natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The test may be conducted in conical or cylindrical flasks of appropriate capacity (e.g. 0,5 or 1,0 litre) closed with silicone or rubber stoppers, or in serum flasks with CO2-tight lids (e.g. with butyl rubber septa).
Testi voidaan tehdä sopivan suuruisissa (esim. 0,5 tai 1,0 litran) erlenmeyerpulloissa tai sylinteripulloissa, jotka on suljettu silikoni- tai kumitulpilla, tai seerumipulloissa, joissa on hiidioksidia läpäisemättömät kannet (esim. butyylikumikalvo).
Another option is to perform the test by use of multiple flasks and to harvest whole flasks, at least in duplicate, at each sample interval (see last paragraph in section 1.8.9.1).
Toisena vaihtoehtona on suorittaa testi useilla pulloilla ja ottaa niiden joukosta kunakin näytteenottoajankohtana näytteeksi vähintään kahden pullon sisältö (ks. kohta 1.8.9.1, viimeinen kappale).
For non-volatile test substances that are not radiolabelled, gas-tight stoppers or lids are not required; loose cotton plugs that prevent contamination from air are suitable (see second paragraph in section 1.8.9.1).
Jos testiaineet ovat haihtumattomia eikä niitä ole leimattu radioaktiivisella merkkiaineella, kaasutiiviitä tulppia tai kansia ei vaadita; väljät puuvillatupot, jotka estävät kontaminaation ympäröivästä ilmasta, riittävät (ks. kohta 1.8.9.1, toinen kappale).
Slightly volatile substances should be tested in a biometer-type system with gentle stirring of the water surface.
Lievästi haihtuvat aineet tulisi testata biometer-tyyppisessä järjestelmässä, jossa veden pintaa sekoitetaan kevyesti.
To be sure that no bacterial contamination occurs, optionally the vessels can be sterilised by heating or autoclaving prior to use.
Bakteerikontaminaation estämiseksi astiat voidaan vaihtoehtoisesti sterilisoida kuumentamalla tai autoklaavikäsittelyllä ennen käyttöä.
In addition, the following standard laboratory equipment is used:
Lisäksi käytetään seuraavia tavanomaisia laboratoriolaitteita:
shaking table or magnetic stirrers for continuous agitation of the test flasks,
ravistin tai magneettisekoittimet testipullojen jatkuvaa sekoittamista varten,
centrifuge,
sentrifugi,
turbidimeter for nephelometric turbidity measurements,
sameusmittari sameuden nefelometristä määritystä varten,
oven or microwave oven for dry weight determinations,
uuni tai mikroaaltouuni kuiva-ainemäärityksiä varten,
membrane filtration apparatus,
kalvosuodatin,
autoclave or oven for heat sterilisation of glassware,
autoklaavi tai uuni lasiastioiden sterilointia varten,
facilities to handle 14C-labelled substances,
laitteet 14C-leimattujen aineiden käsittelyyn,
equipment to quantify 14C-activity in samples from CO2-trapping solutions and, if required, from sediment samples,
laitteet, joilla kvantifioidaan 14C-aktiivisuus CO2:n imeytysliuoksista otetuissa näytteissä ja tarvittaessa sedimenttinäytteissä,
analytical equipment for the determination of the test (and reference) substance if specific chemical analysis is used (e.g. gas chromatograph, high-pressure liquid chromatograph).
analyysilaitteet testiaineen (ja vertailuaineen) määritystä varten, jos käytetään erityistä kemiallista analyysia (esim. kaasukromatografi tai korkean paineen nestekromatografi).
Stock solutions of test substance
Testiaineen varastoliuokset
Deionised water is used to prepare stock solutions of the test and reference substances (see first paragraph in section 1.8.7).
Testi- ja vertailuaineen varastoliuosten valmistamiseen käytetään deionisoitua vettä (ks. kohta 1.8.7, ensimmäinen kappale).
The deionised water should be free of substances that may be toxic to microorganisms, and dissolved organic carbon (DOC) should be no more than 1 mg/L (6).
Deionisoidussa vedessä ei saa olla aineita, jotka voivat olla toksisia mikro-organismeille, eikä liukoista orgaanista hiiltä (DOC) yli 1 mg/L (6).
Collection and transport of surface water
Pintaveden otto ja kuljetus
The sampling site for collection of the surface water should be selected in accordance with the purpose of the test in any given situation.
Pintaveden näytteenottopaikka tulisi valita siten, että se vastaa testin tarkoitusta.
In selecting sampling sites, the history of possible agricultural, industrial or domestic inputs must be considered.
Näytteenottopaikkojen valinnassa on otettava huomioon mahdollinen maanviljelyn, teollisuuden ja kotitalouksien vaikutus.
If it is known that an aquatic environment has been contaminated with the test substance or its structural analogues within the previous four years, it should not be used for the collection of test water, unless investigation of degradation rates in previously exposed sites is the express purpose of the investigator.
Jos tiedetään, että vesiympäristö on kontaminoitunut testiaineen tai sitä rakenteeltaan vastaavien aineiden vaikutuksesta edellisten neljän vuoden aikana, sitä ei pitäisi käyttää testiveden ottoon, jollei nimenomaisena tarkoituksena ole tutkia hajoamisnopeuksia jo altistuneissa kohteissa.
The pH and temperature of the water should be measured at the site of collection.
Veden pH-arvo ja lämpötila tulisi mitata näytteenottopaikassa.
Furthermore, the depth of sampling and the appearance of the water sample (e.g. colour and turbidity) should be noted (see section 3).
Lisäksi tulisi kirjata näytteenottosyvyys ja vesinäytteen ulkonäkö (esim. väri ja sameus).
Oxygen concentration and/or redox potential in water and in the sediment surface layer should be measured in order to demonstrate aerobic conditions unless this is obvious as judged from appearance and historic experience with the site.
Happipitoisuus ja hapetus-pelkistyspotentiaali (redoxpotentiaali) vedessä ja sedimentin pintakerroksessa mitataan aerobisten ominaisuuksien osoittamiseksi, elleivät ne käy selville vesinäytteen ulkonäöstä ja kohteessa aiemmin saaduista kokemuksista.
The surface water should be transported in a thoroughly cleansed container.
Pintavesi tulisi kuljettaa täysin puhdistetussa astiassa.
During transport, the temperature of the sample should not significantly exceed the temperature used in the test.
Kuljetuksen aikana näytteen lämpötila ei saa merkittävästi ylittää testissä käytettävää lämpötilaa.
Cooling to 4 °C is recommended if transport duration exceeds 2 to 3 hours.
Viilentäminen 4 °C:seen on suositeltavaa, jos kuljetuksen kesto on yli 2–3 tuntia.
The water sample must not be frozen.
Vesinäyte ei saa jäätyä.
Storage of the water, if needed, should be minimised and must in any case not exceed a maximum of 4 weeks.
Jos vettä joudutaan säilyttämään, säilytysaika on minimoitava, eikä se saa missään tapauksessa ylittää neljää viikkoa.
The water sample should be kept at 4 °C with aeration until use.
Vesinäytettä olisi pidettävä 4 °C:ssa ilmastettuna sen käyttöön saakka.
Prior to use, the coarse particles should be removed, e.g. by filtration through a nylon filter with about 100 μm mesh size or with a coarse paper filter, or by sedimentation.
Karkeat hiukkaset poistetaan ennen käyttöä esimerkiksi suodattamalla nailonsuodattimen (aukkokoko noin 100 μm) tai karkean paperisuodattimen läpi tai sedimentoimalla.
Preparation of water amended with sediment (optional)
Sellaisen vesinäytteen valmistelu, johon on lisätty sedimenttiä (vaihtoehtoinen)
The resulting sediment sample should be transported in a container with a large air headspace to keep the sediment under aerobic conditions (cool to 4 °C if transport duration exceeds 2-3 hours).
Näin saatava sedimenttinäyte kuljetetaan säiliössä, jossa on laaja vapaa ilmatila, jotta sedimentti pysyisi aerobisissa olosuhteissa (näyte on viilennettävä 4 °C:seen, jos kuljetus kestää yli 2–3 tuntia).
The sediment sample should be suspended in the test water at a ratio of 1:10 and kept at 4 °C with aeration until use.
Sedimenttinäyte suspendoidaan testiveteen suhteessa 1:10 ja pidetään 4 °C:ssa ilmastettuna aina käyttöön saakka.
Storage of the sediment, if needed, should be minimised and must not in any case exceed a maximum of 4 weeks.
Jos sedimenttiä joudutaan säilyttämään, säilytysaika on minimoitava, eikä se saa missään tapauksessa ylittää neljää viikkoa.
Semi-continuous procedure (optional)
Puolijatkuva menettely (vaihtoehtoinen)
Prolonged incubation (several months) may be necessary if a long lag time occurs before a significant degradation of the test substance can be measured.
Pitkä inkuboimisaika (useita kuukausia) voi olla tarpeen, jos lag-vaihe kestää pitkään ennen kuin merkittävää testiaineen hajoamista voidaan mitata.
If this is known from previous testing of a substance, the test may be initiated by using a semi-continuous procedure, which allows periodical renewal of a part of the test water or suspension (see Appendix 2).
Jos tämä tiedetään jo aikaisempien testien perusteella, testissä voidaan alusta lähtien käyttää puolijatkuvaa menettelyä, jossa osa testivedestä tai suspensiosta korvataan määräajoin uudella vedellä.
Alternatively, the normal batch test may be changed into a semi-continuous test, if no degradation of the test substance has been achieved during approximately 60 days of testing using the batch procedure (see second paragraph in section 1.8.8.3).
Vaihtoehtoisesti normaali panoskoe (batch) voidaan muuttaa testin aikana puolijatkuvaksi testiksi, jos testiaineen hajoamista ei ole tapahtunut noin 60 päivän kuluessa panostestimenettelyä käyttäen (ks. kohta 1.8.8.3, toinen kappale).
Addition of the test (or reference) substance
Testiaineen (tai vertailuaineen) lisääminen
For substances with high water solubility (> 1 mg/L) and low volatility (Henry’s law constants < 1 Pa·m3/mol or < 10–5 atm·m3/mol), a stock solution can be prepared in deionised water (see section 1.8.2); the appropriate volume of the stock solution is added to the test vessels to achieve the desired concentration.
Jos aineen vesiliukoisuus on suuri (> 1 mg/L) ja haihtuvuus pieni (Henryn lain vakio < 1 Pa·m3/mol tai < 10–5 atm·m3/mol), varastoliuos voidaan valmistaa deionisoituun veteen (ks. kohta 1.8.2), minkä jälkeen sopiva määrä varastoliuosta lisätään testiastioihin, kunnes haluttu pitoisuus on saavutettu.
The volume of any added stock solution should be held to the practical minimum (< 10 % of the final liquid volume, if possible).
Lisätyn varastoliuoksen määrä tulisi pitää mahdollisimman pienenä (mahdollisuuksien mukaan < 10 % lopullisesta nestevolyymista).
Another procedure is to dissolve the test substance in a larger volume of the test water, which may be seen as an alternative to the use of organic solvents.
Toisena mahdollisuutena on liuottaa testiaine suurempana volyyminä testiveteen; tätä voidaan pitää vaihtoehtona orgaanisten liuottimien käytölle.
If unavoidable, stock solutions of non-volatile substances with poor water-solubility should be prepared by use of a volatile organic solvent, but the amount of solvent added to the test system should not exceed 1 % v/v and should not have adverse effects on the microbial activity.
Jos muuta mahdollisuutta ei ole, haihtumattomien ja heikosti veteen liukenevien aineiden varastoliuokset tulisi valmistaa käyttämällä haihtuvaa orgaanista liuotinta, mutta testijärjestelmään lisätyn liuottimen määrä ei saisi ylittää 1 % (v/v) eikä vaikuttaa haitallisesti mikrobiologiseen aktiivisuuteen.
The solvent should not affect the stability of the test substance in water.
Liuotin ei saa vaikuttaa testiaineen stabiiliuteen vedessä.
The solvent should be stripped off to an extremely small quantity so that it does not significantly increase the DOC concentration of the test water or suspension.
Liuotin tulisi poistaa, kunnes sitä on jäljellä äärimmäisen pieni määrä, jottei se lisäisi merkittävästi testiveden tai suspension DOC-pitoisuutta.
The purpose of the solvent controls is to examine possible adverse effects caused by the solvent towards the microbial population as indicated by the degradation of the reference substance.
Liuotinkontrollien tarkoituksena on tutkia liuottimen mikrobipopulaatiolle mahdollisesti aiheuttamia haitallisia vaikutuksia vertailuaineen hajoamisen perusteella.
