natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, it is recommended that soil pH should be measured in a solution of 0,01 M CaCl2 (that is the solution used in adsorption/desorption testing) according to the corresponding ISO method (ISO-10390-1).
Siksi suositellaan, että maa-aineksen pH mitataan 0,01 M CaCl2-liuoksessa (liuos, jota käytetään adsorptio/desorptiotestissä) ISO-menetelmän 10390-1 mukaisesti).
It is also recommended that the other relevant soil properties be determined according to standard methods (for example ISO ‘Handbook of Soil Analysis’); this permits the analysis of sorption data to be based on globally standardised soil parameters.
Myös muita tärkeitä maa-aineksen ominaisuuksia suositellaan määritettäväksi standardimenetelmien mukaisesti (ISO Handbook of soil analysis). Tällöin sorptiotietojen analysointi voi perustua yleisesti standardoituihin maa-ainesta koskeviin muuttujiin.
Some guidance for existing standard methods of soil analysis and characterisation is given in references (50-52).
Joitakin käytössä olevien maa-aineksen analysointia ja luonnehdintaa koskevien standardimenetelmien ohjeita löytyy lähteistä 50-52.
For calibration of soil test methods, the use of reference soils is recommended.
Maa-aineksen testimenetelmien kalibrointiin suositellaan vertailumaa-ainesten käyttöä.
Guidance for selection of soils for adsorption/desorption experiments is given in Table 1.
Ohjeita maa-ainesten valitsemiseksi adsorptio/desorptiokokeisiin annetaan taulukossa 1.
The seven selected soils cover soil types encountered in temperate geographical zones.
Seitsemän valittua maa-ainesta kattaa lauhkeilla maantieteellisillä alueilla esiintyvät maalajit.
For ionisable test substances, the selected soils should cover a wide range of pH, in order to be able to evaluate the adsorption of the substance in its ionised and unionised forms.
Ionisoituvien testiaineiden ollessa kyseessä valittujen maa-ainesten olisi katettava laaja pH-alue, jotta aineen adsorboituminen ionisoituneessa ja ionisoitumattomassa muodossa voidaan arvioida.
Guidance on how many different soils to use at the various stages of the test is given under ‘Performance of the test’ 1.9.
Ohjeita siitä, kuinka montaa erilaista maa-ainesta käytetään testin eri vaiheissa, annetaan 1.9 kohdassa ”Testin suorittaminen”.
If other soil types are preferred, they should be characterised by the same parameters and should have similar variation in properties to those described in Table 1, even if they do not match the criteria exactly.
Jos muita maalajeja pidetään edellä mainittuja soveltuvampina, niistä on määritettävä samat muuttujat ja niillä on oltava erilaisia ominaisuuksia samalla tavoin kuin taulukossa 1 on esitetty, vaikka ne eivät täyttäisikään täsmälleen perusteita.
Guidance for selection of soil samples for adsorption-desorption
Ohjeet maa-ainesnäytteiden valitsemiseksi adsorptio-desorptiokokeisiin
Soil Type
Maalaji
pH range (in 0,01 M CaCl2)
pH-alue (0,01 M CaCl2:ssa)
Organic carbon content (%)
Orgaanisen hiilen pitoisuus ( %)
Clay content (%)
Savipitoisuus ( %)
Soil texture [14]
Maaperän rakenne [13]
clay loam
hiuesavi
sand/loamy sand
hiekka / savinen hiekka
Collection and storage of soil samples
Maa-ainesnäytteiden kerääminen ja säilytys
No specific sampling techniques or tools are recommended; the sampling technique depends on the purpose of the study (53)(54)(55)(56)(57)(58).
Mitään erityistä näytteenottotekniikkaa tai -välineitä ei suositella; näytteenottotekniikka määräytyy tutkimuksen tarkoituksen mukaisesti (53) (54) (55) (56) (57) (58).
The following should be considered:
Seuraavat seikat on otettava huomioon:
detailed information on the history of the field site is necessary; this includes location, vegetation cover, treatments with pesticides and/or fertilisers, biological additions or accidental contamination.
yksityiskohtaiset tiedot kenttäalueen sijainnista, kasvillisuudesta ja aiemmasta käytöstä (torjunta-aine- ja/tai lannoitekäsittelyt, biologiset lisäykset) tai tahattomasta kontaminaatiosta ovat välttämättömät.
