natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Cegedel made such purchases either in its own name or on behalf of other distributors who had concluded supply contracts with green electricity producers.
Se ostaa kyseisen sähkön omissa nimissään ja sellaisten muiden jakelijoiden nimissä, jotka ovat tehneet toimitussopimuksia vihreän sähkön tuottajien kanssa.
It then sold the green electricity to its competitors according to their respective market shares in the Luxembourg market and at a selling price set by the State on the basis of the electricity market price established the previous year.
Suurin jakelija myy sen jälkeen vihreän sähkön kilpailijoilleen sen mukaan, kuinka suuri markkinaosuus niillä on Luxemburgin markkinoilla, myyntihintaan, jonka valtio vahvistaa edellisenä vuonna todetun sähkön markkinahinnan perusteella.
The additional costs associated with green electricity corresponded to the difference between the purchase price paid to producers of such electricity (feed-in tariff) and the selling price charged to other distributors, both of which were set by the State.
Vihreästä sähköstä aiheutuvat lisäkulut vastaavat erotusta vihreän sähkön tuottajilta veloitettavan, valtion vahvistaman ostohinnan (syöttötariffi) ja jakelijoilta veloitettavan, valtion vahvistaman myyntihinnan välillä.
All distributors reported on their green electricity purchases each month to the Luxembourg energy regulator, the Institut Luxembourgeois de Régulation (ILR).
Jakelijat antavat kuukausittain Luxemburgin energia-alan sääntelyviranomaiselle Institut Luxembourgeois de Régulationille, jäljempänä ’ILR’, selvityksen ostamastaan sähköstä. Sääntelyviranomainen jakaa vuoden lopussa korvaukset jakelijoiden kesken.
At the end of the year, the regulator performed a compensation operation between distributors: if the share of green electricity produced in Luxembourg and purchased by a distributor was greater than its share of the electricity market, then it received compensation from the fund; conversely, if its share of green electricity purchased was smaller than its share of the domestic market, then it had to pay a corresponding contribution to the fund.
Jos jakelijan ostama osuus Luxemburgissa tuotetusta vihreästä sähköstä on suurempi kuin sen osuus sähkömarkkinoista, rahasto maksaa sille korvauksen. Vastaavasti jos jakelijan ostaman vihreän sähkön osuus on pienempi kuin sen osuus kansallisista markkinoista, sen on suoritettava rahastoon erotusta vastaava maksu.
The compensation fund was therefore designed to ensure that each distributor active in Luxembourg purchased a share of green electricity produced in Luxembourg that matched its share of the domestic market.
Korvausrahaston tarkoituksena onkin varmistaa, että jokainen Luxemburgissa toimivat jakelija ostaa markkinaosuuttaan vastaavan osan Luxemburgissa tuotetusta vihreästä sähköstä.
The diagram below describes the operation of the compensation fund as it was in force until 31 December 2008.
Seuraava kaavio kuvaa 31 päivään joulukuuta 2008 voimassa olevan korvausrahaston toimintaa.
REASONS FOR OPENING THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
SYYT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEEN
In its decision to open the formal investigation procedure, the Commission took the view that the compensation mechanism prima facie constituted State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty [14].
Komissio katsoi muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessään, että korvausjärjestelmä näytti olevan perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea [14].
The measure conferred an advantage on green electricity producers, who ultimately benefited from the proceeds of the compensation fund.
Toimenpide suosii vihreän sähkön tuottajia, jotka hyötyvät viime kädessä korvausrahaston tuotosta.
Moreover, the exemption from compensation payments applicable until 31 December 2005 favoured large electricity-consuming enterprises over other enterprises which had to contribute to the compensation fund.
Lisäksi 31 päivään joulukuuta 2005 sovellettava vapautus maksun suorittamisesta rahastoon suosii sähkön suurkuluttajiksi katsottavia yrityksiä verrattuna muihin yrityksiin, joiden on suoritettava maksuja korvausrahastoon.
On the other hand, distributors enjoyed no advantage as they simply played the part of intermediary in collecting the contributions made by final customers and paid on to green electricity producers.
