natgillin/translations-raw huggingface dataset:
APPLICABILITY OF THE TEST
TESTIN SOVELLUSALA
This Testing Method is most easily applied to water-soluble substances which, under the conditions of the test, are likely to remain in the water.
Tätä testimenetelmää voidaan parhaiten soveltaa vesiliukoisiin aineisiin, jotka todennäköisesti pysyvät veteen liuenneina testiolosuhteissa.
For testing of substances that are volatile, strongly adsorbing, coloured, having a low solubility in water or substances that may affect the availability of nutrients or minerals in the test medium, certain modifications of the described procedure may be required (e.g. closed system, conditioning of the test vessels).
Testattaessa aineita, jotka ovat haihtuvia, voimakkaasti adsorboivia, värillisiä tai huonosti veteen liukenevia, tai aineita, jotka voivat vaikuttaa testiviljelyaineessa olevien ravinteiden tai kivennäisaineiden saantiin, voi olla tarpeen tehdä tiettyjä mukautuksia tässä kuvattuun menetelmään (esimerkiksi suljettu järjestelmä ja koeastioiden erityisvalmistelu).
Guidance on some appropriate modifications is given in (2), (3) and (4).
Kirjallisuusviitteissä (2), (3) ja (4) annetaan ohjeita joistakin sopivista mukautuksista.
The purpose of this test is to determine the effects of a substance on the growth of freshwater microalgae and/or cyanobacteria.
Testin tavoitteena on määrittää testattavan aineen vaikutukset makean veden viherlevien ja/tai syanobakteereiden kasvuun.
Exponentially growing test organisms are exposed to the test substance in batch cultures over a period of normally 72 hours.
Eksponentiaalisesti kasvavat koe-eliöt altistetaan testiaineelle panosviljelmissä yleensä 72 tunnin ajan.
In spite of the relatively brief test duration, effects over several generations can be assessed.
Vaikka testi on suhteellisen lyhyt, sillä voidaan arvioida useaan sukupolveen kohdistuvia vaikutuksia.
The system response is the reduction of growth in a series of algal cultures (test units) exposed to various concentrations of a test substance.
Järjestelmän vasteena on kasvun väheneminen sarjassa leväviljelmiä (testiyksiköitä), jotka on altistettu testiaineen eri pitoisuuksille.
The response is evaluated as a function of the exposure concentration in comparison with the average growth of replicate, unexposed control cultures.
Vastetta arvioidaan altistuspitoisuuden funktiona vertaamalla sitä rinnakkaisten, altistumattomien kontrolliviljelmien keskimääräiseen kasvuun.
The test endpoint is inhibition of growth, expressed as the logarithmic increase in biomass (average specific growth rate) during the exposure period.
Testin loppupisteenä on kasvun estyminen, joka ilmenee biomassan logaritmisesta kasvusta (keskimääräisestä spesifisestä kasvunopeudesta) altistusaikana.
From the average specific growth rates recorded in a series of test solutions, the concentration bringing about a specified x % inhibition of growth rate (e.g. 50 %) is determined and expressed as the ErCx (e.g. ErC50).
Testiliuossarjassa mitattujen keskimääräisten spesifisten kasvunopeuksien avulla määritetään pitoisuus, jossa kasvunopeus vähenee ennalta määrätyn prosenttimäärän x verran (esimerkiksi 50 prosenttia). Kyseinen pitoisuus ilmoitetaan ErCx-arvona (esimerkiksi ErC50).
For the application of this method within the EU regulatory framework, calculation of results should be based on an average specific growth rate for the reasons described in section 2.2 below.
Käytettäessä tätä menetelmää EU:n sääntelykehyksessä pitäisi tulokset laskea keskimääräisten spesifisten kasvunopeuksien perusteella jäljempänä 2.2 kohdassa selostetuista syistä.
From the yield recorded in a series of test solutions, the concentration bringing about a specified x % inhibition of yield (e.g. 50 %) is calculated and expressed as the EyCx (e.g. EyC50).
Testiliuossarjassa mitatun tuotoksen avulla määritetään pitoisuus, jossa tuotos vähenee ennalta määrätyn prosenttimäärän x verran (esimerkiksi 50 prosenttia). Kyseinen pitoisuus ilmoitetaan EyCx-arvona (esimerkiksi EyC50).
