natgillin/translations-raw huggingface dataset:
That is, there was not a single company worldwide at that time, which was capable of processing such String-Ribbon wafers into cells and modules.
Tuolloin maailmassa ei ollut myöskään yhtään yritystä, joka olisi pystynyt työstämään String Ribbon -tekniikalla valmistettuja kiekkoja aurinkokennoiksi ja lopulta aurinkopaneeleiksi.
By applying the String-Ribbon technology, Sovello has been able to cover the entire production chain from solar wafers via solar cells to solar modules.
String Ribbon -tekniikan myötä Sovello kattaa koko arvoketjun eli kiekot, kennot ja paneelit.
This technologically innovative integration along the added-value chain required testing in industrial practice.
Tätä teknologisesti innovatiivista mahdollisuutta yhtenäistää arvoketju oli siis kokeiltava teollisesti.
COMMENTS FROM THE GERMAN AUTHORITIES
SAKSAN HUOMAUTUKSET
The German authorities provided additional evidence in order to dispel the doubts of the Commission as to whether the two investments Sovello1 and Sovello2 constitute a single investment project in the meaning of point 49 of the MSF 2002.
Saksa toimitti komissiolle lisää tietoja hälventääkseen komission epäilyksiä siitä, muodostavatko Sovello1- ja Sovello2-hankkeet vuoden 2002 monialaisten puitteiden 49 kohdassa tarkoitetun yhden ainoan investoinnin.
Germany claims that Sovello1 is a pilot project and, hence, following the Qimonda precedent, has to be interpreted as an independent investment project.
Saksa katsoo, että Sovello1 on kokeiluhanke ja että sitä on pidettävä Qimonda-päätöksessä tarkoitettuna itsenäisenä investointihankkeena.
The arguments presented can be summarised as follows.
Tämä näkemys perustuu seuraaviin argumentteihin:
Sovello1 is a pilot project
Sovello1 on kokeiluhanke
The German authorities argue that the investment in Sovello1 must be regarded as a pilot project.
Saksan kanta on, että Sovello1-investointi on määritettävä kokeiluhankkeeksi.
They refer to a definition of the OECD [25], which considers the construction and operation of a pilot plant to be parts of R & D as long as the principal purposes are to obtain experience and to compile engineering and other data.
Tämän tueksi Saksa viittaa OECD:n määritelmään [25], jonka mukaan koetuotantolaitoksen rakentaminen ja käyttöönotto määritetään kuuluvaksi tutkimus- ja kehitystoimintaan, mikäli sen päätavoitteena on kerätä ja tallentaa teknistä ja muuta tietoa.
According to the OECD definition, a pilot project is carried out not only to check technical feasibility of a new technology, but also to assess the operating efficiency, the cost effectiveness and the technical optimisation before mass production can start.
OECD:n määritelmän mukaan kokeiluhankkeen tarkoituksena ei ole pelkästään kokeilla uuden teknologian teknistä toteutuskelpoisuutta, vaan myös arvioida tuotannon tehokkuutta, kustannusvaikutuksia ja sen teknistä optimointia ennen kuin sarjatuotanto voidaan aloittaa.
The successful development of the pilot project is thus a conditio sine qua non for the start and development of a mass production facility.
Saksa katsoo, että onnistuneesti toteutettu kokeiluhanke on sen vuoksi ehdoton edellytys sarjatuotannon aloittamisen ja toteuttamisen kannalta.
The German authorities are of the opinion that the process and product innovation realised through the Sovello1 investment falls under the definitions of ‘industrial research’ and ‘process innovation’ of the Commission R & D & I framework.
Saksa esittää, että kun otetaan huomioon Sovello1-hankkeen aikana toteutetut prosessi- ja tuoteinnovaatiot, kyseinen investointi on yhteisön puitteissa tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävälle valtiontuelle määritettyjen käsitteiden ”teollinen tutkimus” ja ”prosessi-innovointi” mukainen.
The German authorities claim that the above description of a pilot project fully applies to the project Sovello1.
