natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the basis of the partial privatisation agreement of September 1995, ETVA was contractually obliged to participate at a level of 51 % in the future capital increase of HSY, the remaining 49 % being contributed by the employees.
Syyskuussa 1995 tehdyn osittaista yksityistämistä koskevan sopimuksen mukaan ETVA oli velvollinen osallistumaan 51 prosentin osuudella tuleviin HSY:n pääomankorotuksiin, jolloin loput 49 prosenttia jäisivät työntekijöiden vastuulle.
The capital increase was necessary to partially finance the investment plan.
Pääomankorotus oli välttämätön, koska sillä rahoitettiin osa investointisuunnitelmasta.
In decision N 401/97 regarding the investment aid, the Commission implicitly considered that this participation of ETVA in the future capital increase of HSY will not constitute State aid.
Investointitukea koskevassa päätöksessä N 401/97 komissio katsoi epäsuorasti, että ETVA:n osallistuminen tuleviin HSY:n pääomankorotuksiin ei olisi valtiontukea.
This was coherent with decision C 10/94 adopted the same day, in which the Commission considered that the sale of 49 % of HSY’s shares to the employees was a valid partial privatisation and a return to viability could be expected.
Tämä oli samana päivänä tehdyn päätöksen C 10/94 mukaista, jossa komissio katsoi, että 49 prosentin osuuden myynti HSY:n osakkeista työntekijöille oli pätevä osittainen yksityistäminen ja että elinkelpoisuuden voitiin odottaa palaavan.
As regards ETVA’s participation in the capital increases of 20 May 1998, the Commission considers that there are no sufficient grounds to deviate from the implicit non-aid assessment made in the decision N 401/97.
ETVA:n osallistuminen 20 päivänä toukokuuta 1998 tehtyihin pääomankorotuksiin ei anna komission mielestä riittävästi aihetta poiketa päätöksessä N 401/97 tehdystä epäsuorasta arviosta, jonka mukaan kyse ei olisi tuesta.
In particular, the circumstances in May 1998 were not sufficiently different from the ones forecasted at the time of the adoption of the decision.
Etenkään olosuhteet toukokuussa 1998 eivät olleet riittävän erilaiset kuin päätöstä tehtäessä ennakoidut olosuhteet.
In addition, the Commission found no proof of a (secret) commitment of the State to reimburse the employees any amount they would pay in the framework of the capital increases.
Lisäksi komissio ei löytänyt todisteita (salaisesta) sopimuksesta, jonka mukaan valtio olisi sitoutunut korvaamaan työntekijöille summat, jotka nämä maksaisivat pääomankorotusten yhteydessä.
Conversely, at the time of the capital increase of 24 June 1999 and 22 May 2000, fundamental elements that formed the basis of the no aid assessment of 15 July 1997 were not present anymore:
Sitä vastoin 24 päivänä kesäkuuta 1999 ja 22 päivänä toukokuuta 2000 tehtyjen pääomankorotusten aikaan eivät vaikuttaneet enää samat perustekijät, joihin perustui 15 päivänä heinäkuuta 1997 tehty arvio, jonka mukaan kyse ei olisi tuesta:
First, as explained earlier, both decisions adopted on 15 July 1997 were based on the fact that Greece would implemented the partial privatisation agreement of September 1995, and in particular that the employees would pay the purchase price to ETVA, as laid down in the contract, thereby assuming a financial risk which would incentivise them to support the necessary measures for restoring competitiveness.
Ensinnäkin kuten edellä selitettiin, molemmat 15 päivänä heinäkuuta 1997 tehdyt päätökset perustuivat siihen, että Kreikka panisi täytäntöön syyskuussa 1995 tehdyn osittaista yksityistämistä koskevan sopimuksen ja etenkin että työntekijät maksaisivat kauppahinnan ETVA:lle sopimusehtojen mukaisesti, jolloin työntekijöihin kohdistuisi taloudellinen riski, jonka vuoksi heillä olisi kannustin tukea kilpailukyvyn palauttamiseksi välttämättömiä toimenpiteitä.
Whereas the employees had to pay the first instalment of the purchase price to ETVA before 31 December 1998, no payment occurred.
Työntekijöiden piti maksaa ensimmäinen erä kauppahinnasta ETVA:lle ennen 31 päivää joulukuuta 1998, mutta maksua ei suoritettu.
The State did not seek to obtain the payment.
Valtio ei pyrkinyt saamaan maksua.
As indicated in the assessment of measure E7, this meant that the employees were not put in the situation of investors having to pay in total GRD 8,17 billion (EUR 24 million) over the next 12 years, contrary to what the Commission expected in July 1997 when the two decisions were adopted.
Kuten toimenpidettä E7 arvioitaessa todettiin, tämä tarkoitti, etteivät työntekijät joutuneet sellaisen sijoittajan asemaan, jonka olisi pitänyt maksaa yhteensä 8,17 miljardia Kreikan drakmaa (24 miljoonaa euroa) seuraavien kahdentoista vuoden aikana, päinvastoin kuin mitä komissio oletti heinäkuussa 1997 kyseisiä kahta päätöstä tehtäessä.
In conclusion, contrary to what could legitimately be expected at the time of the decision N 401/97 on the basis of the existing contracts, no real partial privatisation had taken place and the contract was not binding ETVA anymore.
Näin ollen päinvastoin kuin mitä päätöksen N 401/97 tekohetkellä oli voimassa olevien sopimusten perusteella aiheellista olettaa, todellista osittaista yksityistämistä ei tapahtunut eikä sopimus enää sitonut ETVA:a.
Second, as already analysed in detail in section 3.1 of the present decision, the commercial and financial success planned at the time of decision N 401/97 did not materialise.
Toiseksi kuten tämän päätöksen 3.1 jaksossa on jo esitetty tarkemmin, liiketoiminnallinen ja taloudellinen menestys ei ollut sellainen kuin päätöksen N 401/97 tekohetkellä otaksuttiin.
The Commission established the date of 30 June 1999 as the date from which no return to viability could reasonably be expected.
Komissio määritti 30 päivän kesäkuuta 1999 päivämääräksi, jonka jälkeen elinkelpoisuuden palautumista ei enää kohtuudella voitu odottaa.
It is certain that at the beginning of June 1999, most of the bad news was already known and a return to viability was highly hypothetical on the basis of the existing restructuring plan.
On varmaa, että kesäkuun 1999 alussa suurin osa huonoista uutisista oli jo tiedossa ja elinkelpoisuuden palautumiseen oli vain pieni teoreettinen mahdollisuus olemassa olevan rakenneuudistussuunnitelman pohjalta.
On the basis of the foregoing, the Commission considers that a market economy investor which would have found itself in the same situation as ETVA would not have invested anymore in HSY.
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, ettei markkinataloussijoittaja olisi ETVA:n tilanteessa sijoittanut enää HSY:hyn.
Since such a capital injection provides a selective advantage to HSY, the Commission concludes that the participation of ETVA to the second and third capital increase constitutes State aid in favour of HSY.
Koska pääomanlisäys antoi HSY:lle valikoivaa etua, komissio katsoo, että ETVA:n osallistuminen toiseen ja kolmanteen pääomankorotukseen oli HSY:n hyväksi annettua valtiontukea.
Regarding the compliance with Article 88(3) of the Treaty, the Commission observes that it has never adopted any decision explicitly assessing and authorising ETVA’s participation to the capital increases of HSY.
Perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan noudattamisen osalta komissio huomauttaa, ettei se ole koskaan tehnyt päätöstä, jossa se arvioisi nimenomaisesti ETVA:n osallistumista HSY:n pääomankorotuksiin ja hyväksyisi sen.
The Commission therefore considers that the aid has been put into effect in contravention of Article 88(3) of the Treaty.
Näin ollen komissio katsoo, että tuki on pantu täytäntöön perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti.
The Commission observes that, even if it were considered that this measure has been authorised by Decision N 401/97 (the decision N 401/97 describes that ETVA will participate in the capital increases of HSY and, by not raising doubts on the compliance with State aid rules, implicitly considers that this participation would not be an aid), it would not change the forthcoming conclusion that the aid has to be recovered.
Komissio huomauttaa, että vaikka toimenpide katsottaisiin hyväksytyksi päätöksellä N 401/97 (päätöksen N 401/97 mukaan ETVA osallistuu HSY:n pääomankorotuksiin, ja koska siinä ei epäillä valtiontukisääntöjen noudattamista, osallistumista ei katsota tueksi), tämä ei muuttaisi loppupäätelmää, että tuki on perittävä takaisin.
Greece claims that this measure could constitute compatible restructuring aid.
Kreikka väitti, että toimenpide olisi yhteismarkkinoille soveltuvaa rakenneuudistustukea.
The Commission recalls that the aim of the capital increases was to finance the investment plan.
Komissio muistuttaa, että pääomankorotusten tavoitteena oli investointisuunnitelman rahoittaminen.
In the framework of the assessment of measure P2 and measure P3, the Commission has already explained why additional restructuring aid in favour of the investment plan can not be considered compatible with the common market.
Toimenpiteitä P2 ja P3 arvioidessaan komissio selitti jo, miksei investointisuunnitelman hyväksi myönnettyä, rakenneuudistukseen tarkoitettua lisätukea voida katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi.
Since the two capital increases constitute incompatible aid, they have to be recovered from HSY.
Kyseiset kaksi pääomankorotusta ovat yhteismarkkinoille soveltumatonta tukea, joten ne on perittävä HSY:ltä takaisin.
State counter guarantee in relation to HSY’s contracts with OSE and ISAP (measure E12b)
Valtion vastatakaus OSE:n ja ISAP:n kanssa tehdyissä HSY:n sopimuksissa (toimenpide E12b)
In the framework of contracts that HSY concluded with Hellenic Railway Organization (OSE) and Athens-Piraeus Electric Railways (ISAP) concerning the supply of rolling stock, ETVA granted guarantees for advance payments and good performance (hereinafter down payment guarantees or advance payment guarantees).
Rautatiekaluston toimittamista koskevien HSY:n sekä Kreikan rautatiejärjestön (OSE) ja Athens-Piraeus Electric Railways -yhtiön (ISAP) välillä tehtyjen sopimusten yhteydessä ETVA myönsi takaukset ennakkomaksuja ja sopimuksen moitteetonta noudattamista varten (jäljempänä ’käsirahatakaukset’ tai ’ennakkomaksutakaukset’).
The guarantees in the framework of the contracts with OSE and ISAP amounted respectively to EUR 29,4 million and EUR 9,4 million.
OSE:n ja ISAP:n sopimuksiin liittyvien takausten arvot olivat 29,4 miljoonaa euroa ja 9,4 miljoonaa euroa.
In the extension decision, the Commission raised doubts whether a private bank would have provided these counterguarantees at the same conditions.
Laajentamispäätöksessä komissio epäili, olisiko yksityinen pankki myöntänyt näitä vastatakauksia samoilla ehdoilla.
In view of the difficulties of HSY, it could even be questioned whether a bank would have granted them at all.
HSY:n vaikeuksien perusteella voidaan jopa epäillä, olisiko yksityinen pankki myöntänyt niitä lainkaan.
Elefsis supports the doubts expressed by the Commission.
Elefsis tuki komission esittämiä epäilyjä.
In particular, the State did not act as a market investor because it assumed a multiple risk, being not only HSY’s majority shareholder but also its sole creditor and guarantor, who bore nearly all the risk associated with its operations.
Valtio ei toiminut markkinataloussijoittajan tavoin, sillä se otti moninkertaisen riskin, koska se oli sekä HSY:n enemmistöosakas että sen ainoa luotonantaja ja takaaja ja kantoi lähes kaiken sen toimintaan liittyvän riskin.
Indeed, they were granted pursuant to Law 2322/1995 and several firms received State guarantees on the basis of that law.
Ne myönnettiin lain N:o 2322/1995 mukaisesti, ja useat yritykset saivat valtion takauksen kyseisen lain perusteella.
In addition, Greece claims that the annual fee of 0,05 % was adequate to remunerate the risk.
Lisäksi Kreikka väitti, että 0,05 prosentin vuosimaksu oli riittävä korvaus riskin vastineeksi.
As regards ETVA’s behaviour, it was acceptable to a private bank since it received a counter-guarantee from the State and charged a premium of 0,4 %.
