natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Judgment of 12 November 1998 in Case C-415/96 Spain v Commission [1998] ECR I-6993, paragraph 32.
Asia C-415/96, Espanja v. komissio, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 12.11.1998 (Kok. 1998, s. I-6993,32 kohta).
For this, see the judgment of the Court of Justice in Case C-415/96, in particular paragraphs 33 and 34.
Ks. yhteisöjen tuomioistuimen tuomio edellä mainitussa asiassa C-415/96, erityisesti 33 ja 34 kohta.
Application for approval, p. 11.
Lupahakemus, s. 11.
Application for approval, pp. 11 and 15.
Lupahakemus, s. 11 ja 15.
See the report on behalf of the National Finance, Budgetary Control and Accounts Committee on tax exemptions in the overseas departments and territories (Senate, ordinary session 2002-2003, report No 51, annexed to the record of the session of 7 November 2003).
Ks. Ranskan valtiovarain-, talousarvion valvonta- ja kansantalouden tilinpitovaliokunnan nimissä antama senaatin selvitys nro 51 merentakaisissa departementeissa ja merentakaisilla alueilla myönnettävistä verovapautuksista (vuosien 2002–2003 sääntömääräinen senaatin istunto, 7 päivänä marraskuuta 2003 pidetyn istunnon pöytäkirjan liitteenä oleva selvitys).
OJ C 279, 25.10.1995, p. 3.
EYVL C 279, 25.10.1995, s. 3.
See Decision 1999/719/EC above.
Edellä mainittu päätös 1999/719/EY.
OJ C 307, 7.10.1998, p. 6.
EYVL C 307, 7.10.1998, s. 6.
This is further supported by the Commission’s more recent approach in the ‘GIE fiscaux’ case: Commission Decision 2007/256/EC of 20 December 2006 on the aid scheme implemented by France under Article 39 CA of the General Tax Code (OJ L 112, 30.4.2007, p. 41), paragraphs 101 to 103.
Tämä lähestymistapa vahvistetaan käytännöllä, jota komissio sovelsi äskettäin nk. verotuksellisia taloudellisia etuyhtymiä koskevassa asiassa. Ks. tukiohjelmasta, jonka Ranska on ottanut käyttöön yleisen verolainsäädännön 39 CA pykälän nojalla, 20 päivänä joulukuuta 2006 tehty komission päätös 2007/256/EY (EUVL L 112, 30.4.2007, s. 41), 101–103 kohta.
See, for example, the Cassa di Risparmio judgment above, paragraphs 107 and 108.
Ks. esimerkiksi edellä mainittu tuomio asiassa Cassa di Risparmio, 107 ja 108 kohta.
Cassa di Risparmio, above, paragraphs 109 to 114.
Edellä mainittu tuomio asiassa Cassa di Risparmio, 109–114 kohta.
Management mandate of the joint-ownership of the vessel Le Levant, Annex 4 of the file submitted to the COB (hereinafter the management mandate).
Le Levant -laivanisännistöyhtiön hallinnointivaltuutus, COB:lle toimitetun asiakirja-aineiston liite 4, jäljempänä ’hallinnointivaltuutus’.
Brochure ‘Become a joint-owner of the “Le Levant” cruise ship ’, included in the documents submitted to the COB.
COB:lle toimitettuun asiakirja-aineistoon sisältynyt esite, jonka otsikko on ”Devenez copropriétaire du navire de croisière Le Levant”.
Under French maritime law, the fact of being joint-owner (copropriétaire) of a vessel does not automatically make you the shipowner (armateur).
Ranskan merioikeuden mukaan osakkuus aluksessa ei merkitse automaattisesti osakkaan katsomista aluksen varustajaksi.
This merely implies a presumption, which can be confirmed or overturned on the basis of management actions concerning the vessel, in order to identify, via these actions (appointment of the captain, responsibility for nautical and/or commercial management) who is the operator of the vessel (Articles 1 and 2 of Law No 69-8 of January 3 1969 concerning shipowning and maritime sales, as last amended).
Aluksen käyttäjästä voidaan esittää vain kyseiseen alukseen liittyviin hallintasäännöksiin (joissa säädetään kapteenin nimittämisestä, merenkulkua koskevasta vastuusta ja/tai kaupallista liikkeenjohtoa koskevasta vastuusta) perustuvia olettamuksia, jotka voidaan vahvistaa tai kumota (merenkulkualusten varustamisesta ja myynnistä 3 päivänä tammikuuta 1969 säädetty laki N:o 69–8, sellaisena kuin se on muutettuna, 1 ja 2 pykälän).