Saksa katsoo, että Sovello1-hanke täyttää edellä mainitut edellytykset yksiselitteisesti.
Sovello was established as a joint venture between Q-Cells and Evergreen (in January 2005), with the objective to validate Evergreen’s String-Ribbon technology in an industrial production process, combined with the manufacturing techniques of Q-Cells (production of solar cells and know-how concerning machinery and production processes).
Yhteisyrityskumppanit Q-Cells ja Evergreen perustivat Sovellon tammikuussa 2005 hankkiakseen todisteita Evergreenin String Ribbon -tekniikan teollisesta toteuttamiskelpoisuudesta Q-Cellsin (aurinkokennojen tuotanto sekä laitteistoja ja tuotantoprosesseja koskeva taitotieto) tuotantoteknologian avulla.
According to the German authorities, the judgment of the European Court of First Instance in case T-184/97 would not contradict the assessment of considering Sovello1 as a pilot project. This judgment would also not be relevant in the Sovello case since it does not comment on the single investment project issue.
Saksan näkemyksen mukaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-184/97 antama tuomio ei estä Sovello1-hankkeen määrittämistä kokeiluhankkeeksi, eikä tuomio myöskään ole käsiteltävän tapauksen kannalta olennainen, koska siinä ei käsitellä kysymystä yhdestä ainoasta investoinnista.
According to the German authorities, Sovello1 is the first automated and fully integrated industrial production facility to produce solar modules on the basis of the String-Ribbon technology worldwide.
Saksan mukaan Sovello1 on maailman ensimmäinen automatisoitu ja täysin integroitu teollinen tuotantolaitos String Ribbon -tekniikkaan perustuvien aurinkopaneeleiden valmistukseen.
The German authorities confirmed that Evergreen indeed has a pilot plant in Marlboro where R & D and tests on a pilot production line for its String-Ribbon technology are carried out.
Saksa myöntää, että Evergreenillä on Marlborossa koelaitos, jossa yritys harjoittaa tutkimusta ja kehitystä sekä testaa String Ribbon -tekniikan avulla toimivaa koetuotantolinjaa.
The purpose of Sovello1 was not to verify whether it was possible to produce solar modules based on the String-Ribbon technology, because Evergreen had successfully tested this at laboratory scale in Marlboro.
Sovello1-hankkeessa ei siten ollut määrä tutkia, onko aurinkopaneeleiden tuotanto String Ribbon -tekniikan avulla mahdollista, koska Evergreen on jo menestyksekkäästi osoittanut sen todeksi koetuotantolinjallaan Marlborossa.
The question was however to verify whether serial production was technologically (and economically) feasible at industrial scale.
Ennemminkin hankkeessa oli tarkoitus tutkia, onko teollinen sarjatuotanto teknologisesti (ja taloudellisesti) mahdollista.
The German authorities declare that in Marlboro an industrial production took neither place in the wafer nor in the cell or module production.
Saksa toteaa, ettei Marlborossa ole koskaan valmistettu kiekkoja, kennoja tai paneeleja teollisen tuotannon mittakaavassa.
The modules produced in Sovello1 are of another type (‘Spruce Line’) than those produced in Marlboro (‘Cedar Line’).
Sovello1-hankkeessa tuotettiin ”Spruce Line” -tyypin paneeleja, Marlborossa taas ”Cedar Line” -tyypin paneeleja.
One of the main differences is that the modules of the Cedar Line were produced manually, whereas in Sovello this process was automated to a large extent.
Nämä paneelityypit eroavat toisistaan pääasiassa siinä, että ”Cedar Line” -paneelit valmistetaan käsin, kun taas Sovellossa tuotanto on pitkälti automatisoitu.
The Marlboro capacity of 15 MWp was only reached in 2004, thanks to the installation of new wafer-ovens.
Marlboron tuotantolaitos saavutti 15 MWp:n kapasiteetin vasta vuonna 2004, mikä johtui uusien piikiekkouunien asennuksesta.
According to the German authorities, this does not allow to conclude that Marlboro had industrial processes for the production of cells and modules, or that its output reached the necessary standards for industrial production.
