natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For flow-through tests, a system which continuously dispenses and dilutes a stock solution of the test substance (e.g. metering pump, proportional diluter, saturator system) is required to deliver the test concentrations to the test chambers.
Läpivirtaustestissä on käytettävä testattavan aineen kantaliuosta jatkuvasti annostelevaa ja laimentavaa järjestelmää (esim. annostelupumppua, laimenninta, kyllästävää järjestelmää) testipitoisuuksien annostelemiseksi testikammioihin.
At least five volume replacements through each test chamber per day are preferably allowed.
Testikammioiden veden pitäisi vaihtua mielellään ainakin viisi kertaa vuorokaudessa.
The flow-through mode is to be preferred, but where this is not possible (e.g. when the test organisms are adversely affected) a semi-static technique may be used provided that the validity criteria are satisfied.
Läpivirtausmalli on paras, mutta jos sitä ei voida käyttää (jos se esimerkiksi haittaa testattavia eliöitä), voidaan käyttää puolistaattista järjestelmää, mikäli validiteettikriteerit täyttyvät.
The flow rates of stock solutions and dilution water should be checked both 48 h before and then at least daily during the test.
Kantaliuosten ja laimennusveden virtausnopeudet on tarkistettava sekä 48 h ennen testiä että vähintään kerran päivässä testin aikana.
In this check the determination of the flow-rate through each test chamber is included and ensured that it does not vary by more than 20 % either within or between chambers.
Tässä tarkistuksessa mitataan myös läpivirtausnopeus kaikissa testikammioissa ja varmistetaan, ettei se vaihtele yli 20 %:a yhdessä kammiossa tai kammioiden välillä.
Important criteria in the selection of species are that they are readily available, can be obtained in convenient sizes and can be satisfactorily maintained in the laboratory.
Tärkeitä perusteita lajin valinnassa ovat se, että lajia on helposti saatavilla, sitä voi saada sopivan kokoisina yksilöinä ja sitä voidaan helposti ylläpitää laboratoriossa.
Other criteria for selecting fish species include recreational, commercial, ecological importance as well as comparable sensitivity, past successful use etc.
Muita perusteita kalalajin valitsemiselle voivat olla virkistyskäyttö, kaupallinen tai ekologinen merkitys sekä samanlainen herkkyys, onnistunut käyttö aikaisemmin ym.
Recommended test species are given in Appendix 2.
Suositeltavat lajit luetellaan liitteessä 2.
Other species may be used but the test procedure may have to be adapted to provide suitable test conditions.
Muita lajeja voidaan käyttää, mutta testausmenetelmää voi joutua muuttamaan siten, että saadaan sopivat koeolosuhteet.
The rationale for the selection of the species and the experimental method should be reported in this case.
Tällaisessa tapauksessa olisi selostettava syyt lajin ja koemenetelmän valitsemiseen.
Holding of fish
Kalojen hoito
Acclimate the stock population of fish for at least two weeks in water at the test temperature and feed throughout on a sufficient diet and of the same type to be used during the test.
Kalojen kantapopulaatiota totutetaan vähintään kahden viikon ajan testauslämpötilassa ja kaloja ruokitaan riittävästija samantyyppisellä rehulla kuin se, jota annetaan testin aikana.
mortalities of greater than 10 % of population in seven days: reject the entire batch;
jos kuolleisuus on yli 10 % populaatiosta seitsemässä vuorokaudessa: koko erä hylätään,
mortalities of between 5 and 10 % of population in seven days: acclimate for seven additional days;
jos kuolleita kaloja on 5–10 % populaatiosta seitsemän vuorokauden aikana, kaloja totutetaan vielä seitsemän vuorokautta,
mortalities of less than 5 % of population in seven days: accept the batch — if more than 5 % mortality during second seven days reject the entire batch.
jos kuolleita kaloja on alle 5 % populaatiosta seitsemän vuorokauden aikana, erä hyväksytään, mutta jos kuolleita on yli 5 % seuraavien seitsemän vuorokauden aikana, koko erä hylätään.
Ensure that fish used in tests are free from observable diseases and abnormalities.
On tarkastettava, ettei testeissä käytettävissä kaloissa ole havaittavia tauteja tai poikkeavuuksia.
Discard any diseased fish.
Sairaat kalat on heitettävä pois.
Fish should not receive treatment for disease in the two weeks preceding the test, or during the test.
Kaloille ei saisi antaa mitään hoitoa sairautta varten testiä edeltävien kahden viikon aikana eikä testin aikana.
PERFORMANCE OF THE TEST
TESTIN SUORITUSTEHO
It may be useful to conduct a preliminary experiment in order to optimise the test conditions of the definitive test, e.g. selection of test substance concentration(s), duration of the uptake and depuration phases.
Voi olla hyvä tehdä esitesti lopullisen kokeen olosuhteiden optimoimiseksi, esim. testattavan aineen pitoisuuden (pitoisuuksien) valitseminen, kertymä- ja poistumavaiheen kesto.
Duration of uptake phase
Kertymävaiheen kesto
A prediction of the duration of the uptake phase can be obtained from practical experience (e.g. from a previous study or an accumulation related chemical) or from certain empirical relationships utilising knowledge of either the aqueous solubility or the octanol/water partition coefficient of the test substance (see Appendix 3).
Kertymävaiheen kestoa voi arvioida käytännön kokemuksen perusteella (esim. aiemmasta kemikaalin kertyvyystutkimuksesta) tai tietyistä kokemusperäisistä suhteista käyttämällä joko testattavan aineen vesiliukoisuutta tai oktanoli-vesi-jakaantumiskerrointa koskevia tietoja (ks. liite 3).
The uptake phase should be run for 28 days unless it can be demonstrated that equilibrium has been reached earlier.
Kertymävaiheen on kestettävä 28 vuorokautta, ellei voida osoittaa, että tasapainotila on saavutettu aikaisemmin.
If the steady-state has not been reached by 28 days, the uptake phase should be extended, taking further measurements, until steady-state is reached or 60 days, whichever is shorter.
Jos tasapainotilaa ei ole saavutettu 28 vuorokauden kuluessa, kertymävaihetta jatketaan ja mittauksia tehdään, kunnes tasapainotila saavutetaan tai 60 vuorokautta on kulunut, sen mukaan, kumpi tapahtuu aiemmin.
Duration of the depuration phase
Poistumavaiheen kesto
A period of half the duration of the uptake phase is usually sufficient for an appropriate (e.g. 95 %) reduction in the body burden of the substance to occur (see Appendix 3 for explanation of the estimation).
Puolet kertymävaiheesta riittää tavallisesti asianmukaiseen (esim. 95 %) vähenemiseen kalaan kertyneessä aineessa (katso liite 3, arvioinnin selostus).
If the time required to reach 95 % loss is impractically long, exceeding for example twice the normal duration of the uptake phase (i.e. more than 56 days) a shorter period may be used (i.e. until the concentration of test substance is less than 10 % of steady-state concentration).
Jos 95 prosentin vähenemiseen pääseminen kestää erittäin kauan, esimerkiksi yli kaksi kertaa kertymävaiheen normaali kesto (ts. yli 56 vuorokautta), voidaan hyväksyä lyhyempi aika (ts. kunnes testattavan aineen pitoisuus on alle 10 % tasapainotilasta).
However, for substances having more complex patterns of uptake and depuration than are represented by a one-compartment fish model, yielding first order kinetics, allow longer depuration phases for determination of loss rate constants.
Jos aineen kertymä- ja poistumakinetiikka on monimutkaisempi kuin yhden osaston mallissa, jota voidaan kuvata ensimmäisen asteen kinetiikalla, on poistumavaiheen oltava pitempi poistumavakion määrittämiseksi.
The period may, however, be governed by the period over which the concentration of test substance in the fish remains above the analytical detection limit.
Tämä aika voidaan kuitenkin määrätä esim. sen perusteella, kuinka kauan testattavan aineen pitoisuus kalassa pysyy määritysrajan yläpuolella.
Numbers of test fish
Testikalojen määrä
Select the numbers of fish per test concentration such that minimum of four fish per sample are available at each sampling.
Kalojen lukumäärän jokaista testipitoisuutta kohti on oltava sellainen, että on saatavilla vähintään neljä kalaa näytettä kohti.
If greater statistical power is required, more fish per sample will be necessary.
Jos tarvitaan suurempaa tilastotehoa, tarvitaan enemmän kaloja näytettä kohti.
If adult fish are used, report whether male or female, or both are used in the experiment.
Jos käytetään täysikasvuisia kaloja, ilmoitetaan, ovatko ne koiraita, naaraita vai molempia.
If both sexes are used, differences in lipid content between sexes should be documented to be non-significant before the start of the exposure; pooling all male and all female fish may be necessary.
Jos käytetään molempia sukupuolia, on osoitettava ennen totuttautumisvaihetta, että erot rasva-ainepitoisuudessa sukupuolien välillä ovat merkityksettömät. Määritystä varten voi olla tarpeen yhdistää kaikki koiraat ja kaikki naaraat.
In any one test, fish of similar weight are selected, such that the smallest are no smaller than two-thirds of the weight of the largest.
Jokaiseen testiin on valittava samanpainoisia kaloja, jolloin pienimpien on painettava vähintään kaksi kolmasosaa suurimmista.
All should be of the same year-class and come from the same source.
Kaikkien pitäisi olla samaa vuosiluokkaa ja peräisin samasta lähteestä.
Since weight and age of a fish appear sometimes to have a significant effect on BCF values (1) these details are recorded accurately.
Koska paino ja ikä näyttävät vaikuttavan joskus merkittävästi BCF-arvoihin (1), on ne kirjattava tarkasti.
It is recommended that a sub-sample of the stock of fish is weighed before the test in order to estimate the mean weight.
Suositellaan, että osa näytekaloista punnitaan ennen testiä keskipainon arvioimiseksi.
Loading
Vesikirppujen määrä testiastiassa Emoja pidetään testiastiassa yksi eläin astiaa kohti.
High water-to-fish ratios are used in order to minimise the reduction in CW caused by the addition of the fish at the start of the test and also to avoid decreases in dissolved oxygen concentration.
Vesimäärän on oltava suuri suhteessa kalojen määrään, jotta Cw laskee mahdollisimman vähän, kun kalat lisätään kammioon testin alussa, ja myös siksi, ettei liuenneen hapen pitoisuus laske.
It is important that the loading rate is appropriate for the test species used.
On tärkeää, ettei kaloja lisätä kammioon liian nopeasti.
In any case, a loading rate of 0,1-1,0 g of fish (wet weight) per litre of water per day is normally recommended.
Joka tapauksessa lastausnopeudeksi suositellaan normaalisti 0,1–1,0 g kalaa (märkäpainona) litraa vettä kohti vuorokaudessa.
High loading rates can be used if it is shown that the required concentration of test substance can be maintained within ± 20 % limits, and that the concentration of dissolved oxygen does not fall below 60 % saturation.
Lastaus voidaan tehdä nopeammin, jos osoitetaan, että testattavan aineen pitoisuus voidaan pitää nimellisarvossa ± 20 prosenttia eikä liuenneen hapen pitoisuus laske alemmaksi kuin 60 prosenttia kyllästyneisyysarvosta.
In choosing appropriate loading regimes, account of the normal habitat of the fish species is taken.
Valittaessa sopiva lastaustapa on otettava huomioon kalalajin luonnollinen elinympäristö.
For example, bottom-living fish may demand a larger bottom area of the aquarium for the same volume of water than pelagic fish species.
Esimerkiksi pohjakalat voivat vaatia samaa vesitilavuutta kohti suuremman pohjapinta-alan kuin pelagiset kalalajit.
During the acclimation and test periods, fish are fed with an appropriate diet of known lipid and total protein content, in an amount sufficient to keep them in a healthy condition and to maintain body weight.
Totuttamisvaiheessa ja testin aikana kalojen ravinnossa noudatetaan ruokavaliota, jonka rasvapitoisuus ja valkuaisaineiden kokonaispitoisuus tunnetaan. Rehua annetaan riittävästi niin, että kalat pysyvät terveinä ja niiden paino ei laske.
Fish are fed daily throughout the acclimation and test periods at a level of approximately 1 to 2 % of body weight per day; this keeps the lipid concentration in most species of fish at a relatively constant level during the test.
Rehua annetaan päivittäin totuttamisvaiheessa ja testin aikana noin 1–2 % kalan painosta vuorokaudessa. Tällöin useimpien kalalajien rasvapitoisuus pysyy suhteellisen vakiona testin aikana.
The amount of feed should be re-calculated, for example, once per week, in order to maintain consistent body weight and lipid content.
Rehun määrä olisi laskettava uudelleen esimerkiksi kerran viikossa, jotta kalan paino ja rasvapitoisuus pysyisivät samana.
For this calculation, the weight of the fish in each test chamber can be estimated from the weight of the fish sampled most recently in that chamber.
Tässä laskutoimituksessa kussakin kammiossa olevien kalojen paino voidaan arvioida viimeksi kyseisestä kammiosta näytteeksi otetun kalan painosta.
Do not weigh the fish remaining in the chamber.
Kammiossa olevia kaloja ei punnita.
Uneaten food and faeces are siphoned daily from the test chambers shortly after feeding (30 minutes to 1 hour).
Syömättä jäänyt rehu ja ulosteet poistetaan testikammioista päivittäin vähän ruokinnan jälkeen (30 minuuttia – 1 tunti).
Chambers are kept as clean as possible throughout the test so that the concentration of organic matter is kept as low as possible, since the presence of organic carbon may limit the bioavailability of the test substance (1).
Kammiot pidetään mahdollisimman puhtaina koko testin ajan, jotta orgaanisen aineksen pitoisuus pysyy mahdollisimman alhaisena, koska orgaaninen hiili saattaa vaikuttaa haitallisesti testattavan aineen biologiseen hyötyosuuteen (1).
Since many feeds are derived from fishmeal, the feed should be analysed for the test substance.
Koska monet rehut on valmistettu kalajauhoista, on määritettävä, onko rehussa testattavaa ainetta.
It is also desirable to analyse the feed for pesticides and heavy metals.
On suotavaa määrittää myös, onko rehussa torjunta-aineita ja raskasmetalleja.
Light and temperature
Valo ja lämpötila
The photoperiod is usually 12 to 16 hours and the temperature (± 2 °C) should be appropriate for the test species (see Appendix 2).
Valoisa aika on tavallisesti 12–16 tuntia. Lämpötilan pitäisi olla kalalajille sopiva eikä se saisi vaihdella enempää kuin ± 2 oC.
The type and characteristics of illumination should be known.
Valaistuksen tyyppi ja ominaisuudet on tunnettava.
Caution should be given to the possible phototransformation of the test substance under the irradiation conditions of the study.
Testattavan aineen mahdollinen muuntuminen tutkimuksen säteilyolosuhteissa on otettava huomioon.
Appropriate illumination should be used avoiding exposure of the fish to unnatural photoproducts.
Valaistusolosuhteiden olisi oltava asianmukaiset, ja on vältettävä kalojen altistumista epäluonnolliselle valolle.
In some cases it may be appropriate to use a filter to screen out UV irradiation below 290 nm.
Joskus voi olla tarpeen suodattaa pois alle 290 nm:n UV-säteily.
Fish are exposed under flow-through conditions to at least two concentrations of the test substance in water.
Kalat altistetaan läpivirtausolosuhteissä vähintään kahdelle testattavan aineen pitoisuudelle vedessä.
Normally, the higher (or highest) concentration of the test substance are selected to be about 1 % of its acute asymptotic LC50, and to be at least ten-fold higher than its detection limit in water by the analytical method used.
Tavallisesti valitaan korkeampi (tai korkein) testattavan aineen pitoisuus siten, että se on noin 1 % aineen akuutista asymptoottisesta LC50-arvosta ja vähintään 10 kertaa korkeampi kuin sen havaitsemis-raja vedessä käytettävällä määritysmenetelmällä.
The highest test concentration can also be determined by dividing the acute 96 h LC50 by an appropriate acute/chronic ratio (appropriate ratios for some chemicals can be about 3 up to 100).
Korkein testipitoisuus voidaan myös määrittää jakamalla akuutti 96 tunnin LC50-arvo asianmukaisella akuutti/krooninen-suhteella (asianmukaiset suhteet joillekin kemikaaleille voivat olla noin 3–100).
No concentration used should be above the solubility of the test substance.
Mikään testipitoisuus ei saa olla suurempi kuin testattavan aineen liukoisuus.
Where a solubilising agent is used its concentration should not be greater than 0,1 ml/l and should be the same in all test vessels.
Jos käytetään liuotusainetta, sen pitoisuus ei saisi olla suurempi kuin 0,1 ml/l, pitoisuuden on oltava sama kaikissa testiastioissa.
Its contribution, together with the test substance, to the overall content of organic carbon in the test water should be known.
Sen osuus orgaanisen hiilen kokonaismäärästä, samoin kuin testattavan aineen osuus, on tunnettava.
However, every effort should be made to avoid the use of such materials.
Tällaisten aineiden käyttöä on kuitenkin pyrittävä välttämään aina, kun se on mahdollista.
One dilution water control or if relevant, one control containing the solubilising agent should be run in addition to the test series, provided that it has been established that the agent has no effects on the fish.
Testisarjan lisäksi on tehtävä yksi kontrolli laimennusvedellä tai — jos liuotusainetta on käytetty — yksi kontrolli, jossa on liuotusainetta, jos on osoitettu, ettei liuotusaine vaikuta kaloihin.
If not, both controls should be set up.
Ellei tätä ole osoitettu, on tehtävä molemmat kontrollit.
Frequency of water quality measurements
Veden laatua koskevien mittausten taajuus
During the test, dissolved oxygen, TOC, pH and temperature should be measured in all vessels.
Testin aikana on mitattava liuennut happi, TOC (orgaanisen hiilen kokonaismäärä), pH ja lämpötila kaikista astioista.
Total hardness and salinity, if relevant, should be measured in the controls and one vessel at the higher (or highest) concentration.
Veden kokonaiskovuus ja suola, mikäli se on aiheellista, mitataan kontrolleista ja yhdestä astiasta, jossa on korkeampi (korkein) pitoisuus.
As a minimum, dissolved oxygen and salinity, if relevant, should be measured three times — at the beginning, around the middle and end of the uptake period — and once a week in the depuration period.
Vähintään on mitattava kolme kertaa liuennut happi ja suola, mikäli aiheellista (alussa, kertymävaiheen keski- ja loppuvaiheessa) ja kerran viikossa poistumavaiheen aikana.
TOC should be measured at the beginning of the test (24 h and 48 h prior to test initiation of uptake phase) before addition of the fish and at least once a week, during both uptake and depuration phases.
TOC on mitattava testin alussa (24 ja 48 tuntia ennen kertymävaiheen alkua), ennen kalojen lisäämistä astiaan ja vähintään kerran viikossa sekä kertymä- että poistumisvaiheen aikana.
Temperature should be measured daily, pH at the beginning and end of each period and hardness once each test.
Lämpötila on mitattava joka päivä, pH kunkin vaiheen alussa ja lopussa ja kovuus kerran testin aikana.
Temperature should preferably be monitored continuously in at least one vessel.
Lämpötilaa olisi mieluiten mitattava jatkuvasti vähintään yhdessä astiassa.
Sampling and analysis of fish and water
Näytteenotto ja mittaukset kaloista ja vedestä
Fish and water sampling schedule
Näytteenoton aikataulu
Water from the test chambers for the determination of test substance concentration is sampled before addition of the fish and during both uptake and depuration phases.
Testattavan aineen pitoisuuden määrittämiseen käytetyistä testauskammioista otetaan vesinäyte ennen kalojen lisäystä sekä kertymä- ja poistumisvaiheen aikana.
As a minimum, the water is sampled at the same time as the fish and before feeding.
Vedestä on otettava näytteet vähintään samoina aikoina kuin kaloista ja ennen ruokkimista.
During the uptake phase, the concentrations of test substance are determined in order to check compliance with the validity criteria.
Kertymävaiheen aikana määritetään testattavan aineen pitoisuudet sen tarkistamiseksi, täyttyvätkö validiteettikriteerit.
Fish is sampled on at least five occasions during the uptake phase and at least on four occasions during the depuration phase.
Kaloista otetaan näyte ainakin viidesti kertymävaiheen aikana ja neljästi poistumavaiheen aikana.
Since on some occasions it will be difficult to calculate a reasonably precise estimate of the BCF value based on this number of samples, especially when other than simple first-order depuration kinetics are indicated, it may be advisable to take samples at a higher frequency in both periods (see Appendix 4).
Koska voi olla joskus vaikea laskea kohtuullisen tarkkaa arviota BCF-arvosta tämän näytemäärän perusteella (erityisesti, jos näyttää siltä, että poistuma noudattaa muuta kuin yksinkertaista ensimmäisen asteen kinetiikkaa), voi olla suositeltavaa ottaa näytteitä tiheämmin molemmissa vaiheissa (katso liite 4).
The extra samples are stored and analysed only if the results of the first round of analyses prove inadequate for the calculation of the BCF with the desired precision.
Ylimääräiset näytteet säilytetään ja analysoidaan vain, jos ensimmäisen analyysikierroksen tulokset osoittautuvat riittämättömiksi BCF:n laskemiseksi halutulla tarkkuudella.
An example of an acceptable sampling schedule is given in Appendix 4.
Hyväksyttävästä näytteenottoaikataulusta on esimerkki liitteessä 4.
Other schedules can readily be calculated using other assumed values of Pow to calculate the exposure time for 95 % uptake.
Muunlaisia aikatauluja voi laskea helposti käyttäen muita oletettuja Pow-arvoja 95 prosentin kertymään tarvittavan altistusajan laskemiseksi.
Sampling is continued during the uptake phase until a steady-state has been established or for 28 days, whichever is the shorter.
Näytteenottoa jatketaan kertymävaiheen aikana, kunnes saavutetaan tasapainotila tai 28 vuorokauden ajan, kumpi tapahtuu aikaisemmin.
If the steady-state has not been reached within 28 days sampling continues until a steady-state has been attained or for 60 days, whichever is shorter.
Jos tasapainotilaa ei ole saavutettu 28 vuorokauden kuluessa, näytteenottoa jatketaan, kunnes tasapainotila saavutetaan tai 60 vuorokauden ajan, sen mukaan, kumpi tapahtuu aikaisemmin.
Before beginning the depuration phase the fish are transfered to clean tanks.
Ennen poistumisvaiheen aloittamista kalat siirretään puhtaisiin kammioihin.
Sampling and Sample Preparation
Näytteenotto ja näytteiden valmistus
Water samples for analysis are obtained e.g. by siphoning through inert tubing from a central point in the test chamber.
Vesinäytteet otetaan esimerkiksi lapolla inertin putken/letkun kautta kammion keskivaiheilla olevasta kohdasta.
Since neither filtration nor centrifuging appear always to separate the non-bioavailable fraction of the test substance from that which is bioavailable (especially for super-lipophilic chemicals i.e. those chemicals with a log Pow > 5) (1) (5), samples may not be subjected to those treatments.
Koska sen enempää suodatuksella kuin sentrifugoinnillakaan ei aina ilmeisesti voida erottaa toisistaan niitä testattavan aineen osia, joita kala ei biohyödynnä ja joita se biohyödyntää (erityisesti superlipofiilisten kemikaalien, ts. kemikaalien, joiden log Pow > 5) osalta) (1) (5), näytteille ei tarvitse välttämättä tehdä näitä toimenpiteitä.
Instead, measures should be taken to keep the tanks as clean as possible and the content of total organic carbon should be monitored during both the uptake and depuration phases.
Sen sijaan on huolehdittava siitä, että kammiot pidetään mahdollisimman puhtaina, ja orgaanisen hiilen kokonaismäärää on seurattava sekä kertymä- että poistumavaiheessa.
An appropriate number of fish (normally a minimum of four) is removed from the test chambers at each sampling time.
Sopiva määrä kaloja (normaalisti vähintään neljä) otetaan testikammioista kutakin näytettä varten.
The sampled fish are rinsed quickly with water, blot ‘dry’, killed instantly using the most appropriate and humane method, and then weighed.
Näytteeksi otetut kalat huuhdellaan nopeasti vedellä, kuivataan (pyyhkeellä), tapetaan välittömästi sopivimmalla ja inhimillisimmällä tavalla ja punnitaan.