In addition, the lowest observed effect concentration (LOEC) and the no observed effect concentration (NOEC) may be statistically determined.
Tilastollisesti voidaan määrittää myös pienin havaittavan vaikutuksen aiheuttava pitoisuus (LOEC) sekä pitoisuus, joka ei aiheuta havaittavaa vaikutusta (NOEC).
Information on the test substance, which may be useful in establishing the test conditions, includes the structural formula, purity, stability in light, stability under the conditions of the test, light absorption properties, pKa, and results of studies of transformation including biodegradability in water.
Testiainetta koskevia tietoja, joista voi olla hyötyä päätettäessä testiolosuhteista, ovat rakennekaava, puhtaus, stabiilius valossa, stabiilius testiolosuhteissa, valonabsorbointiominaisuudet, pKa ja muuntumistutkimusten tulokset, mukaan luettuna biohajoavuus vedessä.
The water solubility, octanol water partition coefficient (Pow) and the vapour pressure of the test substance should be known, and a validated method for the quantification of the substance in the test solutions with reported recovery efficiency and limit of detection should be available.
Testiaineen vesiliukoisuus, oktanoli/vesi-jakaantumiskerroin (Pow) ja höyrynpaine on tunnettava, ja testiliuoksissa olevan testiaineen kvantifioimiseen tarvitaan validoitu menetelmä, jonka saantoteho ja havaitsemisraja tunnetaan.
Reference substance(s), such as 3,5-dichlorophenol used in the international ring test (4), may be tested as a means of checking the test procedure.
Testimenetelmä voidaan tarkistaa testaamalla vertailuaine (-aineet), kuten 3,5-dikloorifenoli, jota on käytetty kansainvälisessä yhteistutkimuksessa (4).
Potassium dichromate can also be used as a reference substance for green algae.
Viherleviä viljeltäessä vertailuaineena voidaan käyttää myös kaliumdikromaattia.
It is desirable to test a reference substance at least twice a year.
Vertailuaine olisi hyvä testata vähintään kahdesti vuodessa.
VALIDITY OF THE TEST
TESTIN VALIDITEETTI
For the test to be valid, the following performance criteria should be met:
Jotta testi olisi validi, sen on täytettävä seuraavat vaatimukset:
The biomass in the control cultures should have increased exponentially by a factor of at least 16 within the 72-hour test period.
Biomassan on täytynyt kasvaa kontrolliviljelmissä eksponentiaalisesti vähintään 16-kertaiseksi 72 tunnin testijakson aikana.
This corresponds to a specific growth rate of 0,92 day–1.
Tämä vastaa spesifistä kasvunopeutta 0,92 päivää kohden.
For the most frequently used species, the growth rate is usually substantially higher (see Appendix 1).
Useimmin käytetyillä lajeilla kasvunopeus on yleensä huomattavasti suurempi (ks. lisäys 1).
This criterion may not be met when species that grow slower than those listed in Appendix 1 are used.
Tämä vaatimus ei välttämättä täyty käytettäessä lajeja, jotka kasvavat hitaammin kuin lisäyksessä 1 luetellut lajit.
In this case, the test period should be extended to obtain at least a 16-fold growth in control cultures, while the growth has to be exponential throughout the test period.
Siinä tapauksessa testijaksoa on pidennettävä, jotta kontrolliviljelmissä saavutettaisiin vähintään 16-kertainen kasvu, ja kasvun on oltava eksponentiaalista koko testijakson ajan.
The test period may be shortened to at least 48 h to maintain unlimited exponential growth during the test, as long as the minimum multiplication factor of 16 is reached.
Testijaksoa voidaan lyhentää 48 tuntiin saakka rajoittamattoman eksponentiaalisen kasvun ylläpitämiseksi koko testin ajan, jos kasvukerroin on vähintään 16.
The mean coefficient of variation for section-by-section specific growth rates (days 0-1, 1-2 and 2-3, for 72-hour tests) in the control cultures (see section 1.2 under ‘coefficient of variation’) must not exceed 35 %.
Kontrolliviljelmien jaksoittaisten spesifisten kasvunopeuksien (72 tunnin testeissä päivät 0–1, 1–2 ja 2–3) keskimääräinen variaatiokerroin (ks. ”Variaatiokerroin” kohdassa 1.2) saa olla enintään 35 prosenttia.
