natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The product is currently classifiable within CN codes ex03021200, ex03031100, ex03031900, ex03032200, ex03041913 and ex03042913 corresponding to different presentations of the product (fresh or chilled fish, fresh or chilled fillets, frozen fish and frozen fillets).
Tuote luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex03021200, ex03031100, ex03031900, ex03032200, ex03041913 ja ex03042913 tuotteen esittämismuodosta riippuen (tuore tai jäähdytetty kala, tuoreet tai jäähdytetyt fileet, jäädytetty kala ja jäädytetyt fileet).
As established in the original investigation and confirmed by this investigation, the product concerned and the product produced and sold on the domestic market in Norway were found to have the same basic physical characteristics and had the same use.
Kuten alkuperäisessä tutkimuksessa todettiin ja tässä tutkimuksessa vahvistui, tarkasteltavana oleva tuote ja Norjan kotimaan markkinoilla valmistettu ja myytävä tuote todettiin fyysisiltä ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoitukseltaan samanlaisiksi.
Since the present review was limited to dumping, no conclusions were reached with regard to the product produced and sold by the Community industry in the Community market.
Koska tässä tarkastelussa käsiteltiin vain polkumyyntiä, päätelmiä ei tehty yhteisön tuotannonalan valmistamasta ja yhteisön kotimarkkinoilla myymästä tuotteesta.
The Norwegian producers of farmed salmon were making sales of the product concerned to the Community either directly, or via related and unrelated traders.
Norjalaiset viljellyn lohen tuottajat myivät tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön joko suoraan taikka etuyhteydessä olevien tai etuyhteydettömien kauppiaiden välityksellä.
Only identifiable sales destined for the Community market made directly or via related companies based in Norway were used to calculate an export price at the level of the producer.
Tuottajan vientihinnan laskemiseen käytettiin ainoastaan myyntiä, jonka voitiin todeta suuntautuvan yhteisön markkinoille ja joka tapahtui joko suoraan tai etuyhteydessä olevien Norjaan asettautuneiden yritysten välityksellä.
In accordance with Article 2(2) of the basic Regulation, domestic sales were considered representative when the total domestic sales volume of each exporting producer was at least 5 % of its total export sales volume to the Community.
Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti yrityksen kotimarkkinamyynnin katsottiin olevan edustavaa, jos kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyynnin kokonaismäärä oli vähintään 5 prosenttia sen yhteisöön suuntautuneen viennin kokonaismäärästä.
In order to determine whether domestic sales were representative, sales to unrelated traders located in Norway and owning an export licence during the RIP were disregarded since the final destination of these sales could not be established with certainty.
Jotta voitiin selvittää, oliko kotimaan myynti edustavaa, tarkastelusta suljettiin pois myynti etuyhteydettömille Norjassa sijaitseville kauppiaille, joilla oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vientilupa, koska tällaisen myynnin lopullista määränpäätä ei voitu varmuudella selvittää.
Indeed, the investigation indicated that these sales were overwhelmingly destined for export to third country markets and therefore not sold for domestic consumption.
Tutkimus osoittikin, että tällainen myynti oli valtaosaltaan suunnattu kolmansien maiden markkinoille eikä siis kotimaiseen kulutukseen.
Domestic sales of a particular product type were considered as sufficiently representative when the volume of that product type sold on the domestic market to independent customers during the investigation period represented 5 % or more of the total volume of the comparable product type sold for export to the Community.
Tietyn tuotetyypin kotimarkkinamyyntiä pidettiin riittävän edustavana, jos sen myynti kotimarkkinoiden riippumattomille asiakkaille tutkimusajanjakson aikana oli vähintään 5 prosenttia yhteisöön vietäväksi myydyn vastaavan tuotelajin kokonaismäärästä.
An examination was also made as to whether the domestic sales of each type of the product concerned sold domestically in representative quantities could be regarded as having been made in the ordinary course of trade in accordance with Article 2(4) of the basic Regulation, by establishing the proportion of profitable sales to independent customers of the type in question.
Lisäksi tutkittiin, voitiinko kunkin sellaisen tuotelajin, jota myytiin kotimarkkinoilla edustavia määriä, kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisessa tavanomaisessa kaupankäynnissä, määrittämällä, kuinka suuri osuus kyseisen tuotelajin kaikesta riippumattomille asiakkaille suuntautuneesta myynnistä oli kannattavaa.
