natgillin/translations-raw huggingface dataset:
test substance concentrations and the method of analysis with appropriate quality assessment data (validation studies, standard deviations or confidence limits of analyses),
testiaineen pitoisuudet ja analyysimenetelmä sekä laadunarviointiin tarvittavat tiedot (validointitutkimukset, analyysien keskihajonnat ja luottamusvälit),
methods for determination of frond number and other measurement variables, e.g. dry weight, fresh weight or frond area,
versojen lukumäärän ja muiden mittausmuuttujien, kuten kuivapainon, tuorepainon tai versojen kokonaispinta-alan, määritysmenetelmät,
all deviations from this Testing Method.
kaikki poikkeamat tästä testimenetelmästä.
raw data: number of fronds and other measurement variables in each test and control vessel at each observation and occasion of analysis,
raakatiedot: versojen lukumäärä ja muut mittausmuuttujat jokaisessa testaukseen ja toistoihin käytetyssä koeastiassa kullakin havainnointi- ja analysointikerralla,
means and standard deviations for each measurement variable,
kunkin mittausmuuttujan keskiarvot ja keskihajonnat,
growth curves for each concentration (recommended with log transformed measurement variable, see second paragraph in section 2.2.1),
kutakin pitoisuutta vastaavat kasvukäyrät (suosituksena on käyttää mittausmuuttujan logaritmimuunnosta, ks. 2.2.1 kohdan toinen kappale),
doubling time/growth rate in the control based on the frond number,
kaksinkertaistumisaika/kasvunopeus kontrollissa versojen lukumäärän avulla laskettuna,
graphical representation of the concentration/effect relationship,
pitoisuuden ja vaikutuksen välisen suhteen graafinen esitys,
any visual signs of phytotoxicity as well as observations of test solutions,
näkyvät merkit fytotoksisuudesta ja testiliuoksia koskevat havainnot,
E 1415-91 (Reapproved 1998). pp. 733-742.
E 1415-91 (hyväksytty uudelleen vuonna 1998). s. 733–742.
OPPTS 850.4400 Aquatic Plant Toxicity Test Using Lemna spp., ‘Public draft’.
OPPTS 850.4400 Aquatic Plant Toxicity Test Using Lemna spp., ”Public draft”.
XP T 90-337: Détermination de l’inhibition de la croissance de Lemna minor.
XP T 90-337: Détermination de l'inhibition de la croissance de Lemna minor.
EPS 1/RM/37-120 pp.
EPS 1/RM/37–120 s.
US EPA Report No. EPA-600/3-77 108.
EPA-600/3-77 108.
Hydrobiologia, 118/119, 353-359.
Hydrobiologia, 118/119, s. 353–359.
Environmental Toxicology and Chemistry, 12, 481-483.
Environmental Toxicology and Chemistry, 12, s. 481–483.
Environmental Toxicology and Chemistry, 11, 1485-1494.
Environmental Toxicology and Chemistry, 11, s. 1485–1494.
Assoc., 50, 1096-1121.
Assoc., 50, s. 1096–1121.
Biometrics, 20, 482-491.
Biometrics, 20, s. 482–491.
Measuring point
D: Tyhjiö
Heating element c.a.
E: Mittauspiste
Adjustable valve
Säätöventtiili
gas at ambient pressure
Typpikaasu ympäröivässä paineessa
The sample carrier plate, hanging on a microbalance in a temperature controlled chamber, is swept by a stream of dry nitrogen gas which carries the vaporised molecules of the test substance away.
Lämpötilaohjatussa kammiossa olevaan mikrovaakaan ripustetun näytelevyn yli virtaa kuiva typpikaasu, joka kantaa näytteen höyrystyneet molekyylit mukanaan.
Experimental Thermodynamics, Vol. II, Le Neindre, B., and Vodar, B., Eds., Butterworths, London.
Experimental Thermodynamics, Vol. II, Le Neindre, B., and Vodar, B., Eds., Butterworths, Lontoo.
The lower 95 % confidence interval (based on a one sided test) is calculated to give an estimate of the lowest value of the geometric mean fibre diameter of the material.1.5. DESCRIPTION OF THE TEST METHOD
Alempi 95 prosentin luottamustaso määritetään (yksipuolisen testin perusteella), jotta saadaan estimaatti materiaalin kuitujen halkaisijan geometrisen keskiarvon alimmasta arvosta.1.5 TESTIMENETELMÄN KUVAUS
The material is mixed with spatula and re-pressed at 10 MPa.