See the second paragraph in section 2.2.1 for the calculation of section-by-section specific growth rate.
Jaksoittaisen spesifisen kasvunopeuden laskemista käsitellään jäljempänä kohdassa 2.2.1.
This criterion applies to the mean value of coefficients of variation calculated for replicate control cultures.
Tämä vaatimus koskee rinnakkaisia kontrolliviljelmiä varten laskettujen variaatiokertoimien keskiarvoa.
The coefficient of variation of average specific growth rates during the whole test period in replicate control cultures must not exceed 7 % in tests with Pseudokirchneriella subcapitata and Desmodesmussubspicatus.
Rinnakkaisten kontrolliviljelmien keskimääräisten spesifisten kasvunopeuksien variaatiokerroin saa olla koko testijakson aikana enintään 7 prosenttia, jos testeissä käytetään lajeja Pseudokirchneriella subcapitata ja Desmodesmussubspicatus.
For other less frequently tested species, the value should not exceed 10 %.
Käytettäessä muita, harvemmin testattuja lajeja tämä arvo saa olla enintään 10 prosenttia.
Test vessels and other apparatus, which will come into contact with the test solutions should be made entirely of glass or other chemically inert material.
Koeastioiden ja muiden välineiden, jotka joutuvat kosketuksiin testiliuosten kanssa, on oltava kokonaan lasia tai muuta kemiallisesti inerttiä materiaalia.
The items should be thoroughly washed to ensure that no organic or inorganic contaminants may interfere with the algal growth or composition of the test solutions.
Ne on pestävä huolellisesti, jotta mitkään orgaaniset tai epäorgaaniset epäpuhtaudet eivät vaikuttaisi leväkasvuun tai testiliuosten koostumukseen.
The test vessels will normally be glass flasks of dimensions that allow a sufficient volume of culture for measurements during the test and a sufficient mass transfer of CO2 from the atmosphere (see the second paragraph in section 1.8.9).
Koeastiat ovat yleensä lasipulloja, jotka ovat niin suuria, että viljelmän tilavuus riittää testin aikaisiin mittauksiin ja CO2:n siirtyminen ilmakehästä on riittävää (ks. kohdan 1.8.9 toinen kappale).
Note that the liquid volume must be sufficient for analytical determinations (see the fifth paragraph in section 1.8.11).
Nestetilavuuden täytyy olla riittävän suuri analyyttisiä määrityksiä varten (ks. kohdan 1.8.11 viides kappale).
In addition, some or all of the following equipment will be required:
Lisäksi tarvitaan seuraavia välineitä (kaikkia tai joitakin niistä):
Culturing apparatus: a cabinet or chamber is recommended, in which the chosen incubation temperature can be maintained at ±2 °C.
Viljelylaite: Suosituksena on käyttää kaappia tai kammiota, jossa valittua inkubointilämpötilaa voidaan pitää yllä ±2 °C:n tarkkuudella.
Light measurement instruments: it is important to note that the method of measurement of light intensity, and in particular the type of receptor (collector), will affect the measured value.
Valonmittauslaitteet: On tärkeää muistaa, että valon voimakkuuden mittausmenetelmä ja erityisesti mittausanturin (keräimen) tyyppi vaikuttavat mitattuun arvoon.
Measurements should preferably be made using a spherical (4 π) receptor (which responds to direct and reflected light from all angles above and below the plane of measurement), or a 2 π receptor (which responds to light from all angles above the measurement plane).
Mittauksissa olisi mieluimmin käytettävä pyöreää (4 π) mittausanturia (joka reagoi suoraan valoon ja heijastuneeseen valoon mistä tahansa kulmasta mittaustason ylä- ja alapuolelta) tai 2 π:n mittausanturia (joka reagoi valoon mistä tahansa kulmasta mittaustason yläpuolelta).
Other biomass surrogates can be measured using a flow cytometer, fluorimeter, spectrophotometer or colorimeter.
Muita biomassan sijasta käytettyjä parametreja voidaan mitata virtaussytometrilla, fluorimetrilla, spektrofotometrilla tai kolorimetrilla.
A conversion factor relating cell count to dry weight is useful to calculate.
On hyödyllistä laskea solumäärän ja kuivapainon välinen muuntokerroin.
In order to provide useful measurements at low biomass concentrations when using a spectrophotometer, it may be necessary to use cuvettes with a light path of at least 4 cm.
