natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to assess whether the measure under assessment incorporates State aid components, it must be established whether this measure confers an economic advantage on RATP by enabling it to avoid having to bear costs which would normally have had to be met out of the undertaking's own financial resources, thereby preventing market forces from having their normal effect [30].
Jotta voidaan arvioida, sisältyykö kyseiseen toimenpiteeseen valtiontukea, on määritettävä, tarjoaako toimenpide RATP:lle taloudellista etua siten, että se vapautuu kustannuksista, joista yrityksen olisi tavallisesti vastattava omista varoistaan, ja onko se näin estänyt markkinavoimien tavanomaiset vaikutukset [30].
It that context, it is settled case law that a normal burden is a normal charge inherent in the day-to-day management or usual activities of an enterprise [31].
Tässä yhteydessä tavallisella kustannuksella tarkoitetaan vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tavallista kulua, joka liittyy yrityksen päivittäiseen liiketoimintaan tai sen juokseviin asioihin [31].
The Court also held that an aid consists of a mitigation of the charges which are normally included in the budget of an undertaking, taking account of the nature or general scheme of the system of charges in question, whereas a special charge is, on the contrary, an additional charge over and above those normal charges [32].
Tuomioistuin on myös todennut, että tukena pidetään sellaisten maksujen keventämistä, jotka tavanomaisesti kuuluvat yritysten vastattaviksi, kun otetaan huomioon kyseisiä maksuja koskevan järjestelmän luonne ja rakenne, kun taas erityismaksu on näiden tavanomaisten maksujen lisäksi maksettava suoritus [32].
In the light of the case-law of the Court, and in line with past practice [33] the Commission considers that in order to determine whether a charge is ‘normal’ or ‘special’ a reference framework or comparison must be defined, with the objective of identifying companies which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön valossa sekä päätöskäytäntönsä mukaisesti [33] komissio katsoo, että kustannusten määrittely tavanomaisiksi tai epätavallisiksi edellyttää sellaisen viitekehyksen tai vertailuarvon määrittämistä, jolla pyritään osoittamaan yritykset, jotka olisivat toimenpiteellä tavoitellun päämäärän kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa.
In this respect, it has to be recalled that, for application of Article 87(1) of the EC Treaty, the only question to be determined is whether, under a particular statutory scheme, a State measure is such as to favour ‘certain undertakings or the production of certain goods’ within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty in comparison with other undertakings which are in a legal and factual situation that is comparable in the light of the objective pursued by the measure in question.
Tältä osin on muistutettava, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi on ainoastaan määriteltävä, onko jossakin oikeudellisessa järjestelmässä valtion toimenpide omiaan suosimaan ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa” EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla suhteessa muihin yrityksiin, jotka ovat toimenpiteellä tavoitellun päämäärän kannalta samanlaisessa tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa.
More precisely, the Court indicates that the choice of the reference framework follows a two-step approach: firstly, the determination of the system of charges which is the object of the measure under assessment and, secondly, determination of the general scheme applicable to the system of charges in question.
Tarkemmin sanottuna tuomioistuin toteaa, että vertailujärjestelmä valitaan kaksivaiheisesti: ensin määritetään kustannusjärjestelmä, jota kyseinen toimenpide koskee, ja toiseksi määritetään kyseiseen kustannusjärjestelmään sovellettava yleinen järjestelmä.
On the assumption that an appropriate external comparison can be identified, by reference to which the existence of ‘abnormal’ charges could be defined, the measure under assessment would not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Jos on mahdollista löytää sopiva ulkoinen vertailukohta, jonka perusteella ”epätavallisten” kustannusten aiheutuminen voitaisiin määrittää, kyseinen toimenpide ei ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
If this is not the case, the measure under assessment would constitute State aid within the meaning of that provision.
Vastakkaisessa tapauksessa kyseinen toimenpide on samassa artiklassa tarkoitettua valtiontukea.
Absence of an external comparison in the present case
Ulkopuolisen vertailukohdan puuttuminen tässä tapauksessa
Applying this methodology to the case in question, the Commission considers that the system of charges concerned by the measure under assessment comprises social contributions paid by an employer into a mandatory pension scheme for employees.
Komissio on soveltanut edellä kuvattua menetelmää tähän tapaukseen ja katsoo, että kustannusjärjestelmä, jota kyseessä oleva toimenpide koskee, muodostuu sosiaalivakuutusmaksuista, joita työnantaja maksaa osana työntekijöidensä pakollista eläkevakuutusjärjestelmää.
