natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Reasonably foreseeable use may have to be based on experience, because there may be no information available in official accident statistics or other sources of information.
Kohtuullisesti ennakoitavissa oleva käyttö voi olla syytä perustaa kokemukseen, koska tietoja ei välttämättä ole saatavilla virallisissa onnettomuustilastoissa tai muissa tietolähteissä.
It may then be difficult to draw the line between ‘reasonably foreseeable’ and ‘totally unperceived’ scenarios.
Sen vuoksi voi olla vaikeaa vetää raja ”kohtuudella ennakoitavissa olevien” ja ”täysin mahdottomina pidettävien” skenaarioiden välillä.
Nevertheless, even ‘totally unperceived’ scenarios can be considered under these guidelines, even when they lead to very severe injuries, because such scenarios will always have very low probability.
Jopa ”täysin mahdottomina pidettäviä” skenaarioita voidaan kuitenkin tarkastella näiden ohjeiden mukaisesti, jopa silloin, kun ne johtavat erittäin vakaviin vammoihin, koska tällaisilla skenaarioilla on aina hyvin pieni todennäköisyys.
This possibly safeguards against such scenarios having too much of an influence in determining the overall risk of the product.
Tämä mahdollisesti suojaa siltä, että tällaiset skenaariot vaikuttaisivat liikaa tuotteen kokonaisriskin määrittämiseen.
Frequency and duration of use: Different consumers may use a product often or not so often, and for longer or shorter periods of time.
Käytön toistuvuus ja kesto: Erilaiset kuluttajat voivat käyttää tuotetta usein tai harvemmin ja pidempinä tai lyhyempinä ajanjaksoina.
This depends on the attractiveness of the product and the ease with which it can be used.
Tämä riippuu tuotteen houkuttelevuudesta ja sen käytön helppoudesta.
Daily or long-term use could make a consumer entirely familiar with a product and its specifics, including its hazards, instructions and warning labels, thus making the risk minor.
Päivittäinen tai pitkäaikainen käyttö voi saada kuluttajan täysin tietoiseksi tuotteesta ja sen erityisominaisuuksista, mukaan luettuna sen vaarat, ohjeet ja varoitusmerkinnät, mikä tekee riskistä vähäisemmän.
On the other hand, daily or long-term use may make the consumer too used to the product and lead to user fatigue where he recklessly ignores instructions and warnings, thus increasing the risk.
Toisaalta päivittäinen tai pitkäaikainen käyttö voi saada kuluttajan tottumaan liiaksi tuotteeseen ja johtaa käyttäjän väsymiseen, jolloin tämä jättää piittaamattomasti huomioimatta ohjeet ja varoitukset, mikä tekee riskistä suuremman.
Finally, daily or long-term use may also accelerate product ageing, and any parts that cannot withstand such frequent use may quickly fail and cause a hazard, and possibly an injury, which also increases the risk.
Päivittäinen tai pitkäaikainen käyttö voi myös nopeuttaa tuotteen vanhenemista, ja osat, jotka eivät kestä niin usein toistuvaa käyttöä, voivat vioittua nopeasti ja aiheuttaa vaaran ja mahdollisesti vamman, mikä myös lisää riskiä.
Hazard recognition and protective behaviour and equipment: Some products are known for their hazards, such as scissors, knives, do-it-yourself drilling machines, chain saws, roller blades, bicycles, motor bikes and cars.
Vaaran tunnistaminen ja suojaava käyttäytyminen ja varustus: Jotkin tuotteet tunnetaan vaaroistaan, kuten sakset, veitset, tee-se-itse-porakoneet, moottorisahat, rullaluistimet, polkupyörät, moottoripyörät ja autot.
In all these cases, the product hazard is clearly known or readily recognisable, or described in the instructions, which will include risk management measures.
Kaikissa näissä tapauksissa tuotteen aiheuttama vaara on selvästi tunnettu tai helposti tunnistettavissa taikka kuvattu ohjeissa, joihin sisältyy riskinhallintatoimenpiteitä.
The consumer can then act carefully or use personal protective equipment such as gloves, helmets or seat-belts, thereby using the product in a way that minimises the risk.
Kuluttaja voi tällöin toimia varovaisesti tai käyttää henkilösuojaimia kuten hansikkaita, kypärää tai turvavyötä ja käyttää siten tuotetta tavalla, joka minimoi riskin.
