natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This is not surprising, because the greater returns on the benchmark and tactical strategy portfolios, as compared with the returns under the Agreement, come at the cost of a sharp increase in the volatility of the returns themselves.
Tämä ei ole yllättävää, kun otetaan huomioon, että viitesalkun ja taktisen strategian parametria suurempien tuottojen hintana on volatiliteetin merkittävä lisääntyminen.
Furthermore, the benchmark and tactical strategy portfolios do not incorporate the liquidity risk, as they would need to;
Viitesalkussa ja taktisessa strategiassa ei myöskään oteta asianmukaisesti huomioon likviditeettiriskiä.
Looking at the period relevant to the Agreement, the annual returns under the Agreement – and under the private borrower methodology – are higher than those deriving from the active funds management outlined by […]:
Sopimuksen soveltamisajanjaksolla valtionkassaan tehtyjen talletusten (ja yksityisen lainan ottajan maksama) vuosikorko on korkeampi kuin […]:n esittämän aktiivisen hallinnoinnin vuosikorko.
Trading strategy total return [89]
Kaupankäyntistrateginen kokonaistuotto [89]
Trading strategy interest income [90]
Kaupankäyntistrategian korkotekijä [90]
In 2007, the first year of real active fund management conducted by PI, the portfolio had an average life of […] years, and its implicit return was 5,13 %, made up of 4,13 % in yield on the portfolio and 1 % in implicit capital gain.
PI:n sijoitussalkun keskimääräinen erääntymisaika vuonna 2007, joka oli ensimmäinen PI:n aidosti aktiivisen hallinnoinnin vuosi, oli […] vuotta, ja implisiittinen tuotto 5,13 prosenttia, jonka koostumus oli seuraava: sijoitussalkun tuotto 4,13 prosenttia ja implisiittinen pääomavoitto 1 prosenttia.
The Commission would point out, however, that capital gains (or capital losses) cannot be considered in an analysis ex ante.
Komissio huomauttaa kuitenkin, ettei pääomavoittoja tai -tappioita pidä ottaa huomioon ex ante -arvioinnissa.
Thus no meaningful comparisons can be made between the total returns on the benchmark and tactical portfolios and the total returns under the Agreement.
Tämän vuoksi viitesalkun ja taktisen strategian kokonaistuottojen vertaaminen sopimuksen kokonaistuottoihin ei ole merkityksellistä.
If anything, the 4,13 % return on active management in 2007 (fixed, without capital gains, and apparently without transaction costs) is lower than the 4,70 % rate obtained under the Agreement and the 4,23 % rate computed by the private borrower methodology.
Mikäli niitä kuitenkin vertaillaan, vuonna 2007 aktiiviseen hallinnointiin perustuva tuotto oli 4,13 prosenttia (kiinteämääräinen, ilman pääomavoittoja ja ilmeisesti ilman transaktiokustannuksia) eli vähemmän kuin sopimukseen perustuva 4,70 prosentin tuotto ja yksityisen lainan ottajan menetelmän mukaisesti laskettu 4,23 prosentin tuotto.
Moreover, in 2005, and on average over the period 2005-2007, the rates achieved by means of the private borrower methodology compare positively to those of the trading strategy.
Lisäksi vuonna 2005 ja keskimäärin vuosina 2005–2007 yksityisen lainan ottajan menetelmän soveltamiseen perustuvat tuotot ovat verrattavissa kaupankäyntistrategian mukaisiin korkoihin.
Italy claims that the Agreement is subject to a repricing risk [91] higher than that of the benchmark and the tactical strategy.
Italia väittää, että sopimukseen kohdistuu suurempi uudelleensijoitusriski [91] kuin viitesalkkuun tai taktiseen strategiaan.
However, while it is true that for a 10-year period the average return on a fixed-rate bond with a 10-year maturity is known in advance, Italy’s reasoning depends critically on an equality between the investment horizon and the asset portfolio maturity.
Vaikka pitäisi paikkansa, että kiinteätuottoisten arvopaperien, jonka maturiteetti on kymmenen vuotta, keskimääräinen tuotto kymmenen vuoden ajanjaksolta on ennakolta tiedossa, Italian väitteiden olennaisena perustana on, että sijoitusaika on yhteneväinen salkun erääntymisajan kanssa.