Jotta mittaukset onnistuisivat spektrofotometrilla pienissä biomassapitoisuuksissa, voi olla tarpeen käyttää kyvettejä, joissa valotien pituus on vähintään 4 cm.
Test organisms
Koe-eliöt
Several species of non-attached microalgae and cyanobacteria may be used.
Testissä voidaan käyttää monia kiinnittymättömiä mikrolevä- ja syanobakteerilajeja.
The strains listed in Appendix 1 have been shown to be suitable using the test procedure specified in this Testing Method.
Lisäyksessä 1 lueteltujen kantojen on todettu soveltuvan tähän testimenetelmään.
If other species are used, the strain and/or origin should be reported.
Jos testissä käytetään muita lajeja, niiden kanta ja/tai alkuperä on ilmoitettava.
It has to be confirmed that exponential growth of the selected test alga can be maintained throughout the test period under the prevailing conditions.
Lisäksi on varmistettava, että testiin valitun levän eksponentiaalista kasvua voidaan pitää yllä testiolosuhteissa koko testijakson ajan.
Growth medium
Viljelyaine
Two alternative growth media, the OECD and the AAP medium, are recommended.
Testiä varten suositetaan kahta vaihtoehtoista viljelyainetta: OECD- ja AAP-viljelyainetta.
The compositions of these media are shown in Appendix 2.
Niiden koostumus esitetään lisäyksessä 2.
Modification of the growth media may be necessary for certain purposes, e.g. when testing metals and chelating agents or testing at different pH values.
Viljelyaineita voidaan joutua mukauttamaan esimerkiksi silloin, kun testataan metalleja ja kelatoivia aineita tai kun testaus suoritetaan erilaisilla pH-arvoilla.
Use of a modified medium must be described in detail and justified (3)(4).
Mukautetun viljelyaineen käyttö on perusteltava ja kuvattava yksityiskohtaisesti (3)(4).
Initial biomass concentration
Biomassan alkupitoisuus
The initial biomass in the test cultures must be the same in all test cultures and sufficiently low to allow exponential growth throughout the incubation period without risk of nutrient depletion.
Biomassan alkupitoisuuden on oltava sama kaikissa testiviljelmissä ja niin pieni, että kasvu on eksponentiaalista koko inkubointiajan ilman, että ravinteet uhkaavat loppua.
The initial biomass should not exceed 0,5 mg/l as dry weight.
Biomassan alkupitoisuus saa olla enintään 0,5 mg/l kuivapainona ilmaistuna.
The following initial cell concentrations are recommended:
Suosituksena on käyttää seuraavia solujen alkupitoisuuksia:
cells/ml
solua/ml
Concentrations of test substance
Testiaineen pitoisuudet
The concentration range in which effects are likely to occur may be determined on the basis of results from range-finding tests.
Pitoisuusalue, jolla vaikutuksia todennäköisesti esiintyy, voidaan määrittää alueenmäärityskokeiden avulla.
For the final definitive test, at least five concentrations arranged in a geometric series with a factor not exceeding 3,2 should be selected.
Varsinaista testiä varten on valittava vähintään viisi pitoisuutta, jotka muodostavat geometrisen sarjan, jonka suhdeluku on enintään 3,2.
For test substances showing a flat concentration response curve, a higher factor may be justified.
Suurempikin suhdeluku voi olla aiheellinen, jos testiaineella saadaan laakea pitoisuus-vastekäyrä.
The concentration series should preferably cover the range causing 5-75 % inhibition of algal growth rate.
Pitoisuussarjan tulisi käsittää pitoisuusalue, jolla levän kasvunopeus hidastuu 5–75 prosenttia.
The test design should include three replicates at each test concentration.
Testiin on kuuluttava kolme toistoa kutakin pitoisuutta kohden.
If determination of the NOEC is not required, the test design may be altered to increase the number of concentrations and reduce the number of replicates per concentration.
Jos NOEC-pitoisuutta ei tarvitse määrittää, koejärjestelyä voidaan muuttaa lisäämällä pitoisuuksien määrää ja vähentämällä toistojen määrää pitoisuutta kohden.
The number of control replicates must be at least three, and ideally should be twice the number of replicates used for each test concentration.
