natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the Belgian authorities, the value of IFB’s fixed assets which could theoretically have been realised if IFB had filed for bankruptcy in January 2003 included tangible fixed assets and financial fixed assets (shareholdings).
Belgian viranomaisten mukaan IFB:n käyttöomaisuus, joka olisi voitu realisoida, jos IFB olisi jättänyt tammikuussa 2003 konkurssihakemuksen, muodostui yhtäältä aineellisesta käyttöomaisuudesta että pitkäaikaisesta rahoitusomaisuudesta (osakkuudet).
These liabilities rose to a total of EUR 76,9 million, not counting the debts of EUR 63 million in respect of SNCB for unpaid invoices from the period 2000–02.
Vastattavia on yhteensä 76,9 miljoonaa euroa. Tähän määrään ei ole laskettu mukaan 63 miljoonan euron summaa, jonka IFB on velkaa SNCB:lle vuosina 2000–2002 maksamatta jääneiden laskujen vuoksi.
They are detailed below:
Vastattavat muodostuvat seuraavista summista:
Provisions and deferred taxes: a sum of EUR 34,7 million has been retained, from a total of EUR 40,8 million recorded from liabilities on the balance sheet of 31 December 2002.
varaukset ja veroerät: joulukuun 31 päivän 2002 taseen passiivat olivat yhteensä 40,8 miljoonaa euroa, ja tästä Belgia ilmoitti yhteensä 34,7 miljoonaa euroa.
This variance is explained by the following items which would not have been a liability in the event of the liquidation of IFB:
Tämä ero johtuu seuraavista eristä, joita ei olisi tarvinnut ottaa huomioon, jos IFB olisi likvidoitu:
On the other hand, around 480 FTE of SNCB whose employment depended on IFB remaining in business.
Toiseksi SNCB:ssä noin 480 kokoaikavastaavaa työpaikkaa riippui IFB:n toiminnan jatkamisesta.
This estimate is obtained from the following calculation.
Tämä arvio perustuu seuraavaan laskelmaan.
Consequently, the Belgian Government proposed to add the cost of the surplus staff thus generated for SNCB to the direct cost of the negative net value of IFB, at least during the five-year period from 2003 to 2007.
Siispä Belgian hallitus ehdottaa, että IFB:n negatiivisesta nettovarallisuudesta aiheutuviin suoriin kustannuksiin lisätään SNCB:n ylijäämäisestä henkilökunnasta aiheutuvat kustannukset ainakin vuosien 2003 ja 2007 väliseltä viiden vuoden ajalta.
With a total average salary of EUR 46200 per FTE per annum […], the total cost of this social liability would therefore be EUR 122,4 million.
Kun keskimääräiset kokonaispalkkakustannukset ovat 46200 euroa kokoaikavastaavaa työpaikkaa kohden vuodessa […], tämän sosiaalisen velan kokonaiskustannukset nousisivat 122,4 miljoonaan euroon.
The 10-year DCF analysis is based on IFB’s balance sheet of 31 December 2002, and on the restructuring plan drawn up in February–March 2003, including projections to the end of 2005.
Kymmenen vuoden DCF-analyysi perustuu IFB:n taseeseen 31 päivänä joulukuuta 2002 sekä helmi-maaliskuussa 2003 tehtyyn rakenneuudistukseen, joka käsitti ennusteet vuoden 2005 loppuun asti.
For the year 2006, when the restructuring of IFB brought about the stabilisation of the business, the trading profit had been set at 3,2 % of turnover.
Vuoden 2006 osalta, jolloin IFB:n tilanne vakaantuu yhtiön rakenneuudistuksen myötä, liiketulokseksi asetettiin 3,2 prosenttia liikevaihdosta.
According to the Belgian Government, the fact that the duration of the rescue measures is more than 12 months would not have the effect of ruling out the possibility of their being compatible with the common market on the basis of the 1999 guidelines.
Belgian hallituksen mukaan yli se, että pelastustoimenpiteiden kesto ylittää kaksitoista kuukautta, ei tee vuoden 1999 suuntaviivojen perusteella niistä yhteismarkkinoille soveltumattomia.
Belgium considers that SNCB maintained the rescue measures with the sole aim of covering the period necessary for the Commission to take the final decision in this case.
Belgia katsoo, että SNCB jatkoi pelastustoimenpiteitä vain sen ajan, joka oli tarpeen, jotta komissio voisi tehdä asiasta lopullisen päätöksen.