Recommendations of the ISO standard on soil sampling (ISO 10381-6) should be followed with respect to the description of the sampling site;
Maa-ainesten näytteenotossa olisi noudatettava näytteenottopaikan kuvausta koskevia ISO-standardin 10381-6 suosituksia;
the sampling site has to be defined by UTM (Universal Transversal Mercator-Projection/European Horizontal Datum) or geographical co-ordinates; this could allow recollection of a particular soil in the future or could help in defining soil under various classification systems used in different countries.
näytteenottopaikka on määriteltävä UTM:n (Universal Transversal Mercator –projektio / European Horizontal Datum) mukaisesti tai maantieteellisten koordinaattien mukaisesti; näin tietyn maa-aineksen uudelleen kerääminen myöhemmin on mahdollista tai tästä voi olla apua määriteltäessä maa-aineksia eri maissa käytettyjen erilaisten luokitusjärjestelmien mukaisesti.
Also, only A horizon up to a maximum depth of 20 cm should be collected.
Lisäksi A-kerroksesta olisi kerättävä ainoastaan enintään 20 cm:n syvyydeltä.
Especially for the soil type No 7 if a Oh horizon is present as part of the soil, it should be included in the sampling.
Erityisesti maalajista nro 7 on otettava näyte Oh-kerroksesta, jos sitä esiintyy maa-aineksen osana.
The soil samples should be transported using containers and under temperature conditions which guarantee that the initial soil properties are not significantly altered.
Maa-ainesnäytteet on kuljetettava sellaisissa säiliöissä ja lämpöolosuhteissa, jotka takaavat, etteivät alkuperäiset maa-aineksen ominaisuudet muutu merkittävästi.
The use of soils freshly taken from the field is preferred.
Käytetään mieluiten tuoreita kentältä otettuja maa-aineksia.
Only if this is not possible soil can be stored at ambient temperature and should be kept air-dried.
Ainoastaan silloin, kun tämä ei ole mahdollista, maa-aines säilytetään huoneenlämpötilassa ja pidetään ilmakuivana.
No limit on the storage time is recommended, but soils stored for more than three years should be re-analysed prior to the use with respect to their organic carbon content, pH and CEC.
Mitään takarajaa säilytykselle ei suositella, mutta maa-ainekset, joita on säilytetty yli kolme vuotta, on analysoitava uudelleen ennen käyttöä niiden orgaanisen hiilen pitoisuuden, pH:n ja kationinvaihtokyvyn (CEC) osalta.
Handling and preparation of soil samples for the test
Maa-ainesnäytteiden käsittely ja valmistelu testiä varten
The soils are air-dried at ambient temperature (preferably between 20-25 oC).
Maa-ainekset ilmakuivataan huoneenlämpötilassa (mieluiten lämpötilassa 20-25 oC).
Disaggregation should be performed with minimal force, so that the original texture of the soil will be changed as little as possible.
Kokonaisuuden pilkkominen on suoritettava mahdollisimman varovasti, jotta maaperän alkuperäinen rakenne muuttuisi mahdollisimman vähän.
The soils are sieved to a particle size ≤ 2 mm; recommendations of the ISO standard on soil sampling (ISO 10381-6) should be followed with respect to the sieving process.
Maa-ainekset seulotaan partikkelikokoon < 2 mm; seulonnassa noudatetaan maa-ainesten näytteenottoa koskevia ISO-standardin suosituksia (ISO 10381-6).
Careful homogenisation is recommended, as this enhances the reproducibility of the results.
Huolellista homogenointia suositellaan sen vuoksi, että se parantaa tulosten uusittavuutta.
The moisture content of each soil is determined on three aliquots with heating at 105 oC until there is no significant change in weight (approximately 12 h).
Kunkin maa-aineksen kosteuspitoisuus määritetään kolmesta määräosasta kuumentamalla lämpötilassa 105 oC, kunnes painonmuutos ei ole merkittävä (noin 12 h).
For all calculations the mass of soil refers to oven dry mass, i.e. the weight of soil corrected for moisture content.
Kaikissa laskelmissa maa-aineksen massalla tarkoitetaan uunikuivaa massaa eli maa-aineksen kosteuspitoisuuskorjattua painoa.
Preparation of the test substance for application to soil
Testiaineen valmistus maa-ainekseen lisättäväksi
The test substance is dissolved in a solution of 0,01 M CaCl2 in distilled or de-ionised water; the CaCl2 solution is used as the aqueous solvent phase to improve centrifugation and minimise cation exchange.
Testiaine liuotetaan tislattuun tai deionisoituun veteen valmistettuun 0,01 M CaCl2-liuokseen; CaCl2-liuosta käytetään vesipitoisena liuotinfaasina parantamaan sentrifugointia ja minimoimaan kationinvaihtoa.
The concentration of the stock solution should preferably be three orders of magnitude higher than the detection limit of the analytical method used.
Varastoliuoksen konsentraation on mieluiten oltava suuruusluokaltaan tuhatkertainen käytetyn analyysimenetelmän herkkyyteen verrattuna.
This threshold safeguards accurate measurements with respect to the methodology followed in this method; additionally, the stock solution concentration should be below water solubility of the test substance.
Tällöin tällä menetelmällä saadaan tarkkoja mittauksia; lisäksi varastoliuoskonsentraation on oltava testiaineen vesiliukoisuusrajaa pienempi.
The stock solution should preferably be prepared just before application to soil samples and should be kept closed in the dark at 4 oC.
Varastoliuos valmistetaan mieluiten juuri ennen sen lisäämistä maa-ainesnäytteisiin, ja se säilytetään suljettuna pimeässä 4 oC:n lämpötilassa.
The storage time depends on the stability of the test substance and its concentration in the solution.
Säilytysaika riippuu testiaineen stabiiliudesta ja sen konsentraatiosta liuoksessa.
Only for poorly soluble substances (Sw < 10-4 g l-1), an appropriate solubilising agent may be needed when it is difficult to dissolve the test substance.
Ainoastaan niukkaliukoisille aineille (Sw < 10 -4 g l-1) saatetaan tarvita soveltuvaa liuottavaa ainetta silloin, kun testiaineen liuottaminen on vaikeaa.
This solubilising agent: (a) should be miscible with water such as methanol or acetonitrile; (b) its concentration should not exceed 1 % of the total volume of the stock solution and should constitute less than that in the solution of the test substance which will come in contact with the soil (preferably less than 0,1 %); and (c) should not be a surfactant or undergo solvolytic reactions with the test chemical.
Tämän liuottavan aineen on sekoituttava veteen (esim. metanoli tai asetonitriili); sen konsentraatio ei saa ylittää yhtä prosenttia varastoliuoksen kokonaistilavuudesta ja sitä saa olla enintään tämän verran testiaineliuoksessa, joka joutuu kosketuksiin maa-aineksen kanssa (mieluiten alle 0,1 %). Se ei myöskään saa olla pinta-aktiivinen aine eikä se saa osallistua solvataatioreaktioihin testikemikaalin kanssa.
The use of a solubilising agent should be stipulated and justified in the reporting of the data.
Liuottavan aineen käytöstä on määrättävä ja sen käyttö on perusteltava tuloksia raportoitaessa.
Another alternative for poorly soluble substances is to add the test substance to the test system by spiking: the test substance is dissolved in an organic solvent, an aliquot of which is added to the system of soil and 0,01 M solution of CaCl2 in distilled or de-ionised water.
Toisena vaihtoehtona on lisätä niukkaliukoinen testiaine koejärjestelmään siten, että testiaine liuotetaan orgaaniseen liuottimeen, ja määräosa tästä lisätään järjestelmään, jossa on maa-ainesta ja tislattuun tai deionisoituun veteen valmistettua 0,01 M CaCl2-liuosta.
The content of organic solvent in the aqueous phase should be kept as low as possible, normally not exceeding 0,1 %.
Orgaanisen liuottimen pitoisuus vesifaasissa on pidettävä mahdollisimman alhaisena, tavallisesti alle 0,1 prosentin.
Spiking from an organic solution may suffer from volume unreproducibility.
Testiaineen lisäys orgaanisessa liuoksessa voi vaikuttaa virheellisesti tilavuusmäärän toistettavuuteen.
Thus, an additional error may be introduced as the test substance and co-solvent concentration would not be the same in all tests.
Näin ollen lisävirhe on mahdollinen, kun testiaineen ja lisäliuottimen konsentraatiot eivät ole samat kaikissa testeissä.