Materiaali sekoitetaan spaattelilla ja puristetaan uudelleen paineella 10 MPa.
The material is then removed from the dye and stored in a sealed glass bottle.
Sen jälkeen materiaali poistetaan puristusmuotista ja varastoidaan sinetöityyn lasipulloon.
complete supporting information for the specific skin model used including its performance.
täydelliset tiedot käytetyn spesifisen ihomallin tueksi (mm. mallin suorituskyky).
This should include, but is not limited to:
Näitä voivat olla, luettelon olematta tyhjentävä:
reference to historical data of the model.
viittaukset mallia koskeviin aiempiin tietoihin.
Available at: http://www.unece.org/trans/danger/publi/ghs/ghs_rev02/02files_e.html.
Saatavilla internetosoitteessa: http://www.unece.org/trans/danger/publi/ghs/ghs_rev02/02files_e.html.
Adopted July 19, 2006.
Hyväksytty 19. heinäkuuta 2006.
Available at: http://www.oecd.org/document/22/0,2340,en_2649_34377_1916054_1_1_1_1,00.html.
Saatavilla internetosoitteessa: http://www.oecd.org/document/22/0,2340,en_2649_34377_1916054_1_1_1_1,00.html.
In vitro acute skin irritancy of chemicals using the validated EPISKIN model in a tiered strategy — Results and performances with 184 cosmetic ingredients, AATEX, Special Issue-proceedings from WC6.
In vitro acute skin irritancy of chemicals using the validated EPISKIN model in a tiered strategy -Results and performances with 184 cosmetic ingredients, AATEX, Special Issue-proceedings from WC6.
5 November 2008.
marraskuuta 2008.
Official Journal of the European Union L 396 of 30 December 2006, p. 1.
Euroopan unionin virallinen lehti L 396, s. 1, 30.12.2006.
EpiSkin™ SOP, Version 1.6 (January 2005).
EpiSkin™ SOP, Version 1.6 (Tammikuu 2005).
EpiDerm™ SOP, Version 5.0 (October 2004).
EpiDerm™ SOP, Version 5.0 (Lokakuu 2004).
Ispra, November 13, 2008.
Ispra, 13. marraskuuta, 2008.
For full expression of the system response to toxic effects (optimal sensitivity), the cultures are allowed unrestricted exponential growth under sufficient nutrient conditions and continuous light for a sufficient period of time to measure reduction of the specific growth rate.
Jotta järjestelmän vaste myrkkyvaikutuksiin ilmenisi kokonaan (optimaalinen herkkyys), viljelmien kasvua ei rajoiteta vaan niiden annetaan kasvaa eksponentiaalisesti olosuhteissa, joissa on riittävästi ravinteita ja valonsaanti on jatkuvaa, kunnes spesifisen kasvunopeuden pieneneminen on mitattavissa.
Growth and growth inhibition are quantified by measurements of the algal biomass as a function of time.
Kasvua ja kasvun estymistä kvantifioidaan mittaamalla leväbiomassa ajan funktiona.
Algal biomass is defined as the dry weight per volume, e.g. mg algae/litre test solution.
Leväbiomassa määritetään kuivapainona tilavuutta kohden, esimerkiksi milligrammoina levää yhtä litraa testiliuosta kohden.
However, dry weight is difficult to measure and therefore surrogate parameters are used.
Kuivapainoa on kuitenkin vaikea mitata, minkä vuoksi käytetään korvaavia parametreja.
Of these surrogates, cell counts are most often used.
Useimmin käytettyjä ovat solumäärät.
Other surrogate parameters include cell volume, fluorescence, optical density, etc. A conversion factor between the measured surrogate parameter and biomass should be known.
Muita korvaavia parametreja ovat muun muassa solutilavuus, fluoresenssi ja optinen tiheys. Mitatun korvaavan parametrin ja biomassan välinen muuntokerroin on tunnettava.
It is defined as biomass at the end of the exposure period minus the biomass at the start of the exposure period.