The total number of wagons of which IFB is the owner or which are subject to a long-term lease fell from 744 units in 2002 [25] to 377 units at the beginning of 2006 [26].
IFB:n omistamien tai sen pitkäksi ajaksi vuokraamien vaunujen kokonaismäärä nimittäin laski 744 kappaleesta vuonna 2002 [25] aina 377 kappaleeseen vuoden 2006 alussa [26].
This is a reduction of 49 %.
Vaunujen määrä pieneni siis 49 prosenttia.
Firstly, a contract for the transport of coal […] which generated a turnover […] in 2004 and […] in 2005.
Niistä toinen oli hiilen kuljetussopimus […], joka tuotti […] liikevaihdon vuonna 2004 ja […] liikevaihdon vuonna 2005.
Secondly, a contract for the bulk transport of aggregates which yielded an increase in turnover […] in 2004 and […] in 2005.
Toinen oli puolestaan irtotavarana olevien runkoaineiden kuljetussopimus, joka kasvatti liikevaihtoa […] vuonna 2004 ja […] vuonna 2005.
IFB achieved a profit margin on these two contracts, which adequately confirms the absence of anti-competitive practices on the part of IFB.
IFB sai molemmista sopimuksista voittoa, mikä vahvistaa sen, ettei IFB:n johto syyllistynyt kilpailunvastaisiin käytäntöihin.
According to the Belgian Government, SNCB and IFB carried out an in-depth analysis of IFB’s capital requirements on the basis of the results as at 31 December 2005 and the forecasts for the year 2006.
Belgian hallituksen mukaan SNCB ja IFB tekivät IFB:n pääomatarpeista perusteellisen analyysin joulukuun 31 päivän 2005 tuloksen ja vuoden 2006 ennusteiden pohjalta.
The aim was to allow IFB to pursue its activities in the freight transhipment and logistics markets with a level of solvency comparable to its competitors in these markets.
Tavoitteena oli mahdollistaa se, että IFB voisi jatkaa toimintaansa rahdinkäsittelymarkkinoilla ja logistiikkamarkkinoilla niin, että se olisi vakavaraisuusasteeltaan verrattavissa näillä markkinoilla toimiviin kilpailijoihinsa.
(EUR 1000)
(Tuhatta euroa)
The financing requirement for 2006 has been limited to half of this sum, on the assumption of an increase in capital on 30 June 2006.
Vuoden 2006 rahoitustarpeeksi on laskettu tästä summasta puolet olettaen, että pääomaa korotetaan 30 päivänä kesäkuuta 2006.
Totalled over the entire period of restructuring, the gross operating loss which IFB would have incurred in the absence of productivity gains is EUR 27,9 million,
Kun tuottavuuden kasvua ei oteta huomioon, IFB:lle koituu koko rakenneuudistuksen ajalta yhteensä 27,9 miljoonan euron liiketoiminnan bruttotappio.
During the restructuring period, IFB achieved important gains in productivity (see section B.2.1).
Rakenneuudistusvaiheessa IFB:n tuottavuus parani merkittävästi (ks. kohta B.2.1).
These achievements improved the gross operating profit, as a result of which the loss in 2002 disappeared partially in 2003 and entirely in 2004, 2005 and 2006.
Tämä paransi puolestaan liiketoiminnan bruttotulosta, niin että vuonna 2002 koitunut tappio pieneni vuonna 2003 eivätkä vuodet 2004, 2005 ja 2006 olleet enää tappiollisia.
Furthermore, a surplus was made in 2004 and 2005, which should also be the case in 2006.
Lisäksi vuodet 2004 ja 2005 olivat ylijäämäisiä, kuten myös vuoden 2006 pitäisi olla.
The Commission notes that SNCB is a public undertaking within the meaning of Article 2 of Directive 80/723/EEC: the Belgian State owns 100 % of the share capital of SNCB, and the Management Board, along with the Chief Executive, are appointed by the King, by decree debated in the Council of Ministers.
Komissio toteaa, että SNCB on direktiivin 80/723/ETY 2 artiklassa tarkoitettu julkinen yritys: Belgian valtio omistaa SNCB:n merkitystä pääomasta 100 prosenttia, ja kuningas nimittää yhtiön hallituksen ja toimitusjohtajan ministerineuvoston esityksestä.
Thus, the criteria in Article 2(2)(a) and (c) of that Directive are fulfilled.