This was done by establishing the proportion of profitable domestic sales to independent customers of each exported product type, on the domestic market during the investigation period, as follows:
Tätä varten määritettiin seuraavasti, kuinka suuri osuus kunkin vietyjä tuotelajeja vastaavan lajin myynnistä kotimarkkinoiden riippumattomille asiakkaille oli kannattavaa tutkimusajanjaksona:
Where the sales volume of a product type, sold at a net sales price equal to or above the calculated cost of production, represented more than 80 % of the total sales volume of that type, and where the weighted average price of that type was equal to or above the cost of production, normal value was based on the actual domestic prices.
Jos vähintään määritettyjä tuotantokustannuksia vastaavilla nettomyyntihinnoilla tapahtuneen myynnin osuus oli yli 80 prosenttia tietyn tuotelajin kokonaismyynnistä ja jos kyseisen tuotelajin painotettu keskimääräinen myyntihinta oli vähintään tuotantokustannusten tasoinen, normaaliarvon perustana käytettiin tosiasiallisia kotimarkkinahintoja.
This price was calculated as a weighted average of the prices of all domestic sales of that type made during the RIP, irrespective of whether these sales were profitable or not.
Tämä hinta laskettiin määrittämällä kyseisen tuotelajin kaiken kotimarkkinamyynnin hintojen painotettu keskiarvo tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona riippumatta siitä, oliko myynti ollut kannattavaa.
Where the volume of profitable sales of a product type represented 80 % or less of the total sales volume of that type, or where the weighted average price of that type was below the cost of production, normal value was based on the actual domestic price, calculated as weighted average of profitable sales of that type only, provided that these sales represented 10 % or more of the total sales volume of that type.
Jos tuotelajin kokonaismyyntimäärästä enintään 80 prosenttia oli kannattavaa tai jos kyseisen tuotelajin painotettu keskihinta oli tuotantokustannuksia alempi, normaaliarvon perustana käytettiin tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä yksinomaan kyseisen tuotelajin kannattavan myynnin painotettu keskiarvo edellyttäen, että kannattavan myynnin osuus tuotelajin kokonaismyyntimäärästä oli vähintään 10 prosenttia.
First, it was examined whether normal value could be established on the basis of domestic prices of other producers in Norway in accordance with Article 2(1) of the basic Regulation.
Ensiksi selvitettiin, voitaisiinko normaaliarvo määrittää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti Norjan muiden tuottajien kotimarkkinahintojen perusteella.
Since in this case, no more reliable prices of other producers were available, the constructed normal value was used in accordance with Article 2(3) of the basic Regulation.
Koska tässä tapauksessa muiden tuottajien kotimarkkinahinnoista ei ollut käytettävissä luotettavampia tietoja, käytettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskennallista normaaliarvoa.
Therefore, in accordance with Article 2(3) of the basic Regulation, the Commission instead calculated a constructed normal value as follows.
Siksi komissio määritti laskennallisen normaaliarvon perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti seuraavassa esitetyllä tavalla.
Normal value was constructed by adding to each exporting producer’s manufacturing costs of the exported types, adjusted where necessary, a reasonable amount for selling, general and administrative expenses (SG&A) and a reasonable margin of profit.
Laskennalliset normaaliarvot määritettiin lisäämällä kohtuullinen osuus myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksista sekä kohtuullinen voittomarginaali kunkin vientiä harjoittavan tuottajan vientiin myytyjen tuotelajien tuotantokustannuksiin, jotka oikaistiin tarvittaessa.
None of the six exporting producers concerned for which the normal value had to be constructed had representatives domestic sales.
Yhdelläkään kyseisistä kuudesta vientiä harjoittavasta tuottajasta, joiden osalta normaaliarvo oli laskettava, ei ollut edustavaa kotimarkkinamyyntiä.
Therefore, the method as described in Article 2(6) chapeau could not be used.
Siksi 2 artiklan 6 kohdan johdantokappaleessa kuvattua menetelmää ei voitu käyttää.
Article 2(6)(a) could not be applied since none of the exporting producers concerned had representative domestic sales.
Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohtaa ei voitu soveltaa, sillä yhdelläkään kyseisistä vientiä harjoittavista tuottajista ei ollut edustavaa kotimarkkinamyyntiä.
Article 2(6)(b) was not applicable either, because sales of the general category of products on the domestic markets were found not to be made in the ordinary course of trade.
Myöskään 2 artiklan 6 kohdan b alakohta ei soveltunut, sillä saman yleisen ryhmän tuotteiden myyntiä kotimarkkinoilla ei todettu tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä.