Kontrollitoistoja on oltava vähintään kolme, ja niitä on mieluimmin tehtävä kaksi kertaa enemmän kuin kutakin testipitoisuutta kohden tehtyjä toistoja.
A separate set of test solutions may be prepared for analytical determinations of test substance concentrations (see the fourth and sixth paragraphs in section 1.8.11).
Testiaineen pitoisuuksien analyyttisiä määrityksiä varten voidaan valmistaa erillinen testiliuossarja (ks. kohdan 1.8.11 neljäs ja kuudes kappale).
When a solvent is used to solubilise the test substance, additional controls containing the solvent at the same concentration as used in the test cultures must be included in the test design.
Jos testiaine on liuotettava liuottimella, koejärjestelyyn on kuuluttava ylimääräisiä kontrolliviljelmiä, jotka sisältävät liuotinta samana pitoisuutena kuin testiviljelmät.
Preparation of inoculum culture
Inokulaattiviljelmän valmistaminen
In order to adapt the test alga to the test conditions and ensure that the algae are in the exponential growth phase when used to inoculate the test solutions, an inoculum culture in the test medium is prepared 2-4 days before start of the test.
Jotta testissä käytettävät levät sopeutuisivat testiolosuhteisiin ja olisivat eksponentiaalisessa kasvuvaiheessa, kun ne siirrostetaan testiliuoksiin, testiviljelyaineeseen valmistetaan 2–4 päivää ennen testin alkua inokulaattiviljelmä.
The algal biomass should be adjusted in order to allow exponential growth to prevail in the inoculum culture until the test starts.
Leväbiomassaa on säädeltävä siten, että eksponentiaalinen kasvu jatkuu inokulaattiviljelmässä testin alkuun saakka.
The inoculum culture shall be incubated under the same conditions as the test cultures.
Inokulaattiviljelmää inkuboidaan samoissa olosuhteissa kuin testiviljelmiä.
Measure the increase in biomass in the inoculum culture to ensure that growth is within the normal range for the test strain under the culturing conditions.
Biomassan kasvu inokulaattiviljelmässä mitataan sen varmistamiseksi, että kasvu vastaa testissä käytettävän kannan normaalia kasvua viljelyolosuhteissa.
An example of the procedure for algal culturing is described in Appendix 3.
Lisäyksessä 3 annetaan yksi esimerkki levänviljelymenetelmistä.
To avoid synchronous cell divisions during the test, a second propagation step of the inoculum culture may be required.
Inokulaattiviljelmässä voidaan joutua käynnistämään toinen lisäysvaihe, jotta testin aikana ei tapahtuisi synkronista solunjakautumista.
Preparation of test solutions
Testiliuosten valmistaminen
All test solutions must contain the same concentrations of growth medium and initial biomass of test algae.
Viljelyaineen pitoisuuden ja testilevien biomassan alkupitoisuuden on oltava samat kaikissa testiliuoksissa.
Test solutions of the chosen concentrations are usually prepared by mixing a stock solution of the test substance with growth medium and inoculum culture.
Halutun pitoiset testiliuokset valmistetaan yleensä sekoittamalla testiaineen kantaliuos viljelyaineen ja inokulaattiviljelmän kanssa.
Stock solutions are normally prepared by dissolving the substance in test medium.
Kantaliuokset valmistetaan yleensä liuottamalla testattava aine testiviljelyaineeseen.
Solvents, e.g. acetone, t-butyl alcohol and dimethyl formamide, may be used as carriers to add substances of low water solubility to the test medium (2)(3).
Liuottimia, kuten asetonia, t-butyylialkoholia ja dimetyyliformamidia, voidaan käyttää kantoaineina, kun testiviljelyaineeseen lisätään huonosti veteen liukenevia aineita (2)(3).
The solvent concentration should not exceed 100 µl/l, and the same concentration of solvent should be added to all cultures (including controls) in the test series.
Liuottimen pitoisuus saa olla enintään 100 µl/l, ja kaikkiin testisarjan viljelmiin (kontrolliviljelmät mukaan luettuina) on lisättävä samanpitoista liuotinta.
Incubation
Inkubointi
Cap the test vessels with air-permeable stoppers.
Koeastiat suljetaan ilmaa läpäisevillä tulpilla.
The vessels are shaken and placed in the culturing apparatus.
Astioita ravistellaan ja ne asetetaan viljelylaitteeseen.
The cultures should be maintained at a temperature in the range of 21 to 24 °C, controlled at ±2 °C.
Viljelmien lämpötila pidetään alueella 21–24 °C (säätötarkkuus ±2 °C).
For species other than those listed in Appendix 1, e.g. tropical species, higher temperatures may be appropriate, providing that the validity criteria can be fulfilled.
Käytettäessä muita kuin lisäyksessä 1 lueteltuja lajeja, kuten trooppisia lajeja, lämpötila voi olla korkeampikin, kunhan validiteettivaatimukset täyttyvät.
It is recommended to place the flasks randomly and to reposition them daily in the incubator.
Suositeltavaa on sijoittaa pullot satunnaiseen järjestykseen ja vaihtaa niiden paikkaa inkubaattorissa päivittäin.
The pH of the control medium should not increase by more than 1,5 units during the test.
Yleensä kontrolliviljelyaineen pH-arvo saa kokeen aikana vaihdella enintään 1,5 yksikön verran.
For metals and compounds that partly ionise at a pH around the test pH, it may be necessary to limit the pH drift to obtain reproducible and well defined results.
Kun on kyse metalleista ja yhdisteistä, jotka ionisoituvat osittain jotakuinkin samassa pH:ssa kuin testissä, pH-muutoksia voidaan joutua rajoittamaan tarkkojen ja toistettavien tulosten saamiseksi.
A drift of < 0,5 pH units is technically feasible and can be achieved by ensuring an adequate CO2 mass transfer rate from the surrounding air to the test solution, e.g. by increasing the shaking rate.
Muutokset voidaan rajoittaa teknisesti alle 0,5 yksikköön varmistamalla, että CO2:ta siirtyy riittävän nopeasti ilmasta testiliuokseen. Tämä voidaan tehdä esimerkiksi lisäämällä ravistelunopeutta.
Another possibility is to reduce the demand for CO2 by reducing the initial biomass or the test duration.
Toinen mahdollisuus on vähentää CO2:n tarvetta pienentämällä biomassan alkupitoisuutta tai lyhentämällä testin kestoa.
The surface where the cultures are incubated should receive continuous, uniform fluorescent illumination e.g. of ‘cool-white’ or ‘daylight’ type.
Pintaa, jolla viljelmät inkuboidaan, on valaistava tasaisella loistevalolla, esimerkiksi kylmänvalkoisella tai päivänvalon kaltaisella valolla.
Strains of algae and cyanobacteria vary in their light requirements.
Levien ja syanobakteerien valontarpeet vaihtelevat eri kantojen välillä.
The light intensity should be selected to suit the test organism used.
Valon voimakkuus on valittava koe-eliön mukaan.
For the recommended species of green algae, the light intensity at the level of the test solutions shall be selected from the range of 60-120 µE·m–2·s–1 when measured in the photosynthetically effective wavelength range of 400-700 nm using an appropriate receptor.
Suositeltuja viherlevälajeja varten valon voimakkuus on valittava siten, että se on testiliuosten tasolla 60–120 µE·m–2·s–1, kun se mitataan sopivalla mittausanturilla fotosynteesille suotuisalla aallonpituusalueella 400–700 nm.
Some species, in particular Anabaena flos-aquae, grow well at lower light intensities and may be damaged at high intensities.
Eräät lajit, erityisesti Anabaena flos-aquae, kasvavat hyvin heikommassakin valaistuksessa ja voivat vahingoittua suurilla valon voimakkuuksilla.
For such species an average light intensity in the range 40-60 µE·m–2·s–1 should be selected.
Tällaisia lajeja varten keskimääräinen valon voimakkuus on valittava alueelta 40–60 µE·m–2·s–1.
(For light-measuring instruments calibrated in lux, an equivalent range of 4440-8880 lux for cool white light corresponds approximately to the recommended light intensity 60-120 µE·m–2·s–1).
(Jos valonmittauslaitteet on kalibroitu lux-yksikköä varten, suositeltu valonvoimakkuus 60–120 µE·m–2·s–1 vastaa suunnilleen kylmänvalkoisen valon voimakkuusaluetta 4440–8880 lux.)
The light intensity shall not vary more than ±15 % from the average light intensity over the incubation area.
Valon voimakkuus saa vaihdella enintään ±15 prosenttia inkubointialueen keskimääräisestä valon voimakkuudesta.