Jakelijat eivät kuitenkaan hyödy järjestelmästä, sillä ne toimivat vain välittäjinä viime kädessä vihreän sähkön tuottajille suoritettavien maksujen keruussa loppuasiakkailta.
This advantage was provided through State resources, not by reason of the introduction of the green electricity purchasing obligation but by reason of the creation of the compensation fund.
Etu rahoitetaan valtion varoista, mikä ei kuitenkaan johdu vihreän sähkön ostovelvollisuuden käyttöönotosta vaan korvausrahaston perustamisesta.
The latter was set up by the State, was financed by a system of compulsory contributions, and the sums paid into it were controlled by the State.
Rahaston perustaja on valtio, se perustuu pakollisten maksujen järjestelmään ja valtio valvoo siihen maksettavia määriä.
The measure was selective in that it favoured only certain enterprises or certain activities, and in particular green electricity producers as opposed to other electricity producers and large electricity-consuming enterprises as opposed to other electricity-consuming enterprises.
Toimenpide on valikoiva, sillä se suosii vain tiettyjä yrityksiä tai toimintoja ja erityisesti vihreän sähkön tuottajia verrattuna muihin sähköntuottajiin ja sähkön suurkuluttajiksi katsottavia yrityksiä verrattuna muihin sähköä kuluttaviin yrityksiin.
Lastly, the granting of an advantage to green electricity producers was liable to affect intra-Community trade in electricity and distort competition, as was the advantage enjoyed by large electricity-consuming enterprises, active as these were in various sectors of the economy.
Edun myöntäminen vihreän sähkön tuottajille on lisäksi omiaan häiritsemään sähkökauppaa yhteisössä ja vääristämään kilpailua, kuten myös eri talouselämän aloilla toimivien, sähkön suurkuluttajiksi katsottavien yritysten saama etu.
The Commission then examined the compatibility of the compensation mechanism with the common market under Article 87(3)(c) of the Treaty in the light of the 2001 Community guidelines on State aid for environmental protection (the 2001 guidelines) [15].
Komissio on tutkinut, soveltuuko korvausjärjestelmä yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla valtiontuesta ympäristönsuojelulle vuonna 2001 annettujen yhteisön suuntaviivojen, jäljempänä ’vuonna 2001 annetut suuntaviivat’ [15], perusteella.
It expressed the following concerns in this regard.
Komissio on esittänyt järjestelmästä seuraavat epäilyt:
First, the Commission considered that the aid for green electricity producers prima facie did not satisfy the conditions laid down in the following provisions of the 2001 guidelines:
Komissio on katsonut ensiksikin, että vihreän sähkön tuottajien hyväksi myönnetyt tuet eivät näyttäneet täyttävän seuraavia vuonna 2001 annettujen suuntaviivojen määräyksiä:
the system did not ensure that the aid was limited to the difference between the production cost and the market price of the energy concerned.
Järjestelmän puitteissa ei voida taata, että tuet rajataan lisäkustannuksiin, jotka koostuvat tuotantohinnan ja kyseisen energian markkinahinnan välisestä erotuksesta.
It did not limit the duration of the operating aid to that necessary to cover plant depreciation.
Toimintatukien kestoa ei rajata järjestelmässä jaksoon, joka on tarpeen tuotantolaitosten poistojen varmistamiseksi.
Nor did it take account of any investment aid received by producers for their plants, such as the ecological premium in Luxembourg [16] (point E.3.3.1 of the 2001 guidelines),the system made no provision for a market mechanism such as green certificates (point E.3.3.2 of the 2001 guidelines),
Järjestelmässä ei oteta myöskään huomioon tuottajille tuotantolaitosten rakentamista varten mahdollisesti myönnettäviä investointitukia, kuten Luxemburgin ympäristönsuojelun kannustuspalkkiota [16] (vuonna 2001 annettujen suuntaviivojen E.3.3.1 jakso).Järjestelmään ei liity vihreiden sertifikaattien kaltaista markkinamekanismia (vuonna 2001 annettujen suuntaviivojen E.3.3.2 jakso).
the operating aid was not calculated on the basis of the external costs avoided (point E.3.3.3 of the 2001 guidelines),
Toimintatukia ei lasketa vältettyjen ulkoisten kustannusten perusteella (vuonna 2001 annettujen suuntaviivojen E.3.3.3 jakso).
the operating aid was not limited to five years’ duration, it was not degressive, and its intensity was not limited to 50 % of the extra costs (point E.3.3.4 of the 2001 guidelines).
Toimintatukien kestoa ei ole rajattu viiteen vuoteen, niiden määrä ei ole aleneva eikä niiden tasoa ole rajattu 50 prosenttiin ylimääräisistä kustannuksista (vuonna 2001 annettujen suuntaviivojen E.3.3.4 jakso).
Secondly, the Commission considered that the exemption from contribution payments granted to large electricity-consuming enterprises prima facie did not fulfil the criteria laid down in the 2001 guidelines: exempted enterprises had not undertaken to achieve environmental protection objectives [17]; such enterprises were not required to pay a significant proportion of the tax [18]; and lastly, the exemptions were not degressive within the meaning of the 2001 guidelines and their intensity was not limited to 50 % [19].
Toiseksi komissio on katsonut, että sähkön suurkuluttajiksi katsottaville yrityksille myönnetty vapautus maksusta ei näyttänyt täyttävän vuonna 2001 annetuissa suuntaviivoissa vahvistettuja perusteita. Vapautuksesta hyötyvät yritykset eivät ole sitoutuneet ympäristönsuojelutavoitteiden saavuttamiseen [17]. Yrityksillä ei ole velvollisuutta maksaa merkittävää osaa verosta [18]. Vapautukset eivät ole myöskään vuonna 2001 annetuissa suuntaviivoissa tarkoitetulla tavalla määrältään alenevia eikä niiden intensiteettiä ole rajattu 50 prosenttiin [19].
Lastly, the Commission questioned the measure’s compatibility with Articles 25 and 90 of the Treaty.
Komissio on lisäksi pohtinut, onko toimenpide perustamissopimuksen 25 ja 90 artiklan mukainen.
The compensation mechanism did not make provision for any exemption from contribution payments for imported electricity or from the tax on exports.
Korvausjärjestelmässä ei määrätä tuontisähkön vapauttamisesta maksusta eikä vientiverosta.
The measure ultimately benefited only domestic producers of green electricity.
Toimenpide suosii kuitenkin viime kädessä ainoastaan kotimaisia vihreän sähkön tuottajia.
Imported electricity was therefore taxed without ultimately benefiting from the support enjoyed by green electricity produced in Luxembourg.
Tuontisähköstä kannetaan veroa eikä se hyödy suoranaisesti Luxemburgissa tuotetun vihreän sähkön hyväksi myönnetystä tuesta.
The new GDR referred to in paragraph 23, scheduled to enter into force on 1 January 2009, amends the compensation mechanism in such a way that it no longer numbers among the reasons for opening the formal investigation procedure.
Edellä 23 kohdassa mainitulla suurherttuakunnan asetuksella, jonka on määrä tulla voimaan 1 päivänä tammikuuta 2009, muutetaan korvausjärjestelmää siten, että muodollisen tutkintamenettelyn aloittamiseen johtaneet syyt saadaan poistetuksi.
Consequently, this Decision examines the existence of State aid and the compatibility or otherwise of the compensation mechanism under Article 87(3)(c) of the Treaty up until 31 December 2008.
Tässä päätöksessä tutkitaan sen vuoksi, onko kyse valtiontuista ja soveltuuko korvausjärjestelmä mahdollisesti yhteismarkkinoille 31 päivään joulukuuta 2008 perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla.
COMMENTS FROM LUXEMBOURG ON THE OPENING OF THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
LUXEMBURGIN HUOMAUTUKSET MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISESTA
On the description of the measure
Kuvaus toimenpiteestä
Luxembourg pointed out first of all that, under the GDR of 30 May 1994, Cegedel was alone obliged to purchase Luxembourg-produced green electricity.