Saksan näkemyksen mukaan tästä ei voida tehdä johtopäätöstä, että Marlborossa olisi ollut String Ribbon -kennojen tai -paneelien tuotannossa tarvittavaa tekniikkaa tai että tuotantomäärät olisivat olleet teollisen mittakaavan mukaisia.
Moreover, as said above, the modules produced at this plant were of another type than those to be produced in Sovello1.
Lisäksi Marlborossa valmistettiin edellä esitetyn mukaisesti toista paneelityyppiä kuin Sovello1-hankkeessa.
The German authorities inform that pilot projects in the solar industry have capacities ranging between 10 and 30 MWp.
Saksa viittaa myös siihen, että aurinkoenergiateollisuudessa toteutettavien kokeiluhankkeiden kapasiteetit ovat 10–30 MWp.
They are of the opinion that the fact that the Sovello1 project is situated at the upper line of this range should not exclude this project from the qualification as a pilot project.
Sovello1-hankkeen kapasiteetti sijoittuu tämän vaihteluvälin yläpäähän, mistä ei kuitenkaan voida päätellä, ettei se olisi ollut kokeiluhanke.
They further inform that the capacity of the Sovello1 plant (30 MWp) was in fact determined by the capacity of the […] [26] specifically developed for this plant.
Sovello1-hankkeen kapasiteetti (30 MWp) perustuu yksinomaan kyseistä tuotantolaitosta varten kehitetyn […] [26] kapasiteettiin.
The German authorities also informed that based on the current level of knowledge and experience, facilities using String-Ribbon technology reach production capacities of 75-80 MWp.
Saksa mainitsee niin ikään, että String Ribbon -tekniikan avulla toimivissa tuotantolaitoksissa voidaan tämänhetkisen tiedon perusteella saavuttaa 75–80 MWp:n tuotantokapasiteetti.
They hold that no investor would have set up a larger plant on the basis of a new and fully unproved technology.
Sijoittajat tuskin olisivat olleet halukkaita perustamaan yhtään suurempaa uuden, vielä täysin kokeilemattoman tekniikan avulla toimivaa tuotantolaitosta.
The German authorities argue that at the time of the Sovello1 investment, no standards were available for the technical conceptual design of the machinery and equipment to be used for industrial production of solar modules based on the innovative String-Ribbon technology.
Saksa huomauttaa, että Sovello1-investoinnin aikaan ei ollut olemassa standardeja innovatiiviseen String Ribbon -tekniikkaan perustuvassa aurinkopaneelien sarjatuotannossa tarvittavia koneita ja laitteita varten.
As Sovello had specific and higher targets than Marlboro for its output (reach factory yield of at least […], stabilise cell efficiency at […] and increase it by […]), it could not simply ‘copy’ the laboratory processes of Marlboro, nor could it use Q-Cells' traditional production processes [27].
Koska Sovellon tuotantotavoitteet olivat eriytyneempiä ja korkeampia kuin Marlboron tuotantolaitoksessa (tuotto vähintään […] prosenttia, kennon vakiintunut hyötysuhde […] prosenttia ja kennon hyötysuhteen parantaminen […]), ei ollut mahdollista vain ”kopioida” Marlboron koetuotantoa eikä käyttää Q-Cellsin tavanomaisia tuotantomenetelmiä [27].
The German authorities presented numerous examples to illustrate this.
Saksa mainitsee useita esimerkkejä tämän osoittamiseksi.
The German authorities argue that the short test period and the early achievement of success and commercialisation should not be considered as negative elements for the qualification of Sovello1 as a pilot project.
Saksa toteaa edelleen, että lyhyen, onnistuneen kokeiluvaiheen sekä tuotteiden nopean kaupallisen hyödyntämisen ei pitäisi olla esteenä Sovello-hankkeen määrittämiselle kokeiluhankkeeksi.
The German authorities observe that also Marlboro sold its ‘pilot’ production.
Myös Marlboron ”koetuotannossa” valmistetut tuotteet myytiin.
