natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For the reasons indicated in the decision to initiate the investigation procedure (paragraphs 9 and 10), the notified aid is not compatible with the common market under the Framework on State aid to shipbuilding [12], nor does it seem to be compatible with the common market on the basis of any other applicable State aid provisions.
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitetyistä syistä (kohdat 9 ja 10) ilmoitettu tuki ei sovellu yhteismarkkinoille laivanrakennusteollisuuden valtiontukea koskevien puitteiden [12] perusteella eikä se vaikuta soveltuvan yhteismarkkinoille minkään muunkaan valtiontukiin sovellettavan säännöksen perusteella.
The Commission further notes that Italy has not proposed any alternative legal basis for assessing the compatibility of the aid, but rather argued that this is not ‘new aid’ which, as explained in points 18 to 22, the Commission cannot accept.
Komissio toteaa vielä, ettei Italia ole ehdottanut tuen soveltuvuuden arvioinnille vaihtoehtoista oikeusperustaa vaan se on todennut, ettei kyseessä ole ”uusi tuki”. Komissio ei voi hyväksyä tätä, kuten johdanto-osan 18–22 kappaleessa selvitetään.
Similarly, the Commission cannot accept Italy’s arguments concerning the general legal principles of legitimate expectation and equal treatment.
Komissio ei voi myöskään hyväksyä Italian esittämiä luottamuksensuojan ja yhdenvertaisen kohtelun oikeudellisia perusperiaatteita koskevia perusteluja.
Italy contends that shipbuilders who applied for aid under the scheme when the TDM Regulation was still in force and who met the conditions for qualifying for the aid, but did not receive it because of a lack of budgetary resources, have a legitimate expectation in receiving the aid; it also contends that under the general principle of protection of legitimate expectation (and also for reasons of equal treatment with those shipbuilders who did receive aid from the available funds), they are entitled to receive the aid, irrespective of whether or not the TDM Regulation still applies.
Italian mukaan laivanrakentajilla, jotka ovat hakeneet tukea tukiohjelman perusteella silloin, kun väliaikaisista suojajärjestelyistä annettu asetus oli vielä voimassa ja noudattaneet tukea koskevia määräaikoja, mutta jotka eivät ole onnistuneet saamaan kyseistä tukea, koska talousarviomäärärahoja ei ole ollut tarpeeksi, on ollut perusteltu luottamus tuen saamisesta. Lisäksi Italia toteaa, että perustellun odotuksen suojaa koskevan perusperiaatteen perusteella (sekä yhdenvertaisen kohtelun turvaamiseksi niiden laivanrakentajien kanssa, jotka ovat jo saaneet tukea käytettävissä olevista määrärahoista) näillä laivanrakentajilla on oikeus saada tukea riippumatta siitä, onko väliaikaisista suojajärjestelyistä annettu asetus voimassa.
According to settled case law the right to rely on the principle of protection of legitimate expectation extends to any individual who is in a situation in which it is clear that the Community authorities have, by giving him precise assurances, led him to entertain legitimate expectations.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeus vedota luottamuksensuojan periaatteeseen koskee kaikkia henkilöitä silloin, kun yhteisön viranomaiset ovat selvästi antaneet täsmälliset vakuutukset, joiden perusteella perusteltu odotus on syntynyt.
However, a person may not plead infringement of this principle unless he has been given precise assurances by the authorities [13].
Henkilö ei kuitenkaan voi vedota mainitun periaatteen rikkomiseen, elleivät viranomaiset ole antaneet tällaisia täsmällisiä vakuutuksia [13].
In the present case, the Commission considers that the scheme’s potential beneficiaries could argue a legitimate expectation that any aid granted on the terms of the scheme as approved by the Commission, including the budgetary limitation to EUR 10 million, would be lawful.
Komissio katsoo, että tässä tapauksessa komission hyväksymän tukiohjelman mahdolliset tuensaajat voivat vedota tukiohjelman luomaan luottamuksensuojaan, jos 10 miljoonan euron määräraharajoitusta noudatetaan.
