natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The test duration is normally 72 hours.
Testi kestää yleensä 72 tuntia.
However, shorter or longer test durations may be used, provided that all validity criteria in section 1.7 can be met.
Se voi kestää myös lyhyemmän tai pitemmän ajan, jos kaikki kohdassa 1.7 esitetyt validiteettivaatimukset täyttyvät.
Measurements and analytical determinations
Mittaukset ja analyyttiset määritykset
The algal biomass in each flask is determined at least daily during the test period.
Kussakin pullossa oleva leväbiomassa määritetään ainakin kerran päivässä testijakson aikana.
If measurements are made on small volumes removed from the test solution by pipette, these should not be replaced.
Jos mittauksissa käytetään testiliuoksesta pipetoituja pieniä tilavuuksia, niitä ei saa korvata vastaavilla tilavuuksilla.
Measurement of biomass is done by manual cell counting by microscope or an electronic particle counter (by cell counts and/or biovolume).
Biomassa mitataan laskemalla solut manuaalisesti mikroskoopin avulla tai käyttämällä elektronista hiukkaslaskinta (solunlaskenta ja/tai biovolyymin määritys).
Alternative techniques, e.g. flow cytometry, in vitro or in vivo chlorophyll fluorescence (6)(7), or optical density can be used providing a satisfactory correlation with biomass can be demonstrated over the range of biomass occurring in the test.
Muutkin tekniikat, kuten virtaussytometria, klorofyllin in vitro- tai in vivo -fluoresenssin määritys (6)(7) tai optisen tiheyden määritys, ovat sallittuja, jos voidaan osoittaa, että ne korreloivat tyydyttävästi biomassan kanssa testin biomassa-arvoilla.
The pH of the solutions shall be measured at the beginning and at the end of the test.
Liuosten pH mitataan testin alussa ja lopussa.
Provided an analytical procedure for determination of the test substance in the concentration range used is available, the test solutions should be analysed to verify the initial concentrations and maintenance of the exposure concentrations during the test.
Jos käytettävissä on analyysimenetelmä, jolla testiaine voidaan määrittää testissä käytetyllä pitoisuusalueella, testiliuokset on analysoitava, jotta voidaan tarkistaa alkupitoisuudet sekä altistuspitoisuuksien säilyminen testin aikana.
Analysis of the concentration of the test substance at the start and end of the test of a low and high test concentration, and a concentration around the expected EC50 may be sufficient where it is likely that exposure concentrations will vary less than 20 % from nominal values during the test.
Jos altistuspitoisuudet todennäköisesti vaihtelevat alle 20 prosenttia nimellisarvoista testin aikana, voi olla riittävää analysoida testiaineen pitoisuus testin alussa ja lopussa pienessä ja suuressa testipitoisuudessa sekä pitoisuudessa, joka on lähellä oletettua EC50-arvoa.
Analysis of all test concentrations at the start and end of the test is recommended where concentrations are unlikely to remain within 80-120 % of nominal.
Kaikkien testipitoisuuksien analysointia testin alussa ja lopussa suositellaan silloin, kun pitoisuudet eivät pysyttele 80:n ja 120 prosentin välillä nimellispitoisuudesta.
For volatile, unstable or strongly adsorbing test substances, additional sampling for analysis at 24 hour intervals during the exposure period is recommended in order to better define loss of the test substance.
Jos testiaine on haihtuva, epästabiili tai voimakkaasti adsorboivia, suosituksena on ottaa analysoitaviksi lisänäytteitä 24 tunnin välein altistusajan kuluessa, jotta testiaineen häviö olisi helpommin määritettävissä.
For these substances, extra replicates will be needed.
Tällaisia aineita varten tarvitaan ylimääräisiä toistoja.
In all cases, determination of test substance concentrations need only be performed on one replicate vessel at each test concentration (or on the contents of the vessels pooled by replicate).
Kaikissa tapauksissa testiaineen pitoisuudet tarvitsee määrittää vain yhdestä toistossa käytetystä astiasta (tai kaikkien toistoissa käytettyjen astioiden yhdistetystä sisällöstä) kutakin testipitoisuutta kohden.