Yksityinen pankki olisi suostunut toimimaan ETVA:n tavoin, sillä se sai valtiolta vastatakauksen ja veloitti 0,4 prosentin palkkion.
HSY has submitted a report of a consultant — the first Deloitte report — which supports this assertion.
HSY toimitti väitteen tueksi konsultin laatiman raportin – ensimmäisen Deloitten raportin.
This report also asserts that, without a State counter-guarantee, HSY could nevertheless have received from a private bank a guarantee similar to the one granted by ETVA by offering lien on certain assets as a security.
Raportin mukaan HSY olisi voinut saada ilman valtion vastatakausta yksityiseltä pankilta vastaavan takauksen kuin ETVA:lta tarjoamalla vakuudeksi omaisuuttaan.
Finally, Greece claims that the beneficiary of the State counter-guarantees is OSE and ISAP and not HSY.
Kreikka väittää vielä, että valtion vastatakauksesta hyötyivät OSE ja ISAP eikä HSY.
The present measure does not fall within the scope of Article 296 of the Treaty since it directly supports a civil activity.
Toimenpide ei kuulu perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisalaan, koska sillä tuetaan suoraan siviilialan toimintaa.
It needs first to be clarified which of the two types of measures — the down payments guarantees granted by ETVA and the counter-guarantees granted by the State to ETVA — could constitute an aid measure.
Ensin on selvitettävä, kummassa toimenpidetyypissä (ETVA:n myöntämissä käsirahatakauksissa vai valtion ETVA:lle myöntämissä vastatakauksissa) voisi olla kyse tukitoimenpiteestä.
Since Greece claims that the State counter-guarantees were already firmly promised to ETVA when the latter granted the advance payment guarantees, it has to be concluded that when ETVA granted the guarantees, it was fully protected by the State counter-guarantees.
Koska Kreikka väitti, että valtion vastatakaukset oli jo luvattu sitovasti ETVA:lle, kun ETVA myönsi ennakkomaksutakaukset, on todettava, että ETVA:n myöntäessä takaukset se oli täysin suojattu valtion vastatakauksilla.
Therefore, since ETVA run no risks (thanks to the State counter guarantees) while receiving a fee of 0,4 % per quarter, this measure would have been acceptable to a market economy investor in similar circumstances.
Näin ollen ETVA ei ottanut lainkaan riskiä (valtion vastatakausten ansiosta), ja se sai neljännesvuosittain 0,4 prosentin palkkion, joten markkinataloussijoittaja olisi hyväksynyt tämän toimenpiteen vastaavissa olosuhteissa.
Conversely, the State granted counter-guarantees, which were not secured by any collateral, and for which it received a guarantee premium of only 0,05 %.
Sitä vastoin valtion myöntämillä vastatakauksilla ei ollut mitään vakuuksia ja valtio sai vain 0,05 prosentin takauspalkkion.
This second measure would clearly not be acceptable to a market economy investor.
Markkinataloussijoittaja ei olisi selvästikään hyväksynyt tätä jälkimmäistä toimenpidettä.
It is therefore this second measure which constitutes State aid.
Näin ollen jälkimmäinen toimenpide on valtiontukea.
The Commission however observes that since the State owned 100 % of ETVA and all the measures implemented by the latter bank are imputable to the State, the separation between the two measures (i.e. guarantee and counter-guarantee) is somehow artificial.
Komissio huomauttaa kuitenkin, että koska valtio omisti 100 prosenttia ETVA:sta ja kaikki ETVA:n toteuttamat toimenpiteet johtuivat valtiosta, näiden kahden toimenpiteen (takauksen ja vastatakauksen) erottaminen toisistaan on jokseenkin keinotekoista.
Since Greece claims that the beneficiary were OSE and ISAP, it needs to be clarified who is the beneficiary of this measure.
Koska Kreikka väitti, että edunsaajia olivat OSE ja ISAP, on selvitettävä, kuka toimenpiteestä todella hyötyi.
The Commission observes that in the framework of contracts for the supply of rolling stock material, the seller has usually to provide bank guarantees to the purchaser for the advance payments the latter makes.