PREREQUISITES FOR PERFORMING THE ADSORPTION/DESORPTION TEST
EDELLYTYKSET ADSORPTIO-DESORPTIOTESTIN SUORITTAMISELLE
The analytical method
Analyysimenetelmä
The key parameters that can influence the accuracy of sorption measurements include the accuracy of the analytical method in analysis of both the solution and adsorbed phases, the stability and purity of the test substance, the attainment of sorption equilibrium, the magnitude of the solution concentration change, the soil/solution ratio and changes in the soil structure during the equilibration process (35)(59-62).
Tärkeimmät tekijät, jotka voivat vaikuttaa sorptiomittausten tarkkuuteen, ovat sekä liuos- että adsorptiofaasien analyyseissä käytettävän analyyttisen menetelmän tarkkuus, testiaineen stabiilius ja puhtaus, sorptiotasapainotilan saavuttamisaste, liuoskonsentraatiomuutoksen suuruus, maa-aines/liuos-suhde sekä muutokset maa-aineksen rakenteessa tasapainoprosessin aikana (35) (59-62).
Some examples bearing upon the accuracy issues are given in Appendix 2.
Lisäyksessä 2 esitetään joitakin esimerkkejä tarkkuutta koskevista kysymyksistä.
The reliability of the analytical method used must be checked at the concentration range which is likely to occur during the test.
Käytetyn analyysimenetelmän luotettavuus on tarkistettava sillä konsentraatioalueella, joka todennäköisesti esiintyy testin aikana.
The experimenter should feel free to develop an appropriate method with appropriate accuracy, precision, reproducibility, detection limits and recovery.
Kokeen suorittaja voi vapaasti kehittää soveltuvan menetelmän, jonka tarkkuus, täsmällisyys, uusittavuus, herkkyys ja saanto ovat tarkoituksenmukaisia.
Guidance on how to perform such a test is given by the experiment below.
Ohjeita tällaisen testin suorittamiseksi saadaan jäljempänä esitettävästä kokeesta.
An appropriate volume of 0,01 M CaCl2, e.g. 100 cm3, is agitated during 4 h with a weight of soil, e.g. 20 g, of high adsorbability, i.e. with high organic carbon and clay content; these weights and volumes may vary depending on analytical needs, but a soil/solution ratio of 1:5 is a convenient starting point.
Sopivaa määrää 0,01 M CaCl2-liuosta, esimerkiksi 100 cm3, ravistellaan 4 tunnin ajan yhdessä maa-ainesmäärän kanssa, esimerkiksi 20 g, jonka adsorptiokyky on hyvä, eli jonka orgaanisen hiilen pitoisuus ja savipitoisuus on korkea; nämä painot ja tilavuudet voivat vaihdella analyysitarpeiden mukaisesti. Sopivana lähtökohtana voidaan pitää maa-aines/liuos-suhdetta 1:5.
The mixture is centrifuged and the aqueous phase may be filtrated.
Seos sentrifugoidaan ja vesifaasi voidaan suodattaa.
A certain volume of the test substance stock solution is added to the latter to reach a nominal concentration within the concentration range which is likely to occur during the test.
Vesifaasiin lisätään tietty tilavuusmäärä testiaineen varastoliuosta, jotta saadaan nimellinen konsentraatio sille konsentraatioalueelle, joka todennäköisesti esiintyy testin aikana.
This volume should not exceed 10 % of the final volume of the aqueous phase, in order to change as little as possible the nature of the pre-equilibration solution.
Tämä tilavuusmäärä ei saa ylittää 10:tä prosenttia vesifaasin lopputilavuudesta — tällöin se muuttaa esitasapainotusliuoksen ominaisuuksia mahdollisimman vähän.
The solution is analysed.
Liuos analysoidaan.
One blank run consisting of the system soil + CaCl2 solution (without test substance) must be included, in order to check for artefacts in the analytical method and for matrix effects caused by the soil.
Testaukseen on sisällytettävä yksi nollakoe, jossa on vain maa-aines ja CaCl2-liuos (ilman testiainetta), jotta voidaan tarkistaa, johtuuko analyysimenetelmästä artefaktoja ja maa-aineksesta matriisivaikutuksia.
The analytical methods which can be used for sorption measurements include gas-liquid chromatography (GLC), high-performance liquid chromatography (HPLC), spectrometry (e.g. GC/mass spectrometry, HPLC/mass spectrometry) and liquid scintillation counting (for radiolabelled substances).
