natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If changes in the eyes are detected all animals should be examined.
Mikäli silmissä havaitaan muutoksia, kaikki eläimet tutkitaan.
Towards the end of the exposure period and in any case not earlier than in week 11, sensory reactivity to stimuli of different types (1) (e.g. auditory, visual and proprioceptive stimuli) (2), (3), (4), assessment of grip strength (5) and motor activity assessment (6) should be conducted.
Altistusajanjakson loppua kohti, mutta ei aikaisemmin kuin viikolla 11 olisi tutkittava aistien reagointi erilaisiin ärsykkeisiin (1) (esim. kuulo-, näkö- ja proprioseptiiviset ärsykkeet) (2), (3), (4), tarttumisotteen voimakkuus (5) ja motorinen aktiivisuus (6).
Further details of the procedures that could be followed are given in the respective references.
Lisätietoja käytettävistä menetelmistä annetaan vastaavissa viitteissä. Myös muita menetelmiä saa käyttää.
Measurements of food consumption should be made at least weekly.
Ravinnonotto olisi mitattava vähintään viikoittain.
Water consumption may also be considered for dietary or gavage studies during which drinking activity may be altered.
Veden nauttimisen mittaamista voidaan harkita myös sellaisissa ruoka- tai letkuruokintatutkimuksissa, joiden aikana juomisessa voi esiintyä muutoksia.
Haematology and clinical biochemistry
Hematologia ja kliininen biokemia
Blood samples should be taken from a named site and stored, if applicable, under appropriate conditions.
Verinäytteet olisi otettava nimetystä paikasta ja säilytettävä tarvittaessa asianmukaisissa olosuhteissa.
At the end of the test period, samples are collected just prior to or as part of the procedure for killing the animals.
Testiajanjakson lopussa näytteet otetaan juuri ennen tappamista tai sen yhteydessä.
The following haematological examinations should be made at the end of the test period and when any interim blood samples may have been collected: haematocrit, haemoglobin concentration, erythrocyte count, total and differential leukocyte count, platelet count and a measure of blood clotting time/potential.
Verestä olisi tehtävä testiajanjakson lopussa ja aina, kun on otettu verinäytteitä, seuraavat määritykset: hematokriitti, hemoglobiinikonsentraatio, punasolujen määrä, valkosolujen kokonaismäärä ja niiden erittelylaskenta, verihiutaleiden määrä ja veren hyytymisaika tai hyytymiskyky.
Clinical biochemistry determinations to investigate major toxic effects in tissues and, specifically, effects on kidney and liver, should be performed on blood samples obtained from each animal just prior to or as part of the procedure for killing the animals (apart from those found moribund and/or intercurrently killed).
Kliinisen biokemian määritykset, joilla tutkitaan tärkeimpiä myrkkyvaikutuksia kudoksissa ja erityisesti munuaisissa ja maksassa, olisi tehtävä verinäytteistä, jotka on otettu kustakin eläimestä juuri ennen tappamista tai sen yhteydessä (lukuun ottamatta kuolleina löydettyjä ja/tai kesken koetta tapettuja).
In a similar manner to haematological investigations, interim sampling for clinical biochemical tests may be performed.
Samoin kuin hematologisia tutkimuksia varten myös kliinisen biokemian testejä varten voidaan näytteitä ottaa kokeen kestäessäkin.
Determinations in plasma or serum should include sodium, potassium, glucose, total cholesterol, urea, blood urea nitrogen, creatinine, total protein and albumin, and more than two enzymes indicative of hepatocellular effects (such as alanine aminotransferase, aspartate aminotransferase, alkaline phosphatase, gamma glutamyl transpeptidase, and sorbitol dehydrogenase).
Plasmasta tai seerumista olisi määritettävä natrium, kalium, glukoosi, kokonaiskolesteroli, urea, veren ureatyppi, kreatiniini, kokonaisvalkuainen ja albumiini sekä enemmän kuin kaksi entsyymiä, jotka osoittavat maksasoluvaikutuksia kuten alaniini-aminotransferaasi, asparagiinihappoaminotransferaasi, alkalinen fosfataasi, gamma-glutamiinihappotranspeptidaasi ja sorbitolidehydrogenaasi).
Measurements of additional enzymes (of hepatic or other origin) and bile acids, which may provide useful information under certain circumstances, may also be included.