Luxemburg korostaa ensiksikin, että 30 päivänä toukokuuta 1994 annetun suurherttuakunnan asetuksen mukaan ainoastaan Cegedelilla on velvollisuus ostaa Luxemburgissa tuotettua vihreää sähköä.
Other, competing distributors had since emerged owing to liberalisation (they were 13 in number in June 2003).
Markkinoiden vapauttamisen jälkeen niille ilmaantui kilpailevia jakelijoita, joiden lukumäärä kesäkuussa 2003 oli 13.
They had all been placed under an obligation to purchase green electricity.
Vihreän sähkön ostovelvollisuus ulotettiin koskemaan niitä kaikkia.
In actual fact, however, the additional costs still fell largely on one operator, Cegedel.
Lisäkustannukset lankesivat kuitenkin edelleen pääasiassa Cegedelin maksettaviksi.
Consequently, the compensation fund in reality promoted fair competition between distributors since it divided among them the additional costs associated with the green electricity purchasing obligation.
Luxemburg toteaa sen vuoksi, että korvausrahasto suosii käytännössä tasapuolista kilpailua jakelijoiden välillä, sillä sen avulla voidaan jakaa jakelijoiden kesken vihreän sähkön ostovelvollisuuteen liittyvät lisäkustannukset.
Luxembourg pointed out secondly that the measure produced significant environmental benefits and helped to achieve the environmental protection objectives to which Luxembourg has committed itself in accordance with the Community anti-climate change policy: for Luxembourg, the target was to reduce carbon emissions by 28 % compared with 1990.
Luxemburg toteaa lisäksi, että toimenpiteestä saadaan huomattavaa etua ympäristön kannalta ja se edistää ilmastonmuutoksen torjuntaa koskevan yhteisön politiikan mukaisia ympäristönsuojelutavoitteita, joiden saavuttamiseen Luxemburg on sitoutunut. Luxemburgin tavoitteena on vähentää hiilidioksidipäästöjä 28 prosenttia verrattuna vuoden 1990 tasoon.
The Luxembourg authorities accordingly called on the Commission to assess the potential competition-distorting effects or the effect on intra-Community trade in the light of the environmental benefits of the measure.
Luxemburgin viranomaiset kehottavat sen vuoksi komissiota arvioimaan mahdollisia kilpailua vääristäviä vaikutuksia tai yhteisön sisäiseen kauppaan kohdistuvia vaikutuksia toimenpiteestä saatavaan ympäristöhyötyyn suhteutettuna.
Luxembourg considered that the creation of the compensation fund did not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Luxemburg katsoo, että korvausrahaston perustamisessa ei ole kyse perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta.
It maintained first of all that, as the Court of Justice of the European Communities (the Court of Justice) had found in its judgment in PreussenElektra [20], the fund did not involve any State resources.
Luxemburg toteaa ensiksikin, että rahastossa ei käytetä valtion varoja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen, jäljempänä ’yhteisöjen tuomioistuin’, asiassa PreussenElektra 13 päivänä maaliskuuta antaman tuomion [20] mukaisesti.
Before the fund was introduced, the additional costs associated with the green electricity purchasing obligation had been borne exclusively by the final customers of a private company, Cegedel.
Ennen rahaston käyttöönottoa yksityisen Cegedel-yhtiön loppuasiakkaat vastasivat yksin vihreän sähkön ostovelvollisuuteen liittyvistä lisäkustannuksista.
Since the introduction of the fund, the additional costs had been divided among all customers of all distributors in Luxembourg, without, however, involving more State resources.
Rahaston käyttöönoton jälkeen lisäkustannukset jakautuvat kaikkien Luxemburgissa toimivien jakelijoiden asiakkaiden kesken, mutta niihin ei liity valtion varojen käytöstä saatavaa etua.
In support of its argument Luxembourg cited paragraph 66 of the PreussenElektra judgment: ‘a statutory provision of a Member State which, first, requires private electricity supply undertakings to purchase electricity produced in their area of supply from renewable energy sources at minimum prices higher than the real economic value of that type of electricity, and, second, distributes the financial burden resulting from that obligation between those electricity supply undertakings and upstream private electricity network operators, does not constitute State aid within the meaning of Article 92(1) (now Article 87(1)) of the Treaty’.
