natgillin/translations-raw huggingface dataset:
selective agents,
selektiiviset aineet,
criteria for considering tests as positive, negative or equivocal,
kriteerit, joiden perusteella testit määritellään positiivisiksi, negatiivisiksi tai epäselviksi,
methods used to enumerate numbers of viable and mutant cells.
elinkykyisten ja mutanttien solujen laskentamenetelmät,
definition of colonies of which size and type are considered (including criteria for ‘small’ and ‘large’ colonies, as appropriate).
pesäkkeiden määritelmät, kun pesäkkeen koko ja tyyppi on otettu huomioon (myös ’pienten’ ja ’suurten’ pesäkkeiden kriteerit tarvittaessa).
data on pH and osmolality during the exposure to the test substance, if determined,
tutkittavalle aineelle altistetun viljelmän pH ja osmolaliteetti, jos määritetty,
colony size if scored for at least negative and positive controls,
pesäkkeen koko, jos määritetty, ainakin negatiivisista ja positiivisista kontrolleista,
laboratory's adequacy to detect small colony mutants with the L5178Y TK+/- system, where appropriate,
laboratorion valmiudet todeta pienet mutanttipesäkkeet L5178Y TK+/- -järjestelmässä, mikäli merkitystä,
historical negative (solvent/vehicle) and positive control data with ranges, means and standard deviations,
aikaisemmat negatiivisista (liuotin/kantaja-aine) ja positiivisista kontrolleista saadut tutkimustulokset, myös vaihteluvälit, keskiarvot ja keskihajonnat,
mutant frequency.
mutaatiofrekvenssi.
Moore, M.M., DeMarini, D.M., DeSerres, F.J. and Tindall, K.R.
Moore, M. M, DeMarini, D. M., DeSerres, F. J. and Tindall, K. R. (Eds.)
(Eds.), (1987) Banbury Report 28: Mammalian Cell Mutagenesis, Cold Spring Harbor Laboratory, New York.
(1987), Banbury Report 28: Mammalian Cell Mutagenesis, Cold Spring Harbor Laboratory, New York.
Chu, E.H.Y. and Malling, H.V., (1968) Mammalian Cell Genetics.
Chu, E. H. Y. and Mailing, H. V. (1968), Mammalian Cell Genetics.
Sci., USA, 61, p. 1306-1312.
Sci., USA, 61, s. 1306–1312.
Liber, H.L. and Thilly, W.G., (1982) Mutation Assay at the Thymidine Kinase Locus in Diploid Human Lymphoblasts.
Liber, H. L. and Thilly, W.
Mutation Res., 94, p. 467-485.
(1982), Mutation Assay at the Thymidine Kinase Locus in Diploid Human Lymphoblasts, Mutation Res., 94, s. 467–485.
Aaron, C.S. and Stankowski, Jr.L.F., (1989) Comparison of the AS52/XPRT and the CHO/HPRT Assays: Evaluation of Six Drug Candidates.
Aaron, C. S. and Stankowski. Jr. L. F. (1989).
Mutation Res., 223, p. 121-128.
Comparison of the AS52/XPRT and the CHO/HPRT Assays: Evaluation of Six Drug Candidates, Mutation Res., 223, s. 121–128.
Aaron, C.S., Bolcsfoldi, G., Glatt, H.R., Moore, M., Nishi, Y., Stankowski, Jr.L.F., Theiss, J. and Thompson, E., (1994) Mammalian Cell Gene Mutation Assays Working Group Report.
Aaron, G S., Bolcsfoldi, G.. Glatt, H. R., Moore, M., Nishi, Y., Stankowski, Jr.
Mutation Res., 312, p. 235-239.
Report of the International Workshop on Standardisation of Genotoxicitv Test Procedures, Mutation Res., 312, s. 235–239.
Scott, D., Galloway, S.M., Marshall, R.R., Ishidate, M., Brusick, D., Ashby, J. and Myhr, B.C., (1991) Genotoxicity Under Extreme Culture Conditions.
