natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As in assessing roll-overs and new requests for loans, there are several techniques a bank might use to establish the effective maturities of its liabilities, such as using historical patterns of deposit behaviour.
Rollover-riskin ja uusien luottopyyntöjen arvioinnissa pankki voi käyttää erilaisia menetelmiä määrittääkseen omien vastattaviensa tosiasialliset erääntymisajat. Yksi on varojen käyttäytymisen historiallisen kehityksen arviointi.
For sight deposits, whether of individuals or businesses, many banks conduct a statistical analysis that takes account of seasonal factors, interest rate sensitivities, and other macroeconomic factors.
Monet pankit tekevät sekä yksityishenkilöiden että yritysten käteistalletuksista tilastollisen analyysin, jossa otetaan huomioon suhdannetekijät ja alttius korkojen ja muiden makrotaloudellisten muuttujien vaikutuksille.
For some large wholesale depositors, a bank may undertake a customer-by-customer assessment of the probability of roll-over.
Joidenkin suurten käyttötilin haltijoiden osalta pankki voi arvioida, kuinka todennäköinen yksittäisen asiakkaan rollover-riski on.
The difficulty of establishing such estimates of liability behaviour has increased with the growing competition of investment alternatives to deposits.
Tällaisia vastattavien kehitystä koskevia arvioita on entistä vaikeampaa tehdä samalla, kun talletuksille vaihtoehtoisten sijoitusten kilpailu lisääntyy.
Assessments are also made of cash flows arising from a bank’s liabilities under abnormal circumstances (bank-specific or general market problems).
Lisäksi arvioidaan pankin vastattaviin perustuva kassavirta epätavallisissa oloissa (pankin ongelmat tai markkinoiden ongelmat).
Against this background, the Commission has examined in depth the data transmitted by Italy regarding the statistical model used by PI to identify the prudential and estimated trends of funds collected in postal current accounts on the basis of an analysis of historical trends (the […] study) [53].
Komissio on tutkinut tiedot, jotka Italia on toimittanut PI:n käyttämästä tilastomenetelmästä ([…]:n tutkimus) ja määrittänyt näin historiallista kehitystä koskevan analyysin perusteella käteistalletusten maltillista ja ennakoitavaa kehitystä [53].
The Commission stresses that the […] study is aimed at quantifying the behavioural lifetime of postal current account deposits, and that […] does not draw any conclusions regarding the lifetime of the deposit with the Treasury.
Komissio korostaa, että […]:n tutkimus tehtiin käteistalletusten keston määrittelemiseksi ja ettei […] tee päätelmiä valtionkassaan siirrettyjen talletusten kestosta.
In order to determine the relevant average life of the deposits, the Commission has here to consider two possible types of fund management: active and passive.
Talletusten keskimääräisen keston määrittelemiseksi komission on otettava huomioon kaksi mahdollista varainhoitotapaa: aktiivinen ja passiivinen.
Italy argues that, within the specific context of the passive management of PI’s liquidity in 2005 and 2006, the criteria for identifying the lifetime of the funds collected in postal current accounts are identified by the […] model.
Italian mukaan […]-malli sisältää perusteet postitalletusten keston määrittämiseksi PI:n varojen passiivisen hallinnoinnin erityistilanteessa (vuosina 2005 ja 2006).
This probabilistic model is based on an analysis of postal current accounts’ historical volatility and on the behaviour of PI’s account holders [54], and identifies the behavioural dynamics of PI’s customers with a 99 % confidence interval.
Tämä todennäköisyysmalli perustuu postin käyttötilien historiallisen volatiliteetin arviointiin ja PI:n käyttötilin haltijoiden käyttäytymiseen [54], ja siinä kuvataan PI:n asiakaskunnan käyttäytymisen dynamiikkaa 99 prosentin luottamusvälillä.
On the basis of the VaR specification of this model using a 10 year cut-off point, […]% of the funds have an ‘almost unlimited’ behavioural lifetime (in the sense that it is considered very unlikely that the amount of deposits will have dropped below the two-thirds level 10 years from now), and the remaining part has a lifetime varying from 0 to 10 years (i.e. it is expected that these deposits may be withdrawn within 10 years).
