natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As a consequence, when the parent company A finances one of its subsidiaries (or affiliates), thee will indeed be an arbitrage between loan and equity on the basis of several criteria.
Tästä seuraa, että kun emoyhtiö A rahoittaa yhtä tytäryhtiöistään (tai konserniin kuuluvista yrityksistä), arbitraasi vieraan ja oman pääoman välillä perustuu useampiin kriteereihin.
While a need for liquidity in the long term or an investment will generally require a capital injection, short-term financial requirements will require only the provision of a (short-term) loan.
Siinä missä pitkän aikavälin likviditeettitarve tai investointi edellyttää yleensä pääomankorotusta, lyhyen aikavälin rahoitustarpeisiin riittää (lyhytaikainen) laina.
However, tax considerations may influence these economic considerations.
Verotukselliset näkökohdat saattavat kuitenkin vaikuttaa taloudellisiin näkökohtiin.
By reducing the difference in the tax treatment of intra-group loan revenues (interest) and intra-group capital revenues (dividend), the measure will have the effect of narrowing the tax arbitrage between the two types of transaction in a domestic situation.
Toimenpide auttaa kaventamaan lainoista saatavien konsernitulojen (korko) ja pääomasta saatavien konsernitulojen (osinko) verokohtelussa vallitsevaa eroa, minkä johdosta arbitraasi näiden kahdentyyppisten liiketoimien välillä vähenee kansallisessa kontekstissa.
The second type of transaction is that of a loan transaction between a financial institution (bank Y) and one of the companies belonging to a group (company B).
Toisessa tilanteessa on kyse rahoituslaitoksen (pankki Y) ja yhden konserniin kuuluvan yrityksen (yritys B) välisestä lainaoperaatiosta.
Such a situation arises in principle when financial requirements cannot be satisfied by the provision of liquidity within the group.
Periaatteessa tällainen tilanne syntyy silloin, kun rahoitustarpeita ei voida tyydyttää myöntämällä likviditeettiä konsernin sisällä.
In such a situation, there is no arbitrage for Y, as a capital injection into B is not an alternative for Y, which is simply carrying on its business of granting credit to third parties.
Y:n kannalta arbitraasia ei tällöin synny, koska B:n pääomankorotus ei ole todellinen vaihtoehto Y:lle, jonka toimialaa on lainojen myöntäminen kolmansille.
Nor is there any arbitrage between loan and equity at the level of B (or at group level).
Myöskään B:n tasolla (tai konsernitasolla) ei tapahdu arbitraasia vieraan ja oman pääoman välillä.
Financial institutions (that grant loans to independent parties) may be distinguished from group companies (providing liquidity to their affiliates) for another reason also.
Rahoituslaitokset (jotka myöntävät lainoja riippumattomille osapuolille) voidaan erottaa konserniin kuuluvista yrityksistä (jotka myöntävät likviditeettiä toisille samaan konserniin kuuluville yrityksille) myös muusta syystä.
In the case of financial institutions, revenues from such loan transactions are generated by the institutions’ regular business and may constitute a major part of their revenues.
Rahoituslaitosten tapauksessa tällaisista lainaoperaatioista saatavat tulot syntyvät rahoituslaitosten tavanomaisesta toiminnasta, ja ne voivat muodostaa merkittävän osan niiden tuloista.
In the case of group companies, such revenues are recycled from transactions with independent market players and transformed into intra-group revenues, without generating any revenues at the level of the group.
Konserniyritysten tapauksessa asianomaiset tulot syntyvät riippumattomien talouden toimijoiden kanssa harjoitettavista liiketoimista, ja ne muunnetaan konsernituloiksi ilman, että tuloja syntyy konsernitasolla.
The interest paid by company B to the bank will constitute additional costs not only for company B but also for the group as a whole, while, in the first situation, the interest paid by company B (or C) to its parent will not constitute additional costs or revenues for the group.
Yrityksen B pankille maksamasta korosta aiheutuu ylimääräisiä kustannuksia niin yritykselle itselleen kuin koko konsernillekin, kun taas ensiksi mainitussa tapauksessa yrityksen B (tai C) emoyhtiölleen maksamasta korosta ei aiheudu konsernille ylimääräisiä kustannuksia eikä tuloja.
In this respect, it is worth noting that financial institutions did not complain nor present any observations following the publication of the opening decision in the Official Journal of the European Union about the scope of the interest box scheme.
Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, etteivät rahoituslaitokset ole esittäneet valituksia tai huomautuksia groepsrentebox-ohjelman soveltamisalasta sen jälkeen, kun menettelyn aloittamista koskeva päätös oli julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
If we consider the situation from the debtor’s point of view (B vis-à-vis Y), the company may be more readily compared to a stand-alone company such as company X when it concludes a loan with bank Y.
Velallisen näkökulmasta (B velkaa Y:lle) yritystä voidaan ennemminkin verrata itsenäiseen yritykseen (esim. yritys X) sen hakiessa lainaa pankilta (Y).
The third situation is that of a loan transaction between a financial institution (bank Y) and a stand-alone company (X).
Kolmannessa tilanteessa on kyse rahoituslaitoksen (pankki Y) ja itsenäisen yrityksen (X) välisestä lainaoperaatiosta.
As in the previous situation, Y is not confronted with any arbitrage, as a capital injection into B is not an alternative for Y.
Aivan kuten toisessakin tilanteessa, Y:n kannalta arbitraasia ei synny, koska B:n pääomankorotus ei ole todellinen vaihtoehto Y:lle.
Although, in some circumstances, the financial requirements of company X might be satisfied through the provision of a loan or capital injection from individual shareholders, this situation is not comparable with the first one, as the potential liquidity providers (natural persons) are not subject to corporate taxation.
Vaikka yrityksen X rahoitustarpeet voitaisiinkin joissakin olosuhteissa tyydyttää yksittäisten osakkaiden myöntämällä lainalla tai pääomankorotuksella, tilanne ei ole verrattavissa ensimmäiseen tilanteeseen, koska mahdolliset likviditeetin myöntäjät (luonnolliset henkilöt) eivät ole yhtiöverotuksen alaisia.
In addition, incorporating such transactions with private investors into the scope of the measure (by reducing the deductibility of interest paid by company X to its shareholders and by simultaneously reducing the taxation of such interest at the level of the individual shareholder) would be extremely difficult, as individual taxation does not follow the same logic as corporate taxation [16].
Sitä paitsi tämänkaltaiset yksityisten sijoittajien kanssa harjoitettavat liiketoimet olisi erityisen vaikea sisällyttää toimenpiteen soveltamisalaan (yrityksen X osakkailleen maksaman koron vähennyskelpoisuutta rajoittamalla ja yksittäisen osakkaan kyseisestä korosta maksamaa veroa samanaikaisesti alentamalla), koska henkilöiden verotuksessa ei noudateta samaa logiikkaa kuin yritysten verotuksessa [16].
If, from a debtor’s perspective, company X’s financial requirements can be satisfied only by having recourse to borrowing from a financial institution, the resulting transaction with Y will be similar to the loan transaction between company B and Y.
Jos yrityksen X rahoitustarpeet voidaan velallisen näkökulmasta tyydyttää ainoastaan pyytämällä lainaa rahoituslaitokselta, kyseinen liiketoimi Y:n kanssa on hyvin samankaltainen kuin yrityksen B ja Y:n välinen lainaoperaatio.
Since stand-alone companies that are not credit or financial institutions are in principle not engaged in the regular business of granting loans to independent parties, they are not discriminated against with regard to loan transactions, as compared with related companies granting loans to affiliated companies.
Koska itsenäisten yritysten, jotka eivät ole luotto- eikä rahoituslaitoksia, tavanomaiseen toimintaan ei periaatteessa kuulu lainojen myöntäminen riippumattomille osapuolille, niitä ei lainajärjestelyjen osalta syrjitä keskenään etuyhteydessä oleviin yrityksiin nähden siltä osin kuin on kyse lainojen myöntämisestä konserniin kuuluville yrityksille.
Finally, the Netherlands have changed the definition of ‘group’ for the purpose of the interest box measure.
Alankomaat muutti groepsrentebox-ohjelmassa käytettävää konsernin määritelmää.
The Dutch authorities argue that this change is the result of a refining of its approach to avoid tax arbitrage.
Sen mukaan muutos on seurausta hienosäädöstä lähestymistapaan, jolla se pyrkii torjumaan arbitraasia.
In the new proposal, entities will be related, entitling them to enter interest in the interest box, where one entity directly or indirectly has effective control over the financing of the other entity.
Uusi ehdotus kattaa tilanteet, joissa keskenään etuyhteydessä olevista yrityksistä, joille ohjelmassa kerrytetään korkoa, yhdellä on tosiasiallinen, välitön tai välillinen määräysvalta toisen yrityksen rahoitukseen.
The Commission considers this change important, since if one company has effective control over the financing of the other company, the latter is no longer free to choose between financing via internal or external debt, nor is it free to choose between financing via debt or equity.
Komissio pitää muutosta merkittävänä, koska jos yrityksellä on tosiasiallinen määräysvalta toisen yrityksen rahoitukseen, jälkimmäinen yritys ei voi vapaasti valita rahoitusmuotoa sisäisen ja ulkoisen vieraan pääoman välillä eikä oman ja vieraan pääoman välillä.
The arbitrage is carried out by the central management in the best interest of the group as a whole.
Arbitraasista huolehtii konsernin keskushallinto konsernin kokonaisedun huomioon ottaen.
The relationship between A and B has to do with the allocation of funds within the group of related companies, whereas the relationship between Y and B (or X and Y) has to do primarily with commercial financing.
A:n ja B:n välisessä suhteessa on kyse varojen jakamisesta konserniin kuuluvien, keskenään etuyhteydessä olevien yritysten välillä, kun taas Y:n ja B:n (tai X:n ja Y:n) välisessä suhteessa on ensisijaisesti kyse kaupallisesta rahoituksesta.
The Commission is therefore of the opinion that the notion of ‘direct or indirect effective control’ over the financing of the other entity (or effective control by a third entity) of the two entities involved in the loan transaction is relevant determination of the aid character of the measure, having regard to the aim of reducing incentives for arbitrage between financing through a capital injection and a loan, and ensuring tax neutrality in this regard.
Tästä syystä komissio katsoo, että käsite ”tosiasiallinen, välitön tai välillinen määräysvalta” toisen yrityksen rahoitukseen (tai kolmannen elimen tosiasiallinen määräysvalta kahdessa lainajärjestelyn osapuolena olevassa elimessä) on toimenpiteen tukiluonteen määrittämisen kannalta tärkeä, kun tavoitteena on vähentää arbitraasin käyttöä pääomankorotuksella ja lainalla tapahtuvan rahoituksen välillä ja varmistaa siltä osin verotuksen tasapuolisuus.
Turning to the question whether any advantage is conferred by the measure in question, it is clear that a distinction has to be made between different situations at the level of the individual companies.
Arvioitaessa sitä, aiheutuuko toimenpiteestä etua, yksittäisten yritysten tasolla on tehtävä ero erilaisten tilanteiden välillä.
First of all, any taxpayer in the Netherlands involved in a debt financing transaction with unrelated companies is treated in exactly the same manner, and taxed at the same rate (25 %).
Ensinnäkin kaikkia verovelvollisia, jotka ovat osallisina vieraalla pääomalla tapahtuvassa rahoitustoimessa etuyhteydettömien yritysten kanssa, kohdellaan Alankomaissa tismalleen samalla tavalla ja verotetaan saman prosentin (25 %) mukaan.
This includes companies that are part of a group.
Tämä koskee myös konserniin kuuluvia yrityksiä.
Secondly, when a company obtains a loan from a related company, it actually suffers less advantageous tax treatment than a company engaged in a loan relationship with a non-related company (deduction at only 5 %).
Toiseksi yritys, joka saa lainan siihen etuyhteydessä olevalta yritykseltä, saa tosiasiassa vähemmän edullisen verokohtelun kuin yritys, joka tekee lainasopimuksen etuyhteydettömän yrityksen kanssa (vähennyskelpoisuus vain 5 %).
Thirdly — and this is the only situation where there may be any tax advantage — a company providing a loan to a related company will be taxed on the ensuing interest payments at a rate lower than the rate charged on a transaction with a non-related company.
Kolmanneksi – ja tämä on ainoa tilanne, jossa voi aiheutua minkäänlaista verotuksellista etua – korkoa, jota yritykselle kertyy lainan myöntämisestä siihen etuyhteydessä olevalle yritykselle, verotetaan alhaisemman prosentin mukaisesti kuin mitä sovelletaan etuyhteydettömän yrityksen kanssa tehtävässä liiketoimessa.
In terms of the measure’s consequences, however, the advantage conferred on a company providing a loan to a related company cannot be considered discriminatory, since a loan to a related company cannot be compared with a loan to an unrelated company.
Mitä tulee toimenpiteen seurauksiin, yritykselle, joka myöntää lainan siihen etuyhteydessä olevalle yritykselle, aiheutuvaa etua ei kuitenkaan voida katsoa syrjiväksi, koska etuyhteydessä olevalle yritykselle myönnettävää lainaa ei voida verrata etuyhteydettömälle yritykselle myönnettävään lainaan.
With respect to debt financing activities, related companies are not in a legal and factual situation comparable to that of unrelated companies.
Mitä taas tulee vieraalla pääomalla tapahtuvaan rahoitustoimintaan, keskenään etuyhteydessä olevat yritykset ovat tilanteessa, jota ei voi tosiasiallisesti ja oikeudellisesti verrata etuyhteydettömien yritysten tilanteeseen.
The reason is that related companies, unlike unrelated companies, are not engaged in a merely commercial transaction when they try to obtain loan or equity financing within the group.
Keskenään etuyhteydessä olevien yritysten pyrkiessä saamaan konsernin sisäistä vieraalla tai omalla pääomalla tapahtuvaa rahoitusta, päinvastoin kuin etuyhteydettömien yritysten tapauksessa kyseessä ei ole puhtaasti kaupallinen toimi.
The parent and the subsidiary share the same interests, which is not the case in a commercial transaction with a third-party provider of finance, where each party tries to maximise its profits at the expense of the other.
Emo- ja tytäryhtiön edut ovat samat; näin ei ole kaupallisessa liiketoimessa kolmannen luotottajan kanssa, jolloin kukin osapuoli pyrkii saamaan mahdollisimman suuren voiton toisen osapuolen kustannuksella.
There is no competitive pressure from company Y on company A when providing a loan to company B, for the simple reason that company A controls any decision of company B as regards financing.
Siitä, että yritys Y myöntää yritykselle B lainan, ei aiheudu yritykselle A kilpailupaineita yksinkertaisesti siksi, että yrityksellä A on määräysvalta kaikkiin yrityksen B rahoituspäätöksiin.
The requirement that control be exercised over another company is thus criterion that applies across the board to all companies regardless of size, sector or any other distinction.
Näin ollen vaatimus määräysvallan käyttämisestä toisessa yrityksessä on horisontaalinen kriteeri, jota sovelletaan kaikkiin yrityksiin niiden kokoon, toimialaan tai mihinkään muuhun eroon katsomatta.
A different rate of taxation for debt financing between related companies merely reflects objective differences and does not affect tax neutrality.
Keskenään etuyhteydessä olevien yritysten välillä vieraalla pääomalla tapahtuvaan rahoitukseen sovellettava eri veroprosentti on vain seurausta objektiivisista eroista, eikä se vaikuta verotuksen tasapuolisuuteen.
While, in the design of tax rules, Member States are bound by the rules on free movement of goods, services and capital and freedom of establishment, by the prohibition of discrimination on grounds of nationality, and by State aid rules, the Commission has to acknowledge that Community law leaves the Member States considerable scope for manoeuvre in the field of taxation.
Vaikka jäsenvaltioiden onkin verosääntöjä laatiessaan otettava huomioon tavaroiden, palvelujen ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevat säännöt, sijoittautumisvapaus, kansallisuuteen perustuvan syrjinnän kielto ja valtiontukisäännöt, komission on pakko myöntää, että verotuksen alalla yhteisön oikeus jättää jäsenvaltioille runsaasti liikkumavaraa.
As underlined at paragraph 13 of the taxation notice, State aid rules do not restrict the power of Member States to decide on the economic policy which they consider most appropriate and, in particular, to spread the tax burden as they see fit across the different factors of production.
Kuten verotustiedonannon 13 kohdassa todetaan, valtiontukisäännöillä ei kuitenkaan rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta noudattaa asianmukaisimmaksi katsomaansa talouspolitiikkaa ja erityisesti jakaa verorasitus haluamallaan tavalla tuotannontekijöiden kesken.
In this context, the restriction of the existing arbitrage between intra-group debt and equity financing (as well as the prevention of any abuse of the deduction of intra-group interest) may well be a legitimate concern for Member States.
Tässä yhteydessä jäsenvaltiot voivat oikeutetusti pyrkiä rajoittamaan olemassa olevaa arbitraasia oman ja vieraan pääoman välillä konsernin sisäisessä rahoituksessa (samoin kuin torjumaan konsernin sisäisten korkojen vähennyskelpoisuuden väärinkäyttöä).
In particular, the Commission observes that arbitrage between equity and debt may lead to situations where a company is forced by its parent to take an intra-group loan instead of equity, and thereby to have its leverage increased, in order to minimise its corporation tax.
Komissio vahvistaa, että arbitraasi omalla ja vieraalla pääomalla tapahtuvan rahoituksen välillä voi johtaa tilanteisiin, joissa emoyhtiö pakottaa yrityksen ottamaan konsernilainan oman pääoman käyttämisen sijaan ja siis lisäämään velkaantuneisuuttaan voidakseen pitää yhtiöverotuksen mahdollisimman alhaisena.
However, from an economic point of view, high debt leveraging or the obligation to pay interest, rather than benefiting from longer-term financing in the form of capital, may not always be desirable.
Taloudellisesta näkökulmasta korkea velkaantuneisuusaste ja/tai koronmaksuvelvollisuus ei kuitenkaan ole aina toivottava, jos vaihtoehtona on pidemmän aikavälin rahoitus pääoman muodossa.
In addition, the Netherlands seems to have lost tax revenues as a result of debt/equity arbitrage.
Lisäksi näyttäisi siltä, että Alankomailta on jäänyt saamatta verotuloja omalla ja vieraalla pääomalla tapahtuvan rahoituksen välisen arbitraasin takia.
The measure is open to any company subject to corporation tax and receiving or paying interest in the context of intra-group relations, and does not include any discriminatory element such as a limitation regarding the country in which the transaction is to take place.
Toimenpide on avoin kaikille yhtiöverotuksen alaisille yrityksille, jotka konsernin sisäisten suhteiden yhteydessä saavat ja maksavat korkoa, eikä siihen sisälly mitään syrjintää, kuten rajoitusta sen suhteen, missä maassa liiketoimen on tapahduttava.
The fact that the scheme introduced is to be compulsory ensures that it will apply to all group companies (with intra-group loan transactions) without any possibility of opting out and without any differentiated treatment between group companies.
Tekemällä ohjelmasta pakollinen varmistetaan, että toimenpide koskee kaikkia konserniin kuuluvia yrityksiä (joilla on konsernin sisäisiä lainaoperaatioita) ilman, että niillä on mahdollisuus irrottautua siitä, ja ilman, että konserniin kuuluvia yrityksiä voitaisiin kohdella eri tavalla.
In addition, the new definition of group companies for the purpose of the measure, based on control rather than a minimum stake), reduces potential elements of de jure selectivity by broadening the scope of the measure.
Konserniin kuuluvan yrityksen uusi, toimenpidettä varten laadittu määritelmä – joka perustuu (vähimmäisosuuden sijaan) määräysvaltaan – rajoittaa niiden tekijöiden määrää, joiden perusteella toimenpidettä voitaisiin oikeutetusti kutsua valikoivaksi, laajentamalla toimenpiteen soveltamisalaa.
In this respect, the Commission notes that following the publication of the opening decision it did not receive any complaints or observations from representatives of Dutch employers complaining that small and medium-sized enterprises would not be able to take advantage of the measure.
Komissio huomauttaa tässä yhteydessä, ettei se ole saanut menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen julkaisemisen jälkeen alankomaalaisten työnantajien edustajilta valituksia tai huomautuksia siitä, etteivät pienet ja keskisuuret yritykset voisi hyödyntää toimenpidettä.
Cross-border versus national context
Rajat ylittävän ja kansallisen tilanteen vertailu
In its opening decision, the Commission made a distinction between a purely national situation where all the companies belonging to a group were established in the Netherlands, and a cross-border situation where a Dutch company lent money to an affiliate established abroad.
Menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä komissio erotti toisistaan puhtaasti kansalliset tilanteet, joissa kaikki konserniin kuuluvat yritykset ovat sijoittautuneet Alankomaihin, ja rajat ylittävät tilanteet, joissa alankomaalainen yritys lainaa rahaa konserniin kuuluvalle, ulkomaille sijoittautuneelle yritykselle.
In a purely national context, the Commission said the measure would be likely to be neutral from a tax point of view.
Komissio katsoi, että puhtaasti kansallisella tasolla toimenpide olisi verotuksen kannalta tasapuolinen.
But, in cross-border transactions, the Dutch company would be subject to lower taxation at the rate of 5 %, while the affiliate company established abroad would not be subject to Dutch rules limiting the deductibility of interest paid.
Rajat ylittävissä liiketoimissa alankomaalaiseen yritykseen sovellettaisiin alempaa 5 prosentin veroprosenttia, kun taas maksetun koron vähennyskelpoisuutta rajoittavia Alankomaiden sääntöjä ei sovellettaisi ulkomaille sijoittautuneeseen, konserniin kuuluvaan yritykseen.
The Commission concluded that the scheme could provide a de facto selective advantage, as only multinational group of companies engaging in cross-border intra-group interest transactions in tax jurisdictions with a corporate tax superior to 5 % would have an incentive to use the scheme.
Tästä syystä komissio päätteli, että ohjelma voisi tarjota tosiasiallisen valikoivan edun, koska siitä olisivat kiinnostuneita ainoastaan monikansalliset konsernit, jotka harjoittavat rajat ylittäviä konsernin sisäisiä korko-operaatioita verotusalueilla, joilla kannetaan yli 5 prosentin yhtiöveroa.
The Commission considers that its final assessment should not make any distinction between purely national situations and cross-border situations.
Komissio katsoo, ettei lopullisessa arvioinnissa ole syytä tehdä eroa puhtaasti kansallisten ja rajat ylittävien tilanteiden välillä.
Firstly, the specific provisions of the scheme remain the same in both national and cross-border situations.
Ensinnäkin ohjelman erityissäännöt ovat samat kansallisissa ja rajat ylittävissä tilanteissa.
The scheme does not contain any provision that differentiates between domestic and foreign revenues or costs.
Ohjelma ei sisällä yhtään sääntöä, joka tekisi eron koti- ja ulkomaisten tulojen/kustannusten välillä.
Secondly, as rightly pointed out by the Dutch authorities and the interested parties, any advantage obtained in a cross-border context that beyond the advantage obtained in a national context is the result not of the lower Dutch rate for intra-group interest received, but the result of unlimited deduction for intra-group interest paid abroad.
Toiseksi Alankomaat ja asianomaiset huomauttivat aiheellisesti, ettei se tosiasia, että rajat ylittävässä tilanteessa aiheutuva etu on suurempi kuin kansallisessa tilanteessa aiheutuva etu, ole seurausta siitä, että saatuihin konsernin sisäisiin korkoihin sovelletaan Alankomaissa alempaa veroprosenttia, vaan siitä, että maksettujen konsernin sisäisten korkojen vähennyskelpoisuutta ei rajoiteta ulkomailla.