From a theoretical standpoint the Commission distinguishes between two potential reference frameworks:
Teoriassa komissio katsoo mahdollisia viitekehyksiä olevan kaksi:
provisions relating to mandatory old-age pensions insurance applicable to statutory pension schemes, i.e. the social security scheme managed by CNAV and the complementary schemes managed by AGIRC and ARRCO,
pakollista eläkevakuutusta koskevat säännöt, joita sovelletaan yleisen eläkeoikeuden mukaisiin eläkejärjestelmiin eli CNAV:n sosiaaliturvajärjestelmään sekä AGIRC:n ja ARRCO:n täydentäviin järjestelmiin;
provisions relating to mandatory old-age pensions applicable to other public enterprises.
muihin julkisiin laitoksiin sovellettavat pakollista eläkevakuutusta koskevat säännöt.
With reference to the first potential basis for comparison, namely statutory pension schemes, the Commission notes that, since 1 January 2006, RATP has been paying a social contribution, the level of which is identical to the social contribution paid by companies affiliated to the pension funds responsible for statutory schemes.
Ensimmäisen mahdollisen vertailukohdan eli yleisen eläkeoikeuden mukaisten eläkejärjestelmien osalta komissio panee merkille, että RATP on suorittanut tammikuun 1 päivästä 2006 lähtien sosiaalivakuutusmaksun, joka on määrältään yhtä suuri kuin sosiaalivakuutusmaksu, jonka yritykset maksavat yleisen eläkeoikeuden mukaisista järjestelmistä vastaaviin eläkekassoihin.
The Commission observes however that, at 1 January 2006, the benefits paid to RATP beneficiaries by the special scheme managed by the CRP-RATP are in excess of the benefits paid to employees affiliated to statutory schemes.
Komissio kuitenkin huomauttaa, että 1 päivänä tammikuuta 2006 CRP-RATP:n erityisjärjestelmästä RATP:n edunsaajille maksetut etuudet olivat suurempia kuin yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin kuuluvien palkansaajien saamat etuudet.
Moreover, the Commission finds that the members of the statutory schemes are employees under private law contracts whereas the conditions of RATP employees are governed by service regulations.
Lisäksi komissio toteaa, että yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin kuuluvat henkilöt ovat yksityisoikeudellisia palkansaajia, kun taas RATP:n työntekijät ovat virkamiehiä.
In this respect, it should be noted that the status of RATP staff diverges from statutory law in several respects (see footnote 6).
Tältä osin on syytä huomata, että RATP:n henkilöstösäännöt poikkeavat yleisestä eläkeoikeudesta monin tavoin (katso alaviite 6).
In the light of the considerations set out above and its practice in previous decisions [34], the Commission considers that the provisions applicable to statutory schemes for mandatory old-age pensions cannot provide a basis for comparison in the analysis conducted by the Commission to determine the existence of an economic advantage within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Edellä esitetyn perusteella sekä päätöskäytäntönsä mukaisesti [34] komissio katsoo, että yleisen eläkeoikeuden mukaisiin eläkejärjestelmiin sovellettavia pakollista eläkevakuutusta koskevia sääntöjä ei voida käyttää komission analyysissa vertailukohtana sen määrittämiseksi, sisältyykö toimenpiteeseen EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista etua.
With regard to the second possible basis for comparison, namely public enterprises, the Commission has not been able to identify a set of economic operators constituting a homogenous group which could provide a basis for comparison.
Toisesta mahdollisesta vertailukohdasta eli julkisista laitoksista todettakoon, että komissio ei ole löytänyt sellaista yhdenmukaisen ryhmittymän muodostavaa talouden toimijoiden kokonaisuutta, jota voitaisiin käyttää vertailukohtana.
The situation of RATP in France is therefore very particular from the legal and factual point of view in more that one respect [35].
RATP:llä on nimittäin Ranskassa monella tavalla varsin erityinen tosiasiallinen ja oikeudellinen tilanne [35].
In conclusion, the Commission considers that there is no external basis for comparison which could be used to define a ‘normal’ contribution supported by undertakings in a legal and factual situation comparable to that of RATP in the light of the objective pursued by the measure in question.
Komissio katsoo, ettei sellaista ulkoista vertailukohtaa voida löytää, jonka avulla voitaisiin määritellä sellaisen yrityksen ”tavanomainen” maksuosuus, joka on kyseisellä toimenpiteellä tavoitellun päämäärän kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa kuin RATP.
The Enirisorse [36] case, cited by France, does not change the Commission's conclusions as to the existence of an advantage in favour of RATP.
Ranskan mainitsema asiassa Enirisorse [36] annettu tuomio ei muuta komission päätelmää RATP:n suosimisesta.
In this case the Court based its conclusion on a comparison of the contested measure with a ‘normal situation’ which the Court had been able to define; a similar comparable situation does not exist in the present case.
Tässä tuomiossa tuomioistuin nimittäin perusti päätelmänsä kiistanalaisen toimenpiteen ja määrittelemiensä ”tavallisten olosuhteiden” väliseen vertailuun. Tavallisten olosuhteiden määrittäminen ei kuitenkaan ole tässä asiassa mahdollista.
In the absence of an appropriate external comparison, the Commission considers that, in order to determine the existence of an advantage within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty, the reference framework for assessing the existence of the advantage is the situation of RATP itself prior to the implementation of the measure.
Koska sopivaa ulkoista vertailukohtaa ei ole, komissio katsoo, että sitä, onko asiassa annettu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua etua, on arvioitava käyttämällä viitekehyksenä RATP:n omaa tilannetta ennen toimenpidettä.
Existence of an economic advantage
Taloudellinen etu
As indicated above, under the system in place before 1 January 2006, RATP was legally liable for the pension commitments under the special scheme.
Kuten edellä todetaan, ennen tammikuun 1 päivää 2006 käytetyssä järjestelmässä erityisjärjestelmän eläkesitoumukset muodostivat RATP:lle juridisesti velan.
In this capacity, RATP was the guarantor of the financial equilibrium of the scheme in question, the ‘employer’ contribution paid by RATP to the special scheme did not constitute full discharge of its obligations.
Näin ollen RATP takasi kyseisen järjestelmän taloudellisen tasapainon, sillä työnantajamaksu, jonka RATP maksoi erityisjärjestelmään, ei ollut vapauttava.
The Commission has observed that the main effect of the provisions foreseen by the reform notified is to transform the ‘employer’ contribution paid by RATP for the pensions of its staff into a contribution discharging it from its obligations.
Komissio totesi, että ilmoitetun uudistuksen mukaisten toimenpiteiden ensisijaisena tarkoituksena oli tehdä työnantajamaksusta, jota RATP maksoi virkamiestensä eläkkeiden perusteella, luonteeltaan vapauttava.
The Commission therefore concludes that the measures under assessment relieve RATP of charges it would otherwise have had to bear under the provisions of the aforementioned 1948 law.
Komissio totesi tämän vuoksi, että kyseiset toimenpiteet vapauttavat RATP:n kustannuksista, joista sen olisi pitänyt vastata edellä mainitun vuoden 1948 lain nojalla.
In the context of an analysis of the normal or abnormal nature of the retirement pension charges for RATP itself, the Commission considers that the obligations a company itself bears under employment legislation or collective agreements with trade unions to provide redundancy benefits and/or early retirement pensions are part of the normal costs of a business which a firm has to meet from its own resources [37].
Kun arvioidaan, ovatko eläkemaksut RATP:lle tavanomaisia vai epätavallisia kustannuksia, komissio katsoo, että työlainsäädäntöön tai ammattijärjestöjen kanssa tehtyihin kollektiivisiin työehtosopimuksiin perustuvat yrityksen velvoitteet irtisanomiskorvausten ja/tai varhaiseläkemaksujen suorittamiseksi ovat tavanomaisia kustannuksia, jotka yrityksen on rahoitettava omista varoistaan [37].
By extension, the Commission considers that the charges incumbent on RATP under the 1948 law are normal charges.
Tämän perusteella komissio katsoo, että kustannukset, joista RATP:n on vastattava vuoden 1948 lain nojalla, ovat tavanomaisia kustannuksia.
Consequently, since the measure under assessment enables RATP to avoid having to bear costs which would normally have had to be met out of the undertaking's own financial resources, the Commission considers that this measure confers an economic advantage within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Koska kyseinen toimenpide mahdollistaa sen, että RATP vapautuu kustannuksista, jotka sen olisi muutoin pitänyt maksaa omista varoistaan, komissio katsoo tämän toimenpiteen tarjoavan kyseiselle toimijalle EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun.
This advantage is selective since it concerns a single beneficiary only.
Tämä etu on valikoiva, koska edunsaajia on vain yksi.
The Commission has further observed that in the absence of the reform notified the obligation to ensure the financial equilibrium of the special regime which had been incumbent upon RATP would have given rise to the entering of a commitment in respect of the State on the RATP balance sheet, which would have been provisioned in the accounts on the adoption of the IFRS standards (International Financial Reporting Standards), which have been applicable at RATP since 30 June 2007.
Komissio totesi lisäksi, että RATP:n vastuulla ollut erityisjärjestelmän rahoitustasapainoa koskeva vaatimus olisi ilman ilmoitettua uudistusta tarkoittanut sitä, että RATP olisi kirjannut kyseisen sitoumuksen valtiota kohtaan taseeseen ja sitoumus olisi kirjattu varaukseksi siirryttäessä IRFS-standardeihin (International Financial Reporting Standard, kansainväliset tilinpäätösstandardit), joita on sovellettu RATP:ssä kesäkuun 30 päivästä 2007 lähtien.
This confirms that the creation of the CRP-RATP relieves RATP of charges that it would normally have had to bear.
Tämä seikka vahvistaa, että CRP-RATP:n perustaminen keventää sellaisia maksuja, jotka olisivat tavanomaisesti kuuluneet RATP:n vastattaviksi.
Inapplicability of the Combus ruling to the present case
Oikeuskäytännön eli asiassa Combus annetun tuomion soveltamatta jättäminen tässä tapauksessa
The French authorities refer at length to the Combus [38] judgment, in which the Court of First Instance considered as ‘abnormal’ charges the charges resulting from a reform whereby the special status of the staff of an undertaking is transformed into a statutory status, therefore identical to that of its competitors in terms of the management of staff.
Ranskan viranomaiset viittaavat yksityiskohtaisesti asiassa Combus annettuun tuomioon [38], jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin luokittelee epätavallisiksi kustannukset, jotka aiheutuvat henkilökunnan poikkeavasta asemasta. Kyse on yrityksestä, joka uudistuksen jälkeen kuuluu henkilöstöhallinnon osalta yleisen lainsäädännön mukaiseen järjestelmään eli on kilpailijoidensa kanssa samanlaisessa tilanteessa.
The Court stated that: ‘the measure in question had been introduced to replace the privileged and costly status of the officials employed by Combus with the status of employees on a contract basis comparable to that of employees of other bus transport undertakings competing with Combus. The intention was thus to free Combus from a structural disadvantage it had in relation to its private-sector competitors. Article 87(1) EC is aimed merely at prohibiting advantages for certain undertakings and the concept of aid covers only measures which lighten the burdens normally assumed in an undertaking's budget and which are to be regarded as an economic advantage which the recipient undertaking would not have obtained under normal market conditions. […]. Moreover, instead of paying the DKK 100 million directly to the officials employed by Combus, the Danish Government could have obtained the same result by reassigning those officials within the public administration, without paying any particular bonus, which would have enabled Combus to employ immediately employees on a contract basis falling under private law.’
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa seuraavaa: ”kyseessä olevan toimenpiteen tarkoituksena oli korvata Combusin työntekijöinä olevien virkamiesten etuoikeutettu ja kallis asema sellaisella, joka on verrattavissa Combusin kanssa kilpailevien muiden linja-autoliikennealan yritysten työntekijöiden asemaan. Tarkoituksena oli siis vapauttaa Combus rakenteellisesta haitasta suhteessa sen yksityisiin kilpailijoihin. EY 87 artiklan 1 kohdan ainoana tavoitteena on kuitenkin estää edut, joilla suositaan tiettyjä yrityksiä, jolloin tukina pidetään sellaisia toimenpiteitä, joilla alennetaan yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia tai joita on pidettävä sellaisena taloudellisena etuna, jota edunsaajayritys ei olisi saanut tavanomaisten markkinoilla sovellettavien ehtojen mukaan […]. Näin ollen Tanskan valtio olisi voinut sen sijaan, että se maksoi 100 miljoonan DKK:n summan suoraan Combusin palveluksessa oleville virkamiehille, saavuttaa saman tuloksen ottamalla samat virkamiehet takaisin julkishallinnon tehtäviin erityistä hyvitystä maksamatta, jolloin Combus olisi voinut käyttää välittömästi yksityisoikeuden soveltamisalaan kuuluvia työsopimussuhteisia toimihenkilöitä.”
As a general principle it must be borne in mind that the Combus ruling has not been confirmed by the Court of Justice.
Ensiksi on syytä huomauttaa, että yhteisöjen tuomioistuin ei ole vahvistanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen Combus-oikeuskäytäntöä.
Some of the Court's rulings contradict the theory that compensation for a structural disadvantage exempts a measure from being qualified as aid.
Eräät yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön osat ovat ristiriidassa sen oletuksen kanssa, että rakenteellisen haitan korvaaminen ei voisi olla valtiontukea.
In this regard, the Court has constantly held that the existence of aid is to be assessed in relation to the effects and not in relation to the causes or objectives of State intervention [39].