Therefore, SG&A and profits were established pursuant to Article 2(6)(c) of the basic Regulation, i.e. on the basis of any other reasonable method.
Myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset ja voitto määritettiin näin ollen perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti eli muulla hyväksyttävällä menetelmällä.
In this regard, and in the absence of any other more reliable information available, it was considered that a profit margin of 30 % and SG&A of 3 % would be reasonable taking into account the figures reported by the six exporting producers during the RIP regarding their domestic sales.
Koska muita luettavampia tietoja ei ollut saatavilla, katsottiin näiltä osin, että 30 prosentin voittomarginaali ja 3 prosentin myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset olisivat kohtuulliset, kun otetaan huomioon kuuden vientiä harjoittavan tuottajan ilmoittamat niiden omaa kotimarkkinamyyntiä koskevat luvut tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
The Norwegian exporting producers questioned the use of a profit margin of 30 % claiming that it would not correspond to any actual figures reflecting normal margins in the fish farming sector.
Norjalaiset vientiä harjoittavat tuottajat asettivat 30 prosentin voittomarginaalin käytön kyseenalaiseksi ja katsoivat, että se ei vastaa mitään todellisia lukuja, jotka kuvastavat kalanviljelyalan tavanomaisia marginaaleja.
However, there was no indication in the file that the amounts for profits established, as described above, exceeded the profit normally realised by other exporting producers on sales of products of the same general category on the domestic market of the country of origin in the RIP.
Asiakirja-aineistossa ei kuitenkaan ollut mitään osoitusta siitä, että edellä kuvatulla tavalla määritetty voitto ylittäisi tavanomaisesti muilla vientiä harjoittavilla tuottajilla toteutuneen voiton samaan yleiseen luokkaan kuuluvien tuotteiden myynnissä alkuperämaan kotimarkkinoilla tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.
Indeed, as mentioned above, the profit margin used was based on actual verified figures.
Kuten edellä mainittiin, käytetty voittomarginaali perustui nimenomaan todellisiin tarkistettuihin lukuihin.
Where export sales were made via related traders, the export price was constructed, pursuant to Article 2(9) of the basic Regulation, on the basis of the price at which the imported products were first resold to an independent buyer, duly adjusted for all costs incurred between importation and resale, as well as a reasonable margin for SG&A and profits.
Jos vienti tapahtui etuyhteydessä olevien kauppiaiden välityksellä, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle ja jota oikaistiin asianmukaisesti kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välillä aiheutuneiden kustannusten sekä kohtuullisten myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten ja kohtuullisen voiton huomioon ottamiseksi.
In this regard, the related traders’ actual SG&A during the RIP were used.
Tältä osin käytettiin etuyhteydessä olevan tuojan omia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia.
As far as profit is concerned, it was determined on the basis of information available, and in the absence of any other more reliable information, that 2 % profit was reasonable for a trader in this business sector.
Saatavilla olevien tietojen pohjalta ja koska mitään muita luotettavampia tietoja ei ollut saatavilla, määritettiin, että 2 prosentin voitto oli kauppiaille kohtuullinen tällä toimialalla.
As mentioned above in recital (21), in cases where sales were made via unrelated traders, it was not possible to determine with certainty the final destination of the product exported.
Kuten johdanto-osan 22 kappaleessa todettiin, viedyn tuotteen lopullista määränpäätä ei voida varmuudella määrittää, kun myynti tapahtuu etuyhteydettömien kauppiaiden välityksellä.
Therefore, it could not be established whether a certain sale was made to a customer in the Community or to another third country, and it was therefore decided to disregard sales to unrelated traders.
Tämän vuoksi ei ollut mahdollista selvittää, tapahtuiko jokin tietty myynti yhteisön vaiko jonkin muun kolmannen maan asiakkaalle, joten myynti etuyhteydettömille kauppiaille jätettiin tarkastelun ulkopuolelle.
The Community industry objected to this approach claiming that such sales should have been investigated alleging that salmon was sold via independent traders which entered the Community at prices below the MIP.
Yhteisön tuotannonala ei hyväksynyt tätä lähestymistapaa, vaan katsoi, että tällainen myynti olisi tutkittava, sillä sen mukaan lohta myytiin etuyhteydettömien kauppiaiden välityksellä yhteisöön hintoihin, jotka alittivat vähimmäistuontihinnan.
It is recalled that, when establishing the export price, sales to the first independent customer should be taken into consideration in accordance with Article 2(8) of the basic Regulation and that therefore, in the context of the determination of dumping, re-sales prices from the first independent customers are irrelevant.