In other cases, the product hazard may not be so readily recognisable, such as a short-circuit within an electric iron, warning labels may be overlooked or misunderstood, and consumers will only rarely be able to take preventive measures.
Muissa tapauksissa tuotteen aiheuttama vaara ei välttämättä ole niin helposti tunnistettavissa (kuten sähkösilitysraudan oikosulku), varoitusmerkinnät voidaan jättää huomioimatta tai ymmärtää väärin, ja kuluttajat kykenevät vain harvoin toteuttamaan ehkäiseviä toimenpiteitä.
Consumer behaviour in the event of an incident: Where the hazard impinges on the consumer it may cause injury.
Kuluttajan käyttäytyminen altistumistapauksessa: Kun vaara kohdistuu kuluttajaan, se voi aiheuttaa vamman.
It is thus important for a risk assessment to consider how the consumer may react.
Sen vuoksi on tärkeää, että riskinarvioinnissa pohditaan sitä, miten kuluttaja voi reagoida.
Will he put the product to one side calmly and take preventive action, such as combating a fire caused by the product, or will he throw it away in a panic?
Asettaako hän tuotteen rauhallisesti sivuun ja ryhtyy ehkäiseviin toimiin, kuten sammuttamaan tuotteen aiheuttamaa tulipaloa, vai heittääkö hän sen paniikissa pois?
Vulnerable consumers, especially children, may after all not behave the same as other, non-vulnerable consumers.
Heikossa asemassa olevat kuluttajat, erityisesti lapset, eivät ehkä toimi samalla tavoin kuin muut kuluttajat, jotka eivät ole heikossa asemassa.
The consumer’s cultural background and the way a product is used in his home country may influence the risk of a product.
Kuluttajan kulttuuritausta ja tapa, jolla tuotetta käytetään hänen kotimaassaan, voivat vaikuttaa tuotteen riskiin.
Manufacturers in particular have to take account of these cultural differences when launching a new product on a market.
Erityisesti valmistajien on otettava huomioon nämä kulttuurierot, kun ne tuovat uuden tuotteen markkinoille.
Manufacturers’ experience in this area can thus be a valuable source of information for authorities preparing a risk assessment.
Valmistajien kokemukset tältä alueelta voivat siten olla arvokas tietolähde riskinarviointia laativille viranomaisille.
Most injury scenarios consist of the following three main steps:
Useimmat vammautumisskenaariot koostuvat seuraavista kolmesta vaiheesta:
the product has a ‘defect’ or can lead to a ‘dangerous situation’ during its foreseeable lifetime;
tuotteessa on ”vika” tai se voi johtaa ”vaaralliseen tilanteeseen” ennakoitavissa olevan käyttöikänsä aikana;
the ‘defect’ or ‘dangerous situation’ results in an accident;
”vian” tai ”vaarallisen tilanteen” tuloksena on onnettomuus;
the accident results in an injury.
onnettomuuden tuloksena on vamma.
These three main steps can be divided into further steps to show how the product hazard can lead to injury and the like.
Nämä kolme vaihetta voidaan jakaa useampiin vaiheisiin, joilla osoitetaan, miten tuotteen aiheuttama vaara voi johtaa vammaan ja vastaaviin seurauksiin.
Nevertheless, these ‘steps to injury’ have to be clear and concise, and not exaggerate the detail or the number of steps.
Näiden ”vammaan johtavien vaiheiden” on kuitenkin oltava selviä ja lyhyitä, eikä niissä saa liioitella yksityiskohtia tai vaiheiden määrää.
With experience, it will be increasingly easier to identify the conditions for the occurrence of any given injury and the ‘shortest path to injury’ (or ‘critical path to injury’).
Kokemuksen myötä on helpompaa määritellä tietyn vamman syntymisen edellytykset ja ”lyhin tie vammautumiseen” (tai ”kriittinen tie vammautumiseen”).
It is probably easiest to start with a scenario with the consumer for whom the product is intended where the consumer uses the product as per the instructions or, if there are none, according to normal handling and use.
On todennäköisesti helpointa aloittaa skenaariosta, jossa kuluttaja, jolle tuote on suunniteltu, käyttää tuotetta ohjeiden mukaisesti, ja jos ohjeita ei ole, tavanomaisen käsittelyn ja käytön mukaisesti.
If this assessment produces the highest risk level, there is normally no need to carry out further assessments, and appropriate risk reduction measures can be taken.
Jos tämä arviointi tuottaa korkeimman riskitason, ei yleensä ole tarpeen suorittaa lisäarviointeja, ja asianmukaiset riskinvähentämistoimenpiteet voidaan toteuttaa.
Similarly, where an incident is reported in a specific consumer complaint, a single injury scenario may be sufficient to conclude as to appropriate risk reduction measures.
Vastaavasti silloin, kun altistumistapaus raportoidaan erityisessä kuluttajavalituksessa, yksi vammautumisskenaario voi riittää päätelmään soveltuvista riskinvähentämistoimenpiteistä.
Otherwise, further scenarios could be developed to include vulnerable consumers, in particular children (see table 1), slight or more pronounced deviations from normal use, use under different climate conditions, such as very cold or very hot, unfavourable conditions of use, such as without proper daylight or illumination, use as suggested when the product was sold (for instance, a lamp sold in a toy shop should also be assessed for its risk when used by a child), use over the entire life-time (including wear and tear), etc. Each scenario should be considered through the entire risk assessment procedure.
Muussa tapauksessa voidaan laatia lisäskenaarioita, joissa otetaan huomioon heikossa asemassa olevat kuluttajat ja erityisesti lapset (ks. taulukko 1), vähäiset tai merkittävämmät poikkeamat tavanomaisesta käytöstä, käyttö erilaisissa ilmasto-olosuhteissa, kuten hyvin kylmässä tai hyvin kuumassa, epäedulliset käyttöolosuhteet, kuten kunnollisen päivänvalon tai valaistuksen puuttuminen, käyttö tuotetta myytäessä ehdotetulla tavalla (esimerkiksi lelukaupassa myydyn lampun osalta olisi myös arvioitava riski, joka aiheutuu lapsen käyttäessä lamppua), käyttö koko käyttöiän aikana (kuluminen mukaan luettuna) jne. Jokainen skenaario olisi vietävä läpi koko riskinarviointimenettelyn.
Where the product displays several hazards, injury and thus risk scenarios should be developed for each of them.
Jos tuote aiheuttaa useita vaaroja, vammautumis- ja siten myös riskiskenaariot olisi laadittava kullekin niistä.
Nevertheless, a plausibility check as to whether an injury scenario might lead to a risk requiring action can limit the number of injury scenarios.
Vakuuttavuustarkistus, jossa katsotaan, voisiko vammautumisskenaario johtaa toimenpiteitä edellyttävään riskiin, voi kuitenkin rajoittaa vammautumisskenaarioiden lukumäärää.
From all the scenarios generated, the scenario providing the highest risk (= ‘the risk’ of the product) will normally be decisive for the risk reduction measures to be taken, because action on the highest risk reduces the risk most effectively.
Kaikista laadituista skenaarioista se, joka tuottaa korkeimman riskin (= ”tuotteen riski”), on yleensä määräävä toteutettavien riskinvähentämistoimenpiteiden suhteen, koska korkeimman riskin suhteen toteutettavat toimet vähentävät riskiä tehokkaimmin.
An exception to the rule might be a specific, less-than-highest risk stemming from a different hazard, which could be managed by specific measures and should, of course, also cover the highest risk.
Poikkeuksena sääntöön voisi olla erityinen, korkeinta riskiä pienempi riski, joka aiheutuu eri vaarasta, joka voitaisiin hallita erityistoimenpiteillä ja jonka olisi tietenkin katettava myös korkein riski.
As a rule of thumb, injury scenarios can lead to the highest risk level when
Peukalosääntönä voidaan todeta, että vammautumisskenaariot voivat johtaa korkeimpaan riskitasoon, kun
the injury(ies) considered are in the highest severity levels (levels 4 or 3);
tarkastellut vammat kuuluvat korkeimpiin vakavuustasoihin (tasot 4 tai 3);
the overall probability of an injury scenario is quite high (at least > 1/100).
vammautumisskenaarion kokonaistodennäköisyys on melko suuri (vähintään > 1/100).
Table 4 provides further guidance in this respect.