In addition, the benchmark and the tactical strategy portfolio are baskets of fixed-income securities of various lifetimes.
Viitesalkku ja taktinen strategia koostuvat kiinteätuottoisista arvopaperikoreista, joilla on erilaiset erääntymisajat.
This means that they too are exposed to a significant repricing risk.
Tämä viittaa siihen, että myös niillä on merkittävä uudelleensijoitusriski.
In conclusion, the returns theoretically achievable by active fund management on PI’s part, according to the […] study, are not comparable to the returns achieved under the Agreement (or the private borrower methodology), because the underlying financial instruments are different in nature.
Yhteenvetona voidaan todeta, että tuotto, jota PI olisi […]-analyysin perusteella voinut teoreettisesti saada, kun hallinnoi varoja aktiivisesti, ei ole verrattavissa sopimuksen mukaiseen tuottoon (eikä yksityisen lainan ottajan menetelmän soveltamisesta saatuun tuottoon), koska näin saadun teoreettisen tuoton perustana olevat rahoitusinstrumentit ovat luonteeltaan erilaisia.
In particular, the risk profiles of the types of investment differ substantially.
Erityyppisten sijoitusten riskiprofiilit eroavat toisistaan merkittävästi.
In addition, the study, which is based on ex post data (data which were unknown at the time of the negotiation of the Agreement), is not appropriate for an assessment for State aid purposes.
Lisäksi jälkikäteen saatuihin tietoihin (jotka eivät olleet tiedossa sopimuksen neuvotteluajankohtana) perustuva analyysi ei ole asianmukainen valtiontukien arvioinnissa.
The Commission therefore takes the view that the active management model explained in the […] study does not show that the Obligation penalises PI.
Tämän perusteella komissio katsoo, että […]-analyysissa kuvatun aktiivisen hallinnoinnin menetelmän perusteella ei voida päätellä, että PI joutuisi talletusvelvollisuuden vuoksi epäedulliseen asemaan.
Quite the reverse, in 2005-2007, when the Agreement applied, it appears that the proposed active fund management would have led to returns lower than those of the Agreement and of the private borrower methodology.
Päinvastoin vuosina 2005–2007 eli sopimuksen voimassaoloaikana varojen aktiivinen hallinnointi olisi johtanut pienempiin tuottoihin kuin sopimus ja yksityisen lainan ottajan menetelmän soveltaminen.
Comparison with alleged market peers
Vertailu oletettuihin vastaaviin toimijoihin
Comparison of PI’s interest margin with the interest margin of comparable private-sector banks
PI:n korkomarginaalin ja yksityissektorin pankkien korkomarginaalin välinen vertailu
The […] study claims that PI’s interest margin was lower in 2005 and 2006 than the average interest margin in the Italian private banking system.
[…]-analyysista käy ilmi, että PI:n korkomarginaali oli vuosina 2005 ja 2006 pienempi kuin yksityissektorin italialaispankkien keskimääräinen korkomarginaali.
The Commission would draw attention to what was said in the decision initiating the procedure: ‘The analysis of the elements constituting the spread between the loan/deposits rates is of relevance when assessing whether an advantage exists in favour of PI/BancoPosta.
Komissio palauttaa mieliin tämän menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämänsä huomautukset: ”Arvioitaessa, onko PI:lle/Bancopostalle tuotettu etua, on tärkeää arvioida, mistä tekijöistä PI:n anto- ja ottolainauskorko koostuvat.
The Commission notes that a market spread may contain State aid elements under certain circumstances, notably when the loan and deposit rates individually are off market.
Komissio panee merkille, että markkinoiden mukainen korkomarginaali voi joissakin tapauksissa sisältää valtiontuen piirteitä etenkin, jos anto- tai ottolainauskorko ei ole markkinoiden mukainen.
This is not the case in the present case.
Näin ei ole nyt esillä olevassa asiassa.
The Commission considers the deposit rate offered on final consumer’s current accounts is not constitutive of a State aid in favour of PI/BancoPosta.
Komissio katsoo, että kuluttajien käyttötilien ottolainauskorko ei ole valtiontukea PI:lle/Bancopostalle.
Notably, the setting of this rate does not include a transfer of State resource to PI/BancoPosta.
Tämän koron määrittämiseen ei sisälly valtion varojen siirtoa PI:lle/Bancopostalle.
Moreover, the rates offered over the period concerned appear to be within a market range, when comparing with interest rates offered by banks for similar products.
Lisäksi tarkastelun kohteena olevalla ajanjaksolla sovelletut korot olivat markkinaperusteisia, jos niitä verrataan korkoihin, joita pankit sovelsivat vastaaviin talletuksiin.
Finally, the beneficiaries of the deposit rate are individuals.
Lopuksi voidaan todeta, että koron saajat olivat luonnollisia henkilöitä.
Therefore, at that stage, when examining the spread, the Commission comes to the conclusion that, in the present case, an advantage could only derive from the loan rates.
PI:n positiivisen marginaalin arvioinnin osalta komissio toteaa näin ollen tässä vaiheessa, että nyt esillä olevassa asiassa etu voi muodostua ainoastaan antolainauskorosta.
The loan rate paid by the State gives an economic advantage if it were higher than the rate which would have been paid to PI/BancoPosta, under market circumstances, by a private borrower for the deposited funds, according to their nature and amount’.
Valtion maksamat antolainauskorot asettavat niiden saajan taloudellisesti etuoikeutettuun asemaan, jos ne ylittävät markkinaperusteisen koron, jota yksityinen lainan ottaja olisi ollut valmis maksamaan talletuksista PI:lle/Bancopostalle talletusten luonteen ja määrän perusteella.”
On the basis of the initiating decision, therefore, the comparison between the interest margins of PI and other banks in the private sector is irrelevant, and the only element to be analysed in the present decision is the interest rate paid by the State to PI for the funds deposited.
Tämän vuoksi menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen perusteella PI:n korkomarginaalin ja muiden yksityissektorin pankkien korkomarginaalin keskinäinen vertaaminen ei ole merkityksellistä, koska tähän päätökseen sisältyvän arvioinnin ainoana kohteena on korko, jonka valtio maksaa PI:lle tämän tallettamista varoista.
Moreover, there is no Italian private bank really comparable to PI in terms of balance-sheet structure.
Italiassa ei myöskään ole pankkeja, jotka olisivat taseensa rakenteen perusteella täysin verrattavissa PI:hin.
PI’s liabilities are essentially made up of current accounts (postal current accounts).
PI:n vastattavat rakentuvat pääasiassa käyttötileistä (postin käyttötileistä).
This is not the case with ‘normal’ banks, which rely notably on bonds, current accounts, savings accounts etc.
Näin ei ole ”tavanomaisilla” pankeilla, jotka hankkivat rahoituksensa arvopapereista, käyttötileistä, säästötalletuksista jne.
The Commission would also point out that PI is not authorised to lend money to its customers; the personal loans and mortgages it offers are offered on behalf of other banks.
Komissio huomauttaa myös, ettei PI:llä ole valtuuksia myöntää lainoja omille asiakkailleen, vaan se tarjoaa henkilölainoja ja luottoja kolmansien pankkien lukuun.
In conclusion, the interest margins of PI and of private banks are different in their composition, and cannot be meaningfully compared.
Yhteenvetona voidaan todeta, että PI:n korkomarginaali ja yksityissektorin pankkien korkomarginaali muodostuvat eri tavalla eikä niiden vertailu ole hyödyllistä.
Comparison of PI’s tenor mismatch with those of its private-sector peers
Vertailu PI:n ja yksityissektorin vastaavien toimijoiden maturiteettierojen hallinnan välillä.
The […] study indicates that PI’s postal current accounts are a long-term liability, given the high diversification and stable behaviour of its customers.
[…]-analyysista käy ilmi, että postin käyttötilit ovat PI:n pitkäaikaisia vastattavia, kun otetaan huomioon tilinhaltijoiden käyttäytymisen pysyvyys.
It also indicates that it is common practice for the banking system to fund long-term assets in large part using deposits.
Analyysista käy myös ilmi pankkijärjestelmän käytäntö, jossa pitkäaikaisia vastaavia rahoitetaan pankkitalletuksilla.