However, what Italy is arguing amounts to an expectation to benefit from aid after expiry of the scheme, and in particular to benefit from grants in excess of the approved budget, i.e. to an expectation to receive new State aid.
Italia kuitenkin vetoaa mahdollisuuteen saada tukea tukiohjelman määräajan päättymisen jälkeen ja erityisesti mahdollisuuteen saada hyväksyttyjä määrärahoja enemmän avustusta, eli mahdollisuuteen saada uutta valtiontukea.
An undertaking may not in principle entertain a legitimate expectation to receive aid which has not been approved by the Commission in accordance with the procedure provided for by the EC Treaty [14].
Yritys ei periaatteessa voi vedota luottamuksensuojaan, kun kyseessä on tuki, jota komissio ei ole hyväksynyt perustamissopimuksessa määrätyllä menettelyllä [14].
For the same reason, it may not invoke a general principle of equal treatment in order to be treated on an equal footing with the beneficiaries of an approved aid.
Samasta syystä se ei voi vedota yhdenvertaista kohtelua koskevaan perusperiaatteeseen tullakseen kohdelluksi samoin kuin hyväksyttyä tukea saanut yritys.
Italy further quotes case law which, it considers, reflects application of the principle accessorium sequitur principale (the decision on the main issue applies to associated issues) and supports the inference that even if the updating of public policy resources, designed to correct the effect of time or cost forecasts that have proved inadequate, involves increasing the initial aid, it does not constitute new aid, or is compatible with the legal basis that justified the original aid.
Italia myös vetoaa vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön, joka sen mukaan heijastaa accessorium sequitur -periaatetta, ja päättelee sen perusteella, että julkinen tuki, jonka tarkoituksena on korjata ajan tai riittämättömiksi osoittautuneiden menoennusteiden vaikutukset, ei muodosta uutta tukea tai se katsotaan alkuperäisen tuen oikeusperustan mukaiseksi, vaikka sen resurssien päivittäminen edellyttää alkuperäisen tuen määrän lisäämistä.
However, the case law cited does not support Italy’s position.
Mainittu oikeuskäytäntö ei kuitenkaan tue Italian näkemystä.
In its judgment in Case C 223/85, the Court found that the Commission’s failure to act within a reasonable time in conjunction with the fact that the aid was intended to cover the additional costs of an operation which had been in receipt of authorised aid had given the beneficiary a legitimate expectation that the aid would encounter no objection.
Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C 223/85 antamassa tuomiossa todetaan, että koska komissio ei ollut toiminut kohtuullisessa ajassa ja tuki oli tarkoitettu kattamaan sellaisen tukitoimenpiteen lisäkulut, johon oli annettu hyväksyttyä tukea, tuensaajalle oli muodostunut perusteltu luottamus, ettei tukea vastustettaisi.
However, the Commission does not see how this precedent supports Italy’s view that the updating of the scheme’s budget does not constitute new aid or, alternatively, that it is compatible according to the legal basis that justified the original aid, i.e. the TDM Regulation.
Komissio ei kuitenkaan ymmärrä, miten tämä ennakkotapaus tukisi Italian näkemystä, jonka mukaan tukiohjelman määrärahojen päivitys ei tarkoita uutta tukea tai vaihtoehtoisesti tuki soveltuu yhteismarkkinoille alkuperäisen tuen oikeusperustan mukaan eli väliaikaisista suojajärjestelyistä annetun asetuksen mukaan.
On the contrary, the Commission notes that in this ruling the Court in no way questioned that ‘aid … intended to meet additional costs of an operation which had been in receipt of an authorized aid’ required the Commission’s approval under Article 87(1) (then 93) of the EC Treaty.
Komissio päinvastoin toteaa, ettei edellä mainitussa tuomioistuimen tuomiossa kyseenalaistettu mitenkään sitä, etteikö hyväksyttyä tukea saaneen toimenpiteen lisäkustannuksiin tarkoitettu tuki edellyttäisi komission hyväksyntää perustamissopimuksen 87 artiklan (tuolloin 93 artiklan) 1 kohdan nojalla.
In addition, Italy has not shown that in the present case the Commission failed to act within a reasonable time.
Italia ei ole myöskään osoittanut, ettei komissio olisi tässä tapauksessa toiminut kohtuullisessa ajassa.
On the contrary, it was, rather, Italy that failed to notify an increase in the scheme while the TDM Regulation was still in force.
Pikemminkin Italia jätti ilmoittamatta tukiohjelman lisäyksestä, kun väliaikaisista suojajärjestelyistä annettu asetus vielä oli voimassa.
Case C-364/90 does not back up Italy’s view either.
Myöskään asia C-364/90 ei tue Italian näkemystä.
In the part of the judgment to which Italy refers, the Court merely finds that the Commission failed to justify adequately a negative State aid decision and makes the point that certain documents submitted in the pre-litigation phase were sufficiently clear to make the same arguments admissible in the procedure before the Court.
Italian tarkoittamassa tuomion osassa tuomioistuin pelkästään toteaa, ettei komissio ole perustellut kielteistä valtiontukipäätöstä riittävästi, ja täsmentää, että tietyt ennen oikeuskäsittelyä edeltävässä vaiheessa esitetyt asiakirjat olivat riittävän selkeitä osoittamaan kyseisten argumenttien hyväksyttävyyden tuomioistuimen käsittelyssä.
The Commission cannot see how these purely procedural points provide any authority for Italy’s view that increasing the budget of the scheme should, as a matter of substantive law, be approved on the basis of the TDM Regulation.
Komissio ei ymmärrä, miten nämä ainoastaan menettelyyn liittyvät seikat tukisivat Italian näkemystä, jonka mukaan tukiohjelman määrärahojen lisääminen pitäisi hyväksyä aineellisoikeudellisena kysymyksenä väliaikaisista suojajärjestelyistä annetun asetuksen perusteella. Italia on myös todennut, ettei ilmoitettu tuki ole ristiriidassa WTO:n päätöksen kanssa, jonka mukaan väliaikaisista suojajärjestelyistä annettu asetus ei ole WTO:n sääntöjen mukainen.
Finally, as regards Italy’s comment according to which the notified aid does not conflict with a decision of the World Trade Organisation (WTO) which found that the provisions of the TDM Regulation did not comply with WTO rules, the Commission has already noted in previous decisions that, according to the settled case law of the Court of Justice, Community legislation must, as far as possible, be interpreted in the light of international law, including the EC’s WTO obligations [15].
Komissio on todennut jo aiemmissa päätöksissään, että yhteisöjen tuomioistuimen mukaan yhteisön sääntöjä on tulkittava mahdollisimman pitkälti kansainvälisen oikeuden mukaisesti, ja tämä koskee myös EY:n WTO-velvoitteita [15].
Therefore interpretation of the TDM Regulation must also be seen in the light of the Community’s international obligations [16].
Tämän vuoksi väliaikaisista suojajärjestelyistä annetun asetuksen tulkinnassa olisi otettava huomioon yhteisön kansainväliset velvoitteet [16].
In this context, the Commission recalls that Korea challenged the compatibility of the TDM Regulation with WTO rules.
Komissio muistuttaa tässä yhteydessä, että Etelä-Korea on riitauttanut väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen yhteensopivuuden WTO:n sääntöjen kanssa.
On 22 April 2005, a Panel issued a report concluding that the TDM Regulation and several national TDM schemes — in place at the time when Korea initiated the WTO dispute — were in breach of Article 23(1) of the Understanding on rules and procedures governing the settlement of disputes (DSU) [17].
Asiantuntijaryhmä julkaisi 22 päivänä huhtikuuta 2005 raportin, jonka mukaan väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevalla asetuksella ja useilla siihen liittyvillä kansallisilla järjestelyillä (jotka olivat meneillään kun Etelä-Korea aloitti valitusmenettelynsä) rikottiin WTO:n riitojen ratkaisusta annettuja sääntöjä ja menettelyjä koskevan sopimuksen 23 artiklan 1 kohtaa [17].
On 20 June 2005, the WTO Dispute Settlement Body (DSB) adopted the Panel report, which recommended that the Community should bring the TDM Regulation and the national TDM schemes into conformity with its obligations under the WTO Agreements [18].
WTO:n riitojenratkaisuelin DSB hyväksyi 20 päivänä kesäkuuta 2005 asiantuntijaryhmän raportin, jossa suositeltiin, että yhteisö saattaisi väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen ja siihen liittyvät kansalliset järjestelyt WTO-sopimuksissa vahvistettujen velvoitteidensa mukaisiksi [18].
On 20 July 2005, the Community informed the DSB that its rules were now in conformity with the DSB ruling and recommendations since the TDM Regulation had expired on 31 March 2005 and Member States could no longer grant operating aid under this Regulation.
Yhteisö ilmoitti DSB:lle 20 päivänä heinäkuuta 2005, että sen säännöt olivat DSB:n päätöksen ja suositusten mukaiset, sillä väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolo oli päättynyt 31 päivänä maaliskuuta 2005 eivätkä jäsenvaltiot enää voineet myöntää toimintatukia kyseisen asetuksen nojalla.
The Panel report and the DSB ruling adopting that report condemned the TDM Regulation per se for being in breach of WTO rules and required the Community to stop applying it.
Asiantuntijaryhmän raportissa ja sen hyväksymistä koskevassa DSB:n päätöksessä tuomittiin väliaikaisia suojajärjestelyjä koskeva asetus itsessään, koska se oli WTO:n sääntöjen vastainen, ja velvoitettiin yhteisö lopettamaan sen soveltaminen.
The Community’s obligation to implement the DSB ruling also applies to future decisions to grant new aid in application of the TDM Regulation [19].
Yhteisön velvoitetta panna DSB:n päätös täytäntöön sovelletaan myös tuleviin päätöksiin, jotka koskevat uusien tukien myöntämistä väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen nojalla [19].
The Community, by informing the DSB that its rules now complied with the DSB ruling and recommendations, since the TDM Regulation had expired on 31 March 2005 and Member States could therefore no longer grant operating aid under that Regulation, undertook no longer to apply the Regulation to grant new aid.
Koska yhteisö ilmoitti DSB:lle, että sen säännöt olivat DSB:n päätöksen ja suositusten mukaiset, sillä väliaikaisia suojajärjestelyjä koskevan asetuksen voimassaolo oli päättynyt 31 päivänä maaliskuuta 2005 eivätkä jäsenvaltiot enää voineet myöntää toimintatukia kyseisen asetuksen nojalla, se sitoutui olemaan soveltamatta kyseistä asetusta uusien tukien myöntämiseen.
Accordingly, approving the present aid would result in a breach by the Community of its international commitments.
Tämän tuen hyväksyminen merkitsisi näin ollen, että yhteisö rikkoisi kansainvälisiä sitoumuksia.
For the reasons set out above, the Commission finds that the notified State aid is incompatible with the common market,
Komissio katsoo edellä esitetyistä syistä, että ilmoitettu valtiontuki ei sovellu yhteismarkkinoille,
The State aid which Italy is planning to implement by altering scheme N 59/04 concerning a temporary defensive mechanism for shipbuilding, which entails an increase of EUR 10 million, is incompatible with the common market.
Valtiontuki, jonka Italia aikoo myöntää muuttamalla laivanrakennusalan väliaikaista suojajärjestelyä koskevaa valtiontukiohjelmaa N 59/04 lisäämällä sen määrärahoja 10 miljoonaa euroa, ei sovellu yhteismarkkinoille.
Therefore the aid may not be implemented.
Tämän vuoksi kyseistä tukea ei saa myöntää.
OJ C 140, 6.6.2008, p. 20.
EUVL C 140, 6.6.2008, s. 20.
Judgment of the Court Justice in Case 323/82 Intermills v Commission [1984] ECR 1984, p. 3809, paragraph 17.
Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa SA Intermills vastaan komissio 14.11.1984 antama tuomio (Kok. 1984, s. 3809, 17 kohta).
State aid N 59/04 (OJ C 100, 26.4.2005, p. 27).
Valtiontuki N 59/04 (EUVL C 100, 26.4.2005, s. 27).
The decision is available in the authentic language at http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/register/ii/by_case_nr_n2004_0030.html#59
Päätös on saatavilla todistusvoimaisella kielellä internetosoitteessa http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/register/ii/by_case_nr_n2004_0030.html#59.
RSV v Commission [1987] ECR 4617.
Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 223/85, RSV v. komissio, 24.11.1987 antama tuomio (Kok. 1987, s. 4617).
Italy v Commission [1993] ECR I-2097.
Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-364/90, Italia v. komissio, 28.4.1993 antama tuomio (Kok. 1993, s. I-2097).
See, inter alia, the judgment of the Court of First Instance of 24 September 2008 in Case T20/03 Kahla/Thüringen Porzellan, not yet reported paragraph 146.
Ks. esim. yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-20/03, Kahla/Thüringen Porzellan vastaan komissio, 24.9.2008 antama määräys (ei vielä julkaistu, 146 kohta).
See, for instance, the Court of Justice’s judgment in Case C-5/89 Commission v Germany [1990] ECR I-3437, paragraph 14.
Ks. esim. yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-5/89, komissio v. Saksa, 20.9.1990 antama tuomio (Kok. 1990, s. I-3437, 14 kohta).
Cases C 26/06 (ex N 110/06) (OJ L 219, 24.8.2007, p. 25) and C 32/07 (ex N 389/06) (OJ L 108, 18.4.2008, p. 23).
Asia C 26/06 (ex N 110/06) (EUVL L 219, 24.8.2007, s. 25), sekä asia C 32/07 (ex N 389/06) (EUVL L 108, 18.4.2008, s. 23).
See EC — Measures affecting trade in commercial vessels, WT/DS301/R, paragraphs 7.184-7.222 and 8.1(d).
Ks. EC – Measures affecting trade in commercial vessels, WT/DS301/R, 7184-7222 ja 8.1(d) kohta.
By letter dated 9 June 2008, the Commission granted the request and extended the deadline for the submission of comments to 7 July 2008.
Komissio jatkoi 9 päivänä kesäkuuta 2008 päivätyllä kirjeellä määräaikaa 7 päivään heinäkuuta 2008.
Italy eventually submitted its comments by letter dated 7 July 2008, registered as received at the Commission on the same day (i.e. within the extended time limit).
Italia lähetti huomautukset 7 päivänä heinäkuuta 2008 päivätyssä ja komissiossa samana päivänä saapuneeksi rekisteröidyllä kirjeellä (eli ennen jatketun määräajan päättymistä).
De Poli is an Italian shipyard established in Venezia-Pellestrina.
De Poli on italialainen telakka, joka toimii Pellestrinan saarella Venetsiassa.
However, the period within which interested parties could submit comments expired one month after the publication in the Official Journal of the European Union of the decision to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty, i.e. on 7 July 2008.
Jakso, jonka aikana asianomaiset osapuolet saattoivat esittää huomautuksia, päättyi kuitenkin kuukausi sen jälkeen, kun päätös perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisesta oli julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, eli 7 päivänä heinäkuuta 2008.
De Poli’s comments were submitted after the end of this period.
De Polin huomautukset esitettiin tämän määräajan päättymisen jälkeen.
Case C-53/96 Hermes [1998] ECR, I-3603, paragraph 28; Case C-76/00 P, Petrotub [2003] ECR. I-79, paragraph 57.
Asia C-53/96, Hermès International v. FHT Marketing Choice BV (Kok. 1998, s. I-3603,28 kohta); asia C-76/00 P, Petrotub v. neuvosto (Kok. 2003, s. I-79, 57 kohta).
The Italian shipyard Cantiere Navale De Poli s.p.a. (hereinafter ‘De Poli’), which claimed to be an interested party, submitted comments by letter dated 17 September 2008, registered as received at the Commission on 17 September 2008.