Analyysimenetelmät, joita voidaan käyttää sorptiomittauksiin, käsittävät kaasu-nestekromatografian (GLC), korkean suorituskyvyn nestekromatografian (HPLC), spektrofotometrian (esimerkiksi GC-massaspektrometria, HPLC-massaspektrometria) ja nestetuikelaskennan (vain radioaktiivisesti merkityille aineille).
Independent of the analytical method used, it is considered suitable if the recoveries are between 90 % and 110 % of the nominal value.
Käytetystä analyysimenetelmästä riippumatta pidetään sopivana, että saannot ovat 90-110 prosenttia nimellisarvosta.
In order to allow for detection and evaluation after partitioning has taken place, the detection limits of the analytical method should be at least two orders of magnitude below the nominal concentration.
Jotta kromatografisen erotuksen jälkeen voidaan tulos detektoida ja arvioida, analyyttisen menetelmän herkkyyden olisi oltava suuruusluokaltaan nimelliskonsentraatiota vähintään kaksi kertaluokkaa pienempi.
The characteristics and detection limits of the analytical method available for carrying out adsorption studies play an important role in defining the test conditions and the whole experimental performance of the test.
Adsorptiotutkimuksiin käytettävän analyysimenetelmän ominaisuudet ja herkkyys ovat tärkeitä tekijöitä määriteltäessä koeolosuhteita ja testin koko suorituskykyä.
This method follows a general experimental path and provides recommendations and guidance for alternative solutions where the analytical method and laboratory facilities may impose limitations.
Tässä menetelmässä noudatetaan yleisiä koekäytäntöjä ja annetaan suosituksia ja ohjeita vaihtoehtoisille ratkaisuille, jos analyysimenetelmä tai laboratoriomahdollisuudet asettavat rajoituksia.
The selection of optimal soil/solution ratios
Optimaalisten maa-aines/liuos-suhteiden valinta
Selection of appropriate soil to solution ratios for sorption studies depends on the distribution coefficient Kd and the relative degree of adsorption desired.
Sopivien maa-aines/liuos-suhteiden valinta sorptiotutkimuksiin riippuu jakautumiskertoimesta Kd ja halutusta suhteellisesta adsorboitumisasteesta.
The change of the substance concentration in the solution determines the statistical accuracy of the measurement based on the form of adsorption equation and the limit of the analytical methodology, in detecting the concentration of the chemical in solution.
Aineen konsentraationmuutos liuoksessa taas vaikuttaa adsorptioyhtälöön perustuvan mittauksen tilastolliseen tarkkuuteen ja on osoitus analyyttisen menetelmän herkkyydestä.
Therefore, in general practice it is useful to settle on a few fixed ratios, for which the percentage adsorbed is above 20 %, and preferably >50 % (62), while care should be taken to keep the test substance concentration in the aqueous phase high enough to be measured accurately.
Siksi käytännössä on hyödyllistä valita muutama kiinteä suhde, joilla adsorboitumisprosentti on yli 20 prosenttia ja mieluiten > 50 prosenttia (62); samalla on huolehdittava siitä, että testiaineen konsentraatio vesifaasissa on riittävän korkea tarkan mittauksen mahdollistamiseksi.
This is particularly important in the case of high adsorption percentages.
Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun adsorboitumisprosentit ovat suuria.
A convenient approach to selecting the appropriate soil/water ratios, is based on an estimate of the Kd value either by preliminary studies or by established estimation techniques (Appendix 3).
Sopiva lähestymistapa soveltuvien maa-aines/vesi-suhteiden valitsemiseksi perustuu joko alustavissa tutkimuksissa tai hyväksytyin arviointitekniikoin (lisäys 3) arvioituun Kd-arvoon.
Selection of an appropriate ratio can then be made based on a plot of soil/solution ratio versus Kd for fixed percentages of adsorption (Fig.1).
Soveltuvan suhteen valinta voidaan tehdä sitten Kd:n funktiona esitetyn maa-aines/liuos-suhdediagrammin pohjalta määrätyille adsorboitumisprosenteille (kuva 1).
In this plot it is assumed that the adsorption equation is linear.
Esityksessä oletetaan, että adsorptioyhtälö on lineaarinen.