This is to be explained by the high demand on the market for solar products.
Tämä johtuu aurinkoenergiatuotteiden suuresta kysynnästä.
In the case of lower yields and cell efficiency, such modules are sold at lower prices.
Paneelit, joiden tuotto ja hyötysuhde olivat pienempiä, olivat myös hinnaltaan edullisempia.
If the yield and cell efficiency targets set forward for Sovello1 had not been reached, the project would have failed, but the output would still have been sold on the market, in order to limit the losses.
Jos todelliset tuotto- ja hyötysuhdearvot eivät olisi jatkuvasti saavuttaneet tavoitearvoja, Sovello1-kokeiluhanke olisi epäonnistunut. Myös siinä tapauksessa tuotetut paneelit olisi kuitenkin myyty jo aiheutuvien tappioiden rajoittamiseksi.
The German authorities informed the Commission that five months expired between the start of production at Sovello1 and the works for Sovello2 (instead of three months as indicated by the Commission in its opening decision).
Saksa tuo esiin, että Sovello1-hankkeen tuotannon aloittamisen ja Sovello2-hankkeen rakennustöiden aloittamisen välinen aika oli viisi kuukautta (ei kolme, kuten komission päätöksessä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta todetaan).
The German authorities argue that the test period for Sovello1’s pilot production facility was so short since, contrary to usual practice in other sectors, the investment phase and the operating phase (hiring skilled labour, close cooperation with engineering company, early supply contracts for raw material and parts, spatial separation of cell and module production) were not separated, and also thanks to a very good planning of the whole project.
Saksa katsoo, että Sovello1-hankkeen koelaitteiston kokeiluvaihe oli niin lyhyt siksi, että kaikilla toimialoilla yleinen investointi- ja tuotantovaiheiden erottaminen (työntekijöiden palkkaus, tiivis yhteistyö kone- ja laitevalmistajien kanssa, varhaisessa vaiheessa tehdyt tuotantomateriaalien ja varaosien toimitussopimukset, kennojen ja paneelien tuotantotilojen erottaminen) jätettiin tekemättä. Hanke oli kokonaisuudessaan myös erittäin hyvin suunniteltu.
The investment projects Sovello1 and Sovello2 are independent investments
Investointihankkeet Sovello1 ja Sovello2 ovat erillisiä hankkeita
The German authorities consider that all criteria mentioned in point 49 of the MSF 2002 guidelines must be fulfilled cumulatively in order to classify Sovello1 and Sovello2 as a single investment project.
Saksan käsityksen mukaan kaikkien vuoden 2002 monialaisten puitteiden 49 kohdassa tarkoitettujen kriteereiden on täytyttävä kumulatiivisesti, jotta Sovello1- ja Sovello2-hankkeita voitaisiin pitää yhtenä ainoana investointina.
The German authorities extensively argue this interpretation and base their analysis on the past Commission practice, referring to the Qimonda decision, the Commission decision on AMD [28] (hereafter: the AMD decision), and the Commission decision on Q-Cells [29] (hereafter: the Q-Cells decision).
Saksa esittää lukuisia argumentteja tämän tulkinnan puolesta ja tukeutuu niin ikään komission aikaisempiin päätöksiin, erityisesti Qimonda-päätökseen, AMD:tä koskevaan komission päätökseen [28], jäljempänä ’AMD-päätös’, sekä Q-Cellsiä koskevaan komission päätökseen [29], jäljempänä ’Q-Cells-päätös’.
Since this condition would not be fulfilled in the case of Sovello1 and Sovello2, both projects should be perceived as independent investment projects.
Koska tämä edellytys ei täyty Sovello1- ja Sovello2-hankkeiden osalta, molempia hankkeita on pidettävä itsenäisinä investointihankkeina.
The German authorities assert that Sovello1 and Sovello2 are neither physically, technically nor functionally connected to each other.
Saksa vakuuttaa, etteivät Sovello1 ja Sovello2 liity toisiinsa fyysisesti, teknisesti eivätkä toiminnallisesti. Kyse on erillisistä tuotantolaitoksista, joilla on täysin omavaraiset tuotantolaitteistot, erillinen kiinteä käyttöomaisuus (tontit, rakennukset, koneet ja laitteet) sekä erilliset yhteydet julkiseen katuverkostoon (eri kadunnumerot).
They are separate production facilities with completely autarkic production lines, separate fixed assets (land, buildings, machinery, and equipment) and with separate access to the public road network (having different street numbers), located on separate (but adjacent) land parcels, which were acquired at different dates [30].
Lisäksi tuotantolaitokset sijaitsevat eri tonteilla (kylläkin vierekkäisillä), jotka on ostettu eri aikaan [30].
Both production facilities cover the complete value chain starting with the production of String-Ribbon wafers, via cells to modules.
Saksan mukaan molemmat tuotantolaitokset kattavat koko arvoketjun (String Ribbon -kiekot, String Ribbon -kennot ja String Ribbon -paneelit).
The German authorities claim that a comparison between Sovello1 and Sovello2 shows differences in production technology (new process technologies, production of thinner wafers) and the quality (higher yield) of the (intermediate) products (wafers, cells, and modules).
Saksa katsoo, että Sovello1:n ja Sovello2:n tuotantotekniikan (uudet prosessitekniikat, ohuempien kiekkojen tuotanto) ja (väli-)tuotteiden (kiekot, kennot ja paneelit) laadun (korkeampi tuotto) vertailu osoittaa niiden väliset erot selvästi.
The German authorities stress that Sovello’s option in the land sale contract to purchase an adjacent parcel of land next to the Sovello1 production site only constituted an obligation for the seller, and that the applicable aid scheme rules do not allow to characterise the acquisition of land as being the start of an investment project.
Saksa korostaa erityisesti, että Sovello1:n tontin kauppakirjassa ollut viereisen tontin osto-optio oli vain tontin myyjälle asetettu velvoite, eikä tontin oston rinnastaminen investointihankkeen aloittamiseen ole sovellettavien tukisäännösten mukaan perusteltua.
Therefore, they conclude that the buying option would not be a clear proof for a common investment plan covering Sovello1 and Sovello2.
Näin ollen toisen tontin osto-optio ei Saksan mukaan ole yksiselitteinen osoitus yhtenäisestä investointisuunnitelmasta, joka kattaa sekä Sovello1:n että Sovello2:n.
The German authorities point out that in the Q-Cells decision, the Commission came to the conclusion that there is no link between two investments if both investments have their own land, buildings and equipment, the administration is separate and only the strategic and operational management are performed together.
Saksa viittaa komission Q-Cellsiä koskevaan päätökseen, jonka mukaan kaksi investointia eivät liity toisiinsa, jos molemmilla investoinneilla on omat tontit, rakennukset ja laitteet, jos niitä hallinnoidaan erillään ja jos vain strategista ja toiminnallista osa-aluetta johdetaan yhdessä.
They inform that the common strategic and operational management of Sovello1 and Sovello2 is merely based on commercial grounds and is not imperative for the existence and the functioning of the two projects.
Sovello1- ja Sovello2-hankkeiden osalta strategisen ja toiminnallisen osa-alueen johtaminen yhdessä on perusteltua puhtaasti liiketaloudellisista syistä, eikä se ole kummankaan hankkeen olemassaolon ja onnistumisen kannalta välttämätöntä.
The German authorities suggest that the existence of a strategic plan to expand capacity through a follow-up project in case of success of the pilot project, as mentioned in the MJVA1, should not be interpreted differently from the strategic plans as set out in the Qimonda decision.
Saksa katsoo, että olemassa olevaa strategista suunnitelmaa, jonka mukaan (kuten alkuperäisessä yhteisyrityssopimuksessakin sanotaan) kapasiteettia oli määrä laajentaa kokeiluhankkeen onnistuessa, on arvioitava samoin kuin vastaavia suunnitelmia Qimonda-päätöksessä.
The German authorities affirm that the objectives of the two projects Sovello1 and Sovello2 are different, even if the output of both projects is solar modules.