Tuotoksella tarkoitetaan altistusajan lopussa mitatun biomassan ja altistusajan alussa mitatun biomassan erotusta.
ln Xi– lated as the logarithmic increase in biomass from the equation for each single vessel of controls and treatments:
ln Xi– an biomassan logaritmisena kasvuna soveltamalla seuraavaa kaavaa kuhunkin kontrolli- ja käsittelyryhmän astiaan:
μT– atment replicate from the equation:
μT– ä toistossa lasketaan seuraavan kaavan avulla:
YT– or each treatment replicate as follows:
YT– takin käsiteltyä toistoa varten seuraavasti:
Bruce, R.D., and Versteeg, D.J.
Bruce, R.D. and Versteeg, D.J.
With true first order kinetics the specific degradation rate constant, k, is independent of time and concentration.
Aidossa ensimmäisen kertaluvun kinetiikassa spesifinen hajoamisen nopeusvakio k ei riipu ajasta eikä pitoisuudesta.
That is, k does not vary appreciably during the course of an experiment and does not change with the added concentration between experiments.
Toisin sanoen k:n arvo ei vaihtele merkittävästi kokeen aikana eikä muutu lisättäessä pitoisuutta kokeiden välillä.
Storage and preparation of surface water
Pintaveden säilytys ja valmistelu
The test should preferably be started within one day after sample collection.
Testi on suositeltavaa aloittaa yhden päivän kuluessa näytteenotosta.
For the suspended sediment test, surface sediment is added to the flasks containing natural water (filtered to remove coarse particles as described in section 1.8.4) to obtain a suspension; the concentration of suspended solids should be between 0,01 and 1 g/L.
Suspendoituneen sedimentin testissä pintasedimenttiä lisätään luonnonveden (joka on suodatettu karkeiden hiukkasten poistamiseksi kohdassa 1.8.4 kuvatulla tavalla) sisältäviin pulloihin suspension aikaansaamiseksi. Suspendoituneen kiintoaineksen pitoisuuden pitäisi olla 0,01–1 g/L.
The surface sediment should come from the same site as that from which the water sample was taken.
Pintasedimentin tulisi olla samasta kohteesta, josta vesinäyte otettiin.
Dependent on the particular aquatic environment, the surface sediment may either be characterised by a high organic carbon content (2,5-7,5 %) and a fine texture or by a low organic carbon content (0,5-2,5 %) and a coarse texture (3).
Kulloisestakin vesiympäristöstä riippuen pintasedimentille voi olla ominaista joko suuri orgaanisen hiilen määrä (2,5–7,5 %) ja hienojakoisuus tai matala orgaanisen hiilen määrä (0,5–2,5 %) ja karkeajakoisuus (3).
This should be checked by substance-specific analysis or, if possible, DOC analysis (6).
Tämä tulisi tarkistaa ainekohtaisella analyysillä tai DOC-analyysilla, jos se on mahdollista (6).
Care must be taken to limit the amount of solvent transferred to what is absolutely necessary, and to ensure that the amount of test substance can dissolve in the final volume of test water.
Huolehdittaessa siitä, että lisätyn liuottimen määrä rajoitetaan välttämättömään, on samalla varmistettava, että testiainemäärä voi liueta lopullisessa testiveden määrässä.
Other techniques to introduce the test substance into the test vessels may be used as described in (7) and (8).
Myös muita tapoja annostella testiaine testiastioihin voidaan käyttää (ks. (7) ja (8)).
When an organic solvent is used for application of the test substance, solvent controls containing the test water (with no additions) and test water with added reference substance should be treated similarly to active test vessels amended with test substance in solvent carrier.
Jos testiaineen annostelussa käytetään orgaanista liuotinta, liuotinkontrolleja, jotka sisältävät pelkästään testivettä (ilman lisättyjä aineita) sekä testivettä, johon on lisätty vertailuaine, on käsiteltävä samalla tavoin kuin aktiivisia testiastioita, joissa on testiaine kantoaineenaan liuotin.
However, the test period for the batch test may be extended to a maximum of 90 days, if the degradation of the test substance has started within the first 60 days.
Testin kesto panoskokeessa voidaan kuitenkin pidentää enimmillään 90 päivään, jos testiaineen hajoaminen on alkanut ensimmäisten 60 päivän aikana.
Degradation is monitored, at appropriate time intervals, by the determination of the residual 14C activity or the evolved 14CO2 (see section 1.8.9.4) and/or by chemical analysis (section 1.8.9.5).
Hajoamista seurataan sopivin aikavälein määrittämällä 14C-jäännösaktiivisuus tai muodostunut 14CO2 (ks. kohta 1.8.9.4) ja/tai kemiallisella analyysilla (kohta 1.8.9.5).
The incubation time must be sufficiently long to evaluate the degradation process.
Inkubaatioajan on oltava riittävän pitkä, jotta hajoamisprosessi voidaan arvioida.
The extent of degradation should preferably exceed 50 %; for slowly degradable substances, the extent of degradation must be sufficient (normally greater than 20 % degradation) to ensure the estimation of a kinetic degradation rate constant.
On suositeltavaa, että hajoamisen laajuus on yli 50 %. Hitaasti hajoavien aineiden osalta hajoamisen laajuuden on oltava riittävä (tavallisesti yli 20 %), jotta hajoamiskinetiikan nopeusvakio voidaan estimoida.
Periodic measurements of pH and oxygen concentration in the test system must be conducted unless previous experience from similar tests with water and sediment samples collected from the same site make such measurements unnecessary.
Happipitoisuus ja pH on mitattava testijärjestelmässä määrävälein, jolleivät nämä mittaukset ole tarpeettomia samasta kohteesta otetuilla vesi- ja sedimenttinäytteillä tehdyistä vastaavista testeistä saadun kokemuksen perusteella.
Under some conditions, the metabolism of primary substrates at much higher concentrations within the water or sediment could possibly result in enough CO2 evolution and oxygen depletion to significantly alter the experimental conditions during the test.
Vedessä tai sedimentissä paljon suurempina pitoisuuksina olevien ensisijaisten substraattien metabolismi saattaa joissain olosuhteissa johtaa CO2:n muodostumiseen ja hapen häviämiseen siinä määrin, että se muuttaa merkittävästi koeolosuhteita testin aikana.
Preparation of flasks for pelagic test
Testipullojen valmistelu pelagiseen testiin
Transfer a suitable volume of test water to the test flasks, up to about one third of the flask volume and not less than about 100 ml.
Sopiva määrä testivettä siirretään testipulloihin, enintään noin kolmasosa pullon volyymistä ja vähintään noin 100 ml.
If multiple flasks are used (to allow harvesting of whole flasks at each sampling time), the appropriate volume of test water is also about 100 ml, as small sample volumes may influence the length of the lag phase.
Jos käytetään useita pulloja (joiden joukosta otetaan näytteeksi kokonaisten pullojen sisältö kunakin näytteenottoajankohtana), sopiva testiveden määrä on niin ikään noin 100 ml, koska pienet näytemäärät voivat vaikuttaa lag-vaiheen pituuteen.
The test substance is added from a stock solution as described in sections 1.8.2 and 1.8.7.
Testiaine lisätään varastoliuoksesta kohdissa 1.8.2 ja 1.8.7 kuvatulla tavalla.
At least two different concentrations of test substance differing by a factor of 5 to 10 should be used in order to determine degradation kinetics and calculate the kinetic degradation rate constant.
Ainakin kahta eri testiaineen pitoisuutta, jotka poikkeavat toisistaan 5–10-kertaisesti, tulisi käyttää hajoamiskinetiikan määrittämiseksi ja sen nopeusvakion laskemiseksi.
Both of the selected concentrations should be less than 100 µg/L and preferably in the range of < 1-10 µg/L.
Kummakin valitun pitoisuuden pitäisi olla alle 100 µg/L ja mieluiten välillä < 1–10 µg/L.
Close the flasks with stoppers or lids impermeable to air and CO2.
Testipullot suljetaan ilma- ja CO2-tiiviillä tulpilla tai kansilla.
Withdraw samples for chemical analysis or 14C measurements at the beginning of the test (i.e. before biodegradation starts; see section 1.7.1) and then at suitable time intervals during the course of the test.
Testin alussa (ennen biohajoamisen alkamista, ks. kohta 1.7.1) otetaan näytteitä kemiallista analyysia tai 14C-mittauksia varten ja sen jälkeen sopivin välein testin aikana.
Sampling may be performed by withdrawal of sub-samples (e.g. 5 ml aliquots) from each replicate or by harvest of whole flasks at each sampling time.
Näytteenotto voidaan suorittaa ottamalla osanäyte (esim. 5 ml) kustakin rinnakkaisesta näytteestä tai ottamalla näytteeksi kokonaisia testipulloja kunakin näytteenottoajankohtana.
The mineralisation of the test substance may either be determined indirectly or directly (see Appendix 3).
Testiaineen mineralisaatio voidaan määrittää joko epäsuorana tai suorana määrityksenä (ks. liite 3).
Usually, a minimum of five sampling points are required during the degradation phase (i.e. after ended lag phase) in order to estimate a reliable rate constant, unless it can be justified that three sampling points are sufficient for rapidly degradable substances.
Hajoamisvaiheen aikana (eli lag-vaiheen päätyttyä) tarvitaan tavallisesti vähintään viisi näytteenottoa, jotta nopeusvakio voidaan estimoida luotettavasti, jollei voida perustella, että kolme näytteenottoa riittää nopeasti hajoaville aineille.
For substances that are not rapidly degraded more measurements during the degradation phase can easily be made and, therefore, more data points should be used for the estimation of k. No fixed time schedule for sampling can be stated, as the rate of biodegradation varies; however the recommendation is to sample once a week if degradation is slow.
Jos aine ei ole nopeasti hajoava, hajoamisvaiheen aikana voidaan helposti tehdä lisää mittauksia, jolloin k:n estimointiin käytetään enemmän datapisteitä. Näytteenottoa varten ei voida vahvistaa aikaväliä, koska biohajoamisen nopeus vaihtelee.
If the test substance is rapidly degradable, sampling should take place once a day during the first three days and then every second or third day.
Suosituksena on kuitenkin, että näyte otetaan kerran viikossa, jos hajoaminen on hidasta. Jos testiaine on nopeasti hajoava, näytteenoton tulisi tapahtua kerran päivässä ensimmäisten kolmen päivän aikana ja sen jälkeen joka toinen tai kolmas päivä.
Under certain circumstances, such as with very rapidly hydrolysing substances, it may be necessary to sample at hourly intervals.
Joissain olosuhteissa, esimerkiksi hyvin nopeasti hydrolisoituvien aineiden tapauksessa, voi olla tarpeen ottaa näytteet tunnin välein.
It is recommended that a preliminary study is conducted prior to the test in order to determine the appropriate sampling intervals.
Ennen testiä on suositeltavaa tehdä esitutkimus sopivan näytteenottovälin määrittämiseksi.
If samples have to be available for further specific analysis, it is advisable to take more samples and then select those to be analysed at the end of the experiment following a backwards strategy, i.e. the last samples are analysed first (see second paragraph in section 1.8.9.5 for guidance on stability of samples during storage).
Jos käytettävissä on oltava näytteitä myöhempiä erityisiä analyyseja varten, näytteitä otetaan enemmän ja analysoitavat näytteet valitaan kokeen lopussa vastakkaisessa järjestyksessä siten, että viimeiset näytteet analysoidaan ensin (näytteiden stabiiliudesta varastoinnin aikana ks. kohta 1.8.9.5, toinen kappale).
Number of flasks and samples
Testipullojen ja näytteiden lukumäärä
Set up a sufficient number of test flasks to have:
Testipulloja tarvitaan seuraavasti:
test flasks; at least duplicate flasks for each concentration of test substance (preferably a minimum of 3) or multiple test flasks for each concentration, if whole flasks are harvested at each sampling time (symbolised FT),
testipullot: ainakin kaksi testipulloa kutakin testiaineen pitoisuutta varten (suositeltava määrä on vähintään kolme) tai useampia testipulloja kutakin pitoisuutta kohti, jos kunakin näytteenottoajankohtana otetaan otetaan näytteeksi kokonaisia pulloja (lyhenne FT),
test flasks for mass balance calculation; at least duplicate flasks for each test concentration (symbolised FM),
testipullot massataseen laskemista varten: ainakin kaksi testipulloa kutakin pitoisuutta kohti (lyhenne FM),
blank control, no test substance; at least one blank test flask containing only the test water (symbolised FB),
nollanäyte ilman testiainetta: ainakin yksi taustanäytepullo, joka sisältää pelkästään testivettä (lyhenne FB),
reference control; duplicate flasks with reference substance (e.g. aniline or sodium benzoate, at 10 µg/l) (symbolised FC).
vertailukontrolli: kaksi testipulloa, joissa on vertailuaine (esim. aniliini tai natriumbentsoaattia 10 µg/l) (lyhenne FC).
The purpose of the reference control is to confirm a minimum of microbial activity.
Vertailukontrollin tarkoituksena on vahvistaa tietyn mikrobiologisen aktiviteetin olemassaolo.
If convenient, a radiolabelled reference substance may be used, also when the degradation of the test substance is monitored by chemical analyses,
Radioaktiivista vertailuainetta voidaan käyttää, jos se on käytännöllistä, myös siinä tapauksessa, että testiaineen hajoamista seurataan kemiallisella analyysilla,
sterile control; one or two flasks containing sterilised test water for examining possible abiotic degradation or other non-biological removal of the test substance (symbolised FS).
steriili kontrolli: yksi tai kaksi testipulloa, jotka sisältävät steriloitua testivettä, jotta voidaan tutkia mahdollista abioottista hajoamista tai muuta testiaineen ei-biologista häviämistä (lyhenne FS).
The biological activity can be stopped by autoclaving (121 °C; 20 min.) the test water or by adding a toxicant (e.g. sodium azide (NaN3) at 10-20 g/l, mercuric chloride (HgCl2) at 100 mg/l or formalin at 100 mg/l) or by gamma irradiation.
Biologinen aktiivisuus voidaan lopettaa testiveden autoklaavikäsittelyllä (20 min 121 °C:ssa) tai lisäämällä myrkyllistä ainetta (esim. natriumatsidia (NaN3) 10–20 g/l, elohopeakloridia (HgCl2) 100 mg/l tai formaliinia 100 mg/l) tai gammasäteilytyksellä.
If HgCl2 is used, it should be disposed of as toxic waste.
Käytettäessä HgCl2:a siitä tulisi huolehtia myrkyllisenä jätteenä.
For water with sediment added in large amount, sterile conditions are not easy to obtain; in this case repeated autoclaving (e.g. three times) is recommended.
Steriilien olosuhteiden luominen veteen ei ole helppoa, jos se sisältää sedimenttiä suurina määrinä. Tässä tapauksessa suositellaan autoklaavikäsittelyn toistamista (esim. suorittamalla se kolmesti).
It should be considered that the sorption characteristics of the sediment may be altered by autoclaving,
Tällöin tulisi ottaa huomioon, että sedimentin sorptio-ominaisuudet voivat muuttua autoklaavikäsittelyn vuoksi,
solvent controls, containing test water and test water with reference substance; duplicate flasks treated with the same amount of solvent and by use of the same procedure as that used for application of the test substance.
liuotinkontrollit, jotka sisältävät pelkästään testivettä sekä testivettä, johon on lisätty vertailuaine; kutakin kontrollia kohti kaksi testipulloa, jotka sisältävät saman määrän liuotinta ja joita käsitellään samalla tavoin kuin testiaineen annostelemisessa.
The purpose is to examine possible adverse effects of the solvent by determining the degradation of the reference substance.
Tarkoituksena on tutkia mahdollisia liuoksen haitallisia vaikutuksia määrittämällä vertailuaineen hajoaminen.
In the design of the test, the investigator should consider the relative importance of increased experimental replication versus increased number of sampling times.
Testiä suunniteltaessa tulisi ottaa huomioon, miten testien määrän lisääminen vaikuttaa näytteenottoajankohtien määrään.
Specific chemical analysis
Erityinen kemiallinen analyysi
If a sensitive specific analytical method is available, primary biodegradation can be assessed by measuring the total residual concentration of test substance instead of using radiolabelling techniques.
Jos käytettävissä on herkkä erityinen analyysimenetelmä, primaarinen biohajoaminen voidaan arvioida mittaamalla testiaineen kokonaisjäännöspitoisuus sen sijaan, että käytettäisiin radioaktiivisia merkkiaineita.
If a radiolabelled test substance is used (to measure total mineralisation), specific chemical analyses can be made in parallel to provide useful additional information and check the procedure.
Käytettäessä radioaktiivisella merkkiaineella leimattua testiainetta (kokonaismineralisaation mittaamiseksi) erityisiä kemiallisia analyyseja voidaan tehdä samanaikaisesti, sillä niiden avulla voidaan saada hyödyllisiä lisätietoja ja arvioida menettelyä.
The concentration of the test substance and the transformation products at every sampling time should be measured and reported (as a concentration and as percentage of applied).
Testiaineen pitoisuus ja muuntumistuotteet kunakin näytteenottoajankohtana tulisi mitata ja kirjata testiselosteeseen (pitoisuutena ja prosenttiosuutena).