Test media prepared specifically for analysis of exposure concentrations during the test should be treated identically to those used for testing, i.e. they should be inoculated with algae and incubated under identical conditions.
Testiviljelyaineita, jotka on valmistettu erityisesti altistuspitoisuuksien analysoimiseksi testin aikana, on käsiteltävä samalla tavalla kuin testaukseen käytettyjä liuoksia, toisin sanoen niihin on siirrostettava leviä ja niitä on inkuboitava samoissa olosuhteissa.
If analysis of the dissolved test substance concentration is required, it may be necessary to separate algae from the medium.
Jos liuenneen testiaineen pitoisuus on analysoitava, voi olla tarpeen erottaa levät viljelyaineesta.
Separation should preferably be made by centrifugation at a low g-force, sufficient to settle the algae.
Levien erottaminen on mieluimmin tehtävä sentrifugoimalla käyttämällä pientä g-voimaa, joka riittää kuitenkin niiden erottamiseen.
If there is evidence that the concentration of the substance being tested has been satisfactorily maintained within ±20 % of the nominal or measured initial concentration throughout the test, analysis of the results can be based on nominal or measured initial values.
Jos on näyttöä siitä, että testattavan aineen pitoisuus on pysynyt tyydyttävästi ±20 prosentin rajoissa nimellispitoisuudesta tai mitatusta alkupitoisuudesta koko testin ajan, tulosten analysointi voi perustua nimellispitoisuuksiin tai mitattuihin alkupitoisuuksiin.
If the deviation from the nominal or measured initial concentration is greater than ±20 %, analysis of the results should be based on geometric mean concentration during exposure or on models describing the decline of the concentration of test substance (3)(8).
Jos pitoisuus poikkeaa enemmän kuin ±20 prosenttia nimellispitoisuudesta tai mitatusta alkupitoisuudesta, tulosten analysoinnin on perustuttava pitoisuuksien geometriseen keskiarvoon altistuksen aikana tai malleihin, jotka kuvaavat testiaineen pitoisuuden vähenemistä (3)(8).
The alga growth inhibition test is a more dynamic test system than most other short-term aquatic toxicity tests.
Leväkasvun estymistesti on dynaamisempi testijärjestelmä kuin useimmat muut lyhytaikaiset kokeet, joilla testataan aineiden myrkyllisyyttä vesieliöille.
As a consequence, the actual exposure concentrations may be difficult to define, especially for adsorbing substances tested at low concentrations.
Sen vuoksi todellisten altistuspitoisuuksien määritys voi olla vaikeaa varsinkin, kun on kyse adsorboituvista aineista, joita testataan pienillä pitoisuuksilla.
In such cases, disappearance of the substance from solution by adsorption to the increasing algal biomass does not mean that it is lost from the test system.
Jos aine tällaisissa tapauksissa katoaa liuoksesta adsorboitumalla kasvavaan leväbiomassaan, se ei kuitenkaan merkitse sitä, että se olisi kadonnut koko testijärjestelmästä.
When the result of the test is analysed, it should be checked whether a decrease in concentration of the test substance in the course of the test is accompanied by a decrease in growth inhibition.
Analysoitaessa testin tuloksia on tarkistettava, liittyykö testiaineen pitoisuuden väheneminen testin aikana kasvun estymisen vähenemiseen.
If this is the case, application of a suitable model describing the decline of the concentration of test substance (8) may be considered.
Jos näin on, voidaan harkita sopivan mallin käyttöä kuvaamaan testiaineen pitoisuuden pienemistä (8).
If not, it may be appropriate to base the analysis of the results on the initial (nominal or measured) concentrations.
Muussa tapauksessa voi olla aiheellista analysoida tuloksia (nimellisten tai mitattujen) alkupitoisuuksien pohjalta.
Microscopic observation should be performed to verify a normal and healthy appearance of the inoculum culture and to observe any abnormal appearance of the algae (as may be caused by exposure to the test substance) at the end of the test.
Mikroskoopin avulla on varmistettava, että inokulaattiviljelmä näyttää normaalilta ja terveeltä, sekä tutkittava testin lopussa levissä esiintyvät epänormaaliudet (jotka voivat johtua altistumisesta testiaineelle).