Saksa toteaa, että kummassakin investointihankkeessa, Sovello1:ssä ja Sovello2:ssa, pyritään erilaisiin tavoitteisiin, vaikkakin molemmissa hankkeissa on kyse aurinkopaneelien valmistamisesta.
Sovello1 is more akin to a feasibility study (testing the technological and economical feasibility of manufacturing at industrial scale along the value added chain on the basis of the String-Ribbon technology) whereas Sovello2 is the full-scale commercial production of a specific product group, standardising the technical experience gathered in Sovello1.
Sovello1-hankkeessa kyse on ensisijaisesti toteutettavuusselvityksestä (String Ribbon -tekniikkaan perustuvan teollisuustuotannon teknologisen ja taloudellisen toteutettavuuden arvioiminen koko arvoketjun osalta). Sovello2-hankkeessa on puolestaan kyse tiettyjen tuoteryhmien varsinaisesta kaupallisesta sarjatuotannosta, jonka myötä Sovello1-hankkeessa kerätty tekninen kokemus standardoidaan.
The German authorities argue that the comparison in paragraph 61 of the Commission opening decision (comparing the cost multiplication factor of the investments concerned by the Qimonda decision with the cost multiplication factor for the two Sovello investment projects) does not take account of sector-specific characteristics and is thus not appropriate to exclude Sovello1 from the qualification as a pilot project.
Saksan näkemyksen mukaan muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksen 61 kohdassa tehdyssä vertailussa (Qimonda-päätöksessä käsitellyn investointikustannusten kertoimen ja Sovello-hankkeiden vastaavan kertoimen välillä) jätettiin alakohtaiset tunnuspiirteet huomiotta eikä vertailun perusteella voida siksi päätellä, ettei Sovello1 ole kokeiluhanke.
They argue that the costs in the Qimonda decision refer to three investments, that the costs for building and equipment in the semiconductor industry are much higher than in the solar industry, and that the output per machine is significantly lower in the semiconductor industry (so for mass production, they need to install much more equipment).
Lisäksi Saksa toteaa, että Qimonda-päätöksessä mainitut kustannukset koskivat kolmea investointihanketta, että puolijohdeteollisuudessa rakennus- ja laitteistokulut ovat huomattavasti korkeampia kuin aurinkoenergiateollisuudessa ja että konekohtaiset kapasiteetit puolijohdeteollisuudessa ovat huomattavasti pienemmät (tämän vuoksi puolijohdeteollisuudessa on hankittava enemmän koneita).
In addition, pilot projects in the semiconductor sector would be feasible for relatively lower costs, because of a much higher standardisation of the machinery in this sector.
Lisäksi puolijohdeteollisuuden kokeiluhankkeiden kustannukset ovat suhteellisen alhaisia, koska koneet ovat huomattavasti enemmässä määrin standardisoituja.
Germany furthermore suggests that a higher ratio ‘cost of follow-up project/cost of pilot project’ could also result from a better financial position of the investor (and hence should not constitute a criterion for being entitled to more State aid).
Saksa esittää, että seurantahankkeen ja kokeiluhankkeen kustannusten suhde voi johtua myös siitä, että sijoittajalta on saatu enemmän rahoitusta (minkä perusteella ei tulisi saada enemmän valtiontukea).
The German authorities take the view that the general declaration of intent, laid down in the MJVA1, to enlarge the production capacity of Sovello is no proof for a functional link between Sovello1 and Sovello2, since it does not contain more precise specifications for a second investment project with respect to location, production technologies, machinery, silicon supply, and financing.
Saksa esittää, että alkuperäiseen yhteisyrityssopimukseen sisältyvä yleisluonteinen aikomus laajentaa Sovellon tuotantokapasiteettia ei muodosta yhteyttä Sovello1:n ja Sovello2:n välille, koska se ei sisällä muita erittelyjä toisesta investointihankkeesta (sijaintipaikka, tuotantotekniikat, koneet, piin toimitus ja rahoitus).