natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1 atm standard atmosphere = 101325 Pa
1 atm normaali-ilmakehä = 101325 Pa
(the unit ‘atm’ is not permitted)
(yksikköä atm ei saa käyttää)
Temperature (units: K)
Lämpötila (yksikkö: K)
Some calibration substances can be found in the methods listed in the Appendix.
Liitteessä kuvattavissa menetelmissä mainitaan joitakin kalibrointiaineita.
Five methods for the determination of the boiling temperature (boiling range) are based on the measurement of the boiling temperature, two others are based on thermal analysis.
Kiehumislämpötilan (kiehumisalueen) määritysmenetelmistä viisi perustuu kiehumislämpötilan mittaamiseen ja kaksi termiseen analyysiin.
Determination by use of the ebulliometer
Ebulliometrimenetelmä
Ebulliometers were originally developed for the determination of the molecular weight by boiling temperature elevation, but they are also suited for exact boiling temperature measurements.
Ebulliometrit kehitettiin alun perin molekyylipainon määritykseen kiehumispisteen kohoamisen avulla, mutta niitä voidaan myös käyttää tarkan kiehumislämpötilan määritykseen.
Dynamic method
Dynaaminen menetelmä
This method involves the measurement of the vapour recondensation temperature by means of an appropriate thermometer in the reflux while boiling.
Mitataan höyryn jälleenlauhtumislämpötila pitämällä tarkoitukseen soveltuvaa lämpömittaria höyryn palautusvirrassa nesteen kiehuessa.
The pressure can be varied in this method.
Tämä menetelmä sallii paineen vaihtelun.
Distillation method for boiling temperature
Tislausmenetelmä
This method involves distillation of the liquid and measurement of the vapour recondensation temperature and determination of the amount of distillate.
Neste tislataan ja höyryn jälleenlauhtumislämpötila sekä tisleen määrä mitataan.
Method according to Siwoloboff
Siwoloboffin menetelmä
A sample is heated in a sample tube, which is immersed in a liquid in a heat-bath.
Näyte kuumennetaan putkiottimessa, joka upotetaan kuumahauteen nesteeseen.
A fused capillary, containing an air bubble in the lower part, is dipped in the sample tube.
Putkiottimeen pannaan suljettu kapillaari, jonka alaosassa on ilmakupla.
Following the principle according to Siwoloboff, automatic photo-electrical measurement is made using rising bubbles.
Tehdään automaattisia valosähköisiä mittauksia nousevien ilmakuplien avulla Siwoloboffin menetelmän mukaan.
When the sample undergoes a transition involving a change of enthalpy, that change is indicated by an endothermic departure (boiling) from the base line of the temperature record.
Kun näytteessä tapahtuu entalpiamuutoksen sisältävä olomuodon muutos, muutos näkyy endotermisenä (kiehuminen) poikkeamana lämpötilakäyrän perusviivasta.
This technique records the difference in energy inputs into a substance and a reference material as a function of temperature, while the substance and reference material are subjected to the same controlled temperature programme.
Tämän tekniikan avulla voidaan rekisteröidä näytteen ja vertailuaineen energianottoero lämpötilan funktiona, kun näytettä ja vertailuainetta käsitellään saman valvotun lämpötilaohjelman mukaan.
When the sample undergoes a transition involving a change of enthalpy, that change is indicated by an endothermic departure (boiling) from the base line of the heat flow record.
Kun näytteessä tapahtuu entalpiamuutoksen sisältävä olomuodon muutos, muutos näkyy endotermisenä (sulaminen) poikkeamana lämpövirran perusviivasta.
The applicability and accuracy of the different methods used for the determination of the boiling temperature/boiling range are listed in table 1.
Kiehumislämpötilan ja kiehumisalueen määritykseen tarkoitettujen menetelmien soveltuvuus ja tarkkuus kuvataan taulukossa 1.