Incubation should take place in the dark (preferred) or in diffuse light at a controlled (± 2 °C) temperature, which may be the field temperature or a standard temperature of 20-25 °C.
Inkubaation tulisi tapahtua pimeässä (suositeltava vaihtoehto) tai heikossa valossa säädellyssä (± 2 °C) lämpötilassa, joka voi olla ympäristön lämpötila tai 20–25 °C:n vakiolämpötila.
Field temperature may be either the actual temperature of the sample at the sampling time or an average field temperature at the sampling site.
Ympäristön lämpötila voi olla joko näytteen oma lämpötila näytteenottoajankohtana tai ympäristön keskilämpötila näytteenottopaikassa.
Agitation by means of continuous shaking or stirring must be provided to maintain particles and microorganisms in suspension.
Testipulloja sekoitetaan ravistelemalla tai hämmentämällä niitä jatkuvasti, jotta hiukkaset ja mikro-organismit pysyisivät suspendoituneina.
Agitation also facilitates oxygen transfer from the headspace to the liquid so that aerobic conditions can be adequately maintained.
Sekoittaminen myös auttaa hapen siirtymistä avoimesta ilmatilasta nesteeseen, niin että voidaan ylläpitää riittäviä aerobisia olosuhteita.
Place the flasks on a shaking table (approx. 100 rpm agitation) or use magnetic stirring.
Testipullot asetetaan ravistimeen (noin 100 rpm), tai niitä sekoitetaan magneettisekoittimella.
Agitation must be continuous.
Sekoittamisen on oltava jatkuvaa.
However, the shaking or stirring should be as gentle as possible, while still maintaining a homogeneous suspension.
Ravistelun tai hämmentämisen on kuitenkin oltava mahdollisimman varovaista siten, että suspensio juuri ja juuri pysyy homogeenisena.
The duration of the test should normally not exceed 60 days unless the semi-continuous procedure with periodical renewal of the test suspension is applied (see section 1.8.6 and Appendix 2).
Testi ei saisi tavallisesti kestää yli 60 päivää, jollei käytetä puolijatkuvaa prosessia, jossa testisuspensiota korvataan määrävälein uudella (ks. kohta 1.8.6 ja liite 2).
The exact number of flasks required will depend on the method used for measuring the degradation (see third paragraph in section 1.8.9.1; section 1.8.9.4 and Appendix 3).
Tarvittavien testipullojen tarkka määrä riippuu hajoamisen laskentaan käytetystä menetelmästä (ks. kohta 1.8.9.1, kolmas kappale; kohta 1.8.9.4 ja liite 3).
Two subsamples (e.g. 5 ml aliquots) should be withdrawn from each test flask at each sampling time.
Kustakin testipullosta tulisi ottaa kaksi osanäytettä (esim. 5 ml) kunakin näytteenottoajankohtana.
If multiple flasks are used to allow harvesting of whole flasks, a minimum of two flasks should be sacrificed at each sampling time (see first paragraph in section 1.8.9.1).
Jos käytetään useampia pulloja, joiden joukosta otetaan näytteet kokonaisten pullojen sisältöinä, vähintään kahden testipullon sisältö tulisi ottaa näytteeksi kunakin näytteenottoajankohtana (ks. kohta 1.8.9.1, ensimmäinen kappale).
Preparation of flasks for suspended sediment test [optional]
Testipullojen valmistelu suspendoituneen sedimentin testiä varten [vaihtoehtoinen]
Add the necessary volumes of test water and sediment, if required, to the test vessels (see section 1.8.5).
Tarvittavat määrät testivettä ja (tarvittaessa) sedimenttiä lisätään testipulloihin (ks. kohta 1.8.5).
The preparation of flasks for suspended sediment test is the same as for the pelagic test (see sections 1.8.9.1 and 1.8.9.2).
Testipullot valmistellaan suspendoituneen sedimentin testiä varten samalla tavoin kuin pelagista testiä varten (ks. kohdat 1.8.9.1 ja 1.8.9.2).
Use preferably serum bottles or similar shaped flasks.
Suosituksena on käyttää seerumipulloja tai niiden muotoisia testipulloja.
Place the closed flasks horizontally on a shaker.
Suljetut testipullot asetetaan ravistimeen vaaka-asentoon.
Obviously, open flasks for non-14C-labelled, non-volatile substances should be placed in upright position; in this case magnetic stirring and the use of magnetic bars coated with glass are recommended.
14C-leimalla varustamattomia haihtumattomia aineita sisältävät avoimet testipullot asetetaan pystyasentoon. Tässä tapauksessa suositellaan sekoitusta magneettisekoittimella, jossa käytetään lasipinnoitteisia magneettisauvoja.
If necessary, aerate the bottles to maintain proper aerobic conditions.
Tarvittaessa testipulloja on ilmastettava aerobisten olosuhteiden ylläpitämiseksi.
Radiochemical determinations
Radiokemialliset määritykset
The evolved 14CO2 is measured indirectly and directly (see Appendix 3).
Muodostunut 14CO2 mitataan epäsuorana ja suorana määrityksenä (ks. liite 3).
The 14CO2 is determined indirectly by the difference between the initial 14C activity in the test water or suspension and the total residual activity at the sampling time as measured after acidifying the sample to pH 2-3 and stripping off CO2.
14CO2:n epäsuora määritys tapahtuu määrittämällä testissä käytetyn veden tai suspension alkuperäisen 14C-aktiivisuuden ja näytteenottoajankohtana mitatun jäännösaktiivisuuden kokonaismäärän välinen erotus sen jälkeen, kun näyte on happamoitettu pH-arvoon 2–3 ja CO2 poistettu.
Inorganic carbon is thus removed and the residual activity measured derives from organic material.
Koska epäorgaaninen hiili poistetaan, mitattu jäännösaktiivisuus on peräisin orgaanisesta materiaalista.
The indirect 14CO2 determination should not be used, if major volatile transformation products are formed during the transformation of the test substance (see Appendix 3).
Epäsuoraa 14CO2:n määritystä ei tulisi käyttää, jos testiaineen muuntumisen aikana muodostuu merkittäviä haihtuvia muuntumistuotteita (ks. liite 3).
If possible, the 14CO2 evolution should be measured directly (see Appendix 3) at each sampling time in at least one test flask; this procedure enables both the mass balance and biodegradation process to be checked, but it is restricted to tests conducted with closed flasks.
14CO2:n muodostuminen tulisi mahdollisuuksien mukaan mitata suorana määrityksenä (ks. liite 3) kunakin näytteenottoajankohtana vähintään yhdessä testipullossa. Tällä menettelyllä voidaan tarkistaa sekä massatase että biohajoamisprosessi, mutta sitä voidaan käyttää vain suljetuilla testipulloilla tehtävissä testeissä.
If the evolved 14CO2 is measured directly during the test, more flasks should be set up for this purpose at the start of the test.
Jo muodostunut 14CO2 mitataan suorana määrityksenä testin aikana, tätä varten tulisi varata enemmän testipulloja testin alussa.
Direct 14CO2 determination is recommended, if major volatile transformation products are formed during the transformation of the test substance.
Suoraa 14CO2:n määritystä suositellaan, jos testiaineen muuntumisen aikana muodostuu merkittäviä haihtuvia muuntumistuotteita.
At each measuring point the additional test flasks are acidified to pH 2-3 and the 14CO2 is collected in an internal or external absorber (see Appendix 3).
Lisätestipullot happamoitetaan kunakin näytteenottoajankohtana pH-arvoon 2–3 ja 14CO2 erotetaan sisäiseen tai ulkoiseen imeyttimeen (ks. liite 3).
Optionally the concentrations of 14C-labelled test substance and major transformation products may be determined by use of radiochromatography (e.g. thin layer chromatography, RAD-TLC) or HPLC with radiochemical detection.
14C-leimatun testiaineen ja merkittävien muuntumistuotteiden pitoisuudet voidaan vaitoehtoisesti määrittää käyttämällä radiokromatografiaa (esim. RAD-TLC-ohutkerroskromatografiaa) tai HPLC:tä radiokemiallisella detektiolla.
Optionally the phase distribution of the remaining radioactivity (see Appendix 1) and residual test substance and transformation products may be determined.
Vaihtoehtoisesti voidaan määrittää jäljellä olevan radioaktiivisuuden faasijakauma (ks. liite 1) ja jäljellä oleva testiaine ja muuntumistuotteet.