In this respect, the study compares PI’s asset and liability approach to those of private banks investing their funds in loans to the public sector (Depfa, Dexia, CCF etc.).
Tämän vuoksi analyysissa verrataan PI:n ja pankkien, jotka sijoittavat varojaan julkisen sektorin lainoihin (Depfa, Dexia, CCF jne.), maturiteettierojen hallintaa.
According to […], those banks follow the same approach as PI, since they invest in very long-term public assets (above 15 years), and obtain funds from a mix of short-term and long-term sources.
[…]:n mukaan tällaiset pankit soveltavat PI:n kanssa samanlaista lähestymistapaa, eli sijoittavat varojaan julkisen sektorin pitkän aikavälin vastaaviin (erääntymisaika yli 15 vuotta) ja hankkivat varoja osittain lyhyellä ja osittain pitkällä aikavälillä.
In particular, they collect about 50 % of their requirements on a medium- to long-term basis, financing the rest short term from repurchase transactions with the European Central Bank and deposits from financial intermediaries, and invest their funding in loans to public authorities, usually with maturities of from 10 to 50 years.
Pankit keräävät noin 50 prosenttia omista pääomatarpeistaan keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä, kun taas jäljellä oleva osa rahoitetaan lyhyellä aikavälillä (Euroopan keskuspankin kanssa tehtävillä takaisinostosopimuksilla ja rahoituksen välittäjien talletuksilla). Pankit sijoittavat varansa julkiselle sektorille myönnettäviin lainoihin, joiden erääntymisaika on tavanomaisesti 10–50 vuotta.
On the basis of the above, […] concludes that PI’s asset liability management (ALM) model is in line with that of its market peers, if not indeed more prudent.
Tämän perusteella […] katsoo, että PI:n rahoitusriskien hallinta on verrattavissa vastaavien toimijoiden soveltamaan menetelmään tai on mahdollisesti vielä varovaisempi.
The Commission considers that no conclusions can be drawn from the comparison between PI’s asset liability management and that of comparable operators, for the following reasons.
Komissio katsoo, ettei PI:n soveltaman rahoitusriskien hallintamenetelmän ja vastaavien toimijoiden soveltamien menetelmien vertailun perusteella voida tehdä päätelmiä seuraavista syistä.
First, PI’s liabilities structure is not comparable to that of its market peers: almost 90 % of PI’s liabilities is made up of postal current accounts, while hardly 50 % of the liabilities of private banks investing in public-sector assets is made of up repurchase transactions and short-term deposits: the rest derives from medium- and long-term funding.
Ensinnäkin PI:n vastattavien rakenne ei ole verrattavissa vastaavien toimijoiden vastattavien rakenteeseen: lähes 90 prosenttia PI:n vastattavista muodostuu postin käyttötileistä, kun taas julkisella sektorilla toimivien yksityisten pankkien vastattavista hieman alle 50 prosenttia muodostuu takaisinostosopimuksista ja lyhytaikaisista talletuksista ja loput keskipitkän aikavälin rahoituksesta.
Second, the comparison with other banks is also vitiated by the fact that PI does not incur the risks to which they are exposed and for which they expect to be compensated on market terms.
Toiseksi vertailu muiden pankkien kanssa on hyödytöntä myös siksi, ettei PI:hin kohdistu samoja riskejä kuin niihin ja että pankit myös saavat markkinaehtojen mukaisen korvauksen.
Third, […] rightly says that La Banque Postale cannot be compared with PI from 2006 onward, because La Banque Postale began lending to the private sector in that year [92]; and for the same reasons no conclusions can be drawn from a comparison between PI and private banks operating in the public sector, because they also provide financing outside the public sector (for example, almost 50 % of Dexia loans are to non-public customers).
Kolmanneksi […] on huomauttanut, että ei ole merkityksellistä vertailla La Banque Postalea ja PI:tä vuoden 2006 jälkeen (jolloin La Banque Postale aloitti rahoitustoiminnan yksityissektorilla [92]). Samoista syistä ei ole mahdollista tehdä päätelmiä PI:n ja julkisella sektorilla toimivien yksityispankkien vertailun perusteella, koska viimeksi mainitut harjoittavat rahoitustoimintaa myös yksityissektorilla (esimerkiksi lähes 50 prosenttia Dexia-pankin lainoista myönnetään muulle kuin julkiselle sektorille).