Siispä kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdan a ja c alakohdan mukaiset perusteet täyttyvät.
According to the facts at the Commission’s disposal neither the examination of the dossier, nor the third party observations resulted in evidence suggesting that the Belgian Government sought to influence the decision by the Management Board of 19 July 2002.
Komission käytettävissä olevista tiedoista kuitenkin ilmenee, ettei sen paremmin tapauksen tutkinnasta kuin kolmansien osapuolten huomautuksistakaan ole saatu näyttöä siitä, että Belgian hallitus olisi pyrkinyt vaikuttamaan 19 päivänä heinäkuuta 2002 tehtyyn hallituksen päätökseen.
The SNCB, being an autonomous public undertaking, which has the status of a public limited company in law, enjoys management independence in relation to Belgium.
Koska SNCB on itsenäinen julkinen yhtiö, jolla on julkisen osakeyhtiön asema, sen johto toimii Belgian valtiosta riippumattomalla tavalla.
The Commission’s consistent practice is to consider that a private investor would have continued a subsidiary’s activities, if a comparison between the costs of liquidation of the subsidiary and the costs of restructuring the subsidiary showed that the costs of liquidation exceeded the costs of restructuring [45].
Komission pysyvänä käytäntönä on katsoa, että yksityinen sijoittaja olisi jatkanut tytäryhtiön toimintaa, jos tytäryhtiön likvidointikustannusten ja tytäryhtiön rakenneuudistuskustannusten vertailu osoittaa likvidointikustannusten ylittävän rakenneuudistuskustannukset [45].
In the second scenario, SNCB also waives the recovery of its EUR 95 million of receivables.
Toisessakin vaihtoehdossa SNCB luopuu 95 miljoonan euron saataviensa perinnästä.
It is only in exceptional cases and under very strict conditions that certain national legislation allows the possibility for third parties to have recourse to the shareholders [46].
Kolmannet osapuolet voivat kääntyä osakkaiden puoleen tiettyjen kansallisten säädösten nojalla vain poikkeustapauksissa ja tarkkaan rajatuissa olosuhteissa [46].
This amount of EUR 13 million can therefore be considered to be a maximum limit.
Tätä 13 miljoonan euron summaa on siis pidettävä ylärajana.
The amount of additional social cost for SNCB
SNCB:lle koituvien sosiaalisten lisäkustannusten määrä
The last version of these guidelines came into force on 10 October 2004.
Suuntaviivojen uusin versio tuli voimaan 10 päivänä lokakuuta 2004.
Point 7 thereof, ‘date of application and duration’, states:
Sen 7 osassa ”Soveltamispäivä ja kesto” todetaan seuraavaa:
‘Rescue aid must:
”Komissio voi hyväksyä […] pelastamistuen seuraavien edellytysten täyttyessä:
The Commission notes that Belgium implemented this restructuring aid on 7 April 2003.
Komissio panee merkille, että Belgia myönsi rakenneuudistustuet 7 päivänä huhtikuuta 2003.
The period of six months for the submission of a restructuring plan therefore expired on 6 October 2003.
Siispä rakenneuudistussuunnitelman toimittamiselle asetettu kuuden kuukauden määräaika päättyi 6 päivänä lokakuuta 2003.
Having communicated the restructuring plan to the Commission at the meeting on 12 December 2003, the Belgian authorities did not comply with the period provided for in point 24 of the guidelines.
Koska Belgian viranomaiset toimittivat rakenneuudistussuunnitelman komissiolle 12 päivänä joulukuuta 2003 pidetyssä kokouksessa, ne eivät noudattaneet suuntaviivojen 24 kohdassa asetettua määräaikaa.
The Belgian authorities, in their reply to the letter initiating the procedure, had informed the Commission that SNCB was relinquishing to IFB the contribution in kind of its shareholding in the company TRW, and retracting its notification of 28 February 2005.
Vastauksessaan menettelyn aloittamista koskevaan kirjeeseen Belgian viranomaiset ilmoittivat komissiolle, että SNCB luopuisi aikomuksestaan antaa IFB:lle luontoissuorituksena omistamiaan TRW-yhtiön osakkeita ja että viranomaiset peruisivat 28 päivänä helmikuuta 2005 antamansa ilmoituksen.
Due to this, the Commission notes that SNCB decided not to award any further benefit to IFB, but to limit itself to converting debts into capital.
