natgillin/translations-raw huggingface dataset:
XO-females are recognised by the change in sex ratio among their progeny from 1:1 to 1:2 males versus females.
XO-naaraat tunnistetaan siitä, että niiden jälkeläisten sukupuolijakautuma 1:1 muuttuu suhteeksi 1:2 uroksia/naaraita.
In a sequential procedure, normal Fl animals are eliminated from further testing if the first F2 litter reaches or exceeds a predetermined normal value, otherwise a second or third F2 litter is observed.
Sarjatutkimuksissa normaalien F1-eläimien lisätutkimuksia ei suoriteta, jos ensimmäinen F2-poikue on ennalta määritetyn normaalipoikueen kokoinen tai sitä suurempi. Muussa tapauksessa tutkitaan toinen tai kolmas F2-poikue.
animals that cannot be classified as normal after observation of up to three F2 litters are either tested further by analysis of uterine contents of female mates or directly subjected to cytogenetic analysis.
Niille F1-eläimille, joita ei voida pitää normaaleina kolmen F2-poikueen tutkimisen perusteella, suoritetaan lisätutkimuksia joko analysoimalla emojen kohdun sisältö tai tekemällä niistä suoraan sytogeneettinen analyysi.
Analysis of uterine contents: the reduction in litter size of translocation carriers is due to embryonic death so that a high number of dead implants is indicative of the presence of a translocation in the animal under test.
Kohdun sisällön tutkiminen: translokaatiokantajien poikueiden pieneminen johtuu sikiökuolemista, joten kohdun seinämään kiinnittyneiden kuolleiden munasolujen suuri määrä viittaa tutkittavana olevassa eläimessä tapahtuneeseen translokaatioon.
males to be tested are mated to two to three females each.
Kukin testattava F1-uros pariutetaan kahden tai kolmen naaraan kanssa.
Conception is established by daily inspection for vaginal plugs in the morning.
Hedelmöitys varmistetaan joka aamu tutkimalla, onko naaraille kehittynyt emätintulppa.
Females are sacrificed 14 to 16 days later and living and dead implants in their uteri are recorded.
Naaraat lopetetaan 14–16 päivän kuluttua ja kohdussa olevien elävien ja kuolleiden alkioiden määrä kirjataan.
Cytogenetic analysis
Sytogeneettinen analyysi:
Testes preparations are made by the air-drying technique.
Kivekset preparoidaan ilmakuivatusmenetelmää käyttäen.
Translocation carriers are identified by the presence of multivalent configurations at diakinesis-metaphase I in primary spermatocytes.
Translokaatiokantajat tunnistetaan primaarispermatogyyttien ensimmäisen diakineesimetafaasin multivalenttien rakennemuotojen perusteella.
Observation of at least two cells with multivalent association constitutes the required evidence that the tested animal is a translocation carrier.
Vähintään kahdessa solussa esiintyvä multivalentti yhdistyminen on riittävä osoitus siitä, että tutkittava eläin on translokaatiokantaja.
If no breeding selection has been performed all F1 males are inspected cytogenetically.
Ellei siitosvalintaa ole tehty, kaikki F1-urokset tutkitaan sytogeneettisesti.
The presence of an unusually long and/or short chromosome in each of 10 cells is evidence for a particular male sterile translocation (c-t type).
Epätavallisen pitkän ja/tai lyhyen kromosomin esiintyminen 10 solussa osoittaa steriiliä translokaatiota yksittäisessä uroksessa (c-tyyppi).
Some X-autosome translocations that cause male sterility may only be identified by banding analysis of mitotic chromosomes.
Eräät urosten steriliteettiä aiheuttavat X-autosomi-translokaatiot voidaan todeta ainoastaan mitoottisten kromosomien raita-analyysin perusteella.
The presence of 39 chromosomes in all of 10 mitoses is evidence for an XO condition in a female.
Kun kaikissa 10 mitoosissa esiintyy 39 kromosomia, tämä osoittaa, että kysymyksessä on XO-naaras.
Data are presented in tabular form.
Tulokset esitetään taulukkomuodossa.
The mean litter size and sex ratio from parental matings at birth and weaning are reported for each mating interval.
Parentaalisukupolven poikueiden keskikoko ja sukupuolijakautuma syntymis- ja vieroitusajankohtana ilmoitetaan jokaista pariutumisjaksoa kohden.
