu tutkimuksen piiriin.
Testing for translocation heterozygosity
Translokaation heterotsygoottisuustesti
One of two possible methods is used:
Jompaakumpaa jäljempänä esitetyistä menetelmistä voidaan käyttää:
fertility testing of F1 progeny and subsequent verification of possible translocation carriers by cytogenetic analysis,
F1-jälkeläisten hedelmällisyystutkimus ja sen jälkeen translokaatiokantajien varmistus sytogeneettisen analyysin avulla.
cytogenetic analysis of all male F1 progeny without prior selection by fertility testing.
Kaikkien F1-urospuolisten jälkeläisten sytogeneettinen analyysi ilman edeltävää hedelmällisyystutkimusta.
Fertility testing
Hedelmällisyystutkimus:
Reduced fertility of an Fl individual can be established by litter size observation and/or analysis of uterine contents of female mates.
F1-eläimen alentunut hedelmällisyys voidaan määrittää tutkimalla poikueiden kokoa ja/tai analysoimalla naaraiden kohdun sisältö.
Criteria for determining normal and reduced fertility must be established for the mouse strain used.
Käytetyn hiirikannan normaalin ja alentuneen hedelmällisyyden arviointikriteerit on määritettävä.
Litter size observation: F1 males to be tested are caged individually with females either from the same experiment or from the colony.
Poikueen koon tutkiminen: testattavat F1-urokset pannaan yksittäishäkkeihin samasta testistä tai samasta yhdyskunnasta peräisin olevien naaraiden kanssa.
Cages are inspected daily beginning 18 days after mating.
Häkit tutkitaan päivittäin 18 päivän kuluttua pariutumisesta alkaen.
Litter size and sex of the F2 progeny are recorded at birth and litters are discarded thereafter.
Synnytyksen tapahduttua poikueen koko ja F2-jälkeläisten sukupuoli kirjataan ja poikueet hävitetään.
If female F1 progeny are tested the F2 progeny of small litters are kept for further testing.
Kun tutkitaan naaraspuolisia F1-jälkeläisiä, pienten poikueiden F2-jälkeläiset säilytetään jatkotutkimuksia varten.
Female translocation carriers are verified by cytogenetic analysis of a translocation in any of their male offspring.
Naaraspuoliset translokaatiokantajat varmistetaan tekemällä sytogeneettinen translokaatioanalyysi jostakin niiden urospuolisesta jälkeläisestä.