Taulukossa 4 esitetään lisäohjeita tästä aiheesta.
This might help to limit the number of scenarios.
Tämä voi auttaa rajoittamaan skenaarioiden lukumäärää.
Of course, the number of injury scenarios remains the responsibility of the risk assessor, and it depends on the number of factors that need to be taken into account when determining 'the risk' of the product.
Vammautumisskenaarioiden lukumäärä kuuluu tietenkin riskinarvioijan vastuulle, ja se riippuu useista tekijöistä, jotka on otettava huomioon ”tuotteen riskiä” määritettäessä.
It is therefore impossible to give a specific number of injury scenarios that may be necessary in a specific case.
Sen vuoksi on mahdotonta esittää täsmällistä vammautumisskenaarioiden lukumäärää, joka voi olla tarpeen tietyssä tapauksessa.
To help develop a suitable number of scenarios, these guidelines provide a table with typical injury scenarios (table 2).
Näissä ohjeissa esitetty taulukko tyypillisistä vammautumisskenaarioista (taulukko 2) auttaa laatimaan sopivan määrän skenaarioita.
These should be adapted to the specific product, consumer type and other circumstances.
Ne olisi mukautettava kulloiseenkin tuotteeseen, kuluttajatyyppiin ja muihin olosuhteisiin.
The injury that a hazard can cause to the consumer can have different degrees of severity.
Vamma, jonka vaara voi aiheuttaa kuluttajalle, voi vaihdella vakavuusasteeltaan.
The severity of the injury thus reflects the effect the hazard has on the consumer under the conditions described in the injury scenario.
Vamman vakavuus vastaa siten vaikutusta, joka vaaralla on kuluttajaan vammautumisskenaariossa kuvatuilla edellytyksillä.
The severity of the injury can depend on:
Vamman vakavuus voi riippua seuraavista seikoista:
the type of hazard (see list of hazards above and in table 2).
vaaran tyyppi (ks. luettelo vaaroista edellä ja taulukossa 2).
A mechanical hazard, such as sharp edges, can cause cuts to the fingers; these are immediately noticed, and the consumer will take action to heal his injuries.
Mekaaninen vaara, kuten terävät reunat, voi aiheuttaa haavoja sormiin; ne huomataan välittömästi, ja kuluttaja ryhtyy toimiin vammojensa hoitamiseksi.
On the other hand, a chemical hazard may cause cancer.
Toisaalta kemiallinen vaara voi aiheuttaa syöpää.
This normally passes unnoticed, and the illness may appear only after many years, and is considered to be very severe since cancer is very difficult to cure, if at all;
Tätä ei yleensä huomata, ja sairaus voi ilmaantua vasta monen vuoden jälkeen; sitä pidetään hyvin vakavana, koska syöpää on erittäin vaikea tai mahdoton parantaa;
how powerful the hazard is.
vaaran voimakkuus.
For example, a surface heated to 50 °C may cause slight burns, whereas a surface at 180 °C will cause severe burns;
Esimerkiksi 50 °C lämpötilaan kuumennettu pinta voi aiheuttaa lieviä palovammoja, kun taas 180 °C lämpötilaan kuumennettu pinta aiheuttaa vakavia palovammoja;
how long the hazard impinges on the consumer.
aika, jonka vaara kohdistuu kuluttajaan.
A short contact time with an abrasion hazard may scratch the consumer’s skin only superficially, whereas a longer time may take off large parts of the skin;
Lyhyt kosketusaika hankauksen aiheuttavan vaaran kanssa voi naarmuttaa kuluttajan ihoa vain pinnallisesti, kun taas pitempi kosketusaika voi irrottaa suuria osia ihosta;
what body part is injured.
ruumiinosa, joka vammautuu.
For example, penetration by a sharp point into the skin of the arm is painful, but penetration into an eye is a more serious and perhaps a life-affecting injury;
Esimerkiksi terävän kärjen tunkeutuminen käsivarren ihoon on kivuliasta, mutta tunkeutuminen silmään on vakavampaa ja voi ehkä aiheuttaa henkeä uhkaavan vamman;
what impact the hazard has on one or several body parts.
vaaran vaikutus yhteen tai useampaan ruumiinosaan.