Huomautuksia saatiin 12 päivänä syyskuuta 2008 päivätyssä ja komissiossa 17 päivänä syyskuuta 2008 saapuneeksi rekisteröidyssä kirjeessä yritykseltä Cantiere Navale De Poli SpA, jäljempänä ’De Poli’, joka katsoi olevansa asianomainen osapuoli.
of 19 January 2010
annettu 19 päivänä tammikuuta 2010,
authorising the Portuguese Republic to apply a measure derogating from Articles 168, 193 and 250 of Directive 2006/112/EC on the common system of value added tax
luvan antamisesta Portugalin tasavallalle soveltaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 168, 193 ja 250 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä
The Portuguese Republic (hereinafter referred to as Portugal) was authorised by Council Decision 2004/738/EC [2] to apply until 31 December 2009 a special optional scheme for the taxation of doorstep sales, whereby, firstly, by way of derogation from Article 21(1)(a) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes – Common system of value added tax: uniform basis of assessment [3], any firm operating in this sector which has been authorised to apply this scheme is liable for the value added tax (VAT) payable on goods supplied by its resellers to final consumers.
Portugalin tasavallalle, jäljempänä ’Portugali’, on neuvoston päätöksellä 2004/738/EY [2] annettu lupa soveltaa 31 päivään joulukuuta 2009 saakka kotimyynnin alalla valinnaista erityisjärjestelyä, jossa kyseisellä alalla toimiva ja järjestelyn soveltamiseen luvan saanut yritys on jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY [3] 21 artiklan 1 kohdan a alakohdasta poiketen velvollinen suorittamaan vähittäismyyjiensä lopullisille kuluttajille luovuttamia tavaroita koskevan arvonlisäveron, jäljempänä ’alv’.
Secondly, by way of derogation from Article 22 of the said Directive, the resellers are exempt from the obligations laid down in that Article for those goods supplied.
Lisäksi vähittäismyyjät on mainitun direktiivin 22 artiklasta poiketen vapautettu artiklassa tarkoitetuista, näitä samoja tavaranluovutuksia koskevista velvoitteista.
In order to obtain such an authorisation, the firm must derive its entire turnover from doorstep sales by resellers working in their own name and on their own account.
Luvan saamisen edellytyksenä on, että yrityksen koko liikevaihto on peräisin vähittäismyyjien omissa nimissään ja omaan lukuunsa harjoittamasta kotimyynnistä.
Moreover, all products sold by the firm must appear in a pre-established list of the prices applicable at the final consumption stage and the firm must sell its products direct to resellers who, in turn, sell direct to final consumers.
Lisäksi kaikkien myytävien tuotteiden on sisällyttävä ennalta laadittuun lopullisen kulutusvaiheen hinnastoon ja yrityksen on myytävä tuotteet suoraan vähittäismyyjille, jotka myyvät ne suoraan lopullisille kuluttajille.
By letter registered by the Secretariat-General of the Commission on 30 June 2009, Portugal requested an extension of this special scheme for derogating from Articles 193 and 250 of Directive 2006/112/EC and, by additional letter registered by the Secretariat-General of the Commission on 9 September 2009, requested that resellers, by way of derogation from Article 168 of Directive 2006/112/EC, should not be allowed to deduct the VAT payable on the goods covered by the derogation.
Portugali on komission pääsihteeristön 30 päivänä kesäkuuta 2009 vastaanottamassa kirjeessä hakenut lupaa jatkaa tätä erityisjärjestelyä niiden säännösten osalta, jotka poikkeavat direktiivin 2006/112/EY 193 ja 250 artiklasta. Lisäksi se on komission pääsihteeristön 9 päivänä syyskuuta 2009 vastaanottamassa täydentävässä kirjeessä pyytänyt, että vähittäismyyjät eivät direktiivin 2006/112/EY 168 artiklasta poiketen voisi vähentää alv:tä niiden tavaroiden osalta, joita poikkeava toimenpide koskee.
In accordance with Article 395(2) of Directive 2006/112/EC, the Commission informed the other Member States of that request, by letter of 27 October 2009.
Direktiivin 2006/112/EY 395 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio toimitti 27 päivänä lokakuuta 2009 päivätyllä kirjeellä tämän pyynnön muille jäsenvaltioille.
By letter of 29 October 2009, the Commission notified Portugal that it had all the necessary information.
Komissio ilmoitti Portugalille 29 päivänä lokakuuta 2009 päivätyllä kirjeellä saaneensa kaikki tarpeelliset tiedot.