Value at risk -menetelmässä kymmenettä vuotta pidetään lopullisen ehtymisen (cut off) hetkenä, ja tämän menetelmän mukaan […] prosentilla talletuksista on ”lähes päättymätön” kesto (koska on erittäin epätodennäköistä, että talletukset vähenevät alle kahteen kolmasosaan kymmenen vuoden aikana) ja loppujen talletusten kesto on 0–10 vuotta (toisin sanoen ennakoidaan, että tämä talletusten osa voi ehtyä 10 vuoden kuluessa).
The Commission takes the view that the passive management of funds by PI is the result mainly of the Obligation.
Komissio katsoo, että PI:n varojen passiivinen hallinnointi johtuu ennen kaikkea velvollisuudesta siirtää varat valtionkassaan.
It is therefore critical to assess how a private borrower would have analysed the Obligation and the maintenance of the Obligation over time [55].
Tämän vuoksi on ensisijaisen tärkeää arvioida, millä tavalla yksityinen lainan ottaja olisi arvioinut talletusvelvollisuutta ja sen ajallista pysyvyyttä [55].
First, the effect of the Obligation is to transfer the average life of the overall funds collected in postal current accounts to the current account held by PI with the Treasury.
Talletusvelvollisuus vaikuttaa ennen kaikkea siten, että kaikkien postin käyttötileillä olevien talletusten keskimääräinen kesto siirtyy valtionkassassa olevalle PI:n käyttötilille.
Italy shares the opinion that the Obligation is a key argument for describing the bulk of the deposit with the Treasury as long term.
Myös Italia katsoo, että talletusvelvollisuus vaikuttaa keskeisesti valtionkassassa olevien varojen määrittämiseen pitkällä aikavälillä.
Without the Obligation, the deposit by PI would be quite similar to a current account with a private borrower.
Mikäli talletusvelvollisuutta ei olisi ollut, PI:n talletukset olisivat lähinnä vastanneet yksityisen lainan ottajan käyttötilille tehtyjä talletuksia.
Second, as shown by the figure below, the amounts deposited with the Treasury have varied significantly since 1995 [56].
Toiseksi valtionkassaan siirrettyjen varojen määrä on vaihdellut merkittävästi vuoden 1995 jälkeen, kuten alla olevasta kaaviosta käy ilmi [56].
The variations are due in particular to changes in the relevant national legislation:
Vaihtelu on johtunut erityisesti asiaa koskevan kansallisen lainsäädännön muutoksista:
there was a sudden fall in deposits in 1996 and 1997, when Act No 662 of 23 December 1996 imposed the closure of the accounts used by the Treasury to pay State pensions,
talletusten määrä väheni jyrkästi vuosina 1996–1997 siksi, että 23 päivänä joulukuuta 1996 annetulla lailla nro 662 säädettiin niiden tilien sulkemisesta, joita valtionkassa oli käyttänyt valtioneläkkeiden maksamiseen,
the introduction of the BancoPosta account, allowed by Act No 144/2001, led to a steep increase in deposits in postal current accounts in 2001,
talletukset lisääntyivät merkittävästi vuodesta 2001 sen jälkeen, kun BancoPosta-tilit otettiin käyttöön presidentin asetuksella nro 144/2001,
the deposit with the Treasury grew substantially in 2004 as compared with previous years as a result of the Ministerial Order of 5 December 2003 under which the Treasury took the place of CDP in relationships arising out of the postal current account service.
valtionkassassa olleet talletukset lisääntyivät vuonna 2004 huomattavasti aiempiin vuosiin verrattuna 5 päivänä joulukuuta 2003 annetun ministeriön asetuksen vuoksi, sillä tämän asetuksen nojalla valtionkassa tuli CDP:n sijaan postin käyttötilipalveluja koskeviin sopimussuhteisiin.
The Italian authorities confirm that the legislative changes were made as a result of the Treasury’s determination to give PI greater financial autonomy.
Italian viranomaiset vahvistavat, että tällaisilla lainsäädännön muutoksilla vastataan valtionkassan tarpeeseen myöntää PI:lle aiempaa suurempi rahoituksellinen riippumattomuus.
