natgillin/translations-raw huggingface dataset:
With regard to the measures aimed at non-EU markets, the case law of the Court indicates that, given the interdependence of the markets on which Community producers are operating, the possibility that aid could distort intra-Community competition by strengthening the competitive position of operators, even if the aid benefits products for export outside the Community, cannot be ruled out [13]. Thus, the criteria concerning the effect on trade and the distortion of competition are fully met.
Yhteisön ulkopuolella käytävää kauppaa koskevien toimenpiteiden osalta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan ei ole poissuljettua, että tuki saattaa vääristää yhteisön sisäistä kilpailua parantamalla toimijoiden kilpailuasemaa, vaikka sitä myönnetään yhteisön ulkopuolelle vientiin meneville tuotteille, kun otetaan huomioon markkinoiden, joilla yhteisön tuottajat toimivat, keskinäinen riippuvuus [13].
Judgment of the Court of 21 March 1991, Italy v Commission (C-303/88, ECR I-1433), paragraph 11. Judgment of the Court of 16 May 2002, France v Commission (C-482/99, ECR 2002, p. I-4397), paragraph 24. Judgment of the Court of 20 November 2003, GEMO (C-126/01, ECR 2003, p. I-13769), paragraph 24.
Asia C-303/88, Italia v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 21 päivänä maaliskuuta 1991 (Kok., s. I-1433, 11 kohta), asia C-482/99, Ranska v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 16 päivänä toukokuuta 2002 (Kok. 2002, s. I-4397, 24 kohta) sekä asia C-126/01, GEMO, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 20 päivänä marraskuuta 2003, (Kok. 2003, s. I-13769, 24 kohta).
Decision No 406/2009/EC of the European Parliament and of the Council
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 406/2009/EY,
on the effort of Member States to reduce their greenhouse gas emissions to meet the Community’s greenhouse gas emission reduction commitments up to 2020
jäsenvaltioiden pyrkimyksistä vähentää kasvihuonekaasupäästöjään yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen vähentämissitoumusten täyttämiseksi vuoteen 2020 mennessä
The ultimate objective of the United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC), which was approved on behalf of the European Community by Council Decision 94/69/EC [3], is to stabilise greenhouse gas concentrations in the atmosphere at a level that would prevent dangerous anthropogenic interference with the climate system.
Ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen (UNFCCC), joka hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta neuvoston päätöksellä 94/69/EY [3], ensisijaisena tavoitteena on vakauttaa ilmakehän kasvihuonekaasupitoisuudet sellaiselle tasolle, että estetään ihmisen toiminnan vaaralliset vaikutukset ilmastojärjestelmään.
Furthermore, in order to meet this objective, the European Council of March 2007 endorsed a Community objective of a 30 % reduction of greenhouse gas emissions by 2020 compared to 1990 as its contribution to a global and comprehensive agreement for the period after 2012, provided that other developed countries commit themselves to comparable emission reductions and economically more advanced developing countries commit themselves to contributing adequately according to their responsibilities and capabilities.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi maaliskuussa 2007 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi lisäksi yhteisön tavoitteen vähentää kasvihuonekaasupäästöjä vuoteen 2020 mennessä 30 prosenttia vuoden 1990 tasosta, millä yhteisö edistää omalta osaltaan maailmanlaajuisen ja kattavan sopimuksen aikaansaamista vuoden 2012 jälkeiselle ajalle edellyttäen, että muut kehittyneet maat sitoutuvat vastaaviin päästövähennyksiin ja että taloudellisesti edistyneemmät kehitysmaat sitoutuvat toteuttamaan riittäviä toimia vastuidensa ja valmiuksiensa mukaisesti.
The European Council of March 2007 emphasised that the Community is committed to transforming Europe into a highly energy-efficient and low greenhouse-gas-emitting economy and has decided that, until a global and comprehensive agreement for the period after 2012 is concluded, and without prejudice to its position in international negotiations, the Community makes a firm independent commitment to achieve at least a 20 % reduction of greenhouse gas emissions by 2020 compared to 1990.
Maaliskuussa 2007 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti, että yhteisö on sitoutunut muuntamaan Euroopan erittäin energiatehokkaaksi ja vähän kasvihuonekaasupäästöjä aiheuttavaksi taloudeksi, ja päätti, että kunnes vuoden 2012 jälkeistä aikaa koskeva maailmanlaajuinen ja kattava sopimus on tehty ja sitomatta yhteisön kantaa kansainvälisissä neuvotteluissa, yhteisö tekee määrätietoisen ja itsenäisen sitoumuksen vähentää kasvihuonekaasupäästöjä vuoteen 2020 mennessä vähintään 20 prosenttia vuoden 1990 tasosta.
Energy efficiency improvements are a crucial element for Member States to meet the requirements under this Decision.
Energiatehokkuuden parannukset ovat olennainen tekijä, jotta jäsenvaltiot pystyvät täyttämään tämän päätöksen mukaiset vaatimukset.
In this context, the Commission should closely monitor progress towards the objective to reduce energy consumption by 20 % by 2020, and propose additional actions if progress is insufficient.
Tässä yhteydessä komission olisi seurattava tarkasti, miten edistytään tavoitteessa vähentää energiankulutusta 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä, ja ehdotettava lisätoimia, jos edistyminen on riittämätöntä.
Directive 2003/87/EC [4] establishes a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community, which covers certain sectors of the economy.
Yhteisön kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä, joka kattaa tietyt talouden alat, on perustettu direktiivillä 2003/87/EY [4].
All sectors of the economy should contribute to emission reductions in order to cost-effectively achieve the objective of a 20 % reduction of greenhouse gas emissions by 2020 compared to 1990 levels.. Member States should therefore implement additional policies and measures in an effort to further limit the greenhouse gas emissions from sources not covered under Directive 2003/87/EC.
Kaikkien talouden alojen olisi osallistuttava päästöjen vähentämiseen, jotta kasvihuonekaasupäästöjä voidaan kustannustehokkaasti vähentää vuoteen 2020 mennessä 20 prosenttia vuoden 1990 tasosta. Jäsenvaltioiden olisi siksi otettava käyttöön lisätoimenpiteitä, joilla voidaan rajoittaa edelleen kasvihuonekaasupäästöjä, jotka ovat peräisin lähteistä, jotka eivät kuulu direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan.
Member States’ reduction efforts should be based on the principle of solidarity between Member States and the need for sustainable economic growth across the Community, taking into account the relative per capita GDP of Member States.
Jäsenvaltioiden vähentämispyrkimysten olisi perustuttava jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun periaatteeseen ja tarpeeseen lisätä kestävää talouskasvua kaikkialla, ja niissä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden suhteellinen bruttokansantuote (BKT) asukasta kohden.
Member States that currently have a relatively low per capita GDP, and thus high GDP growth expectations, should be allowed to increase their greenhouse gas emissions compared to 2005, but should limit this greenhouse gas emissions growth to contribute to the independent reduction commitment of the Community.
Jäsenvaltioiden, joilla tällä hetkellä on suhteellisen alhainen BKT asukasta kohden ja siten korkeat BKT:n kasvuodotukset, olisi voitava lisätä kasvihuonekaasupäästöjään vuoden 2005 tasosta, mutta yhteisön itsenäisen vähentämissitoumuksen edistämiseksi niiden olisi kuitenkin rajoitettava kasvihuonekaasupäästöjensä kasvua.
Member States that currently have a relatively high per capita GDP should reduce their greenhouse gas emissions compared to 2005.
Jäsenvaltioiden, joilla tällä hetkellä on suhteellisen korkea BKT asukasta kohden, olisi vähennettävä kasvihuonekaasupäästöjään vuoden 2005 tasosta.
As a means to even out the differences in abatement costs faced by different Member States, by allowing for increased geographical flexibility, and at the same time, as a means to enhance the overall cost-effectiveness of the total commitment of the Community, Member States should be able to transfer part of their annual emission allocation to other Member States.
Jäsenvaltioiden olisi keinona tasoittaa eri jäsenvaltioille vähentämisestä aiheutuvia kustannuksia, maantieteellistä joustavuutta edistämällä ja keinona parantaa yhteisön kokonaissitoutumisen yleistä kustannustehokkuutta saatava siirtää osa vuotuisesta päästökiintiöstään toisille jäsenvaltioille.
Significant greenhouse gas emission reductions should be made within the Union.
Kasvihuonekaasujen päästöjä olisi vähennettävä Euroopan unionissa merkittävästi.
The use of credits from project activities should be limited so that it is supplemental to domestic action.
Hanketoiminnasta saatujen hyvitysten käyttöä olisi rajoitettava niin, että se täydentää kotimaista toimintaa.
The Union remains committed to the continued improvement of the Clean Development Mechanism (CDM) and will seek improvements through the appropriate international processes.
Unioni on edelleen sitoutunut puhtaan kehityksen mekanismin jatkuvaan parantamiseen ja se pyrkii parannuksiin asianmukaisten kansainvälisten prosessien kautta.
It is important that credits from project activities used by Member States represent real, verifiable, additional and permanent emission reductions and have clear sustainable development benefits and no significant negative environmental or social impacts.
On tärkeää, että hanketoiminnasta saatavat jäsenvaltioiden käyttämät hyvitykset merkitsevät todellisia, todennettavia, täydentäviä ja pysyviä päästövähennyksiä ja että niillä on selviä etuja kestävän kehityksen kannalta eikä merkittäviä kielteisiä ympäristö- tai sosiaalisia vaikutuksia.
Member States should also report on the qualitative criteria they apply for the use of such credits.
Jäsenvaltioiden olisi myös raportoitava laadullisista arviointiperusteista, joita ne soveltavat tällaisten hyvitysten käyttöön.
In order to provide for flexibility for Member States in implementing their commitments, to promote sustainable development in third countries, in particular in developing countries, and to provide certainty to investors, the Community should continue to recognise a certain amount of credits from greenhouse gas emission reduction projects in third countries before a future international agreement on climate change (hereinafter referred to as the international agreement on climate change) has been reached.
Jotta jäsenvaltiolla on liikkumavaraa sitoumustensa täyttämisessä ja jotta voidaan edistää kestävää kehitystä kolmansissa maissa, erityisesti kehitysmaissa, sekä lisätä investoijien luottamusta, yhteisön olisi edelleenkin tunnustettava tietty määrä kolmansissa maissa toteutettavista kasvihuonekaasupäästöjen vähentämishankkeista saatavia hyvityksiä siihen asti, kun on saatu aikaan ilmastonmuutosta koskeva kansainvälinen sopimus, jäljempänä ”kansainvälinen ilmastonmuutossopimus”.
Member States should ensure that their policies for purchasing these credits enhance the equitable geographical distribution of projects, in particular by increasing the share of cCertified emission reductions (CERs) purchased from least developed countries (LDCs) and small island developing States (SIDS), and enhance the achievement of an international agreement on climate change.
Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että niiden toimenpiteet, jotka koskevat näiden hyvitysten ostamista, edistävät hankkeiden oikeudenmukaista maantieteellistä jakautumista, erityisesti lisäämällä vähiten kehittyneistä maista ja pienistä saarikehitysmaista ostettujen sertifioitujen päästövähennysten osuutta, ja kansainvälisen ilmastonmuutossopimuksen aikaansaamista.
Member States should therefore be able to use greenhouse gas emission reduction credits issued for reductions that were made during the period from 2008 to 2012 and that result from project types which were eligible for use in the Community scheme during that period.
Jäsenvaltioiden olisi siksi voitava käyttää hyvityksiä, jotka myönnetään kaudella 2008–2012 toteutettujen kasvihuonekaasupäästöjen vähennysten johdosta, edellyttäen, että ne on saatu hanketyypeistä, jotka olivat hyväksyttäviä käytettäviksi yhteisön järjestelmässä kyseisellä kaudella.
Member States should also be able to use greenhouse gas emission reduction credits for reductions that were made after the period from 2008 to 2012, that result from projects that were registered during the period from 2008 to 2012 and that result from project types which were eligible for use in the Community scheme during that period.
Jäsenvaltioiden olisi myös voitava käyttää kasvihuonekaasujen päästöhyvityksiä, jotka myönnetään kauden 2008–2012 jälkeen toteutettujen vähennysten johdosta, edellyttäen, että ne on saatu kyseisellä kaudella rekisteröidyistä ja toteutetuista hanketyypeistä, jotka olivat hyväksyttäviä käytettäviksi yhteisön järjestelmässä kyseisellä kaudella.
Very few CDM projects have been implemented in LDCs.
Vähiten kehittyneissä maissa on toteutettu vain hyvin harvoja puhtaan kehityksen mekanismin (CDM) hankkeita.
In order to provide for further flexibility for Member States and to promote sustainable development in developing countries, Member States should be able to use additional credits from projects resulting from agreements concluded by the Community with third countries.
Jäsenvaltioiden liikkumavaran lisäämiseksi ja kestävän kehityksen edistämiseksi kehitysmaissa jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää sellaisista hankkeista saatavia täydentäviä hyvityksiä, jotka johtuvat yhteisön ja kolmansien maiden välisistä sopimuksista.
Member States should be allowed to transfer the unused part of that quantity to other Member States.
Jäsenvaltioiden olisi voitava siirtää tämän määrän käyttämätön osa toisille jäsenvaltioille.
Certain Member States with a negative limit, or a positive limit of at most 5 %, as set out in this Decision, should, in addition to the credits referred to above, be allowed annually to use additional credits amounting to 1 % of their verified emissions in 2005 from projects in LDCs and SIDS, subject to compliance with one of the four conditions set out in this Decision.
Tiettyjen jäsenvaltioiden, joilla on negatiivinen raja tai tässä päätöksessä vahvistettu enintään viiden prosentin positiivinen raja, olisi edellä tarkoitettujen hyvitysten lisäksi voitava käyttää vuosittain vähiten kehittyneissä maissa ja pienissä saarikehitysmaissa toteutetuista hankkeista saatavia lisähyvityksiä yhteen prosenttiin saakka niiden vuoden 2005 todennetuista päästöistä, jos ne täyttävät jonkin tässä päätöksessä asetetuista neljästä ehdosta.
This Decision should be without prejudice to more stringent national objectives.
Tämä päätös ei saisi estää tiukempia kansallisia tavoitteita.
Where Member States limit the greenhouse gas emissions covered by this Decision beyond their obligations under this Decision in order to meet a more stringent objective, the limitation imposed by this Decision on the use of greenhouse gas emission reduction credits should not apply to the additional emission reductions to attain the national objective.
Jos jäsenvaltiot rajoittavat tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvia kasvihuonekaasupäästöjä enemmän kuin niiden tämän päätöksen velvoitteet edellyttävät, tässä päätöksessä asetettua kasvihuonepäästöjen vähennysten hyvitysten käyttöä koskevaa rajoitusta ei olisi sovellettava päästöjen lisävähennyksiin kansallisen tavoitteen saavuttamiseksi.
In order to increase the cost-effectiveness of attaining national objectives, in particular for Member States with ambitious objectives, Member States can make use of credits resulting from Community-level projects as defined in Article 24a of Directive 2003/87/EC.
Kansallisten tavoitteiden saavuttamisessa saavutettavan kustannustehokkuuden lisäämiseksi erityisesti jäsenvaltioissa, joilla on kunnianhimoisia tavoitteita, jäsenvaltiot voivat käyttää hyvityksiä, jotka on saatu yhteisön tason hankkeista sellaisina kuin ne on määritelty direktiivin 2003/87/EY 24 a artiklassa.
Once an international agreement on climate change has been reached, Member States should only accept emission reduction credits from countries which have ratified that agreement and subject to a common approach.
Heti kun kansainvälinen ilmastonmuutossopimus on saatu aikaan, jäsenvaltioiden olisi tunnustettava vain sellaiset sertifioidut päästövähennykset, jotka on saatu kyseisen sopimuksen ratifioineista maista, jollei yhteisestä lähestymistavasta muuta johdu.
The fact that certain provisions of this Decision refer to the approval of an international agreement on climate change by the Community is without prejudice to the conclusion of that agreement also by Member States.
Se, että tietyissä tämän päätöksen säännöksissä viitataan siihen, että yhteisö hyväksyy kansainvälisen ilmastonmuutossopimuksen, ei vaikuta siihen, että myös jäsenvaltiot voivat tehdä tämän sopimuksen.
Upon the approval of an international agreement on climate change for the period after 2012 and as provided for in that agreement, the Community and its Member States should participate in the financing of measurable, reportable, verifiable and nationally appropriate greenhouse gas emissions mitigation action, consistent with the objective of limiting overall global annual mean surface temperature increase to 2 °C compared to pre-industrial levels, in developing countries which have ratified the agreement.
Kun kansainvälinen ilmastonmuutossopimus on hyväksytty vuoden 2012 jälkeiseksi kaudeksi, ja siten kuin tuossa sopimuksessa määrätään, yhteisön ja sen jäsenvaltioiden olisi osallistuttava sopimuksen ratifioineille kehitysmaille suunnattavaan rahoitukseen, joka on tarkoitettu sellaisiin kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistoimiin, joita voidaan mitata ja todentaa ja joista voidaan raportoida ja jotka ovat kansallisesti asianmukaisia ja vastaavat tavoitetta rajoittaa maailmanlaajuisen vuotuisen keskimääräisen pintalämpötilan nousu kahteen celsiusasteeseen esiteollisella kaudella vallinneesta tasosta.
Upon the approval of an international agreement on climate change for the period after 2012 and as provided for in that agreement, the Community and its Member States should participate in the financing of assistance for developing countries which have ratified the agreement, in particular for communities and countries most at risk from climate change, with the aim of supporting them in their adaptation and risk reduction strategies.
Kun kansainvälinen ilmastonmuutossopimus on hyväksytty vuoden 2012 jälkeiseksi kaudeksi, ja siten kuin tuossa sopimuksessa määrätään, yhteisön ja sen jäsenvaltioiden olisi osallistuttava sellaisille kehitysmaille annettavien avustusten rahoittamiseen, jotka ovat ratifioineet sopimuksen, etenkin niiden yhteisöjen ja maiden osalta, joita ilmastonmuutos eniten uhkaa, tarkoituksin tukea niitä mukautumisessa ja riskien vähentämisstrategioissa.
Progress in implementing commitments under this Decision should be annually evaluated on the basis of reports submitted under Decision No 280/2004/EC of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 concerning a mechanism for monitoring Community greenhouse gas emissions and for implementing the Kyoto Protocol [5].
Tämän päätöksen mukaisten sitoumusten täytäntöönpanon edistymistä olisi arvioitava vuosittain niiden raporttien perusteella, joista säädetään järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi 11 päivänä helmikuuta 2004 tehdyssä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 280/2004/EY [5].
Every two years an assessment should be made on the projected progress and a full evaluation of the implementation of this Decision should be made in 2016.
Joka toinen vuosi olisi arvioitava ennakoitua edistystä, ja vuonna 2016 olisi tehtävä perusteellinen arvio tämän päätöksen täytäntöönpanosta.
Any adjustments in the coverage of Directive 2003/87/EC should be matched by a corresponding adjustment in the maximum quantity of greenhouse gas emissions covered by this Decision.
Jos direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan tehdään mukautuksia, olisi vastaavasti mukautettava niiden kasvihuonekaasupäästöjen enimmäismäärää, jotka eivät kuulu tämän päätöksen soveltamisalaan.
Upon the approval by the Community of an international agreement on climate change, the emission limits for Member States should be adjusted to achieve the Community’s greenhouse gas emission reduction commitment set out in that agreement, taking into account the principle of solidarity between Member States and the need for sustainable economic growth across the Community.
Kun yhteisö on hyväksynyt kansainvälisen ilmastonmuutossopimuksen, jäsenvaltioiden päästörajoja olisi mukautettava sen uuden kasvihuonekaasupäästöjen vähentämissitoumuksen saavuttamiseksi, joka yhteisölle asetetaan tuossa sopimuksessa, ottaen huomioon jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun periaatteen ja kestävän talouskasvun tarpeen kaikkialla yhteisössä.
The amount of credits from greenhouse gas emission reduction projects in third countries that each Member State can use should be increased by up to half of the additional reduction effort under this Decision.
Niiden hyvitysten määrää, jotka saadaan kolmansissa maissa toteutetuista kasvihuonekaasupäästöjen vähentämishankkeista ja jotka kukin jäsenvaltio voi käyttää, olisi lisättävä enintään puolella tämän päätöksen mukaisesta lisävähentämispyrkimyksestä.
The registries established under Decision No 280/2004/EC and the Central Administrator designated under Directive 2003/87/EC should be used to ensure an accurate processing and accounting of all transactions for the implementation of this Decision.
Olisi käytettävä päätöksen N:o 280/2004/EY mukaisesti perustettuja rekistereitä ja direktiivin 2003/87/EY mukaisesti nimettyä keskusvalvojaa, jotta voidaan varmistaa kaikkien tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi käytettyjen toimenpiteiden täsmällinen käsittely ja kirjanpito.
Since the reduction commitment of the Community imposes tasks not only on the central governments of Member States but also on their local and regional governments and on other local and regional advocacy forums and organisations, Member States should ensure cooperation between their central authorities and local authorities at different levels.
Koska yhteisön tekemä vähentämissitoumus merkitsee paitsi jäsenvaltioiden keskushallinnolle myös niiden alue- ja paikallishallinnoille sekä muille alue- ja paikallistason edustusfoorumeille ja organisaatioille asetettavia tehtäviä, jäsenvaltioiden olisi varmistettava keskusviranomaistensa ja eri tason paikallisviranomaistensa yhteistyö.
In addition to individual Member States, central governments and local and regional organisations and authorities, market actors — together with households and individual consumers — should be involved in contributing to the implementation of the Community’s reduction commitment, irrespective of the level of greenhouse gas emissions which can be attributed to them.
Yksittäisten jäsenvaltioiden, keskushallintojen sekä alue- ja paikallistason organisaatioiden ja viranomaisten ohella myös markkinoilla toimijat sekä kotitaloudet ja yksittäiset kuluttajat olisi saatava mukaan yhteisön sitoumuksen täytäntöönpanoon riippumatta siitä, millaisen määrän kasvihuonekaasupäästöjä ne aiheuttavat.
Member States should ensure funding for the use of new, innovative techniques in order to enable industrial operators to create new jobs, thereby increasing competitiveness and promoting the achievement of the objectives set by the Lisbon Strategy.
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava uusien innovoivien tekniikoiden käytölle annettava rahoitus, jotta teollisuuden toimijat voivat luoda uusia työpaikkoja, ja siten parantaa kilpailukykyä ja auttaa saavuttamaan Lissabonin strategiassa asetetut tavoitteet.