Komissio huomauttaa, että rautatiekaluston toimittamista koskevien sopimusten yhteydessä myyjän on tavallisesti toimitettava ostajalle pankin takaus ostajan suorittamien ennakkomaksujen vastineeksi.
Indeed, the purchaser wants to be sure to recover these amounts if the seller does not deliver the material, for instance because it went bankrupt.
Ostaja haluaa varmistaa saavansa maksamansa määrät takaisin, jos myyjä ei toimita tuotteita esimerkiksi konkurssin vuoksi.
Therefore, it is the seller that has to obtain these guarantees from a bank and to supports their costs.
Myyjän on siis hankittava kyseiset takaukset pankilta ja vastattava niiden kuluista.
In other words, it is a normal cost that a seller of rolling stock material has to support.
Kyse on siis tavallisesta kulusta, josta rautatiekaluston myyjän on vastattava.
In the present case, the State counter-guarantee allowed HSY to obtain from ETVA guarantees at a price of only 0,4 % per quarter.
Tässä tapauksessa HSY sai valtion vastatakauksen avulla ETVA:lta takauksen, josta maksoi palkkiota vain 0,4 prosenttia neljännesvuodelta.
It is therefore clear that in the period before 30 June 1999 the State counter-guarantees allowed HSY to obtain guarantees at a lower price.
Näin ollen on selvää, että ennen 30 päivää kesäkuuta 1999 valtion vastatakaukset auttoivat HSY:tä saamaan takaukset alhaiseen hintaan.
In the period after 30 June 1999, the State counter-guarantees allowed HSY to obtain guarantees, which HSY could not have received from the market at all.
Kesäkuun 30 päivän 1999 jälkeen valtion vastatakaukset auttoivat HSY:tä saamaan takaukset, joita HSY ei olisi voinut saada markkinoilta lainkaan.
In conclusion, the beneficiary of the aid is HSY.
Tuen edunsaaja oli siis HSY.
As regards Greece’s claim that the measure is not selective, the Commission recalls that, in order to be general, a measure must be effectively open to all economic agents operating within a Member State on equal access basis, and they must not de facto be reduced in scope through, for example, the discretionary power of the State to grant them or through other factors that restrict their practical effect.
Kreikka väitti, ettei toimenpide ollut valikoiva, mihin komissio muistuttaa, että ollakseen yleisluontoinen toimenpiteen on oltava kaikkien jäsenvaltiossa toimivien talouden toimijoiden saatavilla todellisuudessa yhdenvertaisin edellytyksin eikä sen tosiasiallista soveltamisalaa saa kaventaa esimerkiksi siten, että valtio käyttää harkintavaltaa sen myöntäessään tai että muut tekijät rajoittavat sen käytännön vaikutusta.
The Commission considers that Law 2322/1995 is far from fulfilling this definition.
Komissio katsoo, että laki N:o 2322/1995 ei missään tapauksessa täytä kyseistä määritelmää.
First, Article 1 of the law states that the guarantee is granted by the Minister of Economy in agreement with three other ministers.
Ensinnäkin lain 1 pykälän mukaan takauksen myöntää valtiovarainministeri yhdessä kolmen muun ministerin kanssa.
Therefore the granting of the guarantee depends on the discretionary power of the authorities.
Takauksen myöntäminen riippuu siis viranomaisten harkintavallasta.
Second, a State guarantee can be granted to a private firm only if it is located in a remote area and with the aim of improving the economic development of the area and not the specific firm (Article 1bb) or if it has suffered damages as a result of nature (Article 1cc).
Toiseksi valtiontakaus voidaan myöntää yksityiselle yritykselle vain, jos yritys sijaitsee syrjäisellä alueella ja jos takauksen tarkoituksena on kehittää kyseisen alueen taloutta eikä kyseistä yritystä (1bb pykälä) tai jos yritys on kärsinyt vahinkoa luonnonolojen vuoksi (1cc pykälä).
Conversely, companies that are 100 % State-owned or where the State holds the majority of shares can be granted State aid for general reasons such as covering some of their liabilities (Article 1B).
Sitä vastoin yritykset, jotka ovat kokonaan valtion omistamia tai joissa valtiolla on enemmistöosuus, voivat saada valtiontukea yleisluontoisiin tarkoituksiin, esimerkiksi velkojensa kattamiseen (1B pykälä).