Scott, D, Galloway, S. M., Marshall, R. K., Ishidate, M., Brusick, D., Ashby, J. and Myhr, B. C. (1991), Genotoxicitv Under Extremc Culture Conditions.
Clive, D., McCuen, R., Spector, J.F.S., Piper, C. and Mavournin, K.H., (1983) Specific Gene Mutations in L5178Y Cells in Culture.
Clive.
A Report of the U.S.
D., McCuen, R., Spector, J. F. S., Piper, C. and Mavournin, K. H. (1983), Specific Gene Mutations in L5178Y Cells in Culture.
Mutation Res., 115, p. 225-251.
Environmental Protection Agency Gene-Tox Program, Mutation Res., 115, s. 225–251.
Mutation Res., 196, p. 17-36.
Environmental Protection Agcncy Gene-Tox Program, Mutation Res., 196, s. 17–36.
Stankowski, L.F.
Stankowski, L. F. Jr., Tindall, K. R. and Hsie, A. W.
Handbook of Mutagenicity Test Procedures, Elsevier Science Publishers, New York, p. 239-268.
(eds.) Handbook of Mutagenicity Test Procedures, Elsevier Science Publishers, New York, s. 239–268.
Res., 59, p. 61-108.
Res., 59, s. 61–108.
USA, 87, p. 51-55.
USA, 87, s. 51–55.
The Unscheduled DNA Synthesis (UDS) test measures the DNA repair synthesis after excision and removal of a stretch of DNA containing the region of damage induced by chemical and physical agents.
UDS-testissä (Unscheduled DNA Synthesis test) nisäkässolu altistetaan kemiallisille tai fysikaalisille tekijöille, minkä jälkeen näiden mahdollisesti vaurioittama DNA-segmentti leikkautuu irti ja poistuu kromosomista.
The test is based on the incorporation of tritium labelled thymidine (3H-TdR) into the DNA of mammalian cells, which are not in the S phase of the cell cycle.
Testi perustuu tritiumilla leimatun tymidiinin (3H-TdR) sitoutumiseen nisäkässolun DNA:han solunjakautumissyklin S-vaiheen ulkopuolella.
The uptake of 3H-TdR may be determined by autoradiography or by liquid scintillation counting (LSC) of DNA from the treated cells.
3H-TdR:n sitoutuminen voidaan todeta altistettujen solujen DNA:sta autoradiografisesti tai nestetuikelaskennalla.
Mammalian cells in culture, unless primary rat hepatocytes are used, are treated with the test agent with and without an exogenous metabolic activation system.
Testissä altistetaan primaarisia rotan maksasoluja tai nisäkässoluviljelmä tutkittavalle aineelle sekä ilman metabolista aktivaatiota että eksogeenisen metabolisen aktivaatiojärjestelmän läsnäollessa.
UDS may also be measured in in vivo systems.
UDS-testi voidaan myös suorittaa in vivo.
Test chemicals and control or reference substances should be prepared in growth medium or dissolved or suspended in appropriate vehicles and then further diluted in growth medium for use in the assay.
Tutkittava aine ja kontrolli- tai vertailuaineet on sekoitettava kasvatusalustaan tai liuotettava tai sekoitettava soveltuvaan kantaja-aineeseen ja sen jälkeen edelleen kasvatusalustaan testiä varten.
The final concentration of the vehicle should not affect cell viability.
Kantaja-aineen loppupitoisuus ei saa vaikuttaa solujen elinkykyyn.
Primary cultures of rat hepatocytes, human lymphocytes or established cell lines (e.g. human diploid fibroblasts) may be used in the assay.
Testissä voidaan käyttää primaarisia rotan maksasoluviljelmiä, primaarisia ihmisen lymfosyyttiviljelmiä tai pysyviä solulinjoja (esim. ihmisen diploidisia fibroblasteja).
Cells should be exposed to the test chemical both in the presence and absence of an appropriate metabolic activation system.
