natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regarding this reply further e-mails were exchanged between the Dutch authorities and the Commission in February 2006 and April 2006.
Komissio ja Alankomaiden viranomaiset lähettivät tämän vastauksen johdosta toisilleen vielä sähköpostia helmikuussa ja huhtikuussa 2006.
A meeting between the Dutch authorities and the Commission took place on 24 September 2004.
Asiasta järjestettiin Alankomaiden viranomaisten ja komission yhteinen kokous 24 päivänä syyskuuta 2004.
A meeting with De Telegraaf took place on 27 October 2004.
De Telegraafin kanssa järjestettiin kokous 27 päivänä lokakuuta 2004.
A meeting with Broadcast Partners took place on 5 January 2005.
Broadcast Partnersin kanssa järjestettiin kokous 5 päivänä tammikuuta 2005.
A meeting between RTL and the Commission took place on 27 July 2005 and between VESTRA and the Commission on 23 September 2005.
Komission ja RTL:n kokous pidettiin 27 päivänä heinäkuuta 2005 ja komission ja VESTRAn kokous 23 päivänä syyskuuta 2005.
The Commission had another meeting with the Dutch authorities on 1 February and 14 February 2006.
Komissio piti kokouksen Alankomaiden viranomaisten kanssa vielä 1 päivänä helmikuuta ja 14 päivänä helmikuuta 2006.
In addition to this procedure on ‘new aid’, the financing of the public service broadcasters through annual state payments and the Stimulation Fund (Stifo, Stichting Stimuleringsfonds Nederlandse Culturele Omroepproducties) is being assessed in a separate ‘existing aid’ procedure (cf. state aid No. E-5/2005).
Tämän ”uutta tukea” koskevan menettelyn lisäksi julkisen palvelun yleisradioyhtiöiden rahoitusta valtion vuosittain maksamilla korvauksilla ja kulttuurituotannon edistämisrahaston (Stichting Stimuleringsfonds Nederlandse Culturele Omroepproducties, Stifo) varoilla arvioidaan parhaillaan erillisessä voimassa olevaa tukea koskevassa menettelyssä (vrt. valtiontukiasia nro E-5/2005).
In this Decision the Commission refers to the measures which are the object of the ‘existing aid procedure’ only insofar as necessary to provide an overall picture of the financing of public broadcasting.
Nyt kyseessä olevassa komission päätöksessä viitataan voimassa olevaa tukea koskevan menettelyn kohteena oleviin toimenpiteisiin vain niiltä osin kuin on tarpeen saada kokonaiskuva yleisradiotoiminnan rahoituksesta.
This Decision does not, however, concern the issue of compatibility with state aid rules of the regular annual payments and of the payments from the Stimulation Fund.
Päätöksessä ei kuitenkaan käsitellä kysymystä siitä, ovatko säännölliset vuotuiset maksut ja edistämisrahastosta maksettavat maksut valtiontukisääntöjen mukaisia.
This Decision will also be limited to assessing the financing of the public service broadcasters' core activities (the so-called main tasks). Side activities, like the new media services, the provision of SMS and i-mode, are not, therefore, examined.
Lisäksi tässä päätöksessä arvioidaan vain julkisen palvelun yleisradioyhtiöiden perustoimintoja (niin kutsutut pääasialliset tehtävät), ei uusien mediapalvelujen tai SMS (tekstiviesti)- tai i-mode-palvelujen tarjonnan kaltaisia oheistoimintoja.
Similarly, this Decision will not deal with the investment by NOS in the network operator Nozema, which according to complaints might not have been done on market terms.
Päätös ei myöskään käsittele NOS:n verkko-operaattori Nozemaan tekemiä investointeja, jotka kantelujen mukaan olisivat saattaneet jäädä tekemättä markkinaolosuhteissa.
These issues will be dealt with separately.
Näitä kysymyksiä käsitellään erillään.
Finally, the decision to open the formal investigation procedure covered the procedure as from 1992.
Päätös muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta kattoi menettelyn vuodesta 1992.
Nevertheless, it appears that the first ad hoc payments were made only in 1994.
Näyttää kuitenkin siltä, että ensimmäiset tapauskohtaiset korvaukset maksettiin vasta vuonna 1994.
Furthermore, figures up to 2005 are now available and should be taken into account.
Nyt ovat lisäksi saatavilla numerotiedot vuoteen 2005 asti, ja ne olisi otettava huomioon.
The period covered by the decision would therefore range from 1994 — when the first ad hoc payment was made — to 2005, the last year for which final figures are available.
Tämän päätöksen kattama ajanjakso ulottuisi näin ollen vuodesta 1994, jolloin maksettiin ensimmäiset tapauskohtaiset korvaukset, vuoteen 2005 eli viimeisimpään vuoteen, jolta lopulliset numerotiedot ovat saatavilla.
It should be noted that the Dutch authorities invited the Commission also to take into account 2006.
On paikallaan todeta, että Alankomaiden viranomaiset kehottivat komissiota ottamaan huomioon myös vuoden 2006 tiedot.
However, the figures for 2006 are only provisional and cannot, therefore, be taken into account.
Ne ovat kuitenkin vasta alustavia, eikä niitä sen vuoksi voida ottaa huomioon.
2 DETAILED DESCRIPTION OF THE PUBLIC BROADCASTING SYSTEM
YLEISRADIOTOIMINNAN JÄRJESTELMÄN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
Section 2.1 of this Chapter presents the actors in the (public) broadcasting sector. This is followed in section 2.2 by a description of the different elements of the financing system for the Dutch broadcasting sector in general.
Tämän luvun 2.1 jaksossa esitellään yleisradiotoiminnan toimijat ja 2.2 jaksossa Alankomaiden yleisradiotoiminnan rahoitusjärjestelmän eri osat.
In connection with this, the legal provisions entrusting the broadcasters with a public service mission are described, the different financing mechanisms (annual payments and ad hoc payments) are spelled out and, finally, the reserves the public broadcasters have built up and use for the fulfilment of their public service mission are explained.
Tässä yhteydessä kuvataan oikeudelliset säännökset, joilla yleisradioyhtiöille osoitetaan julkisen palvelun tehtävä, selitetään eri rahoitusmuodot (vuotuiset maksut ja tapauskohtaiset maksut) ja lopuksi selitetään, mitä varantoja yleisradioyhtiöt ovat luoneet ja käyttävät täyttääkseen julkisen tehtävänsä.
The commercial activities of the Dutch public broadcasters are then discussed in section 2.5.
Sen jälkeen tarkastellaan Alankomaiden yleisradioyhtiöiden liiketoimintaa (2.5 jakso).
Section 2.6 explains the acquisition of football rights by the NOS and section 2.7 deals with the relation between broadcasters and cable operators.
Seuraavassa 2.6 jaksossa selvitetään, kuinka NOS hankki jalkapallo-ottelujen lähetysoikeudet, ja 2.7 jaksossa tarkastellaan yleisradioyhtiöiden ja kaapelioperaattorien välisiä suhteita.
Finally, section 2.8 sets out which measures are the subject of this procedure.
Lopuksi 2.8 jaksossa tarkastellaan tämän päätöksen aiheena olevia toimenpiteitä.
Actors in the (public) broadcasting sector
Yleisradioalan toimijat
The public service broadcasting system consists of different organisations, including eight private associations (private broadcasters with members entrusted with a public service mission) and ten private foundations (private broadcasters without members entrusted with a public service mission).
Julkisen palvelun yleisradiotoiminnan järjestelmä koostuu eri organisaatioista, joihin kuuluu kahdeksan yksityistä yhdistystä (yksityisiä radio- ja televisioyhtiöitä, joilla on julkisen palvelun tehtävää hoitavia jäseniä) ja kymmenen yksityistä säätiötä (yksityisiä radio- ja televisioyhtiöitä, joilla ei ole julkisen palvelun tehtävää hoitavia jäseniä).
Besides the broadcasters mentioned in paragraph 12, the public service broadcasting system includes another actor — the NOS — which performs a dual role.
Johdanto-osan 12 kappaleessa mainittujen radio- ja televisioyhtiöiden lisäksi julkisen palvelun yleisradiotoiminnan järjestelmään kuuluu vielä yksi toimija, NOS, jolla on kaksitahoinen rooli.
The first role is that of a public service broadcaster, responsible for TV and radio programmes (under the name of ‘NOS RTV’).
Ensinnäkin se on julkisen palvelun yleisradioyhtiö, joka vastaa televisio- ja radio-ohjelmista (nimellä NOS RTV).
The second role is that of coordinator of the entire public service broadcasting system and is carried out by the management board of the NOS (the so-called ‘Publieke Omroep’ hereinafter ‘PO’).
Toiseksi se koordinoi koko julkisen palvelun yleisradiotoiminnan järjestelmää. Tätä tehtävää hoitaa NOS:in hallintoneuvosto (Publieke Omroep, jäljempänä ’PO’).
The PO, whose functions and tasks are enshrined in the Media Act, stimulates cooperation between public broadcasters, coordinates the three public TV channels and reports twice a year on the public broadcasters' activities to the Media Authority.
PO, jonka tehtävistä säädetään viestintälaissa, tukee yleisradioyhtiöiden välistä yhteistyötä, koordinoi kolmea julkista televisiokanavaa ja raportoi yleisradioyhtiöiden toiminnasta kahdesti vuodessa viestintäviranomaiselle.
The NOS receives funding from the media budget for both the tasks performed as PO and those performed as NOS RTV.
NOS saa rahoitusta viestintäbudjetista sekä PO:n että NOS RTV:n tehtäviä varten.
The public service TV-programmes are broadcast by the public service broadcasters over three public channels.
Julkisen palvelun yleisradioyhtiöt lähettävät julkisen palvelun televisio-ohjelmia kolmella julkisella kanavalla.
The Dutch Broadcast Production Organisation (Nederlands Omroepbedrijf, hereinafter ‘NOB’) is also part of the public broadcasting system.
Yleisradiotoiminnan järjestelmään kuuluu myös Alankomaiden yleisradiotoiminnan ohjelmatuotannosta vastaava järjestö (Nederlands Omroepbedrijf, jäljempänä ’NOB’).
The NOB carries out the recording, transmission preparation and actual transmission of sound, moving pictures and data to all possible distribution channels.
NOB tallentaa ääntä, liikkuvaa kuvaa ja tietoa, valmistelee niiden siirron ja siirtää ne kaikille mahdollisille jakelukanaville.
The NOB provides these services to commercial broadcasters and public service broadcasters.
Näitä palveluja NOB tarjoaa kaupallisille radio- ja televisioyhtiöille ja julkisen palvelun yleisradioyhtiöille.
The services provided to the public service broadcasters are considered as public services by the Dutch government and are publicly funded.
Alankomaiden hallitus pitää julkisen palvelun yleisradioyhtiöille tarjottuja palveluja julkisina palveluina, ja niitä rahoitetaan julkisin varoin.
A separate foundation (Stichting Ether Reclame, hereinafter ‘STER’) is exclusively responsible for the sale of advertising space and the broadcasting of advertising on the public channels.
Mainosajan myynnistä ja mainosten lähettämisestä julkisilla kanavilla vastaa yksinään erillinen säätiö (Stichting Ether Reclame, jäljempänä ’STER’).
The STER is responsible for the broadcasting time which it has been allocated.
Se vastaa lähetysajasta, joka sille on myönnetty.
The revenues generated by the STER are transferred directly to the State.
STER:n saamat tulot siirretään suoraan valtiolle.
In addition to the national public service broadcasters, there are several commercial broadcasters operating on a national level.
Kansallisten julkisen palvelun yleisradioyhtiöiden lisäksi kansallisella tasolla toimii useita kaupallisia radio- ja televisioyhtiöitä.
Examples of these commercial broadcasters are RTL (RTL 4, 5 and 7, all from the CLT-UFA group), SBS6, NET5 and Veronica (from the SBS Broadcasting group) and Talpa (Talpa Media Holding).
Niitä ovat esimerkiksi RTL (RTL 4, 5 ja 7 (kaikki kuuluvat CLT-UFA -yhtymään), SBS6, NET5 ja Veronica (SBS Broadcasting group) ja Talpa (Talpa Media Holding).
They generate their revenues mainly through TV advertising.
Ne saavat tulonsa pääasiassa televisiomainonnalla.
Statutory regulation of public service broadcasting
Julkisen palvelun yleisradiotoimintaa säätelevä lainsäädäntö
Public broadcasters are allowed by law to perform four categories of activities, which are defined in the current Media Act as ‘main task’, ‘side tasks’, ‘side activities’ and ‘association activities’.
Laki sallii yleisradioyhtiöiden harjoittavan neljänlaisia toimintoja. Ne määritellään nykyisessä viestintälaissa pääasiallisiksi tehtäviksi, oheistehtäviksi, oheistoiminnoiksi ja liitännäistoiminnoiksi.
The public broadcasters are eligible for state funding for the ‘main task’ and ‘side tasks’.
Yleisradioyhtiöt voivat saada valtiolta rahoitusta pääasiallisten tehtävien ja oheistehtävien suorittamista varten.
Legal definitions
Oikeudelliset määritelmät
Article 13(c)(1) of the Media Act describes the ‘main task’ of the public service broadcasting as being:
Viestintälain 13c §:n 1 momentin mukaan julkisen palvelun yleisradiotoiminnan pääasiallisina tehtävinä on
to ensure a pluralistic and high quality offering of programmes for general broadcast in the areas of information, culture, education and entertainment on national, regional and local level and transmitting those or having them transmitted on open channels;
turvata yleistä lähetystoimintaa varten moniarvoinen ja korkeatasoinen ohjelmatarjonta uutisvälityksen, kulttuurin, koulutuksen ja viihteen aloilla kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla ja lähettää ohjelmat tai antaa ne lähetettäviksi avoimilla kanavilla,
to perform all activities relating to the offering of programmes and the transmission necessary in that respect;
toteuttaa kaikki ohjelmien tarjonnan ja lähettämisen kannalta tarpeelliset toimet,
to broadcast programmes destined for countries and areas outside the Netherlands and for Dutch citizens staying abroad.”
lähettää Alankomaiden ulkopuolisille maille ja alueille ja ulkomailla oleskeleville Alankomaiden kansalaisille kohdennettuja ohjelmia.
Article 13c(2) of the Media Act lays down the general requirements for the programmes to be broadcast by the public broadcasters.
Viestintälain 13c §:n 2 momentissa säädetään yleisradioyhtiöiden lähettämiin ohjelmiin sovellettavista yleisistä vaatimuksista.
The programmes must ‘give an image of society in a balanced way and of interests and viewpoints on society, culture and philosophy within the population; and
Ohjelmien on välitettävä kuva yhteiskunnasta tasapainoisella tavalla ja niiden on kuvattava väestölle tärkeitä asioita ja sen näkemyksiä yhteiskunnasta, kulttuurista ja filosofiasta, ja
the programmes have to be accessible to the whole population in the relevant areas;
asianomaisilla alueilla koko väestöllä on oltava mahdollisuus ohjelmien näkemiseen; ja
they contribute to pluralism and cultural diversity within the Netherlands (…)’.
ohjelmien on edistettävä moniarvoisuutta ja kulttuurista monimuotoisuutta Alankomaissa (…)
In addition, the total programming time which should be allocated to different categories, such as culture, education, and entertainment, is regulated by means of prescribed percentages.
Eri ohjelma-aloille, kuten kulttuurille, koulutukselle ja viihteelle myönnettävän kokonaisohjelma-ajan prosenttiosuus on ennalta määrätty.
Article 16 of the Media Act provides that certain tasks shall be performed by the NOS RTV and lays down the details of these tasks.
Viestintälain 16 §:ssä säädetään, että tietyt tehtävät hoitaa NOS-RTV, ja vahvistetaan kyseiset tehtävät yksityiskohtaisesti.
The provision of sports coverage, including, but not limited to, competition and cup matches and international events is covered.
Niihin kuuluu myös urheiluohjelmien tarjonta, kilpailut, cup-ottelut ja kansainväliset urheilutapahtumat mukaan luettuina mutta kuitenkin niihin rajoittumatta.
The percentage of total broadcasting time which should be devoted to such sports events is not pre-determined by statute.
Säännöt eivät määrää ennalta sitä, kuinka suuri prosenttiosuus ohjelma-ajasta käytetään tällaisiin urheiluohjelmiin.
In practice the NOS RTV aims to devote 9-11 % of total broadcasting time to sports programmes.
Käytännössä NOS-RTV pyrkii käyttämään urheiluohjelmiin 9–11 prosenttia koko ohjelma-ajasta.
Broadcasting associations are entitled to broadcasting time for the provision of national TV-programmes and have the right, under Article 31(4) of the Media Act, to receive state funding for providing the programme.
