natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If a semi-static test design is used, the pH should be measured in each batch of ‘fresh’ test solution prior to each renewal and also in the corresponding ‘spent’ solutions.
Jos testimenetelmä on semistaattinen, pH on mitattava jokaisesta erästä ”tuoretta” testiliuosta ennen kutakin vaihtoa ja myös vastaavista ”käytetyistä” liuoksista.
Light intensity should be measured in the growth chamber, incubator or room at points the same distance from the light source as the Lemna fronds.
Valon voimakkuus kasvatuskaapissa, inkubaattorissa tai huoneessa on mitattava pisteistä, jotka ovat samalla etäisyydellä valolähteestä kuin Lemna-versot.
Measurements should be made at least once during the test.
Mittaukset on tehtävä ainakin kerran testin aikana.
The temperature of the medium in a surrogate vessel held under the same conditions in the growth chamber, incubator or room should be recorded at least daily.
Viljelyaineen lämpötila surrogaattiastiassa, jota säilytetään kasvatuskaapissa, inkubaattorissa tai huoneessa samoissa olosuhteissa, on mitattava vähintään kerran päivässä.
During the test, the concentrations of the test substance are determined at appropriate intervals.
Testiaineen pitoisuudet määritetään testin aikana sopivin väliajoin.
In static tests, the minimum requirement is to determine the concentrations at the beginning and the end of the test.
Staattisissa testeissä vähimmäisvaatimuksena on määrittää pitoisuudet testin alussa ja lopussa.
In semi-static tests where the concentration of the test substance is not expected to remain within ± 20 % of the nominal concentration, it is necessary to analyse all freshly prepared test solutions and the same solutions at each renewal (see third paragraph in section 1.7.7).
Semistaattisissa testeissä, joissa testiaineen pitoisuuden ei oleteta pysyvän ± 20 prosentin rajoissa nimellispitoisuudesta, on analysoitava kaikki vastavalmistetut testiliuokset ja samat liuokset käytettyinä kunkin vaihdon yhteydessä (ks. 1.7.7 kohdan kolmas kappale).
However, for those tests where the measured initial concentration of the test substance is not within ± 20 % of nominal, but where sufficient evidence can be provided to show that the initial concentrations are repeatable and stable (i.e. within the range 80-120 % of the initial concentration), chemical determinations may be carried out on only the highest and lowest test concentrations.
Kuitenkin niissä testeissä, joissa testiaineen mitattu alkupitoisuus ei ole ± 20 prosentin rajoissa nimellispitoisuudesta, mutta joissa voidaan antaa riittävä näyttö siitä, että alkupitoisuudet ovat toistettavissa ja stabiileja (toisin sanoen 80–120 prosenttia alkupitoisuudesta), kemialliset määritykset voidaan tehdä ainoastaan suurimmista ja pienimmistä testipitoisuuksista.
In all cases, determination of test substance concentrations prior to renewal need only be performed on one replicate vessel at each test concentration (or the contents of the vessels pooled by replicate).
Kaikissa tapauksissa on testiaineen pitoisuudet ennen vaihtoa määritettävä vain yhdestä toistossa käytetystä astiasta (tai kaikkien toistoissa käytettyjen astioiden yhdistetystä sisällöstä) kutakin testipitoisuutta kohden.
If a flow-through test is used, a similar sampling regime to that described for semi-static tests, including analysis at the start, mid-way through and at the end of the test, is appropriate, but measurement of ‘spent’ solutions is not appropriate in this case.
Läpivirtaustestissä voidaan käyttää samanlaista näytteenottomenettelyä kuin semistaattisessa testissä ja tehdä analyysi testin alussa, puolivälissä ja lopussa, mutta ”käytettyjen” liuosten mittaaminen ei ole aiheellista.
In this type of test, the flow-rate of diluent and test substance or test substance stock solution should be checked daily.
Tämäntyyppisessä testissä laimenteen ja testiaineen tai testiaineen kantaliuoksen virtausnopeus on tarkistettava päivittäin.
If there is evidence that the concentration of the substance being tested has been satisfactorily maintained within ± 20 % of the nominal or measured initial concentration throughout the test, analysis of the results can be based on nominal or measured initial values.
Jos on näyttöä siitä, että testattavan aineen pitoisuus on pysynyt tyydyttävästi ± 20 prosentin rajoissa nimellispitoisuudesta tai mitatusta alkupitoisuudesta koko testin ajan, tulosten analysointi voi perustua nimellispitoisuuksiin tai mitattuihin alkupitoisuuksiin.
If the deviation from the nominal or measured initial concentration is greater than ± 20 %, analysis of the results should be based on the geometric mean concentration during exposure or models describing the decline of the concentration of the test substance (11).
Jos pitoisuus poikkeaa enemmän kuin ± 20 prosenttia nimellispitoisuudesta tai mitatusta alkupitoisuudesta, tulosten analysoinnin on perustuttava pitoisuuksien geometriseen keskiarvoon altistuksen aikana tai malleihin, jotka kuvaavat testiaineen pitoisuuden vähenemistä (11).
Under some circumstances, e.g. when a preliminary test indicates that the test substance has no toxic effects at concentrations up to 100 mg·l–1, or up to its limit of solubility in the test medium (whichever is the lower), a limit test involving a comparison of responses in a control group and one treatment group (100 mg·l–1 or a concentration equal to the limit of solubility), may be undertaken.
Joissakin tapauksissa, esimerkiksi silloin, kun alustava testi osoittaa, että testiaineella ei ole myrkkyvaikutuksia pitoisuusarvoon 100 mg·l–1 saakka tai siihen liukoisuusrajaan asti, joka testiaineella on testiviljelyaineessa (sen mukaan, kumpi näistä on pienempi), voidaan tehdä rajatesti, jossa verrataan yhden kontrolliryhmän ja yhden käsitellyn ryhmän vasteita (pitoisuudessa 100 mg·l–1 tai liukoisuusrajaa vastaavassa pitoisuudessa).
All previously described test conditions and validity criteria apply to a limit test, with the exception that the number of treatment replicates should be doubled.
Kaikki edellä kuvatut testiolosuhteet ja validiteettivaatimukset koskevat myös rajatestiä, lukuun ottamatta käsiteltyjen toistojen määrää, joka on kaksinkertaistettava.
Growth in the control and treatment group may be analysed using a statistical test to compare means, e.g. a Student's t-test.
Kontrolli- ja käsitellyssä ryhmässä tapahtunutta kasvua voidaan analysoida Studentin t-testin kaltaisella tilastotutkimuksella, jossa verrataan keskiarvoja.
DOUBLING TIME
KAKSINKERTAISTUMISAIKA
To determine the doubling time (Td) of frond number and adherence to this validity criterion by the study (section 1.6), the following formula is used with data obtained from the control vessels:
Seuraavan kaavan avulla, jota sovelletaan kontrolliastioita koskeviin tietoihin, voidaan määrittää versojen lukumäärän kaksinkertaistumisaika (Td) ja varmistaa samalla, että testi täyttää tämän validiteettivaatimuksen (kohta 1.6):
where μ is the average specific growth rate determined as described in first and second paragraph in section 2.2.1.
Kaavassa μ on keskimääräinen spesifinen kasvunopeus, joka lasketaan kohdan 2.2.1 ensimmäisessä ja toisessa kappaleessa kuvatulla tavalla.
The purpose of the test is to determine the effects of the test substance on the vegetative growth of Lemna.
Testin tarkoituksena on määrittää testattavan aineen vaikutukset Lemnan kasvuun.
Average specific growth rate: this response variable is calculated on the basis of changes in the logarithms of frond numbers, and in addition, on the basis of changes in the logarithms of another measurement parameter (total frond area, dry weight or fresh weight) over time (expressed per day) in the controls and each treatment group.
Keskimääräinen spesifinen kasvunopeus: Tämä vastemuuttuja lasketaan kontrolleista ja kustakin käsitellystä ryhmästä seuraavien kahden muuttujan avulla: versojen lukumäärän logaritmiarvossa tietyn (päivinä ilmaistun) ajan kuluessa tapahtunut muutos ja jonkin toisen mittausmuuttujan (versojen kokonaispinta-alan, kuivapainon tai tuorepainon) logaritmiarvossa tietyn (päivinä ilmaistun) ajan kuluessa tapahtunut muutos.
It is sometimes referred to as relative growth rate (15).