Solut on altistettava tutkittavalle aineelle sekä ilman metabolista aktivaatiota että soveltuvan metabolisen aktivaatiojärjestelmän läsnäollessa.
Number of cultures
Soluviljelmien lukumäärä
At least two cell cultures for autoradiography and six cultures (or less if scientifically justified) for LSC UDS determinations are necessary for each experimental point.
Autoradiografiaa käytettäessä tarvitaan ainakin kaksi ja nestetuikelaskentaa käytettäessä kuusi (tai vähemmän, mikäli tämä on tieteellisesti perusteltua) soluviljelmää kutakin parametriyhdistelmää kohti.
Concurrent positive and negative (untreated and/or vehicle) controls with and without metabolic activation should be included in each experiment.
Kuhunkin kokeeseen on sisällyttävä samanaikaisia positiivisia ja negatiivisia (altistamattomia ja/tai kantaja-aineelle altistettuja) kontrolleja sekä ilman metabolista aktivaatiota että metabolisen aktivaatiojärjestelmän läsnäollessa.
Examples of positive controls for the rat hepatocyte assay include 7,12- dimethylbenzathracene (7,12- DMBA) or 2-acetylaminofluorene (2-AAF).
Rotan maksasoluilla suoritettavan testin positiivisia kontrolleja voivat olla esimerkiksi 7,12-dimetyylibentsantraseeni (7,12-DMBA) tai 2-asetyyliaminofluoreeni (2-AAF).
In the case of established cell lines 4-nitroquinoline-N-oxide (4-NQO) is an example of a positive control for both the autoradiographic and LSC assays performed without metabolic activation; N-dimethylnitrosamine is an example of a positive control compound when metabolic activation systems are used.
Pysyvien solulinjojen osalta 4-nitrokinoliini-N-oksidi (4-NQO) on esimerkki positiivisesta kontrollista, jota voidaan käyttää ilman metabolista aktivaatiota autoradiografisesti tai nestetuikelaskennalla suoritettavissa testeissä; N-dimentyylinitrosamiini puolestaan on esimerkki positiivisesta kontrolliyhdisteestä, jota käytetään metabolisten aktivaatiojärjestelmien läsnäollessa.
Multiple concentrations of the test substance over a range adequate to define the response should be used.
Tutkittava aine on testattava useana eri pitoisuutena, siten että käytetty pitoisuusalue mahdollistaa annos/vastesuhteen selvittämisen.
The highest concentration should elicit some cytotoxic effects.
Korkeimmalla pitoisuudella on oltava jonkinasteinen sytomyrkkyvaikutus.
Relatively water-insoluble compounds should be tested up to the limit of solubility.
Huonosti veteen liukenevilla aineilla pitoisuus määräytyy liukoisuuden mukaan.
For freely water-soluble non-toxic chemicals, the upper test chemical concentration should be determined on a case-by-case basis.
Vesiliukoisten myrkyttömien aineiden korkein tutkittava pitoisuus on päätettävä tapauskohtaisesti.
Appropriate growth media, CO2 concentration, temperature and humidity should be used in maintaining cultures.
Soluviljelmien kasvatuksessa on käytettävä soveltuvia kasvatusalustoja, CO2-pitoisuuksia, lämpötiloja ja kosteusarvoja.
Established cell lines should be periodically checked for Mycoplasma contamination.
Pysyvät solulinjat on tarkastettava ajoittain Mycoplasma-kontaminaation varalta.
A metabolic activation system is not used with primary hepatocyte cultures.
Primaarisissa maksasoluviljelmissä ei käytetä metabolista aktivaatiojärjestelmää.
Established cell lines and lymphocytes are exposed to test substance both in the presence and absence of an appropriate metabolic activation system.
Pysyvät solulinjat ja lymfosyytit altistetaan tutkittavalle aineelle sekä ilman metabolista aktivaatiota että soveltuvan metabolisen aktivaatiojärjestelmän läsnäollessa.
Established cell lines are generated from stock cultures (e.g. by trypsinisation or by shaking off), seeded in culture vessels at appropriate density, and incubated at 37 oC.
Testissä käytettävät pysyvät solulinjat erotetaan kantaviljelmistä esim. trypsiinin avulla tai ravistelemalla, kylvetään kasvatusastioihin sopivaan tiheyteen ja inkuboidaan 37 oC:ssa.
Short-term cultures of rat hepatocytes are established by allowing freshly dissociated hepatocytes in an appropriate medium to attach themselves to the growing surface.
Rotan maksasoluista tehdään lyhytaikaisviljelmät antamalla vastaeroteltujen maksasolujen kiinnittyä kasvupinnalle soveltuvassa kasvualustassa.
Human lymphocyte cultures are set up using appropriate techniques.
Ihmisen lymfosyyttiviljelmät perustetaan soveltuvin menetelmin.
Treatment of the cultures with the test substance
Soluviljelmien altistaminen tutkittavalle aineelle
Primary rat hepatocytes
Primaariset rotan maksasolut:
Freshly isolated rat hepatocytes are treated with the test substance in a medium containing 3H-TdR for an appropriate length of time.
Vastaeristettyjä rotan maksasoluja altistetaan sopivan pituiseksi ajaksi tutkittavalle aineelle alustassa, joka sisältää 3H-TdR:ä.
At the end of the treatment period, medium should be drained off the cells, which are then rinsed fixed and dried.
Altistuksen jälkeen kasvatusalusta poistetaan kasvatusastiasta, ja solut huuhdellaan, fiksoidaan ja kuivataan.
Slides should be dipped in autoradiographic emulsion (alternative stripping film may be used), exposed, developed, stained and counted.
Objektilasit kastetaan autoradiografiaemulsioon (vaihtoehtoisesti voidaan käyttää valmista ’stripping’-filmiä) ja valottumisajan jälkeen lasit kehitetään, värjätään ja lasketaan.
Established cell lines and lymphocytes
Pysyvät solulinjat ja lymfosyytit:
Autoradiographic techniques: cell cultures are exposed to the test substance for appropriate durations followed by treatment with 3H-TdR.
Autoradiografiset menetelmät: Soluviljelmiä altistetaan sopivaksi ajaksi tutkittavalle aineelle, minkä jälkeen ne käsitellään 3H-TdR:llä.
The times will be governed by the nature of the substance, the activity of metabolising systems and the type of cells.
Altistus- ja käsittelyajat määräytyvät tutkittavan aineen luonteen, metaboliajärjestelmien aktiivisuuden ja solutyypin mukaan.
To detect the peak of UDS, 3H-TdR should be added either simultaneously with the test subsrance or within a few minutes after exposure to the test substance.
Maksimaalisen S-vaiheen ulkopuolisen DNA-synteesin (unscheduled DNA-synthesis) havaitsemiseksi tulee 3H-TdR lisätä kasvatusalustaan yhtä aikaa kuin tutkittava aine tai muutama minuutti tutkittavalle aineelle altistuksen jälkeen.
The choice between these two procedures will be influenced by possible interactions between test substance and 3H-TdR.
Tutkittavan aineen ja 3H-TdR:n väliset mahdolliset vuorovaikutukset vaikuttavat valintaan näiden kahden menetelmän välillä.
In order to discriminate between UDS and semi-conservative DNA replication, the latter can be inhibited, for example, by the use of an arginine-deficient medium, low serum content or by hydroxyurea in the culture medium.
S-vaiheen ulkopuolisen DNA-synteesin ja semikonservatiivisen DNA-replikaation erottamiseksi toisistaan jälkimmäinen voidaan estää esimerkiksi käyttämällä kasvatusalustaa, josta puuttuu arginiini tai jonka seerumipitoisuus on alhainen tai joka sisältää hydroksiureaa.