This process, which began with the conversion of PI into a public limited company in 1998, was marked by the launch of the BancoPosta retail postal account in 2001.
Kuvaavaa tälle prosessille, joka aloitettiin vuonna 1998, kun PI muutettiin osakeyhtiöksi, oli postin kaupallisten BancoPosta-käyttötilien käyttöönotto vuonna 2001.
A similar event, which was not entirely predictable in 2005-2006 (especially as regards the precise date of its occurrence), took place again in early 2007, when the 2007 Finance Act significantly narrowed the scope of the Obligation.
Vastaava tapahtuma, jota ei kuitenkaan vuosina 2005–2006 ollut täysin mahdollista ennakoida (etenkään sen tarkkaa ajankohtaa), sijoittui vuoden 2007 alkuun, jolloin vuoden 2007 rahoituslailla supistettiin merkittävästi talletusvelvollisuuden soveltamisalaa.
This led to a sharp fall in the money deposited by PI with the Treasury: in December 2007, the deposit with the Treasury accounted for only around 25 % of total deposits in postal current accounts.
Tästä seurasi valtionkassaan talletettujen varojen selkeä väheneminen: joulukuussa 2007 valtionkassaan talletetut varat olivat vain noin 25 prosenttia postin kokonaistalletuksista.
The Commission considers that at the time the Agreement was concluded a prudent operator should have anticipated this change in the legislation, and in particular the consequence of the change, i.e. the reduction in the amount deposited with the Treasury or private borrower as the case may be, because the trend towards greater independence in PI’s financial management had started some years before.
Komissio katsoo, että huolellinen markkinatoimija olisi voinut ennakoida tämän viimeisen lainsäädäntömuutoksen (ja etenkin sen seuraukset, toisin sanoen valtionkassaan / yksityiselle lainan ottajalle osoitettujen varojen vähenemisen) sopimuksen tekemishetkellä, koska PI:n varainhoidon riippumattomuuden lisääminen aloitettiin jo joitakin vuosia aikaisemmin.
The Commission is of the opinion that when the Agreement was negotiated a private borrower would have expected the change in the Obligation to take place within no more than five years.
Komission mukaan yksityinen lainan ottaja olisi sopimusta neuvotellessaan ottanut huomioon sen, että talletusvelvollisuutta muutettaisiin viimeistään viiden vuoden kuluttua.
As shown in Figure 2 and recital 146 above, over the period 1995-2005, at a time when the Treasury wanted to give PI greater financial autonomy, the legislation changed a first time in 1997, a second time four years later, and a third time two years after that.
Kuten kaaviosta 2 ja 146 kappaleesta käy ilmi, vuosina 1995–2005, jolloin valtionkassan aikomuksena oli lisätä PI:n varainhoidon riippumattomuutta, lainsäädäntöä todellakin muutettiin ensimmäisen kerran vuonna 1997, toisen kerran neljä vuotta tämän jälkeen ja kolmannen kerran kaksi vuotta edellisestä muutoksesta.
A private borrower would have taken this into account, and would have expected further changes in the legislation within a maximum of five years including a possible transitional period of some months.
Yksityinen lainan ottaja olisi ottanut huomioon nämä seikat ja sen, että lainsäädäntöä muutettaisiin uudelleen viimeistään viiden vuoden kuluessa sekä tähän mahdollisesti liittyvän joidenkin kuukausien siirtymäajan.
A prudent private borrower would not have expected to benefit from the postal deposit for a period longer than five years.
Huolellinen yksityinen lainan ottaja ei olisi olettanut hyötyvänsä postitalletuksesta viittä vuotta pidemmällä ajanjaksolla.
In this context, Italy’s argument that the lifetime of the Obligation is unlimited cannot be accepted.
Tämän vuoksi Italian esittämää väitettä, jonka mukaan talletusvelvollisuuden kesto olisi lähes päättymätön, ei voida hyväksyä.
A private borrower could have regarded the Obligation as being of indefinite duration only if the relevant legislation were not open to amendment, which it obviously was in late 2005 (from ex post observation).