It is therefore clear that State-owned firms have a much wider access to the State guarantees than private firms.
Näin ollen on selvää, että valtion omistamilla yrityksillä on paljon laajemmat mahdollisuudet saada valtiontakaus kuin yksityisillä yrityksillä.
This conclusion is confirmed by the analysis of the list of guaranteed loans provided in the first Deloitte report.
Tämä päätelmä vahvistuu myös tarkasteltaessa ensimmäisessä Deloitten raportissa esitettyä taattujen lainojen luetteloa.
Third, the guarantees are not accessible on an equal access basis.
Kolmanneksi takaukset eivät ole saatavilla yhdenvertaisin edellytyksin.
Indeed, Article 1(4) of the Law indicates that when granting a guarantee the State may ask for some security (i.e. lien on fixed assets of the company).
Lain 1 pykälän 4 momentin mukaan valtio voi takausta myöntäessään vaatia vakuuksia (esimerkiksi yhtiön kiinteän omaisuuden panttaamista).
The decision to request a security or not is left at the discretion of the Minister of Economy.
Päätös vakuuden vaatimisesta on valtiovarainministerin harkittavissa.
In the present case, the State did not ask a security when granting measure E12b.
Tässä tapauksessa valtio ei pyytänyt vakuutta myöntäessään toimenpiteen E12b.
As regards the absence of access on an equal basis, the Commission observes that the guarantee fee is not the same for all loans.
Takaus ei ole saatavilla yhdenvertaisin edellytyksin, minkä osalta komissio huomauttaa, ettei kaikista lainoista peritä samaa takauspalkkiota.
For instance, the guarantee premium amounted to only 0,05 % in the present case.
Esimerkiksi tässä tapauksessa palkkio oli vain 0,05 prosenttia.
In the case of measure E14, also granted on the basis of Law 2322/1995, the premium was 1 %.
Toimenpiteessä E14, joka myönnettiin samoin lain N:o 2322/1995 perusteella, palkkiona perittiin 1 prosentti.
In the list of guaranteed loans provided in the first Deloitte report, some loans had also a premium of 0,1 % and 0,5 %.
Ensimmäisessä Deloitten raportissa esitetyn taattujen lainojen luettelon mukaan osasta lainoja perittiin myös 0,1:n tai 0,5 prosentin palkkio.
In conclusion, the Commission dismisses Greece’s claim that Law 2322/1995 is a general measure.
Näin ollen komissio kiistää Kreikan väitteen, että laki N:o 2322/1995 olisi yleisluonteinen toimenpide.
As regards the claim of the first Deloitte report that HSY could have received these down payment guarantees from a private bank by giving to the bank a lien on certain assets as collateral instead of giving to the bank a State counter-guarantee, the Commission considers that this claim is irrelevant in the analysis of the measure.
Komissio katsoo, että ensimmäisen Deloitten raportin väite, jonka mukaan HSY olisi voinut saada nämä käsirahatakaukset yksityiseltä pankilta tarjoamalla pankille vakuudeksi tiettyä omaisuutta valtion vastatakauksen sijaan, ei ole oleellinen arvioitaessa toimenpidettä.
Indeed, the Commission has to analyse whether the terms of the measures which were actually granted by the State constituted aid to the yard.
Komission on arvioitava, ovatko valtion todellisuudessa myöntämien toimenpiteiden ehdot telakalle myönnettyä tukea.
The Commission does not have to verify whether by providing more security, the yard could have received the same guarantee from the market.
Komission ei tarvitse selvittää, olisiko telakka voinut saada saman takauksen markkinoilta antamalla lisää vakuuksia.
In the present case, none of the State counter-guarantees was secured by a lien on some assets of the yard.
Tässä tapauksessa yhdessäkään valtion vastatakauksessa ei ollut vakuutena telakan omaisuutta.
Therefore, a counter-guarantee with an asset as security constitutes a different transaction, which does not have to be assessed.
Näin ollen vastatakaus, jonka vakuutena on omaisuutta, on toisenlainen toimenpide, jota ei tarvitse arvioida.