Tässä yhteydessä muistutetaan, että vientihintaa määritettäessä olisi perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti otettava huomioon myynti ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle ja että jälleenmyyntihinnat ensimmäisiltä riippumattomilta asiakkailta ovat tämän vuoksi polkumyyntiä määritettäessä merkityksettömiä.
The comparison between normal value and export prices was made on an ex-works basis.
Normaaliarvoa ja vientihintoja verrattiin noudettuna lähettäjältä -tasolla.
For the purpose of ensuring a fair comparison between the normal value and the export price, due allowance was made in the form of adjustments for differences affecting prices and price comparability in accordance with Article 2(10) of the basic Regulation.
Jotta normaaliarvon ja vientihinnan vertailu olisi tasapuolinen, hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavat erot otettiin asianmukaisesti huomioon tekemällä oikaisuja perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
On this basis, allowances were made for differences in discounts, rebate, transport, insurance, handling, loading and ancillary costs, packing, credit and import duties.
Tämän perusteella tehtiin oikaisut alennusten, hyvitysten, kuljetusten, vakuutusten, käsittelyn, lastauksen, liitännäis- ja pakkauskustannusten sekä luottokustannusten ja tuontitullien erojen mukaisesti.
For the exporting producers which were included in the sample, an individual dumping margin was calculated.
Otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille laskettiin yksilöllinen polkumyyntimarginaali.
Regarding those cooperating exporting producers not included in the sample, it was found that, for the bulk of their sales, their export prices were generally in line with those of the sampled exporters.
Otokseen kuulumattomien yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien vientihintojen todettiin valtaosin vastanneen otokseen kuuluneiden viejien hintoja.
Given the high level of cooperation, i.e. almost 100 %, it was also concluded that the dumping margins found for the sampled cooperating exporting producers were representative for Norway.
Koska yhteistyön taso oli korkea, lähes 100 prosenttia, pääteltiin, että otokseen valituille yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille määritetyt polkumyyntimarginaalit olivat Norjan kannalta edustavia.
On the basis of the above, the dumping margins expressed as a percentage of the CIF net free-at-Community-frontier price, duty unpaid are as follows:
Edellä esitetyn perusteella polkumyyntimarginaalit ovat prosentteina CIF-nettohinnasta vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana ilmaistuna seuraavat:
The weighted average dumping margin for all six exporting companies is – 16,1 %.
Kaikkien kuuden viejäyrityksen painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali on – 16,1 prosenttia.
Since the dumping found during the RIP was de minimis, it was further examined whether there is a likelihood of recurrence of dumping should measures be allowed to lapse, in accordance with Article 11(3) of the basic Regulation, i.e. whether the circumstances during the RIP were of a lasting nature.
Koska tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla todettu polkumyynti ylitti vähimmäistason, tutkittiin perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti lisäksi, onko polkumyynnin toistuminen todennäköistä, jos toimenpiteiden annetaan raueta, eli selvitettiin, ovatko tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson olosuhteet luonteeltaan pysyviä.
In this regard, the following four aspects were examined in particular: (i) evolution of the normal value; (ii) development of export volumes and prices to the Community and other third countries; (iii) production volumes and capacities in Norway; and (iv) the situation of the Norwegian industry.
Tässä yhteydessä tarkasteltiin erityisesti seuraavia neljää seikkaa: i) normaaliarvon kehittyminen, ii) vientimäärien ja -hintojen kehitys viennissä yhteisöön ja muihin kolmansiin maihin, iii) Norjan tuotantomäärät ja -kapasiteetti ja iv) Norjan tuotannonalan tilanne.
Evolution of the normal value
Normaaliarvon kehitys
For the vast majority of export sales, (i.e. for 99 %), the normal value was constructed in accordance with Article 2(3) of the basic Regulation on the basis of the manufacturing costs of the exporting producers concerned by adding an amount for SG&A and profit.
Vientimyynnin valtaosasta (eli 99 prosentista) normaaliarvo laskettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti kyseisten vientiä harjoittavien tuottajien valmistuskustannusten pohjalta lisäämällä niihin myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto.
Therefore, it was considered appropriate to examine the likely evolution of the cost of production in Norway as a surrogate for domestic prices, to determine the likely evolution of the normal value.
Tämän vuoksi katsottiin sopivaksi tarkastella Norjan tuotantokustannusten todennäköistä kehitystä kotimarkkinahintojen sijaan, jotta voidaan määrittää normaaliarvon todennäköinen kehitys.