Fourth, as already indicated in connection with the comparison with Efiposte/La Poste, in order to determine whether an advantage has been conferred on an undertaking the Commission does not compare the situation in different Member States.
Neljänneksi ja kuten Efisposten / La Posten välisen vertailun yhteydessä jo todettiin, komissio ei vertaile eri jäsenvaltioiden tilanteita arvioidakseen, onko jollekin yritykselle annettu etua.
To close the comparison with alleged market peers, the Commission notes that ‘CDP SpA’s cash is deposited in an interest-bearing current account with the Central State Treasury, No 29814, entitled “Cassa DP SpA – gestione separata”.
Lopuksi mitä tulee vertailuun oletettuihin vastaajiin toimijoihin, komissio viittaa seuraavaan: ”CDP SpA:n likvidit varat on talletettu korolliselle käyttötilille nro 29814, ’Cassa DP SpA – gestione separata’, joka on avattu valtionkassaan.
Pursuant to Article 6(2) of the Order of the Minister for Economic Affairs and Finance of 5 December 2003, interest on the funds in that account is paid half-yearly at a floating six-month rate equal to the simple arithmetic mean of the gross yield on six-month ordinary Treasury bills and the movement of the Rendistato index.
Tällä tilillä olevista varoista maksetaan valtiovarainministeriön 5 päivänä joulukuuta 2003 antaman asetuksen 6 §:n toisen momentin nojalla puolivuosittaista vaihtuvaa korkoa, joka vastaa valtion kuuden kuukauden joukkovelkakirjojen tuoton ja Rendistato-indeksin kehityksen yksinkertaista aritmeettista keskiarvoa.
From 1 January 2006, following the merger of Infrastrutture SpA into CDP SpA (Article 1(79) et seq. of Act No 266 of 23 December 2005), interest-bearing current account No 20347, in the name of ISPA, was renamed “Cassa DP SpA – gest.
Sen jälkeen kun Infrastrutture SpA yhdistyi Cassa depositi e prestiti SpA:han (23 päivänä joulukuuta 2005 annetun lain nro 266 4 §:n 1 momentin 79 kohta ja sitä seuraavat kohdat) 1 päivänä tammikuuta 2006, korollinen käyttötili nro 20347, joka oli ISPA:n nimissä, nimettiin uudelleen seuraavasti: ’Cassa DP SpA – gest.
Patrimonio TAV”.
Patrimonio TAV’.
The Ministry of Economic Affairs and Finance pays six-monthly interest on deposits in this account at a rate equal to the average yield on the six-month ordinary Treasury bills issued during the previous six-month period.
Valtiovarainministeriö maksaa edellä mainitulla käyttötilillä olevista varoista puolivuosittain korkoa, joka vastaa edellisen puolivuotiskauden aikana liikkeeseen laskettujen valtion kuuden kuukauden joukkovelkakirjojen koron keskiarvoa.
In order to make use of the treasury and disbursement services performed by the Banca d’Italia, CDP SpA continues to use the non-interest-bearing current account No 29815, entitled “CDP SpA – pagamenti”.
Jotta CDP SpA voi käyttää Banca D’Italian varainhoito- ja maksupalveluja, sillä on edelleen käytössään valtionkassassa oleva korollinen käyttötili nro 29815 ’CDP SpA – pagamenti’.
With the increasing use of interbank payment systems, recourse to the national treasury channel for in- and out-payments has declined considerably’ [93].
Pankkien välisten maksujärjestelmien käytön lisäännyttyä valtionkassan käyttö maksuliikenteeseen on merkittävästi vähentynyt aiempaan verrattuna.”
The Commission is aware of the difficulty of drawing useful conclusions from comparisons between PI and operators alleged to be comparable, which differ from PI in various ways.
Komissio tietää vaikeudet, jotka liittyvät merkityksellisten päätelmien tekemiseen PI:n ja oletettujen vastaavien toimijoiden välisen vertailun perusteella, sillä nämä toimijat eroavat PI:stä monien seikkojen osalta.
It can be seen from what has been said, however, that financial intermediaries investing in the public sector, like CDP, are not necessarily remunerated in line with long-term parameters [94].
Edellä esitetyn perusteella voidaan kuitenkin todeta, että julkiselle sektorille sijoittavat rahoituksen välittäjät, kuten CDP [94], eivät välttämättä saa korvausta pitkäaikaisten parametrien perusteella.
This confirms the Commission’s view that for the purpose of this Decision no conclusions can be drawn from the comparison between PI and alleged market peers.
Tämä vahvistaa komission näkemyksen, jonka mukaan PI:n ja sitä vastaavina pidettyjen toimijoiden välisestä vertailusta ei voida tehdä päätelmiä, joista olisi hyötyä tämän päätöksen kannalta.
The Commission concludes that the comparisons referred to above, between the interest margins of PI and the interest margins of banks operating in the private sector, and between the tenor mismatch of PI and the tenor mismatches of operators specialised in funding the public sector, are irrelevant, and do not show that the Agreement confers no advantage on PI.
Komissio katsoo, että edellä mainitut vertailut yhtäältä PI:n ja yksityissektorilla toimivien pankkien korkomarginaalien välillä ja toisaalta PI:n ja julkisen sektorin rahoittamiseen erikoistuneiden toimijoiden maturiteettierojen hallinnan välillä eivät ole merkityksellisiä eivätkä ne osoita, etteikö sopimuksella annettaisi etua PI:lle.
To sum up, the interest rate provided for in the Agreement can be compared with the rate for alternative investments in a risk-return perspective.
Tiivistäen voidaan todeta, että sopimuksessa määrättyä korkoa voidaan mahdollisten riskien/tuottojen osalta verrata vaihtoehtoisista sijoituksista saatavaan korkoon.
For a similar level of risk, the Agreement provides returns higher than alternative investments, and for similar returns it is subject to lower risks.
Erityisesti riskien ollessa samat sopimus tarjoaa suuremman tuoton vaihtoehtoisiin sijoituksiin nähden, ja tuoton ollessa sama sopimuksen mukaisiin korkoihin kohdistuu vähemmän riskejä.
Italy itself takes the view that the deposit with the Treasury has a return-risk ratio higher than a fixed-rate portfolio would have.
Myös Italia katsoo, että valtionkassaan tehtyjen talletusten tuotto-/riskisuhde on parempi kuin kiinteäkorkoisella sijoitussalkulla.
The Commission considers that a risk-return approach is more appropriate than an analysis based on return only.
Komissio pitää riski-/tuottoanalyysia asianmukaisempana kuin pelkästään tuottoon perustuvaa analyysia.
The Commission concludes that in the absence of the Obligation over the relevant period the possible alternative investments would not have allowed PI to achieve returns which in a risk-return perspective were similar to or better than those provided by the Agreement.
Komissio katsoo, että jos PI:llä ei olisi ollut talletusvelvollisuutta, se ei olisi voinut saada vaihtoehtoisten sijoitusten avulla tuottoa, joka olisi ollut riski-/tuottonäkymät huomioon ottaen tarkastelun kohteena olevalla ajanjaksolla yhtä suuri tai suurempi kuin sopimuksen mukainen tuotto.
The appropriateness of the private borrower methodology is therefore confirmed.
Näin ollen on vahvistettu, että yksityisen lainan ottajan menetelmä on tässä yhteydessä asianmukainen.
Additional observations
Lisähuomautukset
The nature of PI’s role
PI:n rooli
In its initiating decision of September 2006, the Commission said that given the specific position of PI, it was possible that no standard of comparison would be available on the market.
Menettelyn aloittamisesta syyskuussa 2006 tekemässään päätöksessä komissio totesi, että PI:n erityispiirteiden vuoksi on mahdollista, että markkinoilta ei löydy sille vertailukohtia.
Under such circumstances, the Commission would have to establish the cost of operating the account for PI and add a reasonable margin.
Näistä lähtökohdista komission oli määritettävä PI:n tilin hallinnointikustannukset ja lisättävä niihin kohtuullinen marginaali.