Tuomioistuin on toistuvasti todennut, että tuen olemassaoloa olisi arvioitava sen vaikutusten perusteella, eikä valtion toimenpiteiden syiden tai päämäärien perusteella [39].
The Court has also held that the concept of aid includes advantages granted by public authorities which, in various forms, reduce the charges which are normally included in the budget of an undertaking [40].
Tuomioistuin on myös korostanut, että tuen käsite kattaa julkisten viranomaisten myöntämät edut, jotka eri muodoissaan vapauttavat yrityksen kustannuksista, jotka se yleensä maksaa omista varoistaan [40].
The Court has also clearly stated that the costs linked to remuneration of employees naturally place a burden on the budgets of undertakings, irrespective of whether or not those costs stem from legal obligations or collective agreements [41].
Tuomioistuin on myös todennut selvästi, että yritysten henkilöstön korvauksiin liittyvät kustannukset kuuluvat luonteensa puolesta yritysten itsensä maksettaviksi riippumatta siitä, perustuvatko kustannukset lakisääteisiin velvoitteisiin tai kollektiivisiin sopimuksiin [41].
In this context, the Court has considered that the fact that State measures aim to compensate for additional costs cannot constitute grounds for disqualifying them from the definition of aid [42].
Tuomioistuin on arvioinut, että vaikka valtion toimenpiteiden tarkoituksena on korvata lisäkustannuksia, tämä ei merkitse, ettei toimenpiteitä voitaisi luokitella tueksi [42].
In this context, the French authorities cite the application of the principle laid down by the Court of First Instance in the Combus judgment, claiming that the reform notified simply relieves RATP of an ‘abnormal’ charge.
Tässä yhteydessä Ranskan viranomaiset vetoavat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen Combus-tuomiossa vahvistaman periaatteen soveltamiseen, kun ne perustelevat, että ilmoitetun uudistuksen yksinomaisena tarkoituksena on vapauttaa RATP ”epätavallisista” kustannuksista.
In this respect, the Commission emphasises that a number of important factual aspects distinguish the Combus case from the present case:
Tältä osin komissio korostaa, että Combus-asia ja käsiteltävänä oleva asia poikkeavat toisistaan seuraavien olennaisten seikkojen vuoksi:
the compensation payments are paid directly to the civil servants employed by Combus whereas the measure which is the object of the present decision concerns the ‘employer contributions’ of RATP,
Korvaukset maksetaan suoraan Combusin palkkaamille virkamiehille, kun taas tämän päätöksen kohteena oleva toimenpide liittyy RATP:n työnantajamaksuihin.
the State measure in question in the Combus case had been introduced to replace the privileged and costly status of the officials employed by Combus with the status of employees on a contract basis comparable to that of employees of other bus transport undertakings competing with Combus.
Combus-asiassa käsitellyn valtion toimenpiteen tarkoituksena oli korvata Combusin palveluksessa olevien virkamiesten etuoikeutettu ja kallis asema sopimussuhteisen toimihenkilön asemalla, joka vastaa linja-autoalalla Combusin kanssa kilpailevien yritysten työtekijöiden tilannetta.
In contrast, the status and rights of RATP staff remain unchanged as a result of the measure under assessment.
Sitä vastoin RATP:n virkamiesten asema ja oikeudet säilyvät muuttumattomina kyseisen toimenpiteen toteuttamisen jälkeenkin.
This status and these rights are different to those of staff employed under private law contracts by undertakings affiliated to statutory pension schemes,
Tämä asema ja siihen liittyvät oikeudet eivät ole samanlaiset kuin yleisen eläkeoikeuden mukaisiin eläkejärjestelmiin kuuluvien yritysten yksityisoikeudellisilla palkansaajilla.
the competitive context in which Combus was operating was different to that in which RATP operates.
Combusin toimintaan liittyvä kilpailuympäristö poikkeaa RATP:n tilanteesta.
The public limited company Combus A/S had to manage its transport services on a commercial basis and operate on the market under competitive conditions comparable to those of private bus companies.
Combus A/S -osakeyhtiön on tarkoitus harjoittaa kaupallista kuljetustoimintaa ja toimia markkinoilla yksityisiin linja-autoyhtiöihin verrattavissa kilpailuolosuhteissa.
In this context, following invitations to tender, the public transport management companies transferred responsibility for the provision of bus services to private and public companies.
Kyseisillä markkinoilla julkiset liikennöijät antavat tarjouskilpailujen perusteella yksityisille ja julkisille yrityksille tehtäväksi linja-autokuljetuspalvelujen järjestämisen.