See, for example, the judgments of the Court of Justice in Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, and in Case C-200/97 Ecotrade v Altiforni e Ferriere di Servola [1998] ECR I-7907.
Ks. esimerkiksi asiat C-241/94, Ranska v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 26.9.1996 (Kok. 1996, s. I-4551) ja C-200/97, Ecotrade v. Altiforni e Ferriere di Servola, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 1.12.1998 (Kok. 1998, s. I-7907).
See, to that effect, the judgment of the Court of First Instance in Case T-308/00 Salzgitter v Commission [2004] ECR II-1933, paragraph 38.
Ks. ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio asiassa T-308/00, Salzgitter v. komissio (Kok. 2004, s. II-1933,38 kohta).
See the judgment in Case C-156/98 Germany v Commission [2000] ECR I-6857, paragraph 30, and the case-law cited there.
Ks. asia C-156/98, Saksa v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 19.9.2000 (Kok. 2000, s. I-6857,30 kohta), ja mainittu oikeuskäytäntö.
See, in particular, the judgment of the Court in Case 730/79 Philip Morris v Commission [1979] ECR 2671, paragraphs 11 and 12.
Ks. asia 730/79, Philip Morris v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 17.9.1980 (Kok. 1979, s. 2671,11 ja 12 kohta).
Judgment of the Court in Case C-142/87 Belgium v Commission [1990] ECR I-959, paragraph 35.
Asia C-142/87, Belgia v. komissio, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 21.3.1990 (Kok. 1990, s. I-959, 35 kohta).
See the supplementary Decision of 6 December 2006, paragraph 72.
Ks. 6 päivänä joulukuuta 2006 tehty täydentävä päätös, 72 kohta.
Directive 90/684/EEC ceased to have effect on 31 December 1997.
Direktiivin 90/684/ETY voimassaolo päättyi 31 päivänä joulukuuta 1997.
It is, however, still relevant for examination of this case as its provisions were in force at the time the aid was granted, in accordance with the Commission notice on the determination of the applicable rules for the assessment of unlawful State aid (OJ C 119, 22.5.2002, p. 22).
Valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen (EYVL C 119, 22.5.2002, s. 22) mukaan sitä voidaan kuitenkin edelleen soveltaa tämän asian arviointiin, sillä sen säännökset olivat voimassa tuen myöntämisen aikaan.
Judgment of the Court in Joined Cases C-356/90 and C-180/91 Belgium v Commission [1993] ECR I-2323, paragraph 14.
Yhdistetyt asiat C-356/90 ja C-180/91, Belgia v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 18.5.1993 (Kok. 1993, s. I-2323,14 kohta).
Judgment of the Court in Case C-400/92 Germany v Commission [1994] ECR I-4701.
Asia C-400/92, Saksa v. komissio, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 5.10.1994 (Kok. 1994, s. I-4701).
This analysis is in line with that in the abovementioned ‘Renaissance’ case.
Tämä näkemys vastaa edellä mainitussa asiassa ”Renaissance” esitettyä näkemystä.
Decision 2001/882/EC, recital 33.
Päätös 2001/882/EY, johdanto-osan 33 kappale.
According to the French authorities, 14 to 16 nationals of Saint-Pierre-et-Miquelon were employed on board during the first five years of Le Levant’s operation, i.e. 1999-2003.
Ranskan viranomaisten mukaan Le Levant -alukselle on palkattu 14–16 Saint-Pierren ja Miquelonin saariston asukasta aluksen viiden ensimmäisen toimintavuoden aikana (vuosina 1999–2003).
During the same period, operation of Le Levant generated 11 to 12 jobs on land.
Saman jakson aikana Le Levant -aluksen liikennöinnin seurauksena on luotu 11–12 työpaikkaa maalla.
However, for reasons linked to the principle of legal certainty, for the purposes of this Decision the Commission will only take into account facts concerning the period prior to Decision 2001/882/EC.
Oikeusvarmuuden periaatteeseen liittyvien näkökohtien vuoksi komissio ottaa kuitenkin tässä päätöksessä huomioon vain päätöstä 2001/882/EY edeltävään jaksoon liittyvät seikat.
Likewise, the Commission will only consider the lowest number of jobs.
Komissio ottaa lisäksi huomioon vain alhaisimman työpaikkojen määrän.
This period covers the whole of 2001.
Kyseinen jakso kattaa koko vuoden 2001.
It should also be noted that the French authorities estimate the expenditure directly generated by Le Levant in 2002 and 2003 at EUR 1,66 million a year, i.e. some EUR 3,4 million for the first five years of Le Levant’s operation.
Lisäksi on merkillepantavaa, että Ranskan viranomaiset arvioivat Le Levant -aluksen liikennöinnistä vuosina 2002 ja 2003 aiheutuneet suorat menot 1,66 miljoonaksi euroksi vuotta kohden eli noin 3,4 miljoonaksi euroksi aluksen viiden ensimmäisen toimintavuoden aikana.
Number of job seekers at 31 December 1999 (report by the Institut d’émission des départements d’outremer (IEDOM): ‘Saint-Pierre-et-Miquelon in 1999’).
Työnhakijoiden lukumäärä 31 päivänä joulukuuta 1999 (Institut d’émission des départements d’outremer, raportti ”Saint-Pierre-et-Miquelon en 1999”).
That is, for the period 1999-2001, some EUR 1,66 million as against EUR 0,84 million (FRF 5,52 million) estimated by the Commission in Decision 2001/882/EC.
Jaksolta 1999–2001 noin 1,66 miljoonaa euroa verrattuna noin 0,84 miljoonaan euroon (5,52 miljoonaan Ranskan frangiin), joka on komission päätöksessä 2001/882/EY esitetty arvio.
In 1999, the building and public works and the fisheries sectors, widely supported by the public authorities, accounted for 63,8 % of employment.
Vuonna 1999 viranomaisten mittavaa tukea saaneiden rakennus- ja kalastusalojen osuus työllisyydestä oli 63,8 prosenttia.
Civil servants made up 25,8 % of the working population (see report by the Institut d’émission des départements d’outremer (IEDOM): ‘Saint-Pierre-et-Miquelon in 1999’).
Virkamiesten osuus työvoimasta oli 25,8 prosenttia (Institut d’émission des départements d’outremer, raportti ”Saint-Pierre-et-Miquelon en 1999”).
There were 2134 cruise passengers in 1995, 820 in 1996, 785 in 1997, 2123 in 1997, 2123 in 1998, 428 in 1999, rising to 3242 in 2000 and 2474 in 2001.
Risteilymatkailijoiden lukumäärä oli 2134 vuonna 1995, 820 vuonna 1996, 785 vuonna 1997, 2123 vuonna 1998, 428 vuonna 1999, 3242 vuonna 2000 ja 2474 vuonna 2001.
It should also be noted that the level was maintained throughout the whole period of Le Levant’s operation, with 5120 cruise passengers in 2002 and 3022 in 2003.
Lisäksi on merkillepantavaa, että matkailijoiden määrä on pysynyt suurena Le Levant -aluksen koko toiminta-ajan, sillä se oli 5120 vuonna 2002 ja 3022 vuonna 2003.
It is also clear from the request for approval submitted to the French authorities by the Bank and CIP that the ‘Le Levant’ project depended ‘closely on the links forged between CIP and Travel Dynamics […] a US tour operator which specialises in organising cruises’.
Pankin ja CIP:n Ranskan viranomaisille esittämästä lupahakemuksesta ilmenee, että Le Levant -hanke riippui ”suurelta osin CIP:n ja Travel Dynamicsin […], joka on risteilyjen järjestämiseen erikoistunut pohjoisamerikkalainen matkanjärjestäjä, välille luoduista yhteyksistä”.
CIP emphasises that the ‘Le Levant’ project is based on experience gained with its first ship, Le Ponant, whose ‘customers … chiefly North American … now mainly come from the partnership established with Travel Dynamics’.
CIP korostaa, että Le Levant -hanke perustuu kokemuksiin, jotka se on saanut ensimmäisestä aluksestaan Ponantista, jonka ”valtaosin pohjoisamerikkalainen asiakaskunta tulee nykyisin pääosin Travel Dynamicsin kanssa muodostetun yhteistyökumppanuuden kautta”.
CIP adds that it has shown that ‘it was capable of attracting North American customers on to a French ship …’.
CIP toteaa lisäksi, että se on osoittanut ”kykenevänsä houkuttelemaan ranskalaiselle alukselle pohjoisamerikkalaisia asiakkaita”.
It is also clear from the report by the Institut d’émission des départements d’outremer (IEDOM): ‘Saint-Pierre-et-Miquelon in 1999’ (page 37) that in 1999 the destination was sold by 11 North American tour operators as against only two French tour operators.
Institut d’émission d’outre-mer -instituutin raportista ”Saint-Pierre-et-Miquelon en 1999” (s. 37) ilmenee lisäksi, että vuonna 1999 kyseistä kohdetta myyneistä matkanjärjestäjistä 11 oli pohjoisamerikkalaisia mutta vain kaksi ranskalaista.
Under Decision 2003/66/EC of 24 July 2002 declaring a concentration to be compatible with the common market and the functioning of the EEA Agreement (Case No COMP/M.2706 — Carnival Corporation/P&O Princess) (OJ L 248, 30.9.2003, p. 1), the Commission already concluded that the market for cruises was still predominantly of a national character.
Komissio totesi jo yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi 24 päivänä heinäkuuta 2002 tekemässään päätöksessä 2003/66/EY (asia COMP/M.2706 – Carnival Corporation / P & O Princess, EUVL L 248, 30.9.2003, s. 1), että risteilymarkkinat olivat pääosin kansalliset.
It was also higher than the price at which CIL resold the vessel in June 2004 (EUR 15322581).
CIL:n mukaan se ylitti myös hinnan, jolla CIL jälleenmyi aluksen kesäkuussa 2004 (15322581 euroa).
The Commission’s assertion that CIL had thus benefited from an advantage by purchasing the investors’ shares at a reduced price was not therefore accurate.
Komission väite, jonka mukaan CIL olisi hyötynyt sijoittajien omistamien osuuksien ostosta takaisin alennettuun hintaan, ei sen vuoksi pidä paikkansa.
It is quite clear from the management mandate that CIL is responsible for all aspects of operating the vessel and has all the necessary powers, so that investors cannot interfere in its operation in any way.
Hallinnointivaltuutuksen mukaan CIL vastaa kaikista aluksen liikennöintiin liittyvistä näkökohdista ja sillä on kaikki aluksen liikennöinnin edellyttämät valtuudet. Tämä sulkee pois mahdollisuuden, että sijoittajat puuttuisivat aluksen liikennöintiin.
Accordingly:
Sen vuoksi todetaan seuraavaa:
CIL, which in formal terms is just the manager, has the guarantee that on conclusion of the package, it will obtain sole ownership of the vessel at a price calculated according to a pre-determined method.
CIL, joka toimii virallisesti ainoastaan laivanisäntänä, on sitä vastoin saanut takeet siitä, että kun järjestely on päättynyt, alus siirtyy sen yksinomistukseen hintaan, jonka laskentatapa on vahvistettu ennakkoon.
Pending this legal formalisation of its rights over the vessel, it can decide freely (unlike the investors) how it is operated.
Lisäksi ennen kuin sen oikeudet alukseen vahvistetaan juridisesti, se voi päättää vapaasti (suhteessa sijoittajiin) aluksen liikennöintijärjestelyistä.
Furthermore, CIL is not a non-operational subsidiary of a foreign company, the vessel cannot be resold without the approval of the French authorities since the aid is granted on the condition that CIL actually operates the vessel for at least five years mainly to and from Saint-Pierre-et-Miquelon,
CIL ei ole myöskään ulkomaisen yhtiön ei-toimiva tytäryhtiö.Alusta ei voida jälleenmyydä ilman Ranskan viranomaisten suostumusta, sillä tuki myönnetään sillä ehdolla, että CIL liikennöi aluksella käytännössä vähintään viisi vuotta pääasiassa Saint-Pierren ja Miquelonin saaristoon suuntautuvilla ja sieltä lähtevillä reiteillä.
Opportunities for reorientation were considerably hampered by the small size of the archipelago and its population, its relative isolation and limited economy.
Saariston ja sen väestön pieni koko, suhteellisen syrjäinen sijainti ja talouden rajoittuneisuus kaventavat huomattavasti mahdollisuuksia uudelleensuuntaamiseen.
Diversifying into tourism therefore seemed to be the best option, taking advantage of the territory’s untouched nature and its proximity to North America.
Talouden monipuolistaminen matkailun avulla hyödyntäen alueen koskematonta luontoa ja sen läheistä sijaintia Pohjois-Amerikan mantereen kanssa näytti mielenkiintoisimmalta toimintalinjalta.
See, for example, the Judgment of the Court of Justice of 10 January 2006 in Case C-222/04, Ministero dell’Economia e delle Finanze/Cassa di Risparmio di Firenze, [2006] ECR. I-289, paragraph 129.
Ks. esimerkiksi asia C-222/04, Ministero dell’Economia e delle Finanze v. Cassa di Risparmio di Firenze, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 10.1.2006 (Kok. 2006, s. I-289, 129 kohta).
Regarding the advantage allegedly obtained by CIL on the purchase of the investors’ shares in the vessel, CIL points out that it bought the shares in the vessel from the joint-ownership companies for a price of EUR 17825989.
Edusta, jonka CIL:n katsottiin saaneen sijoittajien omistamien alusosuuksien oston yhteydessä, CIL totesi, että se oli ostanut kyseiset alusosuudet takaisin osakkuusyhtiöiltä 17825989 euron hintaan.
This price was higher than the vessel’s market value, estimated in June 2004 by the reputable shipbrokers Barry Rogliano Salles at between EUR 14,5 and 16,1 million.
Kyseinen hinta ylitti aluksen markkinahinnan, jonka Barry Rogliano Salles -niminen laivameklari arvioi 14,5–16,1 miljoonaksi euroksi kesäkuussa 2004.
Expenditure in the islands in connection with the vessel’s operation in the years 1999 to 2003 is estimated at a total of EUR 3328891.
Aluksen liikennöinnistä saaristossa on aiheutunut vuosina 1999–2003 arviolta yhteensä 3328891 euron menot.
In addition to this amount, the French authorities refer to the expenditure in other territories eligible for development aid when Le Levant stops there during its cruises.
Ranskan viranomaisten arvion mukaan tähän määrään on lisättävä menot, joita on aiheutunut Le Levant -aluksen pysähtyessä risteilyjen aikana muilla aluetukikelpoisilla alueilla sijaitsevissa satamissa.
a loan from the Bank at a fixed rate of 8 % over a period of seven years from 31 December 1996. The amount was FRF 554683 (about EUR 85300) for a set of two shares, the share of CIL’s deposit of guarantee set up with each joint-ownership company as security for its sound management of the joint ownership.
pankin 8 prosentin kiinteällä korolla myöntämä laina, jonka laina-aika oli seitsemän vuotta alkaen 31 päivästä joulukuuta 1996; lainasumma oli 554683 Ranskan frangia (noin 85300 euroa) kutakin kahden osuuden erää kohden;
This guarantee was for a sum of FRF 40000000 (about EUR 6150000), or FRF 108108 (about EUR 16600) per set of two shares, at an interest rate of 8 % per annum, with the interest capitalised annually from 31 December 1996. The principal and capitalised interest on the guarantee would be repayable as of 31 December 2003.
osuus CIL:n vakuustalletuksesta, jonka se antoi kullekin osakkuusyhtiölle vakuutena laivanisännistöyhtiön moitteettomasta hoidosta; vakuuden kokonaismäärä oli 40 miljoonaa Ranskan frangia (noin 6,15 miljoonaa euroa) eli 108108 Ranskan frangia (noin 16600 euroa) kutakin kahden osuuden erää kohden ja sen vuotuinen korko oli 8 prosenttia; korot pääomitettiin vuosittain 31 päivästä joulukuuta 1996; vakuus oli palautettava 31 päivänä joulukuuta 2003 lyhennyksinä ja pääomaan liitettyinä korkoina.
It should first be noted that under the formal terms of the package, it is the investors, through their EURLs brought together in the joint ownership vehicle, who are presented as owners and operators of the vessel, on their own account.
On huomattava, että järjestelyn virallisten ehtojen mukaan sijoittajat toimivat laivanisännistöyhtiöön koottujen EURL-yhtiöidensä välityksellä omaan lukuunsa aluksen omistajina ja liikenteenharjoittajina.
CIL’s role, on the other hand, is simply that of the vessel’s manager ‘for the account and risk of the joint ownership vehicle’ [28].
CIL:n tehtäväkenttä rajoittuu toimimiseen laivanisäntänä ”laivanisännistöyhtiön lukuun ja vastuulla”.
It is, of course, perfectly feasible for an owner/operator to entrust a manager with the day-to-day management of his economic activities.
On epäilemättä täysin mahdollista, että aluksen hallintayhtiö antaa taloudellisen toimintansa päivittäiset hallinnointitoimet hallinnoijan tehtäväksi ilman, että tämä sulkisi pois sen luokittelun valtiontukisäännöissä tarkoitetuksi yritykseksi.