LSC measurements of UDS: prior to treatment with test substance, entry of cells into S-phase should be blocked as described above; cells should then be exposed to test chemical as described for autoradiography.
S-vaiheen ulkopuolisen DNA-synteesin mittaaminen nestetuikelaskennan avulla: Ennen solujen altistamista tutkittavalle aineelle solunjakautumisen S-vaiheen alkaminen estetään edellä kuvatulla tavalla, minkä jälkeen altistaminen suoritetaan samoin kuin autoradiografiaa käytettäessä.
At the end of the incubation period, DNA should be extracted from the cells and the total DNA content, and the extent of 3H-TdR, incorporation determined.
Inkubaation jälkeen DNA eristetään soluista, ja DNA:n kokonaismäärä sekä sitoutuneen 3H-TdR:n määrä mitataan.
It should be noted that, where human lymphocytes are used in the above techniques, the suppression of semi-conservative DNA replication is unnecessary in unstimulated cultures.
On huomattava, että semikonservatiivisen DNA-replikaation estäminen ei ole tarpeen stimuloimattomissa ihmisen lymfosyyttiviljelmissä.
Autoradiographic determinations
Autoradiografinen määritys
In determining UDS in cells in culture, S-phase nuclei are not counted.
S-vaiheessa olevat tumat jätetään laskennan ulkopuolelle määritettäessä viljeltyjen solujen S-vaiheen ulkopuolista DNA-synteesiä.
At least 50 cells per concentration should be counted.
Kutakin tutkittavan aineen pitoisuutta kohti on laskettava vähintään 50 solua.
Slides should be coded before counting.
Objektilasit on kooditettava ennen laskemista.
Several widely separated random fields should be counted on each slide.
Kultakin lasilta lasketaan useita sattumanvaraisesti valittuja, selvästi toisistaan erillään olevia näkökenttiä.
The amount of 3H-TdR incorporation in the cytoplasm should be determined by counting three nucleus-sized areas in the cyptoplasm of each cell counted.
Sytoplasmaan sitoutunut 3H-TdR määritetään laskemalla kolme tuman suuruista sytoplasma-aluetta kustakin laskettavasta solusta.
LSC determinations
Nestetuikelaskentaan perustuva määritys
An adequate number of cultures should be used at each concentration and in the controls in LSC UDS determinations.
Nestetuikelaskentaa käytettäessä on kutakin pitoisuutta ja kontrollia kohti oltava riittävä määrä rinnakkaisia soluviljelmiä.
Data should be presented in tabular form.
Tulokset on esitettävä taulukkomuodossa.
AUTORADIOGRAPHIC DETERMINATIONS
AUTORADIOGRAFINEN MÄÄRITYS
The extent of 3H-TdR incorporation in the cytoplasm and the number of grains found over the cell nucleus should be recorded separately.
3H-TdR:n sitoutuminen sytoplasmaan ja tuman kohdalla olevien valottuneiden pisteiden lukumäärä on esitettävä erikseen.
Mean, median and mode may be used to describe the distribution of the extent of 3H-TdR incorporation in the cytoplasm and the number of grains per nucleus.
3H-TdR:n sytoplasmaattisen sitoutumisen ja tumassa olevien valottuneiden pisteiden lukumäärän jakautumia voidaan kuvata keskiarvolla, mediaanilla ja moodilla.
LSC DETERMINATIONS
NESTETUIKELASKENTAAN PERUSTUVA MÄÄRITYS
For LSC determinations, 3H-TdR incorporation should be reported as dpm/μg DNA.
Ilmoitettaessa sitoutuneen 3H-TdR:n määrää nestetuikelaskentaan perustuvassa määrityksessä tulee yksikkönä olla dpm/μg DNA.
The mean dpm/μg DNA with standard deviation may be used to describe the distribution of incorporation.
Sitoutuneen 3H-TdR:n määrän jakautumaa kuvaamaan voidaan käyttää saatujen dpm/ μg DNA -lukemien keskiarvoa ja keskihajontaa.
Data should be evaluated using appropriate statistical methods.
Tulosten merkitsevyys on arvioitava soveltuvin tilastollisin menetelmin.
cells used, density and passage number at time of treatment, number of cell cultures,
käytetyt solut, solutiheys ja altistettujen jatkoviljelmien järjestysluku, soluviljelmien lukumäärä,
methods used for maintenance of cell cultures including medium, temperature and CO2 concentration,
soluviljelmien ylläpitomenetelmät, kuten kasvatusalusta, lämpötila ja CO2-pitoisuus,
test substance, vehicle, concentrations and rationale for selection of concentrations used in the assay,
tutkittu aine, kantaja-aine, testissä käytetyt pitoisuudet ja pitoisuuksien valinnassa käytetyt perusteet,
details of metabolic activation systems,
metabolisten aktivaatiojärjestelmien yksityiskohtainen kuvaus,
treatment schedule,
altistusohjelma,
autoradiographic technique used,
käytetty autoradiografinen tekniikka,
procedures used to block entry of cells into S-phase,
solunjakautumisen S-vaiheen estämisessä käytetyt menetelmät,
procedures used for DNA extraction and determination of total DNA content in LSC determination,
DNA:n eristämisessä ja kokonais-DNA:n määrittämisessä käytetyt menetelmät nestetuikelaskentaan perustuvassa testissä,
dose/response relationship, where possible,
annos/vastesuhde mikäli mahdollista,
statistical evaluation,
tilastollinen arviointi,
VALUATION AND INTERPRETATION
ARVIOINTI JA TULKINTA
The Sister Chromatid Exchange (SCE) assay is a short-term test for the detection of reciprocal exchanges of DNA between two sister chromatids of a duplicating chromosome.
Sisarkromatidivaihdostesti (Sister Chromatid Exchange, SCE) on lyhytaikainen testi kahdentuvan kromosomin sisarkromatidien kesken tapahtuvan DNA:n vaihtumisen toteamiseksi.
SCEs represent the interchange of DNA replication products at apparently homologous loci.
Sisarkromatidivaihdoksessa tapahtuu DNA:n replikaatiotuotteiden vaihtumista kahden, ilmeisesti homologisen lokuksen välillä.
The exchange process presumably involves DNA breakage and reunion, although little is known about its molecular basis.
Vaihtumistapahtumassa oletetaan DNA-ketjun katkeavan ja liittyvän uudelleen yhteen, vaikka ilmiön molekyylitason tapahtumia ei juuri tunneta.
Detection of SCEs requires some means of differentially labelling sister chromatids and this can be achieved by incorporation of bromodeoxyuridine (BrdU) into chromosomal DNA for two cell cycles.
Sisarkromatidivaihdosten toteaminen edellyttää sisarkromatidien differentiaalileimausta, joka suoritetaan antamalla bromodeoksiuridiinin sitoutua kromosomaaliseen DNA:han kahden solusyklin ajan.
Mammalian cells in vitro are exposed to the test chemical with and without a mammalian exogenous metabolic activation system, if appropriate, and cultured for two rounds of replication in BrdU-containing medium.
Nisäkässoluviljelmä altistetaan tutkittavalle aineelle tarpeen mukaan sekä ilman metabolista aktivaatiota että nisäkäsperäisen eksogeenisen metabolisen aktivaatiojärjestelmän läsnäollessa. Soluviljelmää kasvatetaan kahden DNA:n replikaatiosyklin ajan alustassa, joka sisältää bromodeoksiuridiinia.
After treatment with a spindle inhibitor (e.g. colchicine) to accumulate cells in a metaphase-like stage of mitosis (c-metaphase), cells are harvested and chromosome preparations are made.
Soluja käsitellään tämän jälkeen tumasukkulan muodostumisen inhibiittorilla (esim. kolkisiinilla) solujen pysäyttämiseksi mitoosin metafaasivaiheeseen (c-metafaasiin), minkä jälkeen solut kerätään ja niistä tehdään kromosomipreparaatit.