Yksityinen lainan ottaja olisi voinut olettaa talletusvelvollisuuden keston olevan päättymätön ainoastaan siinä tapauksessa, ettei asiaa koskevaa lainsäädäntöä muutettaisi, mikä ei vastannut vuoden 2005 lopun tilannetta (jälkikäteen tarkasteltuna).
Nor can the Commission accept another argument invoked by Italy, namely that at the time of the conclusion of the Agreement the Treasury was obliged to have regard to the Obligation and could not anticipate possible legal changes, which fell outside its competence.
Hylättävä on myös Italian lisäväite, jonka mukaan valtionkassan oli otettava sopimuksen tekemisen ajankohtana huomioon talletusvelvollisuus, eikä se voinut ennakoida lainsäädäntökehitystä, joka ei kuulunut sen toimivaltaan.
The Treasury, as a prudent borrower in a market economy, should have taken this very important aspect into account.
Valtionkassan olisi markkinoilla toimivan huolellisen lainan ottajan tapaan pitänyt ottaa huomioon tämä erittäin tärkeä seikka.
In addition, the variations in the amounts deposited with the Treasury in the years 1995-2005, as a consequence of the legal changes, should also have induced a private borrower to take the five-year average life identified by the prudential model referred to above as an upper bound for the purpose of setting its own rate offering.
Yksityisen lainan ottajan oli pitänyt myös valtionkassaan vuosina 1995–2005 talletettujen varojen määrän lainsäädäntömuutoksista johtuvan vaihtelun vuoksi harkita edellä mainittuun varovaiseen menetelmään perustuvaa viisivuotista erääntymisaikaa ylärajaksi oman korkonsa määrittämisessä.
Therefore, in the context of passive management of the funds, the Commission considers that in view of the strengthening of PI’s financial autonomy (with the risk of changes in the law, leading to a significant reduction in the amount deposited with the Treasury or private borrower), a five-year maturity would have been regarded by a private borrower, when the Agreement was negotiated, as a maximum maturity for the purpose of setting its own offering.
Komissio katsoo passiivisen varainhoidon osalta, että kun otetaan huomioon PI:n varainhoidon riippumattomuuden lisäämisen seuraukset (riskinä olevat lainsäädäntömuutokset, joilla voidaan vähentää merkittävästi valtionkassalle / yksityiselle lainan ottajalle siirrettävien varojen määrää), yksityinen lainanottaja olisi pitänyt sopimuksen tekohetkellä omassa tarjouksessaan enintään viiden vuoden erääntymisaikaa ylärajana.
Italy considers that, in the specific context of the active management of PI’s liquidity (which has become a reality from 2007 onward), the […] model supports PI’s choice of optimal asset allocation and the trade-off between risk and return.
Italia väittää, että PI:n varojen aktiivisen hallinnoinnin yhteydessä (vuodesta 2007) […]-malli tukee PI:tä tämän varojen optimaalisessa kohdentamisessa ja tuoton ja riskin tasapainottamisessa.
In this context, and on the basis of a very prudential hypothesis, it is reasonable for PI to adopt an asset allocation having an average life of […] – […] years, depending on the model used [57].
Tässä yhteydessä PI:n on hyvin varovaisen hypoteesin perusteella järkevää kohdentaa varat keskipitkällä aikavälillä, joka sijoittuu […]–[…] vuoteen käytetystä mallista riippuen [57].
In this regard, the Commission notes that:
Komissio huomauttaa tältä osin seuraavaa:
for the active management of the deposits by PI, the Obligation must not be in force,
PI:n varojen aktiivinen hallinnointi edellyttää, ettei talletusvelvollisuutta sovelleta,
the model is based on the assumption of a 10-year cut-off (i.e. the 10th year represents the moment of final extinction set for the component having virtually infinite lifetime),
menetelmä perustuu olettamukseen, että varat ehtyvät kymmenentenä vuonna (lähes päättymättömän keston omaavien talletusten osa ehtyy lopullisesti kymmenentenä vuotena),
the basis for the definition of the (hypothetical) corresponding investment portfolio is the prudential trend [58],
vastaavan (teoreettisen) sijoitussalkun määrittely perustuu maltilliseen kehitykseen [58],
the lifetime of the global amount of funds collected in postal current accounts diverges from the lifetime of a single postal current account,
postin käyttötileille talletettujen kokonaisvarojen erääntymisaika eroaa yksittäisen postin käyttötilin erääntymisajasta,
the type of prudential model developed by […] is used by several Italian banks in the context of their active management of funds in order to determine the behavioural lifetime of their current accounts, and then to mirror this behavioural lifetime as part of their ALM.