An electrical hazard may cause an electric shock with unconsciousness and, subsequently, a fire which may damage the lungs when the unconscious person inhales the smoke;
Sähkövaara voi aiheuttaa tajuttomuuteen johtavan sähköiskun ja edelleen tulipalon, joka voi vahingoittaa tajuttoman henkilön keuhkoja tämän hengittäessä savua sisään;
the type and behaviour of the consumer.
kuluttajan tyyppi ja käyttäytyminen.
A product labelled with a warning message can be used, without harm, by an adult consumer, because the consumer adjusts to using the product.
Aikuinen kuluttaja voi käyttää varoitusmerkinnällä varustettua tuotetta ilman haittaa, koska hän mukauttaa toimintansa tuotteen käyttöön.
On the other hand, a child or other vulnerable consumer (see table 1) who cannot read or understand the warning label may be very seriously injured.
Sen sijaan lapsi tai muu heikossa asemassa oleva kuluttaja (ks. taulukko 1), joka ei kykene lukemaan tai ymmärtämään varoitusmerkintää, voi vammautua erittäin vakavasti.
To quantify the severity of injury(ies), table 3 in these guidelines shows how to classify injuries into four categories, depending on the reversibility of an injury, i.e. whether recovery from an injury is possible and to what extent.
Vamman (vammojen) vakavuuden kvantifioimiseksi näiden ohjeiden taulukossa 3 esitetään, miten vammat voidaan luokitella neljään luokkaan riippuen vamman palautuvuudesta eli siitä, onko palautuminen vammasta mahdollista ja missä määrin.
This categorisation is for guidance only, and a risk assessor should change the category if necessary, and report it in the risk assessment.
Tämä luokittelu on vain ohjeellinen, ja riskinarvioijan olisi muutettava luokkaa tarvittaessa ja ilmoitettava se riskinarvioinnissa.
Where several injury scenarios are considered in the risk assessment, the severity of each injury should be classified separately, and considered throughout the entire risk assessment process.
Jos riskinarvioinnissa tarkastellaan useita vammautumisskenaarioita, kunkin vamman vakavuus olisi luokiteltava erikseen ja vietävä läpi koko riskinarviointimenettelyn.
An example: A consumer uses a hammer to knock a nail into a wall.
Esimerkki: Kuluttaja käyttää vasaraa lyödäkseen naulan seinään.
The hammer head is too weak (due to incorrect material) and it breaks, one of the pieces flying into the eye of the consumer so hard that it causes blindness.
Vasaran pää on liian heikko (mikä johtuu epäasianmukaisesta materiaalista) ja hajoaa, jolloin yksi paloista lentää kuluttajan silmään niin kovasti, että se aiheuttaa sokeutumisen.
The injury is thus an ‘eye injury, foreign body in eye: permanent loss of sight (one eye)’, which is a level 3 injury in table 3.
Vamma on tällöin ”silmävamma, vierasesine silmässä: pysyvä näön menetys (toinen silmä)”, joka on tason 3 vamma taulukossa 3.
The ‘probability of injury’ is the probability that injury scenario may indeed materialise during the expected lifetime of the product.
”Vamman todennäköisyys” on todennäköisyys sille, että vammautumisskenaario todellakin toteutuu tuotteen odotetun käyttöiän aikana.
This probability is not easy to estimate; but when a scenario is described in distinct steps, each step can be given a certain probability, and multiplying these partial probabilities together gives the overall probability of the scenario.
Tätä todennäköisyyttä ei ole helppo estimoida; kun skenaario kuvataan erillisinä vaiheina, kullekin vaiheelle voidaan kuitenkin antaa tietty todennäköisyys, ja kertomalla nämä osatodennäköisyydet keskenään saadaan skenaarion kokonaistodennäköisyys.
This stepwise approach should make it easier to estimate the overall probability.
Tämän vaiheittaisen lähestymistavan pitäisi helpottaa kokonaistodennäköisyyden estimointia.
Of course, where several scenarios are developed, each scenario requires its own overall probability.
Kun laaditaan useita skenaarioita, kukin skenaario vaatii tietenkin oman kokonaistodennäköisyytensä.
Where an injury scenario is nevertheless described in a single step, the probability of the scenario can also only be determined in a single overall step.