Tätä kasvunopeutta kutsutaan joskus suhteelliseksi kasvunopeudeksi (15).
Yield: this response variable is calculated on the basis of changes in frond number, and in addition, on the basis of changes in another measurement parameter (total frond area, dry weight or fresh weight) in the controls and in each treatment group until the end of the test.
Tuotos: Tämä vastemuuttuja lasketaan seuraavien kahden muuttujan avulla: versojen lukumäärän muutokset ja jonkin toisen mittausmuuttujan (versojen kokonaispinta-alan, kuivapainon tai tuorepainon) muutokset kontrolleissa ja kussakin käsitellyssä ryhmässä testin loppuun saakka.
The concept of average specific growth rate is based on the general exponential growth pattern of duckweed in non-limited cultures, where toxicity is estimated on the basis of the effects on the growth rate, without being dependent on the absolute level of the specific growth rate of the control, slope of the concentration-response curve or on test duration.
Keskimääräinen spesifinen kasvunopeus perustuu yleiseen kasvumalliin, joka kuvaa limaskan eksponentiaalista kasvua rajoittamattomissa viljelmissä, joista toksisuus arvioidaan kasvunopeuteen kohdistuvien vaikutusten perusteella ottamatta huomioon kontrollin spesifisen kasvunopeuden absoluuttista tasoa, pitoisuus-vastekäyrän kaltevuutta tai testin kestoa.
EyCx is dependent on the specific growth rate of the duckweed species used in each test and on the maximum specific growth rate that can vary between species and even different clones.
EyCx riippuu kussakin testissä käytetyn limaskalajin spesifisestä kasvunopeudesta ja suurimmasta spesifisestä kasvunopeudesta, joka voi vaihdella eri lajien ja jopa eri kloonien välillä.
This response variable should not be used for comparing the sensitivity to toxicants among duckweed species or even different clones.
Tätä vastemuuttujaa ei saa käyttää vertailtaessa eri limaskalajien tai eri kloonienkaan herkkyyttä myrkyllisille aineille.
While the use of average specific growth rate for estimating toxicity is scientifically preferred, toxicity estimates based on yield are also included in this Testing Method to satisfy current regulatory requirements in some countries.
Vaikka tieteen kannalta on parempi arvioida myrkyllisyyttä keskimääräisen spesifisen kasvunopeuden perusteella, tähän testimenetelmään on otettu mukaan myös tuotokseen perustuvat myrkyllisyyden arvioinnit, jotta voidaan täyttää eräiden maiden nykyiset sääntelyvaatimukset.
Toxicity estimates should be based on frond number and on one additional measurement variable (total frond area, dry weight or fresh weight), because some substances may affect other measurement variables much more than the frond number.
Myrkyllisyyden arviointien on perustuttava sekä versojen lukumäärään että johonkin toiseen mittausmuuttujaan (versojen kokonaispinta-alaan, kuivapainoon tai tuorepainoon), koska eräät aineet voivat vaikuttaa enemmän muihin mittausmuuttujiin kuin versojen lukumäärään.
This effect would not be detected by calculating frond number only.
Tätä vaikutusta ei havaittaisi laskemalla pelkästään versojen lukumäärä.
The number of fronds as well as any other recorded measurement variable, i.e. total frond area, dry weight or fresh weight, are tabulated together with the concentrations of the test substance for each measurement occasion.
Versojen lukumäärä ja muut kirjatut mittausmuuttujat (versojen kokonaispinta-ala, kuivapaino tai tuorepaino) esitetään taulukkona, josta ilmenevät myös testiaineen pitoisuudet kussakin mittauksessa.
Subsequent data analysis e.g. to estimate a LOEC, NOEC or ECx should be based on the values for the individual replicates and not calculated means for each treatment group.
Kun tietoja analysoidaan myöhemmin esimerkiksi LOEC-, NOEC- tai ECx-pitoisuuden arvioimiseksi, analyysin perustana on käytettävä yksittäisistä toistoista saatuja arvoja eikä kunkin käsitellyn ryhmän laskettuja keskiarvoja.
Average specific growth rate
Keskimääräinen spesifinen kasvunopeus
The average specific growth rate for a specific period is calculated as the logarithmic increase in the growth variables — rond numbers and one other measurement variable (total frond area, dry weight or fresh weight) — using the formula below for each replicate of control and treatments:
Tietyn ajanjakson keskimääräinen spesifinen kasvunopeus lasketaan kasvumuuttujien – versojen lukumäärän ja jonkin toisen mittausmuuttujan (versojen kokonaispinta-alan, kuivapainon tai tuorepainon) – logaritmisena kasvuna soveltamalla seuraavaa kaavaa kaikkiin kontrolliliuosten ja käsiteltyjen liuosten toistoihin:
average specific growth rate from time i to j
= keskimääräinen spesifinen kasvunopeus aikavälillä i–j
measurement variable in the test or control vessel at time i
= testi- tai kontrolliryhmän astiasta määritetty mittausmuuttujan arvo hetkellä i
measurement variable in the test or control vessel at time j
= testi- tai kontrolliryhmän astiasta määritetty mittausmuuttujan arvo hetkellä j
time period from i to j
t = aikaväli i–j.
For each treatment group and control group, calculate a mean value for the growth rate along with variance estimates.
Kullekin käsittely- ja kontrolliryhmälle lasketaan kasvunopeuden keskiarvo varianssiestimaatteineen.
The average specific growth rate should be calculated for the entire test period (time ‘i’ in the above formula is the beginning of the test and time ‘j’ is the end of the test).
Keskimääräinen spesifinen kasvunopeus on laskettava koko testijaksolta (edellä olevassa kaavassa hetki ”i” tarkoittaa testin alkua ja hetki ”j” testin päättymistä).
For each test concentration and control, calculate a mean value for average specific growth rate along with the variance estimates.
Kullekin testipitoisuudelle ja kontrollille lasketaan keskimääräisen spesifisen kasvunopeuden keskiarvo varianssiestimaatteineen.
In addition, the section-by-section growth rate should be assessed in order to evaluate effects of the test substance occurring during the exposure period (e.g. by inspecting log-transformed growth curves).
Sen lisäksi on määritettävä jaksoittaiset kasvunopeudet, jotta voidaan arvioida testiaineen vaikutuksia koko altistusaikana (esimerkiksi analysoimalla logaritmisia kasvukäyriä).
In this case, a conservative approach would be to compare specific growth rates from treated cultures during the time period of maximum inhibition to those for controls during the same time period.
Siinä tapauksessa varovaisena lähestymistapana on verrata käsiteltyjen viljelmien spesifisiä kasvunopeuksia suurimman kasvunestymisen aikana kontrollien vastaaviin kasvunopeuksiin samana aikana.
Percentage inhibition of growth rate (Ir) may then be calculated for each test concentration (treatment group) according to the following formula:
Kasvunopeuden prosentuaalinen estyminen (Ir) voidaan sen jälkeen laskea kutakin testipitoisuutta varten (käsittelyryhmässä) seuraavan kaavan avulla:
μT– ated for each test concentration (treatment group) according to the following formula:
μT– keen laskea kutakin testipitoisuutta varten (käsittelyryhmässä) seuraavan kaavan avulla:
% I r:
%I r
percentage inhibition in average specific growth rate
= keskimääräisen spesifisen kasvunopeuden prosentuaalinen estyminen
mean value for μ in the control
= μ:n keskiarvo kontrolliryhmässä
mean value for μ in the treatment group
= μ:n keskiarvo käsittelyryhmässä.
Effects on yield are determined on the basis of two measurement variables, frond number and one other measurement variable (total frond area, dry weight or fresh weight) present in each test vessel at the start and end of the test.
Tuotokseen kohdistuvat vaikutukset määritetään seuraavien kahden mittausmuuttujan avulla: versojen lukumäärä ja jokin toinen mittausmuuttuja (versojen kokonaispinta-ala, kuivapaino tai tuorepaino), joka mitataan jokaisesta koeastiasta testin alussa ja lopussa.
For dry weight or fresh weight, the starting biomass is determined on the basis of a sample of fronds taken from the same batch used to inoculate the test vessels (see second paragraph in section 1.7.3).
Jos toisena mittausmuuttujana käytetään kuivapainoa tai tuorepainoa, testin alussa oleva biomassa määritetään samasta erästä otetun versonäytteen avulla, jota on käytetty koeastioiden siirrostamiseen (ks. kohdan 1.7.3 toinen kappale).
For each test concentration and control, calculate a mean value for yield along with variance estimates.
Kullekin testipitoisuudelle ja kontrollille lasketaan tuotoksen keskiarvo varianssiestimaatteineen.
The mean percentage inhibition in yield (% Iy) may be calculated for each treatment group as follows:
Tuotoksen prosentuaalinen estyminen (% Iy) voidaan laskea kutakin käsittelyryhmää varten seuraavasti:
bT– ated for each treatment group as follows:
bT– takin käsittelyryhmää varten seuraavasti:
percentage reduction in yield
= tuotoksen prosentuaalinen estyminen
final biomass minus starting biomass for the control group
= kontrolliryhmän lopullinen biomassa, josta on vähennetty sen biomassa testin alussa
final biomass minus starting biomass in the treatment group
= käsittelyryhmän lopullinen biomassa, josta on vähennetty sen biomassa testin alussa.
Plotting concentration-response curves
Pitoisuus-vastekäyrien piirtäminen
Concentration-response curves relating mean percentage inhibition of the response variable (Ir, or Iy calculated as shown in the last paragraph of section 2.2.1 or in section 2.2.2) and the log concentration of the test substance should be plotted.
Pitoisuus-vastekäyrät piirretään merkitsemällä y-akselille vastemuuttujan keskimääräinen prosentuaalinen estyminen (vastemuuttujana on Ir tai Iy, joka lasketaan 2.2.1 kohdan viimeisen kappaleen tai 2.2.2 kohdan mukaan) ja x-akselille testiaineen pitoisuuden logaritmi.
ECx estimation
ECx-pitoisuuden arviointi
Estimates of the ECx (e.g. EC50) should be based upon both average specific growth rate (ErCx) and yield (EyCx), each of which should in turn be based upon frond number and one additional measurement variable (total frond area, dry weight, or fresh weight).
ECx-pitoisuuden estimaattien (esimerkiksi EC50-arvon) on perustuttava sekä keskimääräiseen spesifiseen kasvunopeuteen (ErCx) että tuotokseen (EyCx).
This is because there are test substances that impact frond number and other measurement variables differently.
Näistä kummankin on puolestaan perustuttava versojen lukumäärään ja johonkin toiseen mittausmuuttujaan (versojen kokonaispinta-alaan, kuivapainoon tai tuorepainoon), koska eräät testiaineet vaikuttavat eri tavalla versojen lukumäärään kuin muihin mittausmuuttujiin.
The desired toxicity parameters are therefore four ECx values for each inhibition level x calculated: ErCx (frond number); ErCx (total frond area, dry weight, or fresh weight); EyCx (frond number); and EyCx (total frond area, dry weight, or fresh weight).
Tavoitteena on siis saada myrkyllisyysparametreiksi seuraavat neljä ECx-arvoa kutakin laskettua kasvunestymistasoa x kohden: ErCx (versojen lukumäärä); ErCx (versojen kokonaispinta-ala, kuivapaino tai tuorepaino); EyCx (versojen lukumäärä) ja EyCx (versojen kokonaispinta-ala, kuivapaino tai tuorepaino).
It is possible to use a weighted linear regression after having performed a linearising transformation of the response data — for instance into probit or logit or Weibull units (16), but non-linear regression procedures are preferred techniques that better handle unavoidable data irregularities and deviations from smooth distributions.
Painotettua lineaarista regressiota voidaan käyttää sen jälkeen, kun vastetiedoille on tehty linearisoiva muunnos – esimerkiksi probitti-, logitti- tai Weibull-yksiköiksi (16) – mutta suositeltavampaa on käyttää epälineaarisia regressiomenetelmiä, joilla voidaan paremmin käsitellä tiedoissa väistämättä esiintyviä epäsäännöllisyyksiä sekä poikkeamia tasaisista jakaumista.
Approaching either zero or total inhibition, such irregularities may be magnified by the transformation, interfering with the analysis (16).
Lähestyttäessä tilaa, jossa kasvu ei esty ollenkaan tai estyminen on täydellistä, linearisoiva muunnos voi suurentaa epäsäännöllisyyksiä ja haitata siten analyysiä (16).
It should be noted that standard methods of analysis using probit, logit, or Weibull transforms are intended for use on quantal (e.g. mortality or survival) data, and must be modified to accommodate growth rate or yield data.
On syytä huomata, että standardianalyysimenetelmät, joissa käytetään probitti-, logitti- tai Weibull-muunnoksia, on tarkoitettu dikotomisia tietoja varten (kun vasteita on kaksi, esimerkiksi kuolleisuus tai eloonjääminen), minkä vuoksi niitä on mukautettava, jos niitä aiotaan käyttää kasvu- tai tuotostietojen analysointiin.
Specific procedures for determination of ECx values from continuous data can be found in (17), (18), and (19).
Kirjallisuusviitteissä (17), (18) ja (19) kuvataan erityismenetelmiä, joilla ECx-arvot voidaan määrittää jatkuvista tiedoista.
estimates and confidence limits may also be obtained using linear interpolation with bootstrapping (20), if available regression models/methods are unsuitable for the data.
EC50-estimaatit ja luottamusvälit saadaan myös käyttämällä lineaarista interpolointia bootstrap-menetelmän kanssa (20), jos käytettävissä olevat regressiomallit tai -menetelmät eivät sovellu kyseisten tietojen käsittelyyn.
For estimation of the LOEC and hence the NOEC, it is necessary to compare treatment means using analysis of variance (ANOVA) techniques.
LOEC-pitoisuuden ja siten myös NOEC-pitoisuuden arvioimiseksi on verrattava käsiteltyjen liuosten keskiarvoja käyttämällä varianssianalyysitekniikoita (ANOVA).
Dunnett’s or Williams’ test may be useful (21)(22)(23)(24).
Dunnettin tai Williamsin testi voi olla käyttökelpoinen (21)(22)(23)(24).
This assessment may be performed graphically or by a formal test (25).
Arviointi voidaan tehdä graafisesti tai virallisen testin avulla (25).
Additional guidance on determining the NOEC can be found in (19).
Kirjallisuusviitteessä (19) annetaan lisäohjeita NOEC-arvon määrittämisestä.
An appropriate value for x has not been established for this Lemna test.
Sopivaa x:n arvoa ei ole vielä vahvistettu tätä Lemna-testiä varten.
However, a range of 10 to 20 % appears to be appropriate (depending on the response variable chosen), and preferably both the EC10 and EC20 should be reported.
Sopivalta vaikuttaisi väli 10–20 prosenttia (valitun vastemuuttujan mukaan), ja on suositeltavaa ilmoittaa sekä EC10- että EC20-arvo.
physical nature and physicochemical properties, including water solubility limit,
fysikaalinen olomuoto ja fysikokemialliset ominaisuudet, mukaan luettuna vesiliukoisuuden raja-arvo,
chemical identification data (e.g. CAS Number), including purity.
kemialliset tunnistetiedot (esimerkiksi CAS-numero), mukaan luettuna puhtaus.
scientific name, clone (if known) and source.
tieteellinen nimi, klooni (jos tiedossa) ja alkuperä.
test procedure used (static, semi-static or flow-through),
testauksessa käytetty menetelmä (staattinen, semistaattinen tai läpivirtausmenetelmä),
test medium,
testiviljelyaine,
description of the experimental design: test vessels and covers, solution volumes, number of colonies and fronds per test vessel at the beginning of the test,
koejärjestely: koeastiat ja niiden sulkimet, liuostilavuudet, kolonioiden ja versojen lukumäärä koeastiaa kohden testin alussa,
test concentrations (nominal and measured as appropriate) and number of replicates per concentration,
testipitoisuudet (nimellis- ja mitatut pitoisuudet tapauksen mukaan) sekä toistojen määrä pitoisuutta kohden,
methods of preparation of stock and test solutions including the use of any solvents or dispersants,
kanta- ja testiliuosten valmistusmenetelmät, mukaan luettuina tiedot mahdollisesta liuottimen tai dispergointiaineen käytöstä,
temperature during the test,
lämpötila testin aikana,
light source, light intensity and homogeneity,
valolähde, valon voimakkuus ja homogeenisuus,
pH values of the test and control media,
testi- ja kontrolliviljelyaineen pH-arvot,