Limit test
Rajatesti
Under some circumstances, e.g. when a preliminary test indicates that the test substance has no toxic effects at concentrations up to 100 mg·l–1 or up to its limit of solubility in the test medium (whichever is the lower), a limit test involving a comparison of responses in a control group and one treatment group (100 mg·l–1 or a concentration equal to the limit of solubility), may be undertaken.
Joissakin tapauksissa, esimerkiksi silloin, kun alustava testi osoittaa, että testiaineella ei ole myrkkyvaikutuksia pitoisuusarvoon 100 mg·l–1 saakka tai siihen liukoisuusrajaan asti, joka testiaineella on testiviljelyaineessa (sen mukaan, kumpi näistä on pienempi), voidaan tehdä rajatesti, jossa verrataan yhden kontrolliryhmän ja yhden käsitellyn ryhmän vasteita (pitoisuudessa 100 mg·l–1 tai liukoisuusrajaa vastaavassa pitoisuudessa).
It is strongly recommended that this be supported by analysis of the exposure concentration.
On erittäin suotavaa analysoida altistuspitoisuus rajatestin tueksi.
All previously described test conditions and validity criteria apply to a limit test, with the exception that the number of treatment replicates should be at least six.
Kaikki edellä kuvatut testiolosuhteet ja validiteettivaatimukset koskevat myös rajatestiä, lukuun ottamatta käsiteltyjen toistojen määrää, jonka on oltava vähintään kuusi.
The response variables in the control and treatment group may be analysed using a statistical test to compare means, e.g. a Student'’t's t-test.
Kontrolli- ja käsitellyn ryhmän vastemuuttujia voidaan analysoida Studentin t-testin kaltaisella tilastotutkimuksella, jossa verrataan keskiarvoja.
If variances of the two groups are unequal, a t-test adjusted for unequal variances should be performed.
Jos näiden kahden ryhmän varianssit eivät ole yhtä suuria, on tehtävä erisuuruisiin variansseihin mukautettu t-testi.
Modification for strongly coloured substances
Muunnos voimakkaan värillisille aineille
The irradiation (light intensity) should be in the highest end of the range prescribed in this Testing Method: 120µE m-2 s-1 or higher.
Säteilytyksen (valon voimakkuuden) pitäisi olla tässä koemenetelmässä käytetyn alueen korkeimmassa päässä, vähintään 120 µE·m–2·s–1.
The light path should be shortened by reduction of the volume of the test solutions (in the range of 5-25 ml).
Valotietä on lyhennettävä vähentämällä koeliuosten tilavuutta (5–25 ml).
Sufficient agitation (for example by moderate shaking) should be performed in order to obtain a high frequency of exposure of the algae to high irradiation at the surface of the culture.
Näytteitä on ravistettava riittävästi, jotta levät altistuvat hyvin tiheään säteilytykselle viljelmän pinnalla.
PLOTTING GROWTH CURVES
KASVUKÄYRIEN PIIRTÄMINEN
The biomass in the test vessels may be expressed in units of the surrogate parameter used for measurement (e.g. cell number, fluorescence).
Koeastioissa oleva biomassa voidaan ilmaista mittauksissa käytetyn korvaavan parametrin (esimerkiksi solumäärän ja fluoresenssin) yksikkönä.
Tabulate the estimated biomass concentration in test cultures and controls together with the concentrations of test material and the times of measurement, recorded with a resolution of at least whole hours, to produce plots of growth curves.
Biomassan määritetty pitoisuus testi- ja kontrolliviljelmissä esitetään kasvukäyrien piirtämistä varten taulukkona, josta ilmenevät myös testiaineen pitoisuudet ja mittausajankohdat, jotka on rekisteröity vähintään täysien tuntien tarkkuudella.
Both logarithmic scales and linear scales can be useful at this first stage, but logarithmic scales are mandatory and generally give a better presentation of variations in growth pattern during the test period.
Tässä ensimmäisessä vaiheessa voi olla hyödyllistä käyttää sekä logaritmiasteikkoja että lineaarisia asteikkoja, mutta logaritmisasteikot ovat pakollisia ja antavat yleensä paremman kuvan kasvun vaihteluista testijakson aikana.
Note that exponential growth produces a straight line when plotted on a logarithmic scale, and that the inclination of the line (slope) indicates the specific growth rate.
On syytä huomata, että kun eksponentiaalista kasvua kuvataan logaritmiasteikolla, tuloksena on suora viiva, ja viivan kaltevuus ilmaisee spesifisen kasvunopeuden.
Using the plots, examine whether control cultures grow exponentially at the expected rate throughout the test.
Käyrien avulla tutkitaan, kasvavatko kontrolliviljelmät oletetulla nopeudella eksponentiaalisesti koko testin ajan.
Critically examine all data points and the appearance of the graphs, and check raw data and procedures for possible errors.
Kaikkia datapisteitä ja käyrien muotoa tarkastellaan kriittisesti, ja raakatiedot ja menetelmät tarkistetaan mahdollisten virheiden havaitsemiseksi.
Check in particular any data point that seems to deviate by a systematic error.
Erityisesti tarkistetaan ne datapisteet, jotka näyttävät poikkeavan systemaattisen virheen vuoksi.
If it is obvious that procedural mistakes can be identified and/or considered highly likely, the specific data point is marked as an outlier and not included in subsequent statistical analysis.
Jos havaitaan ilmeisiä menetelmävirheitä ja/tai niitä pidetään hyvin todennäköisinä, kyseinen datapiste merkitään vieraaksi havainnoksi eikä sitä oteta huomioon myöhemmässä tilastoanalyysissä.
(A zero algal concentration in one out of two or three replicate vessels may indicate the vessel was not inoculated correctly, or was improperly cleaned).
(Jos leväpitoisuus on nolla yhdessä kahdesta tai kolmesta toistoissa käytetyssä astiassa, tämä voi olla merkki siitä, että levien siirrostamista astiaan ei ole tehty oikein tai astiaa ei ole puhdistettu kunnolla).
Reasons for rejection of a data point as an outlier must be clearly stated in the test report.
Testiraportissa on perusteltava selvästi, minkä vuoksi datapiste on hylätty vieraana havaintona.
Accepted reasons are only (rare) procedural mistakes and not just bad precision.
Hyväksyttäviä syitä ovat ainoastaan (harvinaiset) menetelmävirheet eikä pelkästään huono tarkkuus.
Statistical procedures for outlier identification are of limited use for this type of problem and cannot replace expert judgement.
Tämäntyyppisissä ongelmissa ei ole kovin hyödyllistä yrittää tunnistaa vieraita havaintoja tilastomenetelmien avulla, eivätkä tällaiset menetelmät voi korvata asiantuntijan arviota.
Outliers (marked as such) should preferably be retained among the data points shown in any subsequent graphical or tabular data presentation.
Vieraat havainnot (jotka on merkitty sellaisiksi) tulisi säilyttää niiden datapisteiden joukossa, jotka merkitään myöhemmin graafisiin tai taulukkomuotoisiin esityksiin.
RESPONSE VARIABLES
VASTEMUUTTUJAT
The purpose of the test is to determine the effects of the test substance on the growth of algae.
Testin tarkoituksena on määrittää testiaineen vaikutukset levien kasvuun.
This Testing Method describes two response variables, as member countries have different preferences and regulatory needs.
Tässä testimenetelmässä kuvataan kahta eri vastemuuttujaa, koska jäsenvaltiot suosivat erilaisia käytänteitä ja asettavat erilaisia sääntelyvaatimuksia.
In order for the test results to be acceptable in all member countries, the effects should be evaluated using both response variables (a) and (b) described below.
Jotta testitulokset voitaisiin hyväksyä kaikissa jäsenvaltioissa, vaikutuksia olisi arvioitava käyttämällä molempia vastemuuttujia a ja b, joita kuvataan jäljempänä.
Average specific growth rate: this response variable is calculated on the basis of the logarithmic increase of biomass during the test period, expressed per day.
Keskimääräinen spesifinen kasvunopeus: tämän vastemuuttujan laskentaperusteena on biomassan logaritminen kasvu päivää kohden testijakson aikana.
Yield: this response variable is the biomass at the end of the test minus the starting biomass.
Tuotos: tällä vastemuuttujalla tarkoitetaan testin lopussa mitattua biomassaa, josta on vähennetty testin alussa mitattu biomassa.
For the application of this method within the EU regulatory framework, calculation of results should be based on an average specific growth rate for the reasons described below.
Käytettäessä tätä menetelmää EU:n sääntelykehyksessä pitäisi tulokset laskea keskimääräisten spesifisten kasvunopeuksien perusteella jäljempänä selostetuista syistä.
It should be noted that toxicity values calculated by using these two response variables are not comparable and this difference must be recognised when using the results of the test.
On syytä huomata, että näiden kahden vastemuuttujan avulla lasketut myrkyllisyysarvot eivät ole vertailukelpoisia, mikä on otettava huomioon käytettäessä testin tuloksia.
ECx values based upon average specific growth rate (ErCx) will generally be higher than results based upon yield (EyCx) if the test conditions of this Testing Method are adhered to, due to the mathematical basis of the respective approaches.
Jos testiolosuhteet ovat tämän testimenetelmän mukaiset, keskimääräiseen spesifiseen kasvunopeuteen perustuvat ECx-arvot (ErCx) ovat yleensä suurempia kuin tuotokseen perustuvat arvot (EyCx), mikä johtuu niiden matemaattisista perusteista.
This should not be interpreted as a difference in sensitivity between the two response variables, simply that the values are different mathematically.
Tätä ei pidä tulkita siten, että näiden kahden vastemuuttujan herkkyydet olisivat erilaiset, vaan arvojen välinen ero on puhtaasti matemaattinen.
The concept of average specific growth rate is based on the general exponential growth pattern of algae in non-limited cultures, where toxicity is estimated on the basis of the effects on the growth rate, without being dependent on the absolute level of the specific growth rate of the control, on the slope of the concentration-response curve or on test duration.
Keskimääräinen spesifinen kasvunopeus perustuu yleiseen kasvumalliin, joka kuvaa levien eksponentiaalista kasvua rajoittamattomissa viljelmissä, joista toksisuus arvioidaan kasvunopeuteen kohdistuvien vaikutusten perusteella ottamatta huomioon kontrollin spesifisen kasvunopeuden absoluuttista tasoa, pitoisuus-vastekäyrän kaltevuutta tai testin kestoa.
In contrast, results based upon the yield response variable are dependent upon all these other variables.
Tuotosta kuvaavaan vastemuuttujaan perustuvat tulokset riippuvat sen sijaan kaikista näistä muista muuttujista.
EyCx is dependent on the specific growth rate of the algal species used in each test and on the maximum specific growth rate that can vary between species and even different algal strains.
EyCx riippuu kussakin testissä käytetyn levälajin spesifisestä kasvunopeudesta ja suurimmasta spesifisestä kasvunopeudesta, joka voi vaihdella eri lajien ja jopa eri leväkantojen välillä.
This response variable should not be used for comparing the sensitivity to toxicants among algal species or even different strains.
Tätä vastemuuttujaa ei saa käyttää vertailtaessa eri levälajien tai eri kantojenkaan herkkyyttä myrkyllisille aineille.
While the use of average specific growth rate for estimating toxicity is scientifically preferred, toxicity estimates based on yield are also included in this Testing Method so as to satisfy current regulatory requirements in some countries.
Vaikka tieteen kannalta on parempi arvioida myrkyllisyyttä keskimääräisen spesifisen kasvunopeuden perusteella, tähän testimenetelmään on otettu mukaan myös tuotokseen perustuvat myrkyllisyyden arvioinnit, koska niillä voidaan täyttää eräiden maiden nykyiset sääntelyvaatimukset.
Average growth rate
Keskimääräinen kasvunopeus
The average specific growth rate for a specific period is calculated as the logarithmic increase in biomass from the equation for each single vessel of controls and treatments:
Tietyn ajanjakson keskimääräinen spesifinen kasvunopeus lasketaan biomassan logaritmisena kasvuna soveltamalla seuraavaa kaavaa kuhunkin kontrolli- ja käsittelyryhmän astiaan:
(day–1)
(päivä–1)
is the average specific growth rate from time i to j;
keskimääräinen spesifinen kasvunopeus aikavälillä i–j
is the biomass at time i;
biomassa hetkellä i
is the biomass at time j.
biomassa hetkellä j.