Siispä komissio toteaa, että SNCB päätti olla myöntämättä IFB:lle uutta tukea ja ainoastaan pääomittaa saatavansa.
It is necessary to determine whether SNCB committed to converting debts into capital before the publication of the 2004 guidelines.
On selvitettävä, sitoutuiko SNCB pääomittamaan saatavansa ennen vuoden 2004 suuntaviivojen julkaisemista.
The Belgian authorities, in their reply to the letter initiating the procedure, demonstrated that, under Belgian law, SNCB’s commitment to converting debts into capital was firm as from 7 April 2003, the time of the conclusion of the framework agreement, and the fact that this commitment was subject to a condition precedent, that is to say notification to the Commission and approval by the Commission, did not have the consequence of removing the firm and definite nature of this commitment.
Vastauksessaan menettelyn aloittamista koskevaan kirjeeseen Belgian viranomaiset toivat esiin, että SNCB sitoutui pääomittamaan saatavansa 7 päivänä huhtikuuta 2003, jolloin puitesopimus tehtiin, ja ettei se, että tämä sitoumus edellytti ennakkoehdon täyttymistä eli ilmoittamista komissiolle ja komission hyväksyntää, vaikuttanut heikentävästi tämän sen sitovuuteen ja lopullisuuteen.
The two conditions being fulfilled, the Commission concludes that it is appropriate to apply the 1999 guidelines to this case.
Koska kumpikin ehto täyttyi, komissio katsoi, että tapaukseen pitäisi soveltaa vuoden 1999 suuntaviivoja.
This conclusion is moreover in keeping with the analysis presented in the decision initiating the procedure (point 240), in which the Commission concludes:
Tämä päätelmä vastaa myös analyysia, joka esitettiin menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä (240 kohta), jossa komissio totesi seuraavaa:
In their reply to the letter initiating the procedure, the Belgian authorities established that IFB continued with the legal identity of FerryBoats SA, which had been registered in 1923.
Vastauksessaan menettelyn aloittamista koskevaan kirjeeseen Belgian viranomaiset vahvistivat, että IFB on sama oikeushenkilö kuin vuonna 1923 perustettu FerryBoats SA.
The Commission therefore concludes that IFB is not a newly created firm within the meaning of point 7 of the 1999 guidelines.
Näin ollen komissio katsoo, ettei IFB ole vuoden 1999 suuntaviivojen 7 kohdassa tarkoitettu vasta perustettu yritys.
Compensatory measures can take different forms according to whether or not the firm is operating in a market where there is excess capacity.
Edellytettävät vastasuoritteet voivat vaihdella sen mukaan, toimiiko yritys markkinoilla, joilla esiintyy ylikapasiteettia, vai ei.
Secondly, Belgium showed that IFB had reduced its capacity in the fright transhipment market from 1,5 million TEU in 2002 to 1,1 million TEU at the end of 2005.
Tämän jälkeen Belgia osoitti, että IFB oli pienentänyt kapasiteettiaan rahdinkäsittelymarkkinoilla vuoden 2002 ja vuoden 2005 lopun välisenä aikana 1,5 miljoonasta TEU:sta 1,1 miljoonaan TEU:hun.
The Commission considers that this reduction in capacity constitutes an important mitigating measure.
Komissio katsoo tämän kapasiteetin vähennyksen olevan merkittävä lieventävä toimenpide.
The price of this transaction was EUR 1,6 million and was settled by a cash payment of EUR 0,6 million and by a reduction in IFB’s receivables (current account) from Haeger & Schmidt International of EUR 1 million. The Commission considers that this transaction, which constitutes a transfer within the IFB group, may not be taken into consideration as a restructuring cost, as it is financially neutral at group level. At a cost of EUR 0,6 million to IFB, this corresponds to an increase in profits of EUR 0,6 million for Haeger & Schmidt International, which appears in the consolidated accounts for the group as a profit increase.
Komissio katsoo, ettei tätä IFB-yhtiön sisäisen siirron käsittävää kauppaa voida lukea mukaan rakenneuudistuskustannuksiin, koska tapahtuma on yhtiön talouden näkökulmasta täysin neutraali: se, että Haeger & Schmidt Internationalin tulos parani 0,6 miljoonalla eurolla, tasaa nimittäin IFB:lle aiheutuneet 0,6 miljoonan euron kulut, ja tämä näkyy konsernin konsolidoidussa tilinpäätöksessä voittojen kasvuna.
IFB was able to release EUR 3,3 million in 2003 and 2006 by entering into credit arrangements with private credit institutions.
Yksityisten luottolaitosten luotoista IFB sai rakenneuudistuksen rahoittamiseen 3,3 miljoonaa euroa vuosina 2003–2006.
This credit has been described in detail in points 75 to 79 of the decision initiating the procedure.
Nämä luotot kuvataan yksityiskohtaisesti menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 75–79 kohdassa.
15 million
15 miljoonaa
63 million
63 miljoonaa
17,3 million
17,3 miljoonaa
95,3 million
95,3 miljoonaa
This results in a net value of EUR – 18,2 million for the SNCB shareholding in IFB in the business-as-usual scenario.
Tämän tuloksena vaihtoehdossa, jossa toimintaa jatketaan, SNCB:n omistamien IFB:n osakkeiden nettoarvoksi tulisi – 18,2 miljoonaa euroa.
This calculation is illustrated in diagram 6.
Tämä laskelma havainnollistetaan kaaviossa 6.
It is therefore clear from the case-law of the Court of Justice that the criterion of imputability to the State must be examined by the Commission on a case-by-case basis.
Siispä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan komission on tarkasteltava tapauskohtaisesti kriteeriä, joka koskee toimenpiteiden yhteyttä jäsenvaltioon.
The Court of Justice admits that as a general rule, ‘… it will be very difficult for a third party, precisely because of the privileged relations existing between the State and a public undertaking, to demonstrate in a particular case that aid measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities.’
Yhteisöjen tuomioistuin myöntää, että ”kolmansien henkilöiden on yleensä […] hyvin vaikea osoittaa konkreettisessa tapauksessa nimenomaan valtion ja julkisen yrityksen välisen etuoikeutetun suhteen takia, että julkisen yrityksen toteuttamat tukitoimenpiteet johtuvat tosiasiassa viranomaisten määräyksestä”. Yhteisöjen tuomioistuin toteaa myös, että ”on todettava, että julkisen yrityksen toteuttaman tukitoimenpiteen voidaan päätellä johtuvan valtiosta kaikkien käsiteltävänä olevaa asiaa koskevien seikkojen ja kyseisen toimenpiteen toteuttamishetkellä vallinneiden olosuhteiden perusteella.”
As the Court of Justice stated in its Stardust Marine ruling, ‘… it will, as a general rule, be very difficult for a third party, precisely because of the privileged relations existing between the State and a public undertaking, to demonstrate in a particular case that aid measures taken by such an undertaking were in fact adopted on the instructions of the public authorities’.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin nimittäin totesi Stardust Marine -tuomiossa, että ”kolmansien henkilöiden on […] hyvin vaikea osoittaa konkreettisessa tapauksessa nimenomaan valtion ja julkisen yrityksen välisen etuoikeutetun suhteen takia, että julkisen yrityksen toteuttamat tukitoimenpiteet johtuvat tosiasiassa viranomaisten määräyksestä”.
Therefore, the simple fact that the contract concluded between the parties provides for approval by the Belgian State, is a strong indication of the implication of the Belgian Government.
Siispä pelkästään se, että osapuolten tekemässä sopimuksessa määrätään Belgian valtion hyväksynnästä, on voimakas osoitus Belgian hallituksen yhteyksistä asiaan.
Thus, at the end of January 2003 IFB found itself with unpaid SNCB invoices with a total value of EUR 63 million.
Siispä tammikuun 2003 lopussa IFB:llä oli maksamattomia laskuja SNCB:lle yhteensä 63 miljoonan euron arvosta.
The non-payment of these invoices explains why IFB was able to survive despite serious financial difficulties.
Näiden laskujen maksamatta jättäminen selittää, miksi IFB kykeni jatkamaan toimintaansa vakavista taloudellisista vaikeuksistaan huolimatta.
During the course of this meeting, SNCB, as the majority shareholder stated its commitment to support IFB for the operational expenses by the means of a cash advance of EUR 2,5 million.
Tämän yhtiökokouksen aikana suurin osakkeenomistaja SNCB ilmoitti sitoutuvansa tukemaan IFB:tä sen toimintamenojen osalta myöntämällä 2,5 miljoonan euron käteisennakon.
IFB France, which subsequently became AGEP, was sold to NFTI-ou […] which represented a depreciation in capital of EUR 0,1 million.
IFB France, josta tuli myöhemmin AGEP, myytiin NFTI-ou:lle […], mistä aiheutui 0,1 miljoonan euron luovutustappio.
Since IFB divested itself of NFTI-ou at the same time, the transfer to NFTI-ou resulted in the divestiture by sale of IFB France.
Koska IFB divestoi samaan aikaan NFTI-ou:n, myynti NFTI-ou:lle johti siihen, että IFB France divestoitiin myymällä se.
Before the sale, IFB was obliged to abandon its debts on IFB France totalling EUR 0,8 million.
Ennen myyntiä IFB:n oli luovuttava saatavistaan, joita sillä oli IFB Francelta 0,8 miljoonan euron edestä.
The total cost of divestiture of IFB France was therefore EUR 0,9 million.
IFB Francen divestoinnista aiheutui siis 0,9 miljoonan euron kokonaiskustannukset.
For the tangible fixed assets, Belgium retained an amount of EUR 6,9 million.
Aineelliseksi käyttöomaisuudeksi Belgia ilmoittaa 6,9 miljoonaa euroa.
To justify this calculation, Belgium refers to the study ‘Bankruptcy auctions: costs, debt recovery, and firm survival’ [17], which concludes that the rate of recovery of the bundle of debts in a bankruptcy scenario is on average 33 %.
Belgia perustelee tätä laskelmaa viittaamalla tutkimukseen ”Bankruptcy auctions: costs, debt recovery, and firm survival” [17], jossa esitetään sellainen johtopäätös, että konkurssitilanteessa kaikista saatavista onnistutaan perimään keskimäärin 33 prosenttia.
In 2003, IFB’s turnover on bulk was only EUR 3,3 million.
Vuonna 2003 IFB:n irtotavarakuljetusten liikevaihto oli vain 3,3 miljoonaa euroa.
The sums committed to the French part of the group should be subtracted from this amount, i.e. EUR 39,1 million.
Tästä summasta on vähennettävä yhtiön ranskalaiseen osaan käytetyt summat eli 39,1 miljoonaa euroa.
The balance, i.e. EUR 56,2 million, therefore represents SNCB’s contribution to the restructuring of the group’s non-French activities.
Siispä SNCB osallistuu yhtiön muun kuin Ranskassa tapahtuvan toiminnan rakenneuudistukseen loppusummalla eli 56,2 miljoonalla eurolla.
Later, the Belgian authorities specify that the borrowing requirements for IFB’s non-French activities for the restructuring period (from 1 January 2003 to 30 June 2006), were EUR 106,3 million.
Belgian viranomaiset täsmentävät, että rakenneuudistusvaiheessa (tammikuun 1 päivästä 2003kesäkuun 30 päivään 2006) IFB:n muun kuin Ranskassa tapahtuvan toiminnan rahoitustarpeet olivat 106,3 miljoonaa euroa.
Of these requirements, EUR 56,2 million will be covered by SNCB and EUR 50,1 million by means of IFB’s own resources.
Tästä tarpeesta 56,2 miljoonaa euroa saadaan SNCB:ltä ja 50,1 miljoonaa euroa IFB:n omista varoista.
Thus, an article which appeared in La Libre Belgique of 19 May 2003 [41] quotes SNCB’s press department, which explains that Belgium had still not notified the Commission of the rescue measures on 19 May 2003, whereas the framework agreement had been signed on 7 April 2003, by the fact that ‘the federal authority is [was] to have its say’. In an article which appeared in March 2003 on the website www.cheminots.be, Karel Vinck, at the time the Chief Executive of SNCB, was quoted on the subject of the ABX and IFB cases as follows: ‘He demands sufficient financial headroom for the management of the company.’
La libre Belgique -lehdessä 19 päivänä toukokuuta 2003 [41] julkaistussa artikkelissa mainitaan SNCB:n viestintäosasto ja todetaan, että 19 päivänä toukokuuta 2003 Belgia ei ollut vielä ilmoittanut pelastustoimenpiteistä komissiolle, vaikka puitesopimus oli kirjoitettu 7 päivänä huhtikuuta 2003, koska ”liittovaltiolla [oli] sanansa sanottavana” Maaliskuussa 2003 sivustolla www.cheminots.be julkaistiin ABX- ja IFB-yhtiöitä käsittelevä artikkeli, jossa Karel Vinckia, SNCB:n tuolloista toimitusjohtajaa, lainattiin seuraavasti: ”Hän vaatii yhtiön johdolle riittävää toimintavapautta.”