useat italialaiset pankit ovat käyttäneet varainhallinnassaan […]:n laatimaa varovaista mallia määrittäessään käyttötiliensä todellisen erääntymisajan, jonka ne ottavat huomioon rahoitusriskien hallinnassa (ALM).
The Commission stresses that, in active fund management, the average life of the global amount of funds collected in postal current accounts is no more than five years.
Komissio korostaa, että varojen aktiivisessa hallinnoinnissa postitalletusten keskimääräinen erääntymisaika on enintään viisi vuotta.
In conclusion, whether fund management is active or passive, the effective maturity of the deposits which would have been considered by a private borrower is no more than five years.
Lopuksi todettakoon, että sekä varojen aktiivisen että passiivisen hallinnoinnin tapauksessa, talletusten efektiivinen kestoaika, jota yksityinen lainan ottaja olisi harkinnut, on enintään viisi vuotta.
Provisional conclusion: the relevant benchmarks in the loan rate
Välipäätelmä: antolainauskoron viitearvot
According to Italy, as we have seen, the stable component of the deposit, which is of a long-term nature, is reflected in the long-term element of the loan rate (90 %, made up of (i) 10 % linked to the yield of the 10-year multiannual Treasury bond, and (ii) 80 % linked to the yield of the 30-year multiannual Treasury bond).
Komissio muistuttaa, että Italian väitteiden mukaan luonteeltaan pitkäaikainen talletusten vakaa osa otetaan huomioon antolainauskoron pitkäaikaisessa osuudessa (90 prosenttia, joka koostuu: i) 10 prosentin osuudesta, joka on sidottu 10 vuoden BTP:n korkoon ja ii) 80 prosentin osuudesta, joka on sidottu 30 vuoden BTP:n korkoon).
The volatile component is reflected in the short-term element of the loan rate (10 %, 12-month ordinary Treasury bill).
Vastaavasti talletusten volatiili osa otetaan huomioon antolainauskoron lyhytaikaisessa osuudessa (10 prosenttia), joka koostuu 12 kuukauden BOT-velkakirjoista.
The weighted maturity of the instruments composing the loan rate set by the Agreement is consequently 25 years.
Näiden tietojen perusteella sopimuksen antolainauskoron perustana olevien rahoitusinstrumenttien painotettu erääntymisaika on 25 vuotta.
The Commission shares the view that a private borrower would link the remuneration of the bulk of the liquidity, which is stable, to medium- and long-term parameters, and the remuneration of the remaining part, which is volatile, to short-term ones.
Komissio katsoo, että yksityinen lainan ottaja indeksoisi varojen vakaan osan keskipitkän aikavälin parametreihin ja loput, volatiilit varat lyhyen aikavälin parametreihin.
Because a private borrower would have estimated the effective maturity of the stable component of the deposits at a maximum of five years, the market remuneration of the stable component ought to be based on the yield of the five-year multiannual Treasury bond.
Koska yksityinen lainan ottaja olisi arvioinut varojen vakaan osan efektiiviseksi kestoajaksi enintään viisi vuotta, vakaan osuuden markkinakorvauksen olisi perustuttava viiden vuoden BTP:n tuottoon.
The Commission considers that it makes sense to use these multiannual Treasury bonds as the medium- to long-term benchmark, because they are financing instruments that serve as a reference for investors.
Komissio katsoo, että BTP:tä on järkevää käyttää keskipitkän ja pitkän aikavälin viitearvona, sillä ne ovat rahoitusinstrumentteja, joita sijoittajat ovat tosiasiassa käyttäneet vertailukohtinaan.
The short-term element of the loan rate refers to the volatile component of the deposit with the Treasury or private borrower.