This does not mean that the owner is not classified as an undertaking within the meaning of the State aid rules, provided that he meets the determining criteria formulated by case law, namely that he is engaged in an activity consisting of supplying goods and services in a given market and that he does not merely have shareholdings and receive dividends.
Tämä edellyttää kuitenkin, että se täyttää oikeuskäytännössä vahvistetut ratkaisevan tärkeät kriteerit eli on mukana toiminnassa, jossa on kyse tavaroiden ja palvelujen tarjoamisesta tietyillä markkinoilla, eikä pelkästään toiminnassa, joka rajoittuu osuuksien omistamiseen ja osinkojen saamiseen.
of 10 September 2008
tehty 10 päivänä syyskuuta 2008,
terminating the examination procedure concerning the measures imposed by the Republic of Korea affecting the import, distribution and advertising of cosmetics, perfume and toiletries products
Korean tasavallan käyttöön ottamia kosmeettisten tuotteiden, hajuvesien ja toalettivalmisteiden tuontia, jakelua ja mainontaa koskevia toimenpiteitä koskevan tutkimusmenettelyn päättämisestä
(notified under document number C(2008) 4837)
(tiedoksiannettu numerolla K(2008) 4837)
Having regard to Council Regulation (EC) No 3286/94 of 22 December 1994 laying down Community procedures in the field of the common commercial policy in order to ensure the exercise of the Community’s rights under international trade rules, in particular those established under the auspices of the World Trade Organisation [1] and in particular Article 11(1) thereof,
ottaa huomioon yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) käyttöön otettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi 22 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94 [1] ja erityisesti sen 11 artiklan 1 kohdan,
On 2 April 1998, COLIPA (European Cosmetic, Toiletry and Perfumery Association) lodged a complaint under Article 4 of Regulation (EC) No 3286/94 (hereinafter the Regulation) on behalf of those of its members which export to the Republic of Korea or wish to do so.
Eurooppalainen kosmetiikka- ja hajuvesivalmisteiden yhdistys (Colipa) teki 2 päivänä huhtikuuta 1998 asetuksen (EY) N:o 3286/94, jäljempänä ’asetus’, 4 artiklan nojalla valituksen niiden jäsentensä puolesta, jotka harjoittavat tai haluaisivat harjoittaa vientiä Korean tasavaltaan.
The complainant alleged that the Community sales of cosmetics products in the Republic of Korea were hindered by various obstacles to trade within the meaning of Article 2(1) of the Regulation.
Valituksen tekijä väitti, että kosmetiikkatuotteiden myyntiä yhteisöstä Korean tasavaltaan hankaloitettiin useilla asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla kaupan esteillä.
The alleged obstacles to trade were the following:
Väitetyt kaupan esteet olivat seuraavat:
conformity assessment procedure whereby testing of imported cosmetics had to be carried out by the Korean Administration, in Korea;
vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely, jonka mukaan tuontikosmetiikan testauksen oli oltava Korean viranomaisten Koreassa suorittamaa;
burdensome administrative tracking of products, including providing sensitive commercial information to the Korean industry association;
hankala tuotteiden hallinnollinen seuranta, johon kuuluu luottamuksellisten liiketaloudellisten tietojen toimittaminen Korean kosmetiikkateollisuuden liitolle;
discriminatory authorisation procedure for advertisements;
syrjivä luvansaantimenettely mainontaa varten;
other practices: labelling procedures, the non-recognition of the EU inventory of cosmetics ingredients, the prohibition of gift with purchase and some advertising difficulties.
muut käytännöt: merkintäkäytännöt, EU:n kosmeettisten ainesosien luettelon tunnustamatta jättäminen, ostoksen mukana annettavan kylkiäisen kieltäminen sekä eräät mainontaan liittyvät vaikeudet.
The Commission decided therefore, after consultation of the Advisory Committee established by the Regulation, that there was sufficient evidence to justify initiating an examination procedure for the purpose of considering the legal and factual issues involved.
Komissio päätti asetuksella perustettua neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan, että oli olemassa riittävästi näyttöä, jonka perusteella voitiin aloittaa tutkimusmenettely asiaan liittyvien oikeudellisten kysymysten ja tosiasioiden tarkastelemiseksi.
Consequently, an examination procedure was initiated on 19 May 1998 [2].
Tutkimusmenettely aloitettiin 19 päivänä toukokuuta 1998 [2].