Yleisradiotoimintaa harjoittavat yhdistykset ovat oikeutettuja ohjelma-aikaan kansallisten televisio-ohjelmien lähetystä varten, ja tämän tehtävän suorittamiseen niillä on oikeus saada valtiolta rahoitusta (viestintälain 31 §:n 4 momentti).
Side tasks
Oheistehtävät
In accordance with Article 13c(3) of the Media Act, which was introduced in 2000, the public broadcasting system ‘can also fulfil its task, as mentioned in the first paragraph, by providing means of supply and distribution of programme materials, other than those included within paragraph (1)(a)’.
Vuonna 2000 voimaan tulleen viestintälain 13c §:n 3 momentin mukaan yleisradiotoiminnan järjestelmä voi myös täyttää 1 momentissa mainitut tehtävänsä tarjoamalla ja jakamalla ohjelma-aineistoa muulla tavoin kuin 1 momentin a kohdassa tarkoitetulla tavalla.
In other words, the public service broadcasters can broadcast the public service content, mentioned in paragraph 20 as a main task, on other media platforms, such as the Internet.
Toisin sanoen, julkisen palvelun yleisradioyhtiöt voivat lähettää 20 kappaleessa mainittujen pääasiallisten tehtävien yhteydessä julkisen palvelun ohjelmasisältöjä myös muiden viestintäkanavien (esim. Internet) kautta.
These so-called ‘side tasks’ must comply with a number of conditions.
Näiden niin kutsuttujen oheistehtävien on täytettävä tietyt ehdot.
According to Article 55 of the Media Act, for example, they must not serve to make profits for third parties.
Niitä ei esimerkiksi saa käyttää voiton hankkimiseksi kolmansille osapuolille (viestintälain 55 §).
Maintaining a website or a theme channel are examples of these side tasks.
Verkkosivuston tai teemakanavan ylläpito ovat esimerkkejä oheistehtävistä.
It should also be mentioned that the exploitation of both the ‘main’ and the ‘side’ tasks generate revenues for the public service broadcasters to be used for public service purposes.
On myös paikallaan mainita, että pääasiallisen tehtävän ja oheistehtävien hyödyntäminen tuo julkisen palvelun yleisradioyhtiöille tuloja käytettäväksi julkisen palvelun tarkoituksiin.
Side activities and association activities
Oheis- ja liitännäistoiminnot
The Dutch public service broadcasters can also perform activities which are defined as side activities and association activities.
Alankomaiden julkisen palvelun yleisradioyhtiöt voivat myös harjoittaa toimintaa, joka voidaan määritellä oheis- ja liitännäistoiminnoiksi.
Side activities must comply with a number of statutory conditions.
Oheistoimintojen on täytettävä tietyt lakisääteiset ehdot.
Examples of such side activities include the sale of programme guides, sponsoring, sale of programme rights and programme-related material, leasing office space and organising drive-in shows.
Esimerkkejä oheistoiminnoista ovat ohjelmaoppaiden myynti, sponsorointi, ohjelmaoikeuksien ja ohjelmiin liittyvän aineiston myynti, toimistotilan vuokraus ja drive in -näytökset.
Other activities are the ‘association activities’, which are activities performed by the broadcasting associations for their members.
Muita toimintoja ovat niin kutsutut liitännäistoiminnot. Ne ovat toimintoja, joita yleisradiotoimintaa harjoittavat yhdistykset tarjoavat jäsenilleen.
They include publishing magazines, and organising and selling travel arrangements.
Niihin kuuluu muun muassa lehtien julkaisu ja matkojen järjestäminen ja myynti.
An independent Media Authority (Commissariaat voor de Media) is responsible for ensuring compliance with the programming and financial requirements of the Media Act and the implementing legislation (Article 9 of the Media Act).
Riippumattoman viestintäviranomaisen (Commissariaat voor de Media) tehtävänä on varmistaa, että ohjelmasuunnittelun ja rahoituksen yhteydessä noudatetaan viestintälain ja täytäntöönpanolainsäädännön (viestintälain 9 §) vaatimuksia.
The Media Authority has a legal duty, laid down in Article 134 of the Media Act, to ensure that the public broadcasters fulfil their obligations, including the quota laid down for different types of programmes.
Viestintälain 134 §:n mukaan viestintäviranomaisen tehtävänä on varmistaa, että yleisradioyhtiöt täyttävät velvollisuutensa ja esimerkiksi noudattavat eri ohjelmatyypeille vahvistettuja kiintiöitä.