The investigation revealed that the cost structure of the Norwegian exporting producers has remained stable throughout the RIP.
Tutkimus osoitti, että Norjan vientiä harjoittavien tuottajien kustannusrakenne oli pysynyt vakaana koko tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson ajan.
In fact, during the RIP, the costs of production per unit of the investigated companies were on average 20 to 25 % below the MIP.
Tutkittujen yritysten yksikkökohtaiset tuotantokustannukset olivat tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana itse asiassa 20–25 prosenttia vähimmäistuontihintaa alhaisemmat.
As regards their likely evolution, several factors having an influence on the level of the unit costs were examined, such as costs of feed, costs of smolt, the impact of the consolidation process of the Norwegian salmon industry and the increased use of new increasingly cost efficient technologies.
Kustannusten todennäköisen kehityksen osalta tarkasteltiin useita yksikkökustannusten tasoon vaikuttavia tekijöitä, kuten rehukustannuksia, smolttien kustannuksia, Norjan lohentuotantoalan yhdentymisprosessin vaikutusta sekä uuden entistä kustannustehokkaamman teknologian lisääntyvää käyttöä.
It was considered that the cost of feed which represents 50 to 60 % of the total cost is a reliable indicator regarding the total cost evolution.
Katsottiin, että rehukustannukset, jotka vastaavat 50–60 prosentista kokonaiskustannuksia, ovat luotettava kokonaiskustannusten kehityksen indikaattori.
This is also confirmed by industry analysts specialised in this sector.
Tämän vahvistavat myös toimialaan erikoistuneet asiantuntijat.
Certain interested parties claimed that total costs would have increased after the RIP and are likely to increase further, i.e. by at least 30 % by the end of 2008 in comparison to the beginning of the RIP mainly due to alleged increases of feed prices.
Tietyt asianomaiset osapuolet väittivät, että kokonaiskustannukset olisivat nousseet tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen ja että ne todennäköisesti nousisivat edelleen, vähintään 30 prosenttia vuoden 2008 loppuun mennessä verrattuna tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson alkuun, ja että tämä johtuisi pääosin esitetystä rehun hinnan noususta.
They further argued that a combination of an increasing normal value with falling export prices would result in recurrence of dumping.
Ne katsoivat lisäksi, että yhdistettäessä kasvava normaaliarvo laskeviin vientihintoihin saataisiin tuloksena polkumyynnin toistuminen.
The interested parties concerned did not submit any particular evidence substantiating the alleged anticipated increase in feed cost by 30 %.
Asianomaiset osapuolet eivät toimittaneet mitään erityistä näyttöä esittämänsä rehukustannusten ennakoidun 30 prosentin kasvun tueksi.
An analysis of the possible cost development could furthermore not confirm these allegations.
Mahdollisen kustannuskehityksen tarkastelu ei myöskään vahvistanut näitä väitteitä.
Thus, in contrast to what was claimed by these interested parties, the investigation revealed that the verified feed costs of the Norwegian exporting producers have remained more or less stable throughout the RIP and the first three quarters of 2007.
Näiden asianomaisten osapuolten esittämän vastaisesti tutkimuksessa ilmeni, että Norjan vientiä harjoittavien tuottajien todennetut rehukustannukset ovat pysyneet lähestulkoon vakaina koko tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson ja vuoden 2007 kolmen ensimmäisen neljänneksen ajan.
Thus, Table (1) in recital (54) only shows a slight increase of feed costs between 2006 and 2007.
Näin ollen johdanto-osan 54 kappaleessa olevasta taulukosta 1 käy ilmi ainoastaan vähäinen rehukustannusten nousu vuosina 2006–2007.
The investigation also revealed that the feed price increase is mainly linked to the increase of the prices of some feed components (raw materials) such as fish oil and fish meals.
Tutkimuksessa kävi lisäksi ilmi, että rehun hinnannousu kytkeytyy lähinnä tiettyjen rehun ainesosien (raaka-aineiden), kuten kalaöljyn ja kalajauhojen, hinnannousuun.
It should be noted that fish oil and fish meals are to a certain extent substitutable by other lower cost raw material in the fish feed composition such as vegetable oils and meals.
Olisi pantava merkille, että kalaöljy ja kalajauhot voidaan tietyssä määrin korvata kalanrehun koostumuksessa edullisemmilla raaka-aineilla, kuten kasviöljyillä ja -jauhoilla.