For each treatment group and control group, calculate a mean value for growth rate along with variance estimates.
Kullekin testiryhmälle ja kontrolliryhmälle lasketaan kasvunopeuden keskiarvo varianssiestimaatteineen.
Calculate average specific growth rate over the entire test duration (normally days 0-3), using the nominally inoculated biomass as the starting value rather than a measured starting value, because in this way greater precision is normally obtained.
Keskimääräinen spesifinen kasvunopeus lasketaan koko testin ajalta (yleensä päivästä 0 päivään 3) käyttämällä lähtöarvona siirrostetun biomassan nimellisarvoa mitatun lähtöarvon sijasta, koska näin saadaan yleensä parempi tarkkuus.
If the equipment used for biomass measurement allows sufficiently precise determination of the low inoculum biomass (e.g. flow cytometer) then the measured initial biomass concentration can be used.
Biomassan mitattua alkupitoisuutta voidaan käyttää, jos inokulaatin pieni biomassa voidaan määrittää riittävän tarkasti biomassan mittauslaitteella (esimerkiksi virtaussytometrilla).
Also assess the section-by-section growth rate, calculated as the specific growth rates for each day during the course of the test (days 0-1, 1-2 and 2-3) and examine whether the control growth rate remains constant (See validity criteria, section 1.7).
Lisäksi määritetään jaksoittainen kasvunopeus, joka saadaan laskemalla spesifiset kasvunopeudet kultakin päivältä testin aikana (päivät 0–1, 1–2 ja 2–3), ja tutkitaan, pysyykö kontrolliryhmän kasvunopeus vakiona (ks. validiteettivaatimukset, kohta 1.7).
A significantly lower specific growth rate on day one than the total average specific growth rate may indicate a lag phase.
Jos spesifinen kasvunopeus on huomattavasti pienempi ensimmäisenä päivänä kuin spesifisten kasvunopeuksien keskiarvo, se voi olla merkki viivevaiheesta.
While a lag phase can be minimised and practically eliminated in control cultures by proper propagation of the pre-culture, a lag phase in exposed cultures may indicate recovery after initial toxic stress or reduced exposure due to loss of test substance (including sorption onto the algal biomass) after initial exposure.
Vaikka viivevaihe voidaan minimoida ja poistaa käytännössä kokonaan kontrolliviljelmistä esiviljelmän asianmukaisella lisäyksellä, testiaineelle altistetuissa viljelmissä viivevaihe voi osoittaa toipumista toksisuuden aiheuttamasta alkustressistä tai vähentynyttä altistumista, joka johtuu testiaineen häviämisestä (esimerkiksi sorptiosta levämassaan) alkuvaiheen altistumisen jälkeen.
Hence the section-by-section growth rate may be assessed in order to evaluate effects of the test substance occurring during the exposure period.
Tällöin voidaan tarkastella jaksoittaista kasvunopeutta, jonka avulla voidaan arvioida testiaineen vaikutuksia altistusaikana.
Substantial differences between the section-by-section growth rate and the average growth rate indicate deviation from constant exponential growth and that close examination of the growth curves is warranted.
Merkittävät erot jaksoittaisen kasvunopeuden ja keskimääräisen kasvunopeuden välillä osoittavat, että kasvu poikkeaa jatkuvasta eksponentiaalisesta kasvusta, jolloin kasvukäyriä on syytä tarkastella lähemmin.
Calculate the percent inhibition of growth rate for each treatment replicate from the equation:
Kasvunopeuden prosentuaalinen estyminen kussakin käsitellyssä toistossa lasketaan seuraavan kaavan avulla:
percent inhibition in average specific growth rate;
keskimääräisen spesifisen kasvunopeuden prosentuaalinen estyminen
mean value for average specific growth rate (µ) in the control group;
keskimääräisen spesifisen kasvunopeuden (µ) keskiarvo kontrolliryhmässä
average specific growth rate for the treatment replicate.
keskimääräinen spesifinen kasvunopeus käsitellyssä toistossa.