Muitakin (maksan tai muiden elimien) entsyymejä ja sappihapot, jotka voivat antaa hyödyllistä tietoa tietyissä olosuhteissa, voidaan määrittää.
Optionally, the following urinalysis determinations could be performed during the last week of the study using timed urine volume collection: appearance, volume, osmolality or specific gravity, pH, protein, glucose and blood/blood cells.
Seuraavat virtsamääritykset voidaan tehdä valinnaisesti tutkimuksen viimeisen viikon aikana (tällöin on mitattava virtsan keruuaika): ulkonäkö, tilavuus, osmolaalisuus tai ominaistiheys, pH, valkuainen, glukoosi ja veri ja/ tai verisolut.
Other determinations that should be carried out if the known properties of the test substance may, or are suspected to, affect related metabolic profiles include calcium, phosphorus, fasting triglycerides, specific hormones, methaemoglobin and cholinesterase.
Muita määrityksiä, jotka olisi tehtävä, jos testiaineen tunnetut ominaisuudet saattavat vaikuttaa tai niiden epäillään vaikuttavan kyseisiin määrityksiin liittyvään aineenvaihduntaan, ovat kalsium, fosfori, paasto-triglyseridit, tietyt hormonit, methemoglobiini ja koliinicsteraasi. Tarvittavat määritykset olisi yksilöitävä tiettyihin luokkiin kuuluville kemikaaleille tai tapauskohtaisesti.
These need to be identified for chemicals in certain classes or on a case-by-case basis.
Tarvittavat määritykset olisi yksilöitävä tiettyihin luokkiin kuuluville kemikaaleille tai tapauskohtaisesti.
Overall, there is a need for a flexible approach, depending on the species and the observed and/or expected effect from a given substance.
Kaiken kaikkiaan lähestymistavan on oltava joustava. Se riippuu eläinlajista ja aineen havaitusta ja/tai odotetusta vaikutuksesta.
If historical baseline data are inadequate, consideration should be given as to whether haematological and clinical biochemistry variables need to be determined before dosing commences; it is generally not recommended that this data be generated before treatment (7).
Yleensä ei suositella, että tällaisia tietoja tuotettaisiin ennen käsittelyä (7).
All animals in the study shall be subjected to a full, detailed gross necropsy which includes careful examination of the external surface of the body, all orifices, and the cranial, thoracic and abdominal cavities and their contents.
Kaikille tutkimukseen sisältyville eläimille on tehtävä täydellinen ja yksityiskohtainen ruumiinavaus, jossa tutkitaan huolellisesti eläimen ruumis päältä päin, kaikki ruumiin aukot sekä kallo-, rinta- ja vatsaontelot ja niiden sisältö.
The liver, kidneys, adrenals, testes, epididymides, uterus, ovaries, thymus, spleen, brain and heart of all animals (apart from those found moribund and/or intercurrently killed) should be trimmed of any adherent tissue, as appropriate, and their wet weight taken as soon as possible after dissection to avoid drying.
Kaikkien eläinten (lukuun ottamatta kuolleina löydettyjä ja/tai kesken koetta tapettuja) maksa, munuaiset, lisämunuaiset, kivekset, lisäkivekset, kohtu, munasarjat, kateenkorva, perna, aivot ja sydän olisi puhdistettava muusta kudoksesta tapauksen mukaan, ja ne olisi punnittava mahdollisimman nopeasti avauksen jälkeen kuivumisen estämiseksi.
The following tissues should be preserved in the most appropriate fixation medium for both the type of tissue and the intended subsequent histopathological examination: all gross lesions, brain (representative regions including cerebrum, cerebellum and medulla/pons), spinal cord (at three levels: cervical, mid-thoracic and lumbar), pituitary, thyroid, parathyroid, thymus, oesophagus, salivary glands, stomach, small and large intestines (including Peyer's patches), liver, pancreas, kidneys, adrenals, spleen, heart, trachea and lungs (preserved by inflation with fixative and then immersion), aorta, gonads, uterus, accessory sex organs, female mammary gland, prostate, urinary bladder, gall bladder (mouse), lymph nodes (preferably one lymph node covering the route of administration and another one distant from the route of administration to cover systemic effects), peripheral nerve (sciatic or tibial) preferably in close proximity to the muscle, a section of bone marrow (and/or a fresh bone marrow aspirate), skin and eyes (if changes were observed during ophthalmological examinations).