For fertility assessment of F1 animals, the mean litter size of all normal matings and the individual litter sizes of F1 translocation carriers are presented.
F1-eläinten hedelmällisyystutkimusten osalta ilmoitetaan kaikkien normaalien pariutumisten tuottamien poikueiden keskikoko ja F1-translokaatiokantajien kunkin poikueen koko.
For analysis of uterine contents, the mean number of living and dead implants of normal matings and the individual numbers of living and dead implants for each mating of F1 translocation carriers are reported.
Kohdun sisällön analyyseistä ilmoitetaan normaalien pariutumisten tuottamat elävät ja kuolleet kohdun seinämään kiinnittyneet munasolut ja F1-translokaatiokantajien jokaisen pariutumisen tuottamat elävät ja kuolleet kohdun seinämään kiinnittyneet munasolut.
For cytogenetic analysis of diakinesis-metaphase I, the numbers of types of multivalent configurations and the total number of cells are listed for each translocation carrier.
Ensimmäisen diakineesimetafaasin sytogeneettisistä analyyseistä ilmoitetaan multivalenttien raken-nemuutostyyppien määrät ja kokonaissolumäärä kutakin translokaatiokantajaa kohden.
For sterile F1 individuals, the total number of matings and the duration of the mating period are reported.
Steriilien F1-yksilöiden osalta ilmoitetaan pariutumisien kokonaismäärä ja pariuttamisajan kesto.
Testes weights and cytogenetic analysis details are given.
Ilmoitetaan kivesten paino ja sytogeneettisen analyysin tulokset.
For XO females, the mean litter size, sex ratio of F1 progeny and cytogenetic analysis results are reported.
XO-naaraiden osalta ilmoitetaan poikueiden keskikoko, F2-jälkeläisten sukupuolijakautuma sekä sytogeneettisen analyysin tulokset.
Where possible F1 translocation carriers are preselected by fertility tests, the tables have to include information on how many of these were confirmed translocation heterozygotes.
Jos mahdolliset F1-translokaatiokantajat valittiin ennakolta hedelmällisyystutkimusten perusteella, taulukosta on ilmettävä, kuinka moni näistä varmistui translokaatioheterotsygootiksi.
Data from negative controls and the positive control experiments are reported.
Negatiiviset kontrollitulokset ja positiivisten kontrollitestien tulokset ilmoitetaan.
strain of mice, age of animals, weights of treated animals,
hiirikanta, eläinten ikä, altistettujen eläinten paino,
numbers of parental animals of each sex in experimental and control groups,
parentaalieläinten lukumäärä sukupuolta kohden koe- ja kontrolliryhmissä,
test conditions, detailed description of treatment, dose levels, solvents, mating schedule,
koeolosuhteet, tarkka kuvaus altistuksesta, annostasot, liuottimet, pariutumisaikataulu,
number and sex of offspring per female, number and sex of offspring raised for translocation analysis,
poikasten lukumäärä ja sukupuoli naarasta kohden, translokaatioanalyysiä varten kasvatettujen poikasten lukumäärä ja sukupuoli,
time and criteria of translocation analysis,
translokaatioanalyysin ajankohta ja perusteet,
number and detailed description of translocation carriers, including breeding data and uterine content data, if applicable;
translokaatiokantajien lukumäärä ja tarkka selostus translokaatiokantajista, risteyttämisestä ja kohdun sisällöstä soveltuvin osin,
cytogenetic procedures and details of microscopic analysis, preferably with pictures,
sytogeneettiset menettelytavat sekä selostus mikroskooppisesta analyysistä mieluimmin kuvien kera,
SUB-CHRONIC ORAL TOXICITY TESTREPEATED DOSE 90 – DAY ORAL TOXICITY STUDY IN RODENTS
SUBKROONINEN ORAALINEN MYRKYLLISYYSTESTI TOISTETUILLA ANNOKSILLA TEHTÄVÄ 90 VUOROKAUDEN ORAALINEN MYRKYLLISYYSTUTKIMUS JYRSIJÖILLÄ
This sub-chronic oral toxicity test method is a replicate of the OECD TG 408 (1998).
Tämä subkrooninen oraalinen myrkyllisyystesti on toisinto OECD:n testiohjeesta nro 408 (1998).