The Media Authority can impose fines if the obligations are not respected.
Viestintäkomissio voi määrätä sakkoja, jos velvollisuuksia ei täytetä.
It also checks whether the broadcasters are complying with the legal restrictions on sponsoring and advertising.
Lisäksi viestintäviranomainen valvoo, että yleisradioyhtiöt noudattavat sponsorointia ja mainontaa koskevia oikeudellisia rajoituksia.
On the basis of the accountants' reports submitted, the Authority checks every year whether the annual accounts of the public broadcasters comply with the requirements of the Media Act, the Media Decree and the Financial Reporting Manual.
Viestintäviranomainen tarkastaa vuosittain toimitettujen tilintarkastuskertomusten perusteella, vastaavatko yleisradioyhtiöiden tilit viestintälain, viestintäasetuksen ja rahoituskäsikirjan vaatimuksia.
If they do, the Authority approves the budgeted amounts for regular programme provision (Articles 100 and 101 of the Media Act).
Jos näin on, viranomainen vahvistaa (budjetoidut) määrät säännöllistä ohjelmatarjontaa varten (viestintälain 100 ja 101 §).
Sources of funding of public service broadcasters
Julkisen palvelun yleisradioyhtiöiden rahoituslähteet
The public service broadcasters' main sources of funding are the annual payments received by the State.
Yleisradioyhtiöiden pääasiallinen rahoituslähde on valtiolta vuosittain saatava korvaus.
In order to absorb budgetary fluctuations, public service broadcasters are allowed to keep certain reserves.
Määrärahavaihtelujen tasoittamiseksi yleisradioyhtiöt saavat pitää tiettyjä varantoja.
In addition, the public service broadcasters have, since 1994, received ad hoc payments.
Lisäksi yleisradioyhtiöt ovat saaneet vuodesta 1994 lähtien tapauskohtaisia maksuja.
Since the assessment of the compatibility of the ad hoc funding cannot be carried out without taking into account the other sources of public funding, the following description covers both the annual payments and the ad hoc payments, even though the annual payments and the payments from the Stifo are not subject to this Decision (see paragraph 8).
Koska tapauskohtaisen rahoituksen soveltuvuutta yhteismarkkinoille ei voida arvioida ottamatta huomioon muita julkisen rahoituksen lähteitä, seuraava kuvaus kattaa sekä vuotuiset että tapauskohtaiset maksut, vaikka tämä päätös ei koskekaan vuotuisia maksuja eikä Stifosta maksettuja maksuja (ks. 8 kappale).
Annual payments
Vuotuiset maksut
The Dutch public broadcasters receive annual financial contributions from the State's media budget.
Alankomaiden yleisradioyhtiöt saavat vuosittain määrärahan valtion viestintäbudjetista.
The media budget is funded from several sources: the State Broadcasting Contribution (collected from taxpayers), advertising revenues from STER and interest revenues from the General Broadcasting Fund (Algemene Omroepreserve, hereinafter ‘AOR’).
Viestintäbudjetin varat tulevat monesta lähteestä: valtion yleisradiomaksu (kerätään veronmaksajilta), STER:ltä saatavat mainostulot sekä yleisradiotoiminnan yleisen rahaston (Algemene Omroepreserve, jäljempänä ’AOR’) korkotuloista.
The level of the media budget sets a ceiling on the amount of annual funding that could be made available to the public broadcasters and the other media organisations.
Viestintäbudjetin kokonaismäärä ratkaisee, kuinka paljon vuotuista rahoitusta voidaan asettaa yleisradioyhtiöiden (ja muiden media-alan organisaatioiden) käyttöön.
In addition to the annual payments, the public broadcasters have received payments from Stifo (Stimulation Fund for Cultural Productions).
Saamiensa vuotuisten maksujen lisäksi yleisradioyhtiöt saivat maksuja Stifosta (kulttuurituotannon edistämisrahasto).
The funds granted from Stifo qualify as a state aid measure, but the measure was approved by the Commission (NN 32/91).
Stifosta myönnetyt varat ovat valtiontukitoimenpide, jonka komissio on kuitenkin hyväksynyt (valtiontukiasia N:o NN 32/91).
The Stifo aid measure is thus to be considered as existing state aid.
Stifo-tukitoimenpidettä on näin ollen pidettävä voimassa olevana tukena.