At the end of the test the mass balance should be determined by direct 14CO2 measurement using separate test flasks from which no samples are taken in the course of the test (see Appendix 3).
Testin lopussa massatase tulisi määrittää suoralla 14CO2:n mittauksella käyttäen erillisiä testipulloja, joista ei ole otettu näytteitä testin aikana (ks. liite 3).
Specific chemical analyses may also be used to measure transformation products formed during the degradation of the test substance, and this is recommended for substances that are mineralised with half-lives exceeding 60 days.
Erityistä kemiallista analyysia voidaan myös käyttää testiaineen hajoamisen aikana syntyneiden muuntumistuotteiden mittaamiseksi, ja tätä suositellaan aineille, joiden mineraalisaatio tapahtuu yli 60 päivän puoliintumisajoin.
The test can easily be carried out with test volumes of one litre in flasks of 2-3 litre volume, which makes it possible to collect samples of approx. 100 ml.
Testi voidaan helposti suorittaa yhden litran testivolyymeilla 2–3 litran testipulloissa, jolloin voidaan ottaa noin 100 ml:n suuruisia näytteitä.
Plot of data
Tulosten graafinen esitys
Round off sampling times to a whole number of hours (unless the substance degrades substantially in a matter of minutes to hours) but not to a whole number of days.
Näytteenottoajat pyöristetään tuntien kokonaisluvuksi (jollei aine hajoa merkittävästi minuuteissa tai muutamassa tunnissa), mutta ei päivien kokonaisluvuksi.
Plot the estimates of the residual activity of test substance (for 14C-labelled substances) or the residual concentration (for non-labelled substances), against time both in a linear and in a semi-logarithmic plot (see Figures 1a, 1b).
Testiaineen jäännösaktiivisuuden (14C-leimattujen aineiden osalta) tai jäännöspitoisuuden (leimaamattomien aineiden osalta) estimaatit esitetään graafisesti ajan funktiona sekä lineaarisena että puolilogaritmisena käyränä (ks. kuvat 1a ja 1b).
If degradation has taken place, compare the results from flasks FT with those from flasks FS.
Jos hajoamista on tapahtunut, testipulloista FT saatuja tuloksia verrataan testipulloista FS saatuihin tuloksiin.
If the means of the results from the flasks with test substance (FT) and the sterile flasks (FS) deviate by less than 10 %, it can be assumed that the degradation observed is predominantly abiotic.
Jos testiaineen sisältävistä testipulloista (FT) ja steriileistä testipulloista (FS) saatujen tulosten keskiarvot poikkeavat alle 10 %, voidaan olettaa, että todettu hajoaminen on pääasiassa abioottista.
If the degradation in flasks FS is lower, the figures may be used to correct those obtained with flasks FT (by subtraction) in order to estimate the extent of biodegradation.
Jos hajoaminen testipulloissa FS on vähäisempää, tuloksia voidaan käyttää testipulloilla FT saatujen tulosten korjaamiseen (vähennys) biohajoamisen laajuuden estimoimiseksi.
When optional analyses are performed for major transformation products, plots of their formation and decline should be provided in addition to a plot of the decline of the test substance.
Jos merkittävistä muuntumistuotteista tehdään (vaihtoehtoisia) lisäanalyyseja, niiden muodostumista ja hajoamista koskevat käyrät tulisi esittää testiaineen hajoamiskäyrän lisäksi.
Estimate the lag phase duration tL from the degradation curve (semi-logarithmic plot) by extrapolating its linear part to zero degradation or alternatively by determining the time for approximately 10 % degradation (see Figures 1a and 1b).
Lag-vaiheen kesto tL estimoidaan hajoamiskäyrästä (puolilogaritmisesta käyrästä) ekstrapoloimalla sen lineaarinen osa tasolle, jolla hajoaminen on nolla, tai vaihtoehtoisesti määrittämällä aika noin 10 prosentin hajoamiselle (ks. kuvat 1a ja 1b).
From the semi-logarithmic plot, estimate the first order rate constant, k, and its standard error by linear regression of ln (residual 14C activity or test substance concentration) versus time.
Puolilogaritmisesta käyrästä estimoidaan ensimmäisen kertaluvun nopeusvakio k ja sen keskivirhe lineaarisella regressiolla kuvaajasta ln (14C-jäännösaktiivisuus tai testiaineen pitoisuus) vs. aika.