Comparison of the methods
Menetelmien vertailu
Estimated accuracy
Arvioitu tarkkuus
Existing standard
Nykyinen standardi
Ebulliometer
Ebulliometrimenetelmä
±1,4 K (up to 373 K) [5] [6]±2,5 K (up to 600 K) [5] [6]
±1,4 K (enintään 373 K) [5] [6]±2,5 K (enintään 600 K) [5] [6]
ASTM D 1120-72 [5]
ASTMD 1120-720 [5]
±0,5 K (up to 600 K) [6]
±0,5 K (enintään 600 K) [6]
Distillation process (boiling range)
Tislausprosessi (kiehumisalue)
±0,5 K (up to 600 K)
±0,5 K (enintään 600 K)
According to Siwoloboff
Siwoloboffin menetelmä
± 2 K (up to 600 K) [6]
± 2 K (enintään 600 K) [6]
±0,3 K (up to 373 K) [6]
±0,3 K (enintään 373 K) [6]
Differential thermal calorimetry
Differentiaaliterminen analyysi
±2,0 K (up to 1273 K)
±2,0 K (enintään 1273 K)
The procedures of some test methods have been described in international and national standards (see Appendix).
Joidenkin testimenetelmien työjärjestys on kuvattu kansainvälisissä ja kansallisissa standardeissa (katso liitettä).
See test method A.4 for the determination of the vapour pressure.
Katso testimenetelmää A4, höyrynpaineen määritys.
The boiling temperature observed with an applied pressure of 101,325 kPa is recorded.
Rekisteröidään havaittu kiehumislämpötila 101,325 kPa:n paineessa.
The sample is heated in a melting temperature apparatus in a sample tube, with a diameter of approximately 5 mm (figure 1).
Näyte pannaan putkiottimeen, jonka halkaisija on noin 5 mm (kuva 1). Putkiotinta kuumennetaan sulamislaitteella.
Figure 1 shows a type of standardised melting and boiling temperature apparatus (JIS K 0064) (made of glass, all specifications in millimetres).
Kuvassa 1 on lasista valmistettu standardisoitu sulamis- ja kiehumislämpötilalaite (JIS K 0064). Kaikki mitat ovat millimetreinä.
Measuring vessel
A: Mitta-astia
G: Sample tube, maximum 5 mm outer diameter; containing a capillary tube, approximately 100 mm long, approximately 1 mm long inner diameter and approximately 0,2 to 0,3 mm wall-thickness
G: Putkiotin, jonka ulkohalkaisija on enintään 5 mm, ja sen sisällä kapillaariputki, jonka pituus on noin 100 mm, sisähalkaisija noin 1 mm ja lasiseinän paksuus 0,2–0,3 mm
A capillary tube (boiling capillary) which is fused about 1 cm above the lower end is placed in the sample tube.
Kapillaariputki (kiehumiskapillaari), joka on suljettu noin 1 cm alareunan yläpuolelta, asetetaan putkiottimeen.
The level to which the test substance is added is such that the fused section of the capillary is below the surface of the liquid.
Näytettä lisätään niin paljon, että kapillaariputken suljettu osa on nestepinnan alapuolella.
The sample tube containing the boiling capillary is fastened either to the thermometer with a rubber band or is fixed with a support from the side (see figure 2).
Kiehumiskapillaarin sisältävä putkiotin kiinnitetään lämpömittariin kuminauhan avulla tai tuetaan sivulta muulla tavoin (katso kuva 2).
Principle according to Siwoloboff
Siwoloboffin periaate
Modified principle
Muunneltu periaate
The bath liquid is chosen according to boiling temperature.
Haudeneste valitaan mitattavan kiehumislämpötilan mukaan.
At temperatures up to 573 K, silicone oil can be used.
Mitattaessa alle 573 K:n lämpötiloja voidaan käyttää silikoniöljyä.
Liquid paraffin may only be used up to 473 K. The heating of the bath liquid should be adjusted to a temperature rise of 3 K/min at first.
Parafiiniöljyä voidaan käyttää vain 473 K:iin asti. Alussa haudenestettä kuumennetaan siten, että lämpötila nousee 3 K/min.
The bath liquid must be stirred.
Kuumentamisen aikana nestettä on hämmennettävä.
At about 10 K below the expected boiling temperature, the heating is reduced so that the rate of temperature rise is less than 1 K/min.
Kun lämpötila on noin 10 K odotetun kiehumispisteen alapuolella, kuumennusta hidastetaan, niin että lämpötila nousee alle 1 K/min.
Upon approach of the boiling temperature, bubbles begin to emerge rapidly from the boiling capillary.
Kun lämpötila on saavuttanut kiehumispisteen, kiehumiskapillaarista alkaa nopeasti nousta kuplia.
The boiling temperature is that temperature when, on momentary cooling, the string of bubbles stops and fluid suddenly starts rising in the capillary.
Kiehumislämpötila on lämpötila, jossa kuplien nousu lakkaa ja neste alkaa nousta nopeasti kapillaariputkessa hetkellisen jäähdyttämisen seurauksena.
The corresponding thermometer reading is the boiling temperature of the substance.
Lämpömittarin lukema osoittaa tällöin näytteen kiehumislämpötilaa.
In the modified principle (figure 3) the boiling temperature is determined in a melting temperature capillary.
Muunnetun periaatteen mukaan (kuva 3) kiehumispiste määritetään sulamislämpötilakapillaarin avulla.
It is stretched to a fine point about 2 cm in length (a) and a small amount of the sample is sucked up.
Kapillaariputkeen imetään näytettä, kunnes näytepatsaan korkeus kapillaarissa on noin 2 cm (a).
The open end of the fine capillary is closed by melting, so that a small air bubble is located at the end.
Kapillaariputken kapea pää suljetaan sulattamalla ja pieni ilmakupla jätetään ääripäähän.
While heating in the melting temperature apparatus (b), the air bubble expands.
Kun putkea kuumennetaan sulamislämpötilalaitteessa (b), ilmakupla laajenee.
The boiling temperature corresponds to the temperature at which the substance plug reaches the level of the surface of the bath liquid (c).
Kiehumislämpötila on se lämpötila, jossa näytteen muodostama tulppa saavuttaa haudenesteen pinnan (c).
The sample is heated in a capillary tube inside a heated metal block.
Tässä menetelmässä kuumennettava näyte on metallikappaleeseen asetetussa kapillaariputkessa.
A light beam is directed, via suitable holes in the block, through the substance onto a precisely calibrated photocell.
Metallikappaleen reikien kautta johdetaan valonsäde näytteen läpi tarkasti kalibroituun valokennoon.
During the increase of the sample temperature, single air bubbles emerge from the boiling capillary.
Kun näytteen lämpötila nousee, kiehumiskapillaarista nousee yksittäisiä kuplia.
When the boiling temperature is reached the number of bubbles increases greatly.
Kun kiehumislämpötila saavutetaan, kuplien määrä lisääntyy huomattavasti.
This causes a change in the intensity of light, recorded by a photocell, and gives a stop signal to the indicator reading out the temperature of a platinum resistance thermometer located in the block.
Tämä aiheuttaa muutoksen valokennon rekisteröimässä valon intensiteetissä. Valokennosta lähtee pysäytyssignaali osoitinlaitteeseen, joka lukee metallikappaleessa sijaitsevan platinavastuslämpömittarin lukeman.
This method is especially useful because it allows determinations below room temperature down to 253,15 K (– 20 oC) without any changes in the apparatus.
Tämä menetelmä on erityisen käytännöllinen, koska sillä voidaan tehdä määrityksiä kylmissä lämpötiloissa — jopa 253,15 K:ssa (–20 oC:ssa) asti — ilman laitteeseen tehtäviä muutoksia.
The instrument merely has to be placed in a cooling bath.
Riittää, kun laite asetetaan jäähdytyshauteeseen.
At small deviations from the normal pressure (max. ± 5 kPa) the boiling temperatures are normalised to Tn by means of the following number-value equation by Sidney Young:
Kun poikkeamat normaalipaineesta ovat pieniä (enintään ± 5 kPa), kiehumislämpötilat normalisoidaan Tn:ään Sidney Youngin yhtälön avulla:
Tn = T + (fT × Δp)
Tn = T + (fTxΔp)
Δp (101,325 - p) [note sign]
Δp (101,325 - p) [huomaa etumerkki]
P pressure measurement in kPa
p paine (kPa)
rate of change of boiling temperature with pressure in K/kPa
kiehumislämpötilan muutos paineen funktiona (K/kPa)
T measured boiling temperature in K
T mitattu kiehumislämpötila (K)
boiling temperature corrected to normal pressure in K
normaalipaineeseen korjattu kiehumislämpötila (K).
The temperature-correction factors, fT, and equations for their approximation are included in the international and national standards mentioned above for many substances.
Lämpötilan korjausvakiot (fT) ja yhtälöt näiden vakioiden likiarvojen laskemista varten sisältyvät monien aineiden kohdalla edellä mainittuihin kansainvälisiin ja kansallisiin standardeihin.
For example, the DIN 53171 method mentions the following rough corrections for solvents included in paints:
Esimerkiksi DIN 53171 -menetelmä mainitsee seuraavat karkeat korjaukset maaleissa käytettävien liuottimien osalta:
Temperature — corrections factors fT
Lämpötilat ja vastaavat korjauskertoimet fT
Temperature T (K)
Lämpötila T (K)
Correction factor fT (K/kPa)
Korjauskerroin fT (K/kPa)
The mean of at least two measurements which are in the range of the estimated accuracy (see table 1) is reported as the boiling temperature.
Kiehumislämpötilana raportoidaan vähintään kahden, arvioidun tarkkuusalueen (katso taulukoita) sisällä olevan mittauksen keskiarvo.
The measured boiling temperatures and their mean shall be stated and the pressure(s) at which the measurements were made shall be reported in kPa.
Ilmoitetaan mitatut kiehumislämpötilat ja näiden keskiarvo. Mittaushetkellä vallinnut paine ilmoitetaan kilopascaleina (kPa).
The pressure should preferably be close to normal atmospheric pressure.
Paineen tulisi olla lähellä normaalia ilmakehän painetta.
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 103, Decision of the Council C (81) 30 final.
OECD, Paris, 1981, Test Guideline 103, Decision of the Council C(81) 30 Final.
IUPAC, B. Le Neindre, B. Vodar, editions.
UICPA, B. Le Neindre, B. Vodar, eds.
Weissberger edition: Technique of organic chemistry, Physical methods of organic chemistry, Third Edition, Interscience Publications, New York, 1959, vol. I, Part I, Chapter VIII.
Weissberger ed.: Technique of organic chemistry, Physical Methods of Organic Chemistry, 3rd ed., Interscience Publ., New York, 1959, vol. I, Part I, Chapter VIII.
Differential thermal analysis and differential scanning calorimetry
Differentiaaliterminen analyysi ja differentiaalinen pyyhkäisykalorimetria
The methods described are based on the OECD Test Guideline (1).
Tässä kuvatut menetelmät perustuvat OECD:n testiohjeeseen (1).
The fundamental principles are given in reference (2).
Perusperiaatteet kuvataan viitteessä (2).
The methods for determining relative density described are applicable to solid and to liquid substances, without any restriction in respect to their degree of purity.
Tässä kuvattavia suhteellisen tiheyden määritysmenetelmiä voidaan soveltaa kiinteisiin ja nestemäisiin aineisiin, ilman rajoituksia aineiden puhtauden suhteen.
The various methods to be used are listed in table 1.
Luettelo menetelmistä on taulukossa 1.
The relative density D204 of solids or liquids is the ratio between the mass of a volume of substance to be examined, determined at 20 oC, and the mass of the same volume of water, determined at 4 oC.
Kiinteiden ja nestemäisten aineiden suhteellinen tiheys (D420) ilmaisee tutkittavan aineen (t = 20 oC) tilavuuden massan ja saman vesimäärän (t = 4 oC) massan suhteen.
The relative density has no dimension.
Suhteellisella tiheydellä ei ole yksikköä.
The density, ρ, of a substance is the quotient of the mass, m, and its volume, v.
Aineen tiheys ρ on sen massan (m) ja tilavuuden (v) suhde.
The density, ρ, is given, in SI units, in kg/m3.
Tiheys ρ ilmaistaan SI-yksikköinä kg/m3.
REFERENCE SUBSTANCES (1) (3)
VERTAILUAINEET
PRINCIPLE OF THE METHODS
TESTIMENETELMIEN PERIAATTEET
Four classes of methods are used.
Käytössä on neljä menetelmäluokkaa.
Buoyancy methods
Nesteeseen perustuvat menetelmät
Hydrometer (for liquid substances)
Hydrometri (nestemäiset aineet)
Sufficiently accurate and quick determinations of density may be obtained by the floating hydrometers, which allow the density of a liquid to be deduced from the depth of immersion by reading a graduated scale.
Nesteen tiheys voidaan määrittää nopeasti ja tyydyttävän tarkasti kelluvan hydrometrin avulla, jonka asteikosta voidaan lukea uppoamissyvyyteen perustuva tiheyslukema.
Hydrostatic balance (for liquid and solid substances)
Hydrostaattinen vaaka (nestemäiset ja kiinteät aineet)
The difference between the weight of a test sample measured in air and in a suitable liquid (e.g. water) can be employed to determine its density.
Aineen tiheys voidaan määrittää punnitsemalla näyte ensin ilmassa ja sen jälkeen sopivassa nesteessä (esimerkiksi vedessä).
For solids, the measured density is only representative of the particular sample employed.
Kiinteiden aineiden kohdalla mitattu tiheys on edustava vain kyseisen näytteen osalta.
For the determination of density of liquids, a body of known volume, v, is weighed first in air and then in the liquid.
Nesteiden tiheys määritetään siten, että tunnettu tilavuus (v) punnitaan ensin ilmassa ja sen jälkeen nesteessä.
Immersed body method (for liquid substances) (4)
Uppokappalemenetelmä (nestemäiset aineet) (4)
In this method, the density of a liquid is determined from the difference between the results of weighing the liquid before and after immersing a body of known volume in the test liquid.
Tässä menetelmässä nesteen tiheys määritetään kahden punnitustuloksen eron perusteella. Kun näyte on ensin punnittu, siihen upotetaan kappale, jonka tilavuus on tunnettu, ja punnitus toistetaan.
Pycnometer methods
Pyknometriset menetelmät
For solids or liquids, pycnometers of various shapes and with known volumes may be employed.
Erimuotoisia pyknometrejä, joiden tilavuus on tunnettu, voidaan käyttää kiinteiden ja nestemäisten aineiden tiheyksien määritykseen.
The density is calculated from the difference in weight between the full and empty pycnometer and its known volume.
Tiheys lasketaan täyden ja tyhjän pyknometrin painoeron ja sen tunnetun tilavuuden perusteella.
Air comparison pycnometer (for solids)
Kaasuvertailupyknometri (kiinteät aineet)
The density of a solid in any form can be measured at room temperature with the gas comparison pycnometer.
Kaasuvertailupyknometrin avulla voidaan mitata minkä tahansa aineen tiheys huoneenlämpötilassa, olipa aineen muoto mikä tahansa.
The volume of a substance is measured in air or in an inert gas in a cylinder of variable calibrated volume.
Aineen tilavuus mitataan ilmassa tai inerttikaasussa sylinterissä, jonka tilavuus on muutettavissa ja kalibroitu.
For the calculation of density one mass measurement is taken after concluding the volume measurement.
Tiheyden laskemista varten mitataan tilavuusmittauksen jälkeen aineen massa.
Oscillating densitimeter (5) (6) (7)
Oskilloiva densitometri (5) (6) (7)
The density of a liquid can be measured by an oscillating densitimeter.
Tämän laitteen avulla voidaan mitata nesteen tiheys.
A mechanical oscillator constructed in the form of a U-tube is vibrated at the resonance frequency of the oscillator which depends on its mass.
U-putken muotoinen mekaaninen oskillaattori asetetaan värähtelemään oskillaattorin resonanssitaajuudella, joka määräytyy oskillaattorin massan mukaan.
Introducing a sample changes the resonance frequency of the oscillator.
Kun oskillaattoriin pannaan näyte, resonanssitaajuus muuttuu.
The apparatus has to be calibrated by two liquid substances of known densities.
Laitteen kalibroinnissa käytetään kahta nestemäistä ainetta, joiden tiheys tunnetaan.
These substances should preferably be chosen such that their densities span the range to be measured.
Kalibrointiaineet valitaan siten, että niiden tiheydet kattavat mitattavan alueen.
The applicability of the different methods used for the determination of the relative density is listed in the table.
Jäljempänä olevassa taulukossa esitetään suhteellisen tiheyden määritysmenetelmien soveltuvuus eri tarkoituksiin.
The standards given as examples, which are to be consulted for additional technical details, are attached in the Appendix.
Lisätietoja teknisistä yksityiskohdista on mm. liitteessä mainituissa standardeissa.
The tests have to be run at 20 oC, and at least two measurements performed.
Testit tulee suorittaa lämpötilassa 20 oC. Vähintään kaksi mittausta vaaditaan.
See standards.
Katso standardeja.
precise specification of the substance (identity and impurities) and preliminary purification step, if any.
aineen tarkka spesifikaatio (tunnistustiedot, epäpuhtaudet) ja mahdolliset esipuhdistukset.
The relative density, D20
Suhteellinen tiheys (D20
, shall be reported as defined in 1.2, along with the physical state of the measured substance.
raportoidaan kohdan 1.2 määrityksen mukaan. Lisäksi on mainittava mitattavan aineen fysikaalinen olomuoto.
Applicability of methods
menetelmien soveltuvuus
Maximum possible dynamic viscosity
Suurin mahdollinen dynaaminen viskositeetti
Existing Standards
Nykyiset standardit
Hydrometer
Hydrometri
Hydrostatic balance
Hydrostaattinen vaaka
solids
kiinteät aineet
liquids
Nesteet
Immersed body method
Uppokappalemenetelmät
Pycnometer
Pyknometri
ISO 1183(B),
ISO 1183 (B),
Air comparison pycnometer
Kaasuvertailupyknometri
Oscillating densitimer
Oskilloiva densitometri
Weissberger ed., Technique of Organic Chemistry, Physical Methods of Organic Chemistry, 3rd ed., Chapter IV, Interscience Publ., New York, 1959, vol. I, Part 1.
Weissberger ed., Technique of Organic Chemistry, Physical Methods of Organic Chemistry, 3rd ed, Chapter IV, Interscience Publ., New York, 1959, vol. I, Part 1.
IUPAC, Recommended reference materials for realization of physico-chemical properties, Pure and applied chemistry, 1976, vol. 48, p. 508.
IUPAC, Recommended reference materials for realisation of physico-chemical properties, Pure and applied chemistry, 1976, vol. 48, 508.
Wagenbreth, H., Die Tauchkugel zur Bestimmung der Dichte von Flüssigkeiten, Technisches Messen tm, 1979, vol. II, p. 427-430.
Wagenbreth, H., Die Tauchkugel zur Bestimmung der Dichte von Fliissigkeiten, Technisches Messen tm, 1979, vol. 11, 427–430.
Leopold, H., Die digitale Messung von Flüssigkeiten, Elektronik, 1970, vol. 19, p. 297-302.
Leopold, H., Die digitale Messung von Flüssigkeiten, Elektronik, 1970, vol. 19, 297–302.
Baumgarten, D., Füllmengenkontrolle bei vorgepackten Erzeugnissen -Verfahren zur Dichtebestimmung bei flüssigen Produkten und ihre praktische Anwendung, Die Pharmazeutische Industrie, 1975, vol. 37, p. 717-726.
Baumgarten, D., Füllmengenkontrolle bei vorgepackten Erzeugnissen — Verfahren zur Dichteb estimmung bei flüssigen Produkten und ihre praktische Anwendung — Die Pharmazeutische Industrie, 1975, vol. 37, 717–726.
Riemann, J., Der Einsatz der digitalen Dichtemessung im Brauereilaboratorium, Brauwissenschaft, 1976, vol. 9, p. 253-255.
Riemann, J., Der Einsatz der digitalen Dichtemessung im Brauereilaboratorium, Brauwissenschaft, 1976, vol. 9, 253–255.
For solid substances
Kiinteät aineet
Chemical products for industrial use — Determination of the density of solids other than powders and cellular products — Hydrostatic balance method
Chemical products for industrial use — Determination of density and relative density of solids other than powders and cellular products — Hydrostatic balance method
For liquid substances
Nestemäiset aineet
Lipkin pycnometer (for liquids with a kinematic viscosity of less than 100 10-6 m2 s-1 at 15 oC)
Lipkin pycnometer (for liquids with a kinematic viscosity of less than 100 × 10-6 m2 s-1 at 15 oC)
Reischauer pycnometer (for liquids with a kinematic viscosity of less than 100. 10-6 m2 s-1 at 20 oC, applicable in particular also to hydrocarbons and aqueous solutions as well as to liquids with higher vapour pressure, approximately 1 bar at 90 oC)
Reischauer pycnometer (for liquids with a kinematic viscosity of less than 100 × 10-6 m2 s-1 at 20 oC, applicable in particular also to hydrocarbons and aqueous solutions as well as to liquids with higher vapour pressure, approximately 1 bar at 90 oC)
Hubbard pycnometer (for viscous liquids of all types which do not have too high a vapour pressure, in particular also for paints, varnishes and bitumen)
Hubbard pycnometer (for viscous liquids of all types which do not have a too high vapour pressure, in particular also for paints, varnishes and bitumen)
Jaulmes pycnometer (in particular for ethanol — water mixture)
Jaulmes pycnometer (in particular for ethanol-water mixture)
Chemical products for industrial use — Determination of density of solids in powder and liquids — Pyknometric method
Chemical products for industrial use — Determination of density of solids in powder and liquids — Pycnometric method
Therefore, several methods are recommended to be used for the measurement of vapour pressure from < 10-4 to 105 Pa.
Koska koko höyrynpainealuetta kattavaa yksittäistä mittausmenetelmää ei ole, seuraavassa suositellaan useita eri menetelmