natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Except for irritating or corrosive substances which will normally reveal exacerbated effects with higher concentrations, variability in test volume should be minimised by adjusting the concentration to ensure a constant volume at all dose levels.
Testitilavuuksien tilavuuden vaihtelun pitäisi olla mahdollisimman pientä (testiannos-ten pitoisuutta olisi säädeltävä niin, että tilavuus olisi sama kaikilla annostasoilla), paitsi jos käytetään ärsyttäviä tai syövyttäviä aineita, joiden vaikutus suuremmissa pitoisuuksissa on yleensä voimakkaampi.
Immediately after sacrifice, bone marrow is obtained, exposed to hypotonic solution and fixed.
Luuydintä kerätään heti eläinten lopettamisen jälkeen, käsitellään hypotonisella liuoksella ja fiksoidaan.
The cells are then spread on slides and stained.
Tämän jälkeen solut levitetään objektilaseille ja värjätään.
The mitotic index should be determined as a measure of cytotoxicity in at least 1000 cells per animal for all treated animals (including positive controls) and untreated negative control animals.
Mitoosi-indeksi on määritettävä sytotoksisuuden mittana vähintään 1000 solusta eläintä kohti kaikista tutkittavalle aineelle altistetuista eläimistä (myös positiivisista kontrolleista) ja altistamattomista negatiivisista kontrollieläimistä.
At least 100 cells should be analysed for each animal.
Jokaisesta eläimestä on analysoitava vähintään 100 solua.
This number could be reduced when high numbers of aberrations are observed.
Tätä määrää voidaan pienentää, jos havaitaan runsaasti poikkeavuuksia.
Since slide preparation procedures often result in the breakage of a proportion of metaphases with loss of chromosomes, the cells scored should therefore contain a number of centromeres equal to the number 2n ± 2.
Koska objektilasien valmistelu johtaa usein joidenkin metafaasissa olevien solujen rikkoutumiseen ja kromosomien menettämiseen, sentromeerien lukumäärän lasketuissa soluissa on vastattava lukua 2n ± 2.
Individual animal data should be presented in tabular form.
Yksittäisten eläinten tulokset on esitettävä taulukkomuodossa.
The experimental unit is the animal.
Kokeellinen yksikkö on eläin.
For each animal the number of cells scored, the number of aberrations per cell and the percentage of cells with structural chromosome aberration(s) should be evaluated.
Jokaisesta eläimestä on arvioitava laskettujen solujen lukumäärä, poikkeavuuksien lukumäärä solua kohti ja niiden solujen prosentuaalinen osuus, joissa on yksi tai useampia rakenteellisia kromosomipoikkeavuuksia.
Different types of structural chromosome aberrations should be listed with their numbers and frequencies for treated and control groups.
Eri tyyppiset rakenteelliset kromosomipoikkeavuudet on lueteltava, ja niiden lukumäärä ja esiintymistaajuus koe- ja kontrolliryhmien osalta on ilmoitettava.
If there is no evidence for a difference in response between the sexes, the data from both sexes may be combined for statistical analysis.
Ellei viitteitä sukupuolten välisistä vaste-eroista ole havaittavissa, molempien sukupuolten tiedot voidaan yhdistää tilastollista analyysiä tehtäessä.
There are several criteria for determining a positive result, such as a dose-related increase in the relative number of cells with chromosome aberrations or a clear increase in the number of cells with aberrations in a single dose group at a single sampling time.
Positiivisille tuloksille on useita kriteerejä, kuten kromosomipoikkeavuuksia sisältävien solujen suhteellisen lukumäärän annoksesta riippuva suureneminen tai kromosomipoikkeavuuksia sisältävien solujen lukumäärän selvä suureneminen yksittäisessä annosryhmässä yhdellä näytteenottokerralla.
Statistical methods may be used as an aid in evaluating the test results (6).
Tilastollisia menetelmiä voidaan käyttää apuna testitulosten arvioinnissa (6).
Equivocal results should be clarified by further testing preferably using a modification of experimental conditions.
Epäselviä tuloksia on selkeytettävä jatkotestauksella mieluiten muunnetuissa koeolosuhteissa.
An increase in polyploidy may indicate that the test substance has the potential to induce numerical chromosome aberrations.
Polyploidian lisääntyminen saattaa osoittaa, että tutkittava aine pystyy aiheuttamaan numeerisia kromosomipoikkeavuuksia.
An increase in endoreduplication may indicate that the test substance has the potential to inhibit cell cycle progression (7)(8).
Endoreduplikaation lisääntyminen saattaa osoittaa, että tutkittava aine kykenee pysäyttämään solusyklin etenemisen (7) (8).
A test substance for which the results do not meet the above criteria is considered non-mutagenic in this test.
Tutkittava aine, jolla saadut tulokset eivät täytä edellä kuvattuja kriteerejä, katsotaan ei-mutageeniseksi tässä testissä.
Results may remain equivocal or questionable regardless of the number of experiments performed.
Tulokset saattavat jäädä epäselviksi tai kyseenalaisiksi tehtyjen kokeiden lukumäärästä riippumatta.
Positive results from the in vivo chromosome aberration test indicate that a substance induces chromosome aberrations in the bone marrow of the species tested.
In vivo -kromosomipoikkeavuustestissä saadut positiiviset tulokset osoittavat, että tutkittava aine aiheuttaa kromosomipoikkeavuuksia testatun lajin luuytimessä.
Negative results indicate that, under the test conditions, the test substance does not induce chromosome aberrations in the bone marrow of the species tested.
Negatiiviset tulokset osoittavat, ettei tutkittava aine aiheuta koeolosuhteissa kromosomipoikkeavuuksia testatun lajin luuytimessä.
The likelihood that the test substance or its metabolites reach the general circulation or specifically the target tissue (e.g. systemic toxicity) should be discussed.
Tutkittavan aineen tai sen metaboliittien todennäköistä pääsyä yleiseen verenkiertoon tai erityisesti kohdekudokseen (esim. systeeminen toksisuus) on pohdittava.
solubility and stability of the test substance in solvent/vehicle, if known,
tutkittavan aineen liukoisuus ja stabiliteetti liuottimessa/kantaja-aineessa, jos tiedossa.
individual weight of the animals at the start of the test, including body weight range, mean and standard deviation for each group,
eläinten yksilöllinen paino testiä aloitettaessa, myös painon vaihteluväli, keskiarvo ja keskihajonta kussakin ryhmässä.
positive and negative (vehicle/solvent) controls,
positiiviset ja negatiiviset (kantaja-aine/liuotin) kontrollit,
data from range-finding study, if conducted,
mahdolliset raja-annostutkimuksen tulokset,
details of test substance preparation,
tutkittavan aineen valmistelun yksityiskohdat,
rationale for route of administration,
antotavan valintaperusteet,
methods for verifying that the test substance reached the general circulation or target tissue, if applicable,
menetelmät, joilla on vahvistettu tutkittavan aineen pääsy yleiseen verenkiertoon tai kohdekudokseen, tarvittaessa,
details of food and water quality,
yksityiskohtaiset tiedot ravinnon ja veden laadusta,
detailed description of treatment and sampling schedules,
yksityiskohtainen kuvaus altistus- ja näytteidenotto-ohjelmasta,
methods for measurements of toxicity,
myrkkyvaikutuksen mittausmenetelmät,
identity of metaphase arresting substance, its concentration and duration of treatment,
metafaasin pysäyttämisessä käytetty aine, sen pitoisuus ja käsittelyn kesto,
number of cells analysed per animal,
analysoitujen solujen lukumäärä eläintä kohti,
signs of toxicity,
myrkkyvaikutuksen merkit,
mitotic index,
mitoosi-indeksi,
type and number of aberrations, given separately for each animal,
kromosomipoikkeavuuksien tyyppi ja lukumäärä, ilmoitettava jokaisen eläimen osalta erikseen,
total number of aberrations per group with means and standard deviations,
kromosomipoikkeavuuksien kokonaismäärä ryhmää kohti sekä keskiarvot ja keskihajonnat,
number of cells with aberrations per group with means and standard deviations,
kromosomipoikkeavuuksia sisältäneiden solujen lukumäärä ryhmää kohti sekä keskiarvot ja keskihajonnat,
changes in ploidy, if seen,
ploidian muutokset, jos niitä esiintyy,
concurrent negative control data,
rinnakkaisten negatiivisten kontrollien tulokset,
historical negative control data with ranges, means and standard deviations,
aikaisemmat negatiivisesta kontrollista saadut tutkimustulokset sekä vaihteluvälit, keskiarvot ja keskihajonnat,
concurrent positive control data.
rinnakkaisen positiivisen kontrollin tiedot.
Discussion of the results.
Tulosten pohdinta.
Adler, I.D., (1984) Cytogenetic Tests in Mammals.
Adler, I.D. (1984).
Parry (Eds).
Party (eds).
IRL Press, Oxford, Washington D.C., p. 275-306.
IRL Press, Oxford, Washington D.C., s. 275–306.
Mutation Res., 189, p. 157-165.
Mammalian In Vivo Cytogenetic Assays: Analysis of Chromosome Aberrations in Bone Marrow Cells, Mutation Res., 189, s. 57–165.
Richold, M., Chandley, A., Ashby, J., Gatehouse, D.G., Bootman, J. and Henderson, L., (1990) In Vivo Cytogenetic Assays.
Richold, M., Chandley, A., Ashby, J., Gatehouse, D.G., Bootman, J. and Henderson, L. (1990).
Tice, R.R., Hayashi, M., MacGregor, J.T., Anderson, D., Blakey, D.H., Holden, H.E., Kirsch-Volders, M., Oleson Jr., F.B., Pacchierotti, F., Preston, R.J., Romagna, F., Shimada, H., Sutou, S. and Vannier, B., (1994) Report from the Working Group on the In Vivo Mammalian Bone Marrow Chromosomal Aberration Test.
Tice, R.R., Hayashi, M., MacGregor, J.T., Anderson, D., Blakey, D.H., Holden, H.E., Kirsch-Volders, M., Oleson Jr., F.B., Pacchierotti, K, Preston, R.J., Romagna, F., Shimada, H., Sutou, S. and Vannier, B. (1994). Report from the Working Group on the In Vivo Mammalian Bone Marrow Chromosomal Aberration Test.
Mutation Res., 312, p. 305-312.
Mutation Res., s. 312, 305–312.
Mutagenesis, 7, p. 313-319.
Report of British Toxicology Society/UK Environmental Mutagen Society Working Group: Dose setting in In Vivo Mutagenicity Assays, Mutagenesis, 7, s. 313–319.
Cambridge University Press, Cambridge. p. 184-232.
Cambridge University Press, Cambridge, s. 184–232.
This method is a replicate of the OECD TG 474, Mammalian Erythrocyte Micronucleus Test (1997).
Tämä menetelmä on sama kuin OECD TG 474, Mammalian Erythrocyte Micronucleus Test (1997).
The mammalian in vivo micronucleus test is used for the detection of damage induced by the test substance to the chromosomes or the mitotic apparatus of erythroblasts by analysis of erythrocytes as sampled in bone marrow and/or peripheral blood cells of animals, usually rodents.
Nisäkkäiden in vivo -mikrotumatestiä käytetään tutkittavan aineen aiheuttamien kromosomivaurioiden tai mitoosilaitteen vaurioiden toteamiseen erytroblasteissa analysoimalla eläinten, yleensä jyrsijöiden, luuytimestä kerättyjä punasoluja ja/tai perifeerisiä verisoluja.
The purpose of the micronucleus test is to identify substances that cause cytogenetic damage, which results in the formation of micronuclei containing lagging chromosome fragments or whole chromosomes.
Mikrotumatestin tarkoituksena on tunnistaa sellaisia sytogeneettisiä vaurioita aiheuttavat aineet, jotka johtavat hitaasti liikkuvia (lagging) kromosomifragmentteja tai kokonaisia kromosomeja sisältävien mikrotumien muodostumiseen.
When a bone marrow erythroblast develops into a polychromatic erythrocyte, the main nucleus is extruded; any micronucleus that has been formed may remain behind in the otherwise anucleated cytoplasm.
Kun luuytimen erytroblasti kehittyy polykromaattiseksi punasoluksi, päätuma irtoaa solusta, ja mahdollinen muodostunut mikrotuma saattaa jäädä muutoin tumattomaan solulimaan.
Visualisation of micronuclei is facilitated in these cells because they lack a main nucleus.
Päätuman puuttuminen helpottaa mikrotumien havaitsemista näissä soluissa.
An increase in the frequency of micronucleated polychromatic erythrocytes in treated animals is an indication of induced chromosome damage.
Mikrotumaisten polykromaattisten punasolujen suurentunut esiintymistaajuus altistetuilla eläimillä on osoitus tutkittavan aineen aiheuttamasta kromosomivauriosta.
The bone marrow of rodents is routinely used in this test since polychromatic erythrocytes are produced in that tissue.
Tässä testissä käytetään rutiinimaisesti jyrsijöiden luuydintä, sillä polykromaattiset punasolut muodostuvat luuytimessä.
The measurement of micronucleated immature (polychromatic) erythrocytes in peripheral blood is equally acceptable in any species in which the inability of the spleen to remove micronucleated erythrocytes has been demonstrated, or which has shown an adequate sensitivity to detect agents that cause structural or numerical chromosome aberrations.
Mikrotumaiset epäkypsät (polykromaattiset) punasolut voidaan mitata yhtä hyvin perifeerisestä verestä miltä tahansa eläinlajilta, jonka perna ei kykene poistamaan mikrotumaisia punasoluja tai jonka on todettu olevan riittävän herkkä rakenteellisia tai numeerisia kromosomipoikkeavuuksia aiheuttavien aineiden osoittamiseen.
Micronuclei can be distinguished by a number of criteria.
Mikrotumien erottamisessa voidaan käyttää useita kriteerejä.
These include identification of the presence or absence of a kinetochore or centromeric DNA in the micronuclei.
Näitä ovat kinetokorin tai sentromeerisen DNA:n osoittaminen mikrotumissa tai puuttuminen niistä.
The frequency of micronucleated immature (polychromatic) erythrocytes is the principal endpoint.
Mikrotumaisten epäkypsien (polykromaattisten) punasolujen esiintymistaajuus on pääasiallinen tulos.
The number of mature (normochromatic) erythrocytes in the peripheral blood that contain micronuclei among a given number of mature erythrocytes can also be used as the endpoint of the assay when animals are treated continuously for four weeks or more.
Perifeerisen veren kypsien (normokromaattisten) punasolujen lukumäärää, jossa esiintyy mikrotumia tietyssä määrässä kypsiä punasoluja, voidaan myös käyttää analyysin tuloksena, kun eläimet saavat tutkittavaa ainetta jatkuvasti vähintään 4 viikon ajan.
This mammalian in vivo micronucleus test is especially relevant to assessing mutagenic hazard in that it allows consideration of factors of in vivo metabolism, pharmacokinetics and DNA-repair processes although these may vary among species, among tissues and among genetic endpoints.
Tämä nisäkkäiden in vivo -mikrotumatesti soveltuu erityisesti mutageenisuuden vaaran arvioimiseen, sillä siinä voidaan ottaa huomioon tekijöitä, jotka liittyvät in vivo -metaboliaan, farmakokinetiikkaan ja DNA:n korjautumisprosesseihin, joskin näissä saattaa esiintyä eroja eri lajeilla, eri kudoksissa ja geneettisissä tuloksissa.
An in vivo assay is also useful for further investigation of a mutagenic effect detected by an in vitro system.
In vivo -analyysi on hyödyllinen myös in vitro -koejärjestelmässä havaitun mutageenisen vaikutuksen jatkotutkimuksena.
Centromere (Kinetochore): region(s) of a chromosome with which spindle fibers are associated during cell division, allowing orderly movement of daughter chromosomes to the poles of the daughter cells.
Sentromeeri (kinetokori): Kromosomin alue (alueita), joihin sukkularihmat ovat kiinnittyneet solunjakautumisen aikana. Tähän perustuu tytärkromosomien järjestäytynyt siirtyminen tytärsolujen napoihin.
Micronuclei: small nuclei, separate from and additional to the main nuclei of cells, produced during telophase of mitosis (meiosis) by lagging chromosome fragments or whole chromosomes.
Mikrotumat: Pieniä solun päätumasta erillisiä ja niiden rinnalla esiintyviä tumia, jotka muodostuvat mitoosin (meioosin) telofaasin aikana hitaasti liikkuvista (lagging) kromosomikappaleista tai kokonaisista kromosomeista.
Normochromatic erythrocyte: mature erythrocyte that lacks ribosomes and can be distinguished from immature, polychromatic erythrocytes by stains selective for ribosomes.
Normokromaattinen punasolu: Kypsä punasolu, josta puuttuvat ribosomit ja joka voidaan erottaa polykromaattisista punasolujen esiasteista ribosomiselektiivisillä väriaineilla.
Polychromatic erythrocyte: immature erythrocyte, in an intermediate stage of development, that still contains ribosomes and therefore can be distinguished from mature, normochromatic erythrocytes by stains selective for ribosomes.
Polykromaattinen punasolu: Punasolun esiaste, kehityksen välivaiheessa oleva (epäkypsä) punasolu, jossa on edelleen ribosomeja ja joka voidaan tämän perusteella erottaa kypsistä, normokromaattisista punasoluista ribosomiselektiivisillä väriaineilla.
Animals are exposed to the test substance by an appropriate route.
Eläimet altistetaan tutkittavalle aineelle sopivaa antotapaa käyttäen.
If bone marrow is used, the animals are sacrificed at appropriate times after treatment, the bone marrow extracted, and preparations made and stained (1)(2)(3)(4)(5)(6)(7).
Jos käytetään luuydintä, eläimet lopetetaan sopivan ajan kuluttua altistuksesta, luuydin poistetaan ja preparaatit valmistetaan ja värjätään (1) (2) (3) (4) (5) (6) (7).
When peripheral blood is used, the blood is collected at appropriate times after treatment and smear preparations are made and stained (4)(8)(9)(10).
Käytettäessä perifeeristä verta verinäytteet otetaan sopivina ajankohtina altistuksen jälkeen, tehdään sivelyvalmisteet ja värjätään (4) (8) (9) (10).
For studies with peripheral blood, as little time as possible should elapse between the last exposure and cell harvest.
Perifeeristä verta käyttävissä tutkimuksissa viimeisen altistuksen ja solujen keräämisen välisen ajan tulisi olla mahdollisimman lyhyt.
Preparations are analysed for the presence of micronuclei.
Preparaatit analysoidaan mikrotumien toteamiseksi.
Mice or rats are recommended if bone marrow is used, although any appropriate mammalian species may be used.
Luuydintä käytettäessä hiiret tai rotat ovat suositeltavia koe-eläimiä, mutta myös muita soveltuvia nisäkäslajeja voidaan käyttää.
When peripheral blood is used, mice are recommended.
Perifeerisestä verestä tehtävissä tutkimuksissa koe-eläimiksi suositellaan hiiriä.
However, any appropriate mammalian species may be used provided it is a species in which the spleen does not remove micronucleated erythrocytes or a species, which has shown an adequate sensitivity to detect agents that cause structural or numerical chromosome aberrations.
Koe-eläimenä voidaan kuitenkin käyttää mitä tahansa sopivaa nisäkäslajia, jonka perna ei poista mikrotumaisia punasoluja tai jonka on osoitettu olevan riittävän herkkä rakenteellisia tai numeerisia poikkeavuuksia aiheuttavien aineiden toteamiseen.
At the commencement of the study, the weight variation of animals should be minimal and not exceed ±20 % of the mean weight of each sex.
Tutkimuksen alkaessa eläinten painon vaihtelun on oltava minimaalista, enintään ± 20 % kummankin sukupuolen keskipainosta.
If other than well-known solvents/vehicles are used, their inclusion should be supported with reference data indicating their compatibility.
Jos käytetään muita kuin hyvin tunnettuja liuottimia/kantaja-aineita, niiden käyttö on perusteltava niiden yhteensopivuuden osoittavilla tutkimustuloksilla.
Except for treatment with the test substance, animals in the control groups should be handled in an identical manner to animals of the treatment groups.
Kontrolliryhmän eläimiä on käsiteltävä samalla tavoin kuin koeryhmän eläimiä, mutta niille ei anneta tutkittavaa ainetta.
Positive controls should produce micronuclei in vivo at exposure levels expected to give a detectable increase over background.
Positiivisten kontrollien tulisi aiheuttaa mikrotumia in vivo -altistustasoilla, joiden odotetaan aiheuttavan havaittavaa lisääntymistä taustaan verrattuna.
In addition, the use of chemical class-related positive control chemicals may be considered, when available.
Lisäksi positiivisina kontrolleina tulisi käyttää samaan kemiallisten aineiden ryhmään kuuluvia aineita, mikäli mahdollista.
N-ethyl-N-nitrosourea
N-etyyli-N-nitrosourea
Negative controls, treated with solvent or vehicle alone, and otherwise treated in the same way as the treatment groups should be included for every sampling time, unless acceptable inter-animal variability and frequencies of cells with micronuclei are demonstrated by historical control data.
Negatiivisista kontrolleista, jotka ovat saaneet pelkkää liuotinta tai kantaja-ainetta ja joita muuten on käsitelty samalla tavoin kuin koeryhmiä, on otettava näytteet jokaisella näytteenottokerralla, paitsi jos aikaisemmat tutkimustulokset osoittavat, että eläinten väliset erot ja vaihtelut mikrotumia sisältävien solujen esiintymistaajuudessa ovat hyväksyttävällä tasolla.
If peripheral blood is used, a pre-treatment sample may also be acceptable as a concurrent negative control, but only in the short peripheral blood studies (e.g. 1-3 treatment(s)) when the resulting data are in the expected range for the historical control.
Jos käytetään perifeeristä verta, rinnakkaiseksi negatiiviseksi kontrolliksi voidaan hyväksyä myös ennen altistusta otettu näyte, mutta vain lyhytaikaisissa perifeerisestä verestä tehtävissä testeissä (esim. 1-3 altistusta), mikäli saadut tulokset ovat aikaisempiin kontrollista saatuihin tutkimustuloksiin perustuvalla odotetulla alueella.
Each treated and control group must include at least five analysable animals per sex (11).
Jokaisessa koe- ja kontrolliryhmässä on oltava vähintään 5 analysoitavissa olevaa eläintä kumpaakin sukupuolta (11).
If at the time of the study there are data available from studies in the same species and using the same route of exposure that demonstrate that there are no substantial differences between sexes in toxicity, then testing in a single sex will be sufficient.
Vain toista sukupuolta voidaan käyttää, mikäli tutkimusajankohtana on käytettävissä samalla eläinlajilla ja samaa antoreittiä käyttämällä tehtyjä tutkimuksia, joiden tulokset osoittavat, ettei myrkkyvaikutuksessa ole huomattavia eroja sukupuolten välillä.
No standard treatment schedule (i.e. one, two or more treatments at 24 h intervals) can be recommended.
Mitään standardia altistusohjelmaa (kuten 1, 2 tai useampia altistuksia 24 tunnin välein) ei voida suositella.
The samples from extended dose regimens are acceptable as long as a positive effect has been demonstrated for this study or, for a negative study, as long as toxicity has been demonstrated or the limit dose has been used, and dosing continued until the time of sampling.
Pitempien altistusohjelmien aikana kerätyt näytteet ovat hyväksyttäviä, mikäli positiivinen vaikutus on osoitettu tässä tutkimuksessa tai negatiivisessa tutkimuksessa on osoitettu myrkkyvaikutusta tai raja-annosta on käytetty ja annostelua on jatkettu näytteenoton ajankohtaan asti.
Test substances may also be administered as a split dose, i.e., two treatments on the same day separated by no more than a few hours, to facilitate administering a large volume of material.
Tutkittavat aineet voidaan antaa myös jaettuina annoksina, eli kaksi altistuskertaa samana päivänä muutaman tunnin välein, mikä helpottaa suurten ainemäärien antamista.
The test may be performed in two ways:
Testi voidaan tehdä kahdella tavalla:
animals are treated with the test substance once.
Eläimet altistetaan tutkittavalle aineelle yhden kerran.
Samples of bone marrow are taken at least twice, starting not earlier than 24 hours after treatment, but not extending beyond 48 hours after treatment with appropriate intervals between samples.
Luuydinnäytteitä otetaan vähintään kaksi kertaa siten, että ensimmäinen näyte otetaan aikaisintaan 24 tunnin kuluttua altistuksesta ja viimeinen viimeistään 48 tunnin kuluttua altistuksesta ja näytteenottokertojen välillä on sopiva väli.
The use of sampling times earlier than 24 hours after treatment should be justified.
Mikäli näytteitä otetaan aikaisemmin kuin 24 tunnin kuluttua, perustelut on esitettävä.
Samples of peripheral blood are taken at least twice, starting not earlier than 36 hours after treatment, with appropriate intervals following the first sample, but not extending beyond 72 hours.
Perifeerisestä verestä otetaan näytteitä vähintään kaksi kertaa siten, että ensimmäinen näyte otetaan aikaisintaan 36 tunnin kuluttua altistuksesta ja seuraavat sopivan ajan kuluttua siitä, kuitenkin viimeistään 72 tunnin kuluttua altistuksesta.
When a positive response is recognised at one sampling time, additional sampling is not required.
Mikäli positiivinen vaste havaitaan yhden näytteenottokerran jälkeen, lisänäytteitä ei tarvita.