The applicable relationship is obtained by rearranging equation (4) of the Kd in the form of equation (1):
Sopiva suhde saadaan järjestämällä Kd:n yhtälö (4) yhtälön (1) muotoon:
or in its logarithmic form assuming that R = msoil/V0 and Aeq %/100 = ms
tai sen logaritmiseen muotoon olettaen että R = msoil/V0 ja Aeq %/100 =ms
Fig. 1 Relationship between soil to solution ratios and Kd at various percentages of adsorbed test substance
Kuva 1: Maa-aines-liuos-suhteiden ja Kd:n välinen yhteys testiaineen erilaisilla adsorboitumisprosenteilla.
Soil to Solution Ratio
Maa-aines-liuos-suhde
Distribution coefficient Kd (cm3 g–1)
Jakautumiskerroin Kd (cm3 g–1)
Fig. 1 shows soil/solution ratios required as a function of Kd for different levels of adsorption.
Kuvassa 1 esitetään tarvittavat maa-aines/liuos-suhteet Kd:n funktiona eri adsorboitumisasteille.
For example, with a soil/solution ratio of 1:5 and a Kd of 20, approximately 80 % adsorption would occur.
Esimerkiksi maa-aines/liuos-suhteen ollessa 1:5 ja Kd:n ollessa 20 adsorboituminen on 80 prosentin luokkaa.
To obtain 50 % adsorption for the same Kd, a 1:25 ratio must be used.
Jotta saavutettaisiin 50 prosentin adsorboituminen samalla Kd-arvolla, on käytettävä suhdetta 1:25.
This approach to selecting the appropriate soil/solution ratios gives the investigator the flexibility to meet experimental needs.
Tällainen lähestymistapa sopivan maa-aines/liuos-suhteiden valitsemisessa antaa tutkijalle joustavuutta.
Areas which are more difficult to deal with are those where the chemical is highly or very slightly adsorbed.
Vaikeammin käsiteltäviä tapauksia ovat ne, joissa kemikaali on voimakkaasti tai hyvin heikosti adsorboitunut.
Where low adsorption occurs, a 1:1 soil/solution ratio is recommended, although for some very organic soil types smaller ratios may be necessary to obtain a slurry.
Silloin kun adsorboituminen on heikkoa, suositellaan maa-aines/liuos-suhteeksi 1:1, vaikkakin eräille hyvin orgaanisille maalajeille saatetaan tarvita pienempiä suhteita lietteen saamiseksi.
Care must be taken with the analytical methodology to measure small changes in solution concentration; otherwise the adsorption measurement will be inaccurate.
Pienten liuoskonsentraatiomuutosten mittaamiseksi käytettävien analyysimenetelmien kanssa on oltava huolellinen: muutoin adsorptiomittaukset ovat epätarkkoja.
On the other hand, at very high distribution coefficients Kd, one can go up to a 1:100 soil/solution ratio in order to leave a significant amount of chemical in solution.
Toisaalta Kd-jakautumiskertoimien ollessa hyvin suuria saatetaan maa-aines/liuos-suhteissa mennä jopa suhteisiin 1:100, jotta liuokseen jäisi merkittävä määrä kemikaalia.
However, care must be taken to ensure good mixing, and adequate time must be allowed for the system to equilibrate.
Huolellisuutta on kuitenkin noudatettava hyvän sekoituksen varmistamiseksi ja systeemin tasapainottumiseen on jätettävä riittävästi aikaa.
An alternative approach to deal with these extreme cases when adequate analytical methodology is missing, is to predict the Kd value applying estimation techniques based, for example, on Pow values (Appendix 3).
Vaihtoehtoisena lähestymistapana on ennustaa Kd-arvo arviointitekniikkoja käyttäen, esimerkiksi Pow-arvoihin (lisäys 3) perustuvaa tekniikkaa käyttäen.
This could be useful especially for low adsorbed/polar chemicals with Pow < 20 and for lipophilic/highly sorptive chemicals with Pow > 104.
Tämä voi olla hyödyllistä erityisesti heikosti adsorboituville/polaarisille kemikaaleille, joiden Pow < 20, ja lipofiilisille tai helposti sorboituville kemikaaleille, joiden Pow > 104.
All experiments are done at ambient temperature and, if possible, at a constant temperature between 20 oC and 25 oC.
Kaikki kokeet suoritetaan huoneenlämpötilassa ja vakiolämpötilassa 20-25 oC, jos mahdollista.
Centrifugation conditions should allow the removal of particles larger than 0,2 μm from the solution.
Sentrifugoinnilla olisi voitava erottaa liuoksesta yli 0,2 μm:n kokoiset partikkelit.