Seuraavat kudokset olisi säilöttävä sellaiseen kiinnitysväliaineeseen, joka sopii parhaiten kyseiselle kudostyypille ja aiottuun histopatologiseen tutkimukseen: kaikki suuret leesiot, aivot (edustavat alueet, mukaan luettuina iso-aivot, pikkuaivot ja ydin/aivosilta), selkäydin (kolmesta kohdasta: kaularanka, rintarangan keskiosa ja lanneranka), aivolisäke, kilpirauhanen, lisäkilpirauhanen, kateenkorva, ruokatorvi, sylkirauhaset, maha, ohut- ja paksusuoli (mukaan lukien Peyerin imukerässikermät), maksa, haima, munuaiset, lisämunuaiset, perna, sydän, rintakehä ja keuhkot (säilötään puhaltamalla täyteen kiinnitysainetta ja upottamalla sitten siihen), aortta, sukurauhaset, kohtu, lisäsukupuolirauhaset, naaraan rintarauhanen, eturauhanen, virtsarakko, sappirakko (hiiri), imusolmukkeet (mieluiten yksi imusolmuke, joka kattaa antotien ja toinen, joka on kaukana antotiestä ja kattaa systeemiset vaikutukset), ääreishermo (lonkkahermo tai säärihermo), mieluiten lähellä kyseessä olevaa lihasta, näyte luuytimestä (ja/tai tuore luuydinnestenäyte, nahkaa, silmät (jos oftalmologisessa tutkimuksessa havaittiin muutoksia).
Histopathology
Histopatologia
All gross lesions should be examined.
Kaikki suuret leesiot olisi tutkittava.
When applicable, numerical results should be evaluated by an appropriate and generally acceptable statistical method.
Kun on numeerisia tuloksia, ne on arvioitava asianmukaisella ja yleisesti hyväksytyllä tilastomenetelmällä.
The statistical methods and the data to be analysed should be selected during the design of the study.
Tilastomenetelmät ja analysoitavat määritystulokset on valittava tutkimusta suunniteltaessa.
physical nature, purity and physico-chemical properties,
fysikaalinen olomuoto, puhtaus ja fysikokemialliset ominaisuudet,
identification data,
tunnistetiedot,
vehicle (if appropriate): justification for choice of vehicle, if other than water.
kantaja-aine (tarvittaessa): jos kantaja-aine on muu kuin vesi, sen valinta on perusteltava.
Test species:
Testilajit:
species and strain used,
käytetty eläinlaji ja kanta
source, housing conditions, diet etc.,
toimittaja, häkit, ravinto jne.,
actual doses (mg/kg body weight/day), and conversion factor from diet/drinking water test substance concentration (ppm) to the actual dose, if applicable,
todellinen annos (mg/painokilo/vrk) ja muuntokerroin ravintoon/juomaveteen sekoitetun testiaineen pitoisuudelle (ppm) tarvittaessa,
body weight and body weight changes,
eläimen paino ja painon muutokset,
nature, severity and duration of clinical observations (whether reversible or not),
kliinisten havaintojen laatu, vakavuus ja kesto (riippumatta siitä, korjaantuvatko vauriot myöhemmin),
results of ophthalmological examination,
silmätutkimuksen tulokset,
sensory activity, grip strength and motor activity assessments (when available),
aistitoiminta, tarttumisvoimakkuus ja motorisen aktiivisuuden arviointi (jos saatavilla),
terminal body weight, organ weights and organ/body weight ratios,
eläimen paino testin lopussa, elinten painot sekä elinten ja eläinten painosuhteet,
statistical treatment of results, where appropriate,
tulosten tilastollinen käsittely,
Tupper, D.E., Wallace, R.B., (1980) Utility of the Neurologic Examination in Rats.
Tupper. D. E., Wallace, R.B. (1980).
Gad, S.C., (1982) A Neuromuscular Screen for Use in Industrial Toxicology.
Gad, S.C. (1982). A Neuromuscular Screen for Use in Industrial Toxicology.
Environ.
Arch.
Toxivol., 1, p. 233-236.
Toxivol, 1, pp. 233–236.
Crofton K.M., Howard J.L., Moser V.C., Gill M.W., Reiter L.W., Tilson H.A., MacPhail R.C., (1991) Interlaboratory Comparison of Motor Activity Experiments: Implication for Neurotoxicological Assessments.
Crofton K. M., Howard J. L, Moser V. C, Gill M. W., Reiter L. W., Tilson H. A., MacPhail R. C. (1991). Interlaboratory Comparison of Motor Activity Experiments: Implication for Neurotoxicological Assessments.
Weingand K., Brown G., Hall R. et al., (1996) ‘Harmonisation of Animal Clinic Pathology Testing in Toxicity and Safety Studies’, Fundam.
Weingand K., Brown G., Hall R. et al. (1996).
& Appl.
’Harmonisation of Animal Clinic Pathology Testing in Toxicity and Safety Studies’, Fundam. & Appl.
SUB-CHRONIC ORAL TOXICITY TEST REPEATED DOSE 90-DAY ORAL TOXICITY STUDY IN NON-RODENTS
SUBKROONINEN ORAALINEN MYRKYLLISYYSTESTI TOISTETUILLA ANNOKSILLA TEHTÄVÄ 90 VUOROKAUDEN ORAALINEN MYRKYLLISYYSTUTKIMUS MUILLA KUIN JYRSIJÖILLÄ
This sub-chronic oral toxicity test method is a replicate of the OECD TG 409 (1998).
Tämä subkrooninen oraalinen myrkyllisyystesti on toisinto OECD:n testiohjeesta N:o 409 (1998).
The 90-day study provides information on the possible health hazards likely to arise from repeated exposure over a period of rapid growth and into young adulthood.
90 vuorokauden tutkimuksesta saadaan tietoja mahdollisista terveyshaitoista, joita todennäköisesti seuraa toistuvasta altistuksesta aikana, jolloin eläin kasvaa nopeasti nuoreksi aikuiseksi.
The test method allows for the identification in non-rodent species of adverse effects of chemical exposure and should only be used:
Tällä testimenetelmällä voidaan tunnistaa kemikaalialtistuksen haittavaikutukset muissa kuin jyrsijöissä, ja sitä olisi käytettävä ainoastaan silloin, kun
where effects observed in other studies indicate a need for clarification/characterisation in a second, non-rodent species, or
muissa tutkimuksissa havaitut vaikutukset edellyttävät selvennystä tai tarkempaa ominaisuuksien määrittämistä jossain muussa lajissa, joka ei ole jyrsijä,
where toxicokinetic studies indicate that the use of a specific non-rodent species is the most relevant choice of laboratory animal, or
oksikokineettisten tutkimusten perusteella muu kuin jyrsijä on paras koe-eläinlaji, tai
where other specific reasons justify the use of a non-rodent species.
muun kuin jyrsijän käyttö on perusteltua muista erityisistä syistä.
Animals, which die or are killed during the test are necropsied and at the conclusion of the test surviving animals are also killed and necropsied.
Testin kuluessa kuolleille tai tapetuille eläimille tehdään ruumiinavaus, ja testin päättyessä myös vielä elossa olevat eläimet tapetaan ja niille tehdään ruumiinavaus.
The commonly used non-rodent species is the dog, which should be of a defined breed; the beagle is frequently used.
Jos käytetään muuta eläinlajia kuin jyrsijää, yleisesti käytetty koe-eläinlaji on koira. Koirarodun pitäisi olla tarkasti määritelty; usein käytetään beaglea.
Other species, e.g. swine, mini-pigs, may also be used.
Muitakin lajeja, esim. sikaa tai minisikaa, voi käyttää.
Primates are not recommended and their use should be justified.
Kädellisiä ei suositella, ja niiden käytön olisi oltava perusteltua.
Young, healthy animals should be employed, and in the case of the dog, dosing should begin preferably at four to six months and not later than nine months of age.
Eläinten olisi oltava nuoria ja terveitä. Jos on kyseessä koira, annostelu olisi aloitettava mieluiten 4–6 kuukauden iässä ja viimeistään 9 kuukauden iässä.
Where the study is conducted as a preliminary to a long-term chronic toxicity study, the same species/breed should be used in both studies.
Jos tutkimuksen on tarkoitus olla alustava tutkimus pitkäaikaiselle myrkyllisyystutkimukselle, molemmissa tutkimuksissa olisi käytettävä samaa lajia/rotua.