Jos vammautumisskenaario kuitenkin kuvataan yhtenä vaiheena, skenaarion todennäköisyys voidaan myös määrittää ainoastaan yhtenä kokonaisvaiheena.
This would only be a ‘guesstimate’, however, which could be severely criticised and thus call the entire risk assessment into question.
Tämä olisi kuitenkin vain ”arvausestimointi”, jota voitaisiin kritisoida voimakkaasti ja joka voisi siten saattaa koko riskinarvioinnin kyseenalaiseksi.
A more transparent assignment of probabilities to a several-steps-scenario is therefore preferable, especially as the partial probabilities can be built on undisputable evidence.
Läpinäkyvämpi todennäköisyyksien esittäminen usean vaiheen skenaariossa on sen vuoksi suositeltavaa, erityisesti siksi, että osatodennäköisyydet voidaan perustaa kiistattomaan näyttöön.
These guidelines distinguish between 8 levels of probability to classify overall probability: from < 1/1000000 to > 50 % (see left-hand side of table 4).
Näissä ohjeissa erotetaan 8 todennäköisyyden tasoa kokonaistodennäköisyyden luokittelemiseksi välillä < 1/1000000 ja > 50 % (ks. taulukon 4 vasen puoli).
The following example of a hammer head that breaks when the user knocks a nail into a wall should illustrate how to assign a probability to each step, and how to classify overall probability:
Seuraavan esimerkin vasaran päästä, joka hajoaa, kun käyttäjä lyö naulan seinään, pitäisi kuvata sitä, miten todennäköisyys osoitetaan kullekin vaiheelle, ja miten kokonaistodennäköisyys luokitellaan:
The weakness was determined in a test, and with the reported weakness the probability of the hammer head breaking during the otherwise expected lifetime of the hammer is put at 1/10.
Heikkous määritettiin testissä, ja raportoidun heikkouden vuoksi todennäköisyys sille, että vasaran pää hajoaa vasaran muutoin odotetun käyttöiän aikana, on 1/10.
Step 2:
Vaihe 2:
One of the pieces of the hammer hits the user when it breaks.
Yksi vasaran paloista osuu käyttäjään, kun se hajoaa.
Step 4:
Vaihe 4:
The piece hits the user in the eye.
Pala osuu käyttäjän silmään.
The eyes are considered to be about 1/20 of the area of the head, and therefore the probability is 1/20.
Silmien arvioidaan olevan noin 1/20 pään alueesta, ja todennäköisyys on sen vuoksi 1/20.
Multiplying the probabilities of the above steps together gives an overall probability for the scenario of 1/10 * 1/10 * 1/3 * 1/20 = 1/6000.
Kun edellä mainittujen vaiheiden todennäköisyydet kerrotaan keskenään, saadaan skenaarion kokonaistodennäköisyys 1/10 * 1/10 * 1/3 * 1/20 = 1/6000.
This requires rather a lot of experience, thus suggesting that the assistance of persons experienced in risk assessment should be sought (see above in section ‘Let others check your risk assessment’).
Tämä edellyttää melko paljon kokemusta, mikä tarkoittaa, että olisi pyrittävä saamaan apua henkilöiltä, jotka ovat kokeneita riskinarvioijia (ks. edellä oleva kohta ”Anna toisten tarkistaa riskinarviointisi”).
When the product is used by more vulnerable consumers in a scenario, the probability may have to be raised in general because more vulnerable consumers can be injured more easily.
Kun tuotetta käyttävät skenaarion heikommassa asemassa olevat kuluttajat, todennäköisyyttä voi olla tarpeen nostaa yleisesti, koska heikommassa asemassa olevat kuluttajat voivat vammautua helpommin.
This applies in particular to children, since children do not normally have the experience to take preventive action, on the contrary (see also ‘Vulnerable consumers’ in section 3.3).
Tämä koskee erityisesti lapsia, koska lapsilla ei yleensä ole tarvittavaa kokemusta ehkäisevien toimien toteuttamiseen, päinvastoin (ks. myös ”Heikossa asemassa olevat kuluttajat” 3.3 kohdassa).
When accidents have been reported that fit into the injury scenario, the probability for that scenario could increase.
Kun on raportoitu onnettomuuksia, jotka vastaavat vammautumisskenaariota, kyseisen skenaarion todennäköisyys saattaa nousta.