Luxemburg viittaa väitteidensä tueksi asiassa PreussenElektra annetun tuomion 66 kohtaan: ”jäsenvaltion lainsäädäntö, jolla yhtäältä asetetaan yksityisille sähkönjakeluyrityksille velvoite ostaa niiden jakelualueella uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä vähimmäishinnoilla, jotka ovat korkeampia kuin tällaisen sähkön todellinen markkina-arvo, ja toisaalta jaetaan tästä velvoitteesta aiheutuvat kustannukset kyseisten sähkönjakeluyritysten ja ylemmällä tuotantoportaalla toimivien yksityisten sähköverkko-operaattoreiden kesken, ei ole perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa (nykyinen perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohta) tarkoitettua valtiontukea”.
Luxembourg pointed out secondly that the compensation fund did not create any advantage for green electricity producers inasmuch as there was no contractual or financial link between the fund and the producers.
Luxemburg huomauttaa lisäksi, että korvausrahastolla ei suosita millään tavalla vihreän sähkön tuottajia, sillä rahaston ja sähköntuottajien välillä ei ole sopimussuhdetta eikä rahoitussuhdetta.
The compensation fund likewise did not create any advantage for large electricity-consuming enterprises compared with enterprises which contributed to the fund.
Korvausrahastolla ei myöskään suosita sähkön suurkuluttajiksi katsottavia yrityksiä verrattuna yrityksiin, jotka suorittava maksuja rahastoon.
The beneficiaries of the exemption — the chemical and steel industries — had no competitors in Luxembourg which should have contributed to the fund.
Vapautuksen saajilla — kemian- ja terästeollisuudella — ei ole Luxemburgissa kilpailijoita, joiden olisi suoritettava rahastoon maksuja.
Luxembourg considered, moreover, that the beneficiaries of the exemption were not placed at an advantage compared with competitors situated outside of Luxembourg.
Luxemburg katsoo lisäksi, että vapautuksen saajat eivät hyödy tilanteesta verrattuna Luxemburgin ulkopuolella sijaitseviin kilpailijoihinsa.
Luxembourg considered lastly that the competition-distorting effect and the effect on intra-Community trade associated with the compensation fund were no more than theoretical.
Luxemburgin mukaan mahdollisuus, että korvausrahasto vääristäisi kilpailua ja vaikuttaisi yhteisön sisäiseen kauppaan, on yksinomaan teoreettinen.
In particular, it was not proven that the exemptions from which Luxembourg heavy industry benefited affected trade between Member States.
Ei ole varsinkaan näyttöä siitä, että Luxemburgissa sijaitsevan raskaan teollisuuden saamat vapautukset vaikuttaisivat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
On the infringement of Articles 25 and 90 of the Treaty
Perustamissopimuksen 25 ja 90 artiklan rikkominen
Luxembourg considered that the compensation mechanism did not infringe Articles 25 and 90 of the Treaty.
Luxemburg katsoo, että korvausjärjestelmä ei riko perustamissopimuksen 25 ja 90 artiklaa.
According to Luxembourg, the system did not treat electricity produced in Luxembourg any differently from imported electricity.
Luxemburgin mukaan järjestelmässä ei kohdella Luxemburgissa tuotettua sähköä ja tuontisähköä eri tavoin.
Moreover, green electricity produced in accordance with the GDR of 30 May 1994 was not exported.
Lisäksi 30 päivänä toukokuuta 1994 annetun suurherttuakunnan asetuksen mukaisesti tuotettua vihreää sähköä ei viedä Luxemburgin ulkopuolelle.
Therefore, a producer situated in another Member State but having customers in Luxembourg was treated in exactly the same way as a producer situated in Luxembourg and selling in the domestic market.
Tuottajaa, joka sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa mutta jolla on asiakkaita Luxemburgissa, kohdellaan samalla tavalla kuin tuottajaa, joka sijaitsee Luxemburgissa ja joka myy sähköä kansallisilla markkinoilla.
The same was true if the customers of the two producers were situated in another Member State.
Tämä pitää paikkansa myös silloin, kun näiden kahden tuottajan asiakkaat sijaitsevat toisessa jäsenvaltiossa.
Although they challenged the assertion that the exemption from contribution payments for large electricity-consuming enterprises constituted State aid, the Luxembourg authorities maintained that the measure might be deemed compatible with the 2001 guidelines.
Vaikka Luxemburgin viranomaiset kiistävät, että sähkön suurkuluttajiksi katsottaville yrityksille myönnetty vapautus maksuista olisi valtiontukea, ne korostavat, että toimenpide voitaisiin katsoa vuonna 2001 annettujen suuntaviivojen mukaiseksi.
Luxembourg pointed out that the exemption was granted on the basis of a voluntary agreement comprising energy efficiency improvement objectives for signatory companies.
Luxemburg toteaa ensiksikin, että sopimus, jonka perusteella vapautus käytännössä myönnetään, sisältää sopimuspuolina olevien teollisuusyritysten energiatehokkuuden parantamiseen liittyviä tavoitteita.
The voluntary agreement had been concluded between Luxembourg and the Fédération Nationale des Industries (National Industries Federation — FEDIL) in March 1996 and renewed in April 2001.
Vapaaehtoinen sopimus tehtiin Luxemburgin ja kansallisen teollisuusyritysten liiton (FEDIL) välillä maaliskuussa 1996 ja sen voimassaoloa jatkettiin huhtikuussa 2001.
While it acknowledged that the agreement did not stipulate any penalties in case of failure to meet commitments, Luxembourg undertook to include such a mechanism in order to bring the agreement into line with point 51.1(a) of the 2001 guidelines.
Luxemburg myöntää kuitenkin, että sopimus ei sisällä seuraamuksia sitoumusten laiminlyönnin varalta, mutta sitoutuu sisällyttämään sopimukseen seuraamusjärjestelmän yhdenmukaistaakseen sen vuonna 2001 annettujen suuntaviivojen 51 kohdan 1 alakohdan a alakohdan kanssa.
Only the Netherlands submitted comments following the opening of the formal investigation into the Luxembourg compensation mechanism.
Ainoastaan Alankomaat on esittänyt huomautuksia Luxemburgin korvausjärjestelmää koskevan muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta.
The Netherlands pointed out that aid to domestic green electricity producers was authorised on condition that it did not exceed the unprofitable extra cost of producing such electricity.
Alankomaat muistuttaa huomautuksissaan, että kansallisille vihreän sähkön tuottajille myönnettävä tuki hyväksytään sillä edellytyksellä, että sen määrä ei ylitä vihreän sähkön tuottamisesta aiheutuvia tuottamattomia lisäkustannuksia.
The Dutch authorities were in favour of compensating fully for such unprofitable extra cost in order to develop green electricity production.
Alankomaiden viranomaiset ilmoittavat kannattavansa tällaisten tuottamattomien lisäkustannusten korvaamista kokonaisuudessaan vihreän sähkön tuotannon kehittämiseksi.
Such support was necessary to enable Member States to achieve the environmental objectives to which they had committed themselves by ratifying the Kyoto Protocol [21].
Tällainen tuki on tarpeen, jotta jäsenvaltiot voivat saavuttaa ympäristötavoitteensa, joihin ne ovat sitoutuneet ratifioidessaan Kioton pöytäkirjan [21].
The Netherlands pointed out further that each Member State had to be left some latitude when it came to achieving the environmental objectives of the Kyoto Protocol.
Alankomaat korostaa huomautuksissaan lisäksi, että kullekin jäsenvaltiolle on jätettävä liikkumavaraa, jotta ne voivat saavuttaa Kioton pöytäkirjan mukaiset ympäristötavoitteet.
It suggested, therefore, that the Commission should adopt a case-by-case approach to the green electricity support measures taken by each Member State.
Alankomaat ehdottaa tämän vuoksi, että komissio soveltaa kunkin jäsenvaltion toteuttamiin vihreän sähkön tukitoimenpiteisiin tapauskohtaista lähestymistapaa.