Healthy young animals, which have been acclimated to laboratory conditions and have not been subjected to previous experimental procedures, should be used.
Testissä olisi käytettävä terveitä eläimiä, jotka on totutettu laboratorio-olosuhteisiin ja joita ei ole käytetty kokeisiin aiemmin.
The duration of acclimatisation will depend upon the selected test species and their source.
Totuttamisajan pituus riippuu valitusta koe-eläinlajista ja sen alkuperästä.
At least five days for dogs or purpose bred swine from a resident colony and at least two weeks for these animals if from external sources are recommended.
Suositellaan vähintään viittä päivää koirille tai kyseistä tarkoitusta varten omassa siittolassa kasvatetuille sioille ja vähintään kahta viikkoa, jos eläimet ovat peräisin ulkopuoliselta toimittajalta.
The test substance may be administered in the diet or in the drinking water, by gavage or in capsules.
Testiaine voidaan antaa ruokavaliossa tai juomavedessä, letkuruokinnalla tai kapseleina.
The method of oral administration is dependent on the purpose of the study, and the physical-chemical properties of the test material.
Menetelmä riippuu tutkimuksen tarkoituksesta ja testiaineen fysikaalisista ja kemiallisista ominaisuuksista.
At least eight animals (four female and four male) should be used at each dose level.
Kullakin annostasolla olisi käytettävä vähintään kahdeksaa eläintä (neljä naarasta ja neljä koirasta).
The number of animals at the termination of the study must be adequate for a meaningful evaluation of toxic effects.
Eläinten lukumäärän testin päättyessä on oltava riittävä myrkyllisyysvaikutusten järkevään arviointiin.
Based on previous knowledge of the substance or a close analogue, consideration should be given to including an additional satellite group of eight animals (four per sex) in control and in top dose group for observation after the treatment period of reversibility or persistence of any toxic effects.
Kemikaalista tai sitä läheisesti muistuttavasta aineesta saatavilla olevien aiempien tietojen perusteella olisi harkittava kahdeksan eläimen (neljä kumpaakin sukupuolta) lisäryhmän sisällyttämistä kontrolliryhmään ja suurimman annoksen ryhmään sitä varten, että niitä havainnoitaisiin käsittelyjakson jälkeen mahdollisten myrkyllisyysvaikutusten palautumisen tai jatkumisen havaitsemiseksi.
Dosage
Annostasot
At least three dose levels and a concurrent control shall be used, except where a limit test is conducted (see 1.5.3).
Tutkimuksessa on käytettävä vähintään kolmea annostasoa, ja testin kanssa samaan aikaan on tehtävä kontrolli, paitsi jos tehdään raja-arvotesti (ks. 1.5.3).
Dose levels may be based on the results of repeated dose or range finding studies and should take into account any existing toxicological and toxicokinetic data available for the test compound or related materials.
Annostasot voidaan asettaa toistetuilla annoksilla tehdyn testin tai raja-arvotestin tulosten perusteella, ja kaikki mahdolliset testiaineesta tai samanlaisista aineista saatavilla olevat toksikologiset ja toksikokineettiset tiedot on otettava huomioon.
A descending sequence of dose levels should be selected with a view to demonstrating any dosage related response and a no-observed-adverse-effect level (Noael) at the lowest dose level.
Annostasojen on oltava laskevia, jotta voitaisiin osoittaa kaikki annokseen liittyvät vasteet ja haitaton taso alhaisimmalla annostasolla.
Two to fourfold intervals are frequently optimal for setting the descending dose levels and addition of a fourth test group is often preferable to using very large intervals (e.g. more than a factor of about 6–10) between dosages.
Kaksin-nelinkertaiset erot annostasojen välillä ovat usein parhaimmat alenevassa annossarjassa, ja usein on hyödyllisempää lisätä neljäs testiryhmä kuin käyttää hyvin suuria annosvälejä (ts. suurempia kuin n. 6–10-kertaisia).
Normally the volume should be kept as low as possible.
Tilavuuden pitäisi yleensä olla mahdollisimman pieni.
When the test substance is administered in the diet either a constant dietary concentration (ppm) or a constant dose level in terms of the animal's body weight may be used; any alternative used must be specified.
Kun testiaine annetaan ravinnon kanssa, voidaan käyttää joko vakiopitoisuutta (ppm) ravinnossa tai eläimen painoon suhteutettua annoksen vakiotasoa. Mahdolliset muut antotavat on mainittava.
For a substance administered by gavage or by capsule, the dose should be given at similar times each day, and adjusted as necessary to maintain a constant dose level in terms of animal body weight.
Kun aine annetaan letkulla tai kapseleina, annos olisi annettava joka päivä suunnilleen samaan aikaan, ja sitä olisi mukautettava tarvittaessa, jotta annostaso voitaisiin pitää vakiona suhteutettuna eläimen painoon.
Where the 90 day study is used as a preliminary to a long term chronic toxicity study, a similar diet should be used in both studies.
Kun 90 vuorokauden testin on tarkoitus olla alustava testi ennen pitkäaikaisen myrkyllisyystestin suorittamista, olisi molemmissa testeissä käytettävä samanlaista ruokavaliota.
At least twice daily, usually at the beginning and end of each day, all animals should be inspected for signs of morbidity and mortality.
Kaikki eläimet tarkastetaan sairastavuuden ja kuolleisuuden havaitsemiseksi vähintään kahdesti päivässä, tavallisesti aamulla ja illalla.
These observations should be made, where practical outside the home cage in a standard arena and preferably at similar times on each occasion.
Havainnointi olisi tehtävä niin, että eläin on häkin ulkopuolella, mieluiten vakioalueella ja suunnilleen samaan vuorokaudenaikaan.
Signs of toxicity should be carefully recorded, including time of onset, degree and duration.
Myrkyllisyyden merkit olisi kirjattava huolellisesti, mukaan luettuna niiden alkamisajankohta, aste ja kesto.
Observations should include, but not be limited to, changes in skin, fur, eyes, mucous membranes, occurrence of secretions and excretions and autonomic activity (e.g. lacrimation, pilo-erection, pupil size, unusual respiratory pattern).
Kirjattavia havaintoja olisivat mm. muutokset nahassa, turkissa, silmissä ja limakalvoissa, eritykset ja eritteet, autonominen aktiviteetti (esim. kyynelet, karvojen jäykistyminen, silmäterän koko, epätavallinen hengitys).
Changes in gait, posture and response to handling as well as the presence of clonic or tonic movements, stereotypes (e.g. excessive grooming, repetitive circling) or any bizarre behaviour should also be recorded.
Muutokset käynnissä, asennossa ja reagoimisessa käsittelyyn sekä kouristusliikkeet ja jäykkyys, kaavamaiset liikkeet (esim. liioiteltu siistiminen, toistuva ympyrää kulkeminen) tai omituinen käyttäytyminen olisi myös kirjattava (1).
If treatment related changes in the eyes are detected all animals should be examined.
Jos silmissä havaitaan käsittelyyn liittyviä muutoksia, olisi tutkittava kaikki eläimet.
Haematology, including haematocrit, haemoglobin concentration, erythrocyte count, total and differential leukocyte count, platelet count and a measure of clotting potential such as clotting time, prothrombin time, or thromboplastin time should be investigated at the start of the study, then either at monthly intervals or midway through the test period and finally at the end of the test period.
Verestä olisi tehtävä tutkimuksen alussa ja sitten joko kuukauden välein tai testiajanjakson puolivälissä ja lopuksi testiajanjakson päättyessä seuraavat määritykset: hematokriitti, hemoglobiinikonsentraatio, punasolujen määrä, valkosolujen kokonaismäärä ja niiden erittelylaskenta, verihiutaleiden määrä ja veren hyytymiskykyä kuvaavia määrityksiä, kuten hyytymisaika, protrombiiniaika tai tromboplastiiniaika.
Clinical biochemistry determinations to investigate major toxic effects in tissues and, specifically, effects on kidney and liver, should be performed on blood samples obtained from all animals at the start, then either at monthly intervals or midway through the test and finally at the end of the test period.
Kliinisen biokemian määritykset, joilla tutkitaan tärkeimpiä myrkyllisyysvaikutuksia kudoksissa ja erityisesti munuaisissa ja maksassa, olisi tehtävä verinäytteistä, jotka on otettu kaikista eläimistä tutkimuksen alussa ja sitten joko kuukauden välein tai testiajanjakson puolivälissä ja lopuksi testiajanjakson päättyessä.