Antolainauskoron lyhytaikaisen osan osalta komissio viittaa valtionkassaan / yksityiselle lainan ottajalle siirrettyjen varojen volatiiliin osaan.
Every day, if the amounts deposited in postal current accounts fall in comparison to the previous day, the difference has automatically to be returned to PI.
Mikäli varat vähenisivät edellispäivästä, erotus olisi korvattava automaattisesti PI:lle.
Under such circumstances, a private borrower would not invest the volatile component of the deposits in ordinary Treasury bills at 12 months.
Näissä olosuhteissa yksityinen lainan ottaja ei sijoittaisi varojen volatiilia osaa 12 kuukauden BOT:hen.
For managing the variations in deposits on a daily basis, the Commission believes that it is appropriate to refer to three-month ordinary Treasury bills and to overnight instruments [59].
Komission mukaan kolmen kuukauden BOT ja yön yli -instrumentit (overnight) näyttävät sopivan varojen päivittäisten vaihtelujen hallinnointiin [59].
The remuneration paid to PI should reflect the interest rate on these two instruments.
PI:lle maksettavan korvauksen olisi vastattava näistä kahdesta instrumentista maksettavaa korkoa.
While several combinations of short-term instruments are theoretically possible, the Commission considers that a 50-50 split [60] between three-month ordinary Treasury bills and overnight instruments allows proper risk management and is in line with what would be done by a prudent market operator.
Vaikka teoreettisesti on mahdollista käyttää erilaisia lyhytaikaisten rahoitusinstrumenttien yhdistelmiä, komissio katsoo, että jako tasan [60] valtion kolmen kuukauden velkasitoumuksiin ja yli yön -instrumentteihin mahdollistaa riskien asianmukaisen hallinnan ja vastaa huolellisen markkinatoimijan toimintatapaa.
Even though the overnight interbank interest rate relates to the monetary interbank market, and does not represent the Treasury’s debt service burden, the Commission considers that it can be used as a proxy for the rate pertaining to overnight operations.
Komissio katsoo, että pankkien välistä yli yön -korkoa – joka on pankkien välinen rahamarkkinaparametri ja joka ei sisällä valtionkassan velanhoitokustannuksia – voidaan pitää vastaavana korkona yli yön -operaatioiden korolle.
The Commission would point out that following the 2007 Act PI began actively managing the funds deriving from postal current accounts.
Komissio korostaa, että vuoden 2007 rahoituslain voimaantulon jälkeen PI aloitti postin käyttötileillä olevien varojen aktiivisen hallinnoinnin.
The average life of PI’s investments in securities is […] to […] years [61].
PI:n joukkovelkakirjoihin tekemien sijoitusten keskimääräinen erääntymisaika oli […]–[…] vuotta [61].
Of this figure 85 % is invested in bonds having a […] to […] year maturity, while the remainder is invested in instruments with a maximum maturity of […] year.
Varoista 85 prosenttia on sijoitettu joukkovelkakirjoihin, joiden erääntymisaika on […]–[…] vuotta, ja loput instrumentteihin, joiden erääntymisaika on enintään […] vuotta.
These figures validate the Commission’s conclusions a posteriori.
Nämä luvut vahvistavat jälkikäteen komission jo esittämät päätelmät.
Financial risks
Rahoitusriskit
In general, one can distinguish between four main types of financial risk:
Yleisesti ottaen on mahdollista eritellä neljäntyyppisiä rahoitusriskejä:
market risk (e.g. equity risk, etc.),
markkinariskit (esimerkiksi osakekurssiriski),
credit risk (default risk),
luottoriskit (maksukyvyttömyysriski),
liquidity risk (funding liquidity risk and market liquidity risk),
likviditeettiriski (rahoituksen likviditeettiriski ja markkinoiden likviditeettiä koskeva riski),
interest rate risk (yield curve risk, repricing risk).
korkoriski (tuottokäyrää koskeva riski ja uudelleensijoitusriski).
Taking into account the nature of the deposited funds, the Commission is of the view that the credit and market risks are very limited [62].
Kun otetaan huomioon talletettujen varojen luonne, komissio pitää luottoriskejä ja markkinariskejä erittäin vähäisinä [62].