Primary cultures, (human lymphocytes) or established cell lines (e.g. Chinese hamster ovary cells) may be used in the assay.
Testissä voidaan käyttää primaarisia soluviljelmiä, (ihmisen lymfosyyttejä) tai pysyviä solulinjoja (esim. kiinanhamsterin ovariosoluja).
Cell lines should be checked for Mycoplasma contamination,
Solulinjat on tarkastettava Mycoplasma-kontaminaation varalta.
appropriate culture media and incubation conditions (e.g. temperature, culture vessels, CO2 concentration and humidity) should be used,
Testissä on käytettävä soveltuvia kasvatusalustoja ja inkubaatio-olosuhteita (esim. lämpötila, kasvatusastiat, CO2- pitoisuus ja kosteus).
test substances may be prepared in culture media or dissolved or suspended in appropriate vehicles prior to treatment of the cells.
Tutkittavat aineet voidaan sekoittaa kasvatusalustaan tai liuotettava tai sekoitettava soveltuviin kantaja-aineisiin ennen solujen altistamista.
The final concentration of a vehicle in the culture system should not significantly affect, cell viability or growth rate and effects on SCE frequency should be monitored by a solvent control,
Kantaja-aineen loppupitoisuus kasvatusastiassa ei saa merkitsevästi vaikuttaa solujen elinkykyyn tai kasvunopeuteen, ja sen vaikutusta sisarkromatidivaihdosfrekvenssiin on seurattava kontrollikokeella, jossa altisteena on tutkittavan aineen kantaja-aine.
cells should be exposed to the test substance both in the presence and absence of an exogenous mammalian metabolic activation system.
Solut on altistettava tutkittavalle aineelle sekä ilman metabolista aktivaatiota että nisäkäsperäisen eksogeenisen metabolisen aktivaatiojärjestelmän läsnäollessa.
Alternatively, where cell types with intrinsic metabolic activity are used, the rate and nature of the activity should be appropriate to the chemical class being tested.
Jos käytetään solutyyppejä, joilla on itsessään kyky metaboloida vierasaineita, tämän metabolisen aktiivisuuden on oltava nopeudeltaan ja luonteeltaan tutkittavalle aineryhmälle soveltuva.
At least duplicate cultures should be used for each experimental point.
Kutakin parametriyhdistelmää kohti on oltava ainakin kaksi rinnakkaista soluviljelmää.
Positive controls, using both a direct acting compound and a compound requiring metabolic activation should be included in each experiment; a vehicle control should also be used.
Kuhunkin kokeeseen on sisällyttävä sekä suoraan vaikuttavia että metabolista aktivaatiota vaativia positiivisia kontrolleja; myös kantaja-ainekontrollia on käytettävä.
The following are examples of substances which might be used as positive controls:
Seuraavat ovat esimerkkejä aineista, joita voidaan käyttää positiivisina kontrolleina:
direct acting compound:
suoraan vaikuttava aine:
ethylmethanesulphonate,
etyylimetaanisulfonaatti,
indirect acting compound:
epäsuorasti vaikuttava aine:
cyclophosphamide.
syklofosfamidi
When appropriate, an additional positive control of the same chemical class as the chemical under test may be included.
Tarvittaessa kokeessa voidaan lisäksi käyttää ylimääräistä positiivista kontrollia, joka kuuluu samaan kemiallisten aineitten ryhmään kuin tutkittava aine.
At least three adequately spaced concentrations of the test substance should be used.
Tutkittava aine on testattava vähintään kolmena eri pitoisuutena, joiden keskinäiset erot ovat sopivat.
The highest concentration should give rise to a significant toxic effect but must still allow adequate cell replication to occur.
Korkeimmalla pitoisuudella on oltava merkitsevä myrkkyvaikutus, mutta se ei saa silti estää riittävää solunjakautumista.