In the assessment and evaluation of the toxic characteristics of a chemical, the determination of sub-chronic oral toxicity using repeated doses may be carried out after initial information on toxicity has been obtained from acute or repeated dose 28-day toxicity tests.
Määritettäessä ja arvioitaessa kemikaalin myrkyllisyysominaisuuksia voidaan subkrooninen toistetuilla annoksilla aiheutettu suun kautta vaikuttava myrkyllisyys määrittää sen jälkeen, kun alustavia myrkyllisyyttä koskevia tietoja on saatu välittömän myrkyllisyyden testistä tai toistetuilla annoksilla suoritetusta vuorokauden myrkyllisyystestistä.
The 90-day study provides information on the possible health hazards likely to arise from repeated exposure over a prolonged period of time covering post-weaning maturation and growth well into adulthood.
90 vuorokauden tutkimuksesta saadaan tietoja terveyshaitoista, joita todennäköisesti seuraa toistuvasta altistuksesta pitkähkön ajanjakson aikana, myös vieroittamisen jälkeen eläimen kehittyessä ja kasvaessa täysikasvuiseksi.
The study will provide information on the major toxic effects, indicate target organs and the possibility of accumulation, and can provide an estimate of a no-observed-adverse-effect level of exposure which can be used in selecting dose levels for chronic studies and for establishing safety criteria for human exposure.
Tutkimuksessa saadaan tietoa tärkeimmistä myrkyllisyysvaikutuksista, siinä käyvät ilmi kohde-elimet ja aineen mahdollinen kertyminen ja siinä voidaan saada arvio haitattomista altistustasoista (NOAEL), joita voidaan käyttää valittaessa annoksia pitkäaikaisten vaikutusten tutkimiseen sekä turvallisuuskriteerien asettamiseen ihmisten altistukselle.
The method places additional emphasis on neurological endpoints and gives an indication of immunological and reproductive effects.
Menetelmässä korostetaan neurologisia loppupisteitä, ja siinä saadaan tietoa immunologisista ja lisääntymisfysiologisista vaikutuksista.
The need for careful clinical observations of the animals, so as to obtain as much information as possible, is also stressed.
Menetelmässä korostetaan myös sitä, että eläimistä on tehtävä huolellisesti kliinisiä havaintoja, jotta saadaan mahdollisimman paljon tietoa.
This study should allow for the identification of chemicals with the potential to cause neurotoxic, immunological or reproductive organ effects, which may warrant further in-depth investigation.
Tämän tutkimuksen avulla pitäisi olla mahdollista tunnistaa kemikaaleja, joilla voi olla perusteellisempia tutkimuksia vaativia myrkyllisiä vaikutuksia hermostoon, immuunijärjestelmään ja lisääntymiselimiin.
Dose is expressed as weight (g, mg) or as weight of test substance per unit weight of test animal (e.g. mg/kg), or as constant dietary concentrations (ppm).
Annos ilmaistaan painoyksikköinä (g, mg) tai testiaineen painona koe-eläimen painoyksikköä kohti (esim. mg/kg) tai vakiopitoisuuksina ravinnossa (ppm).
Dosage: is a general term comprising of dose, its frequency and the duration of dosing.
Annostus: yleistermi, joka käsittää annoksen, annostusvälit ja annostelun keston.
NOAEL: is the abbreviation for no-observed-adverse-effect level and is the highest dose level where no adverse treatment-related findings are observed.
NOAEL: lyhennys määritelmälle ’no observed adverse effect level’ eli korkein annostaso, jolla ei havaita mitään haitallisia käsittelyyn liittyviä vaikutuksia.
The test substance is orally administered daily in graduated doses to several groups of experimental animals, one dose level per group for a period of 90 days.
Testiainetta annetaan suun kautta päivittäin asteittain vaihtelevina annoksina useille koe-eläinryhmille niin, että yhtä annostasoa annetaan ryhmää kohti 90 vuorokauden ajan.
During the period of administration the animals are observed closely for signs of toxicity.
Tänä aikana eläimiä havainnoidaan tarkasti myrkyllisyysvaikutusten havaitsemiseksi.
Animals, which die or are killed during the test are necropsied and, at the conclusion of the test, surviving animals are also killed and necropsied.
Testin kuluessa kuolleille tai tapetuille eläimille tehdään ruumiinavaus, ja testin päättyessä myös vielä elossa olevat eläimet tapetaan ja niille tehdään ruumiinavaus.
Preparations of animals
Eläinten valmistelu
Healthy animals, which have been acclimated to laboratory conditions for at least five days and have not been subjected to previous experimental procedures, should be used.
Testissä tulee käyttää terveitä eläimiä, jotka on totutettu laboratorio-olosuhteisiin vähintään viiden vuorokauden ajan ja joita ei ole aiemmin käytetty testeihin.
The test animals should be characterised as to species, strain, source, sex, weight and/or age.
Koe-eläinten laji, kanta, alkuperä, sukupuoli, paino ja/tai ikä on tunnettava.
Animals should be randomly assigned to the control and treatment groups.
Eläimet jaetaan satunnaistetusti kontrolli- ja käsittelyryhmiin.
Each animal should be assigned a unique identification number.
Kullekin eläimelle annetaan oma tunnistenumero.
Preparations of doses
Annosten valmistelu
The method of oral administration is dependent on the purpose of the study, and the physical/chemical properties of the test material.
Menetelmä riippuu tutkimuksen tarkoituksesta ja testiaineen fysikaalisista ja kemiallisista ominaisuuksista.
The stability of the test substance under the conditions of administration should be determined.
Testiaineen stabiilisuus annosteluolosuhteissa olisi määritettävä.
The preferred species is the rat, although other rodent species, e.g. the mouse, may be used.
Rotta on suositeltava koe-cläin, vaikka muita jyrsijöitä, kuten hiirtä, voidaan myös käyttää.
Where the study is conducted as a preliminary to a long term chronic toxicity study, animals from the same strain and source should be used in both studies.
Jos tutkimuksen on tarkoitus olla alustava tutkimus pitkäaikaiselle myrkyilisyystutkimukselle, molemmissa tutkimuksissa olisi käytettävä samaa kantaa ja samalta toimittajalta hankittuja eläimiä.
At least 20 animals (10 female and 10 male) should be used at each dose level.
Kullakin annostasolla olisi käytettävä vähintään 20:tä eläintä (10 naarasta ja 10 koirasta).
Based on previous knowledge of the chemical or a close analogue, consideration should be given to including an additional satellite group of ten animals (five per sex) in the control and in the top dose group for observation, after the treatment period, of reversibility or persistence of any toxic effects.
Kemikaalista tai sitä läheisesti muistuttavasta aineesta saatavilla olevien aiempien tietojen perusteella olisi harkittava kymmenen eläimen (viisi kumpaakin sukupuolta) lisäryhmän sisällyttämistä kontrolliryhmään ja suurimman annoksen ryhmään sitä varten, että niitä havainnoitaisiin käsittelyjakson jälkeen mahdollisten myrkkyvaikutusten palautumisen tai jatkumisen havaitsemiseksi.
The duration of this post-treatment period should be fixed appropriately with regard to the effects observed.
Tämä käsittelyn jälkeinen aika olisi asetettava havaittujen vaikutusten mukaan.
At least three dose levels and a concurrent control shall be used, except where a limit test is conducted (see 1.4.3.4).
Tutkimuksessa on käytettävä vähintään kolmea annostasoa ja testin kanssa samaan aikaan on tehtävä kontrolli paitsi jos tehdään raja-arvotesti (ks. 1.4.3.4).
Dose levels may be based on the results of repeated dose or range finding studies and should take into account any existing toxicological and toxicokinetic data available for the test substance or related materials.
Annostasot voidaan asettaa toistetuilla annoksilla tehdyn testin tai raja-arvotestin tulosten perusteella, ja kaikki mahdolliset testiaineesta tai samanlaisista aineista saatavilla olevat toksikologiset ja toksikokineettiset tiedot on otettava huomioon.
Unless limited by the physical-chemical nature or biological effects of the test substance, the highest dose level should be chosen with the aim to induce toxicity but not death or severe suffering.
Jos testiaineen fysikaalinen/kemiallinen olomuoto tai biologiset ominaisuudet eivät aseta rajoituksia, suurin annos valitaan sellaiseksi, että se aiheuttaa myrkyllisyysvaikutuksen mutta ei aiheuta kuolemaa tai kovia tuskia.
A descending sequence of dose levels should be selected with a view to demonstrating any dosage related response and a no-observed-adverse-effect level (NOAEL) at the lowest dose level.
Annostasojen on oltava laskevia, jotta voitaisiin osoittaa kaikki annokseen liittyvät vasteet ja haitaton taso alhaisimmalla annostasolla.
Two to four-fold intervals are frequently optimal for setting the descending dose levels and addition of a fourth test group is often preferable to using very large intervals (e.g. more than a factor of about 6-10) between dosages.
Kaksinkertaiset-nelinkertaiset erot annostasojen välillä ovat usein parhaimmat alenevassa annossarjassa, ja usein on hyödyllisempää lisätä neljäs testiryhmä kuin käyttää hyvin suuria annosvälejä (ts. suurempia kuin n. 6–10-ker-taisia).
The control group shall be an untreated group or a vehicle-control group if a vehicle is used in administering the test substance.
Kontrolliryhmän tulee olla joko ryhmä, joka ei saa käsittelyä, tai kantaja-ainetta saava ryhmä, mikäli testiaineen antamisen yhteydessä käytetään kantaja-ainetta.
Except for treatment with the test substance, animals in the control group should be handled in an identical manner to those in the test groups.
Kontrolliryhmän eläimiä on käsiteltävä samalla tavoin kuin testiryhmän cläimiä, mutta niille ei anneta testiainetta.
If a vehicle is used, the control group shall receive the vehicle in the highest volume used.
Jos käytetään kantaja-ainetta, kontrolliryhmälle tulee antaa tilavuudeltaan suurin käytetty kantaja-aineannos.
If a test substance is administered in the diet, and causes reduced dietary intake, then a pair-fed control group may be useful in distinguishing between reductions due to palatability or toxicological alterations in the test model.
Jos testiaine annetaan ravinnon mukana ja siitä aiheutuu ravinnonoton vähenemistä, voi normaaliravintoa saava kontrolliryhmä olla hyödyllinen, jotta erotettaisiin maittavuudesta aiheutunut ravinnonoton väheneminen sellaisesta, joka aiheutuu testimallin toksikologisista muutoksista.
Consideration should be given to the following characteristics of the vehicle and other additives, as appropriate: effects on the absorption, distribution, metabolism, or retention of the test substance; effects on the chemical properties of the test substance which may alter its toxic characteristics; and effects on the food or water consumption or the nutritional status of the animals.
Seuraavat mahdollisen kantaja-aineen ja muiden lisäaineiden ominaisuudet on otettava huomioon: vaikutukset imeytymiseen, elimistöön jakautumiseen, aineenvaihduntaan tai testiaineen retentioon elimistössä; sellaiset vaikutukset testiaineen kemiallisiin ominaisuuksiin, jotka voivat muuttaa sen myrkyllisyysominaisuuksia; sekä vaikutukset ravinnon tai veden nauttimiseen tai eläinten ravitsemustilanteeseen.
If a test at one dose level, equivalent to at least 1000 mg/kg body weight/day, using the procedures described for this study, produces no-observed-adverse-effects and if toxicity would not be expected based upon data from structurally related substances, then a full study using three dose levels may not be considered necessary.
Ellei yhdellä annostasolla, joka on vähintään 1000 mg/kg (eläimen painokiloa kohti) / vrk ja joka annetaan tälle tutkimukselle annettujen ohjeiden mukaan, havaita haittavaikutuksia ja jos myrkyllisyyttä ei ole odotettavissa kemialliselta rakenteeltaan samanlaisilla aineilla saatujen tutkimustulosten perusteella, täydellinen tutkimus kolmella eri annostasolla ei ehkä ole välttämätön.
The animals are dosed with the test substance daily seven days each week for a period of 90 days.
Eläimille annetaan testiainetta päivittäin seitsemänä päivänä viikossa 90 vuorokauden ajan.
Any other dosing regime, e.g. five days per week, needs to be justified.
Jos käytetään muunlaista koejärjestelyä, esim. testiainetta annetaan viitenä päivänä viikossa, se on perusteltava.
When the test substance is administered in the diet either a constant dietary concentration (ppm) or a constant dose level in terms of the animal's body weight may be used; the alternative used must be specified.
Kun testiaine annetaan ravinnon kanssa, voidaan käyttää joko vakiopitoisuutta (ppm) ravinnossa tai eläimen painoon suhteutettua annoksen vakiotasoa. Valittu vaihtoehto on mainittava.
Where a 90-day study is used as a preliminary to a long term chronic toxicity study, a similar diet should be used in both studies.
Kun 90 vuorokauden testin on tarkoitus olla alustava testi ennen pitkäaikaisen myrkyllisyystestin suorittamista, olisi molemmissa testeissä käytettävä samanlaista ruokavaliota.
The observation period should be at least 90 days.
Havainnointiajan olisi oltava vähintään 90 vuorokautta.
Animals in a satellite group scheduled for follow-up observations should be kept for an appropriate period without treatment to detect persistence of, or recovery from toxic effects.
Pitkäaikaiseen havainnointiin tarkoitetun ryhmän eläimiä olisi pidettävä sopiva aika ilman käsittelyä, jotta voitaisiin osoittaa myrkyllisyysvaikutusten pysyvyys tai eläinten toipuminen niistä.
General clinical observations should be made at least once a day, preferably at the same time(s) each day, taking into consideration the peak period of anticipated effects after dosing.
Yleiset kliiniset havainnot olisi tehtävä vähintään kerran päivässä, mieluiten samaan kellonaikaan (samoihin kellonaikoihin). Tässä olisi otettava huomioon se, milloin annoksen antamisen jälkeen odotetut vaikutukset ovat suurimmillaan.
The clinical condition of the animals should be recorded.
Eläinten kliininen tila on kirjattava.
At least twice daily, usually at the beginning and end of each day, all animals are inspected for signs of morbidity and mortality.
Kaikki eläimet tarkastetaan sairastavuuden ja kuolleisuuden havaitsemiseksi vähintään kahdesti päivässä, tavallisesti aamulla ja illalla.
At least once prior to the first exposure (to allow for within-subject comparisons), and once a week thereafter, detailed clinical observations should be made in all animals.
Kaikista eläimistä olisi tehtävä yksityiskohtaiset kliiniset havainnot vähintään kerran ennen ensimmäistä altistusta (jotta eläimessä havaittavia muutoksia voidaan verrata lähtötilaan) ja kerran viikossa sen jälkeen.
These observations should be made outside the home cage, preferably in a standard arena and at similar times on each occasion.
Havainnointi olisi tehtävä niin, että eläin on häkin ulkopuolella, mieluiten vakioalueella ja suunnilleen samaan vuorokaudenaikaan.
Effort should be made to ensure that variations in the observation conditions are minimal.
Olisi pyrittävä siihen, että havainnointiolosuhteissa olisi mahdollisimman vähän vaihtelua.
Signs noted should include, but not be limited to, changes in skin, fur, eyes, mucous membranes, occurrence of secretions and excretions and autonomic activity (e.g. lacrimation, pilo-erection, pupil size, unusual respiratory pattern).
Kirjattavia havaintoja olisivat mm. muutokset nahassa, turkissa, silmissä ja limakalvoissa, eritykset ja eritteet, autonominen aktiviteetti (esim. kyynelet, karvojen jäykistyminen, silmäterän koko, epätavallinen hengitys).
Changes in gait, posture and response to handling as well as the presence of clonic or tonic movements, stereotypes (e.g. excessive grooming, repetitive circling) or bizarre behaviour (e.g. self-mutilation, walking backwards) should also be recorded (1).
Muutokset käynnissä, asennossa ja reagoimisessa käsittelyyn sekä kouristusliikkeet ja jäykkyys, kaavamaiset liikkeet (esim. liioiteltu siistiminen, toistuva ympyrää kulkeminen) tai omituinen käyttäytyminen (esim. itseään vahingoittaminen, takaperin kävely) olisi myös kirjattava (1).
Ophthalmological examination, using an ophthalmoscope or equivalent suitable equipment, should be made prior to the administration of the test substance and at the termination of the study, preferably in all animals but at least in the high dose and control groups.
Silmät olisi tutkittava oftalmoskoopilla tai muulla sopivalla laitteella ennen testiaineen antamista ja testin lopussa mieluiten kaikilta koe-eläimiltä ja ainakin suuren annoksen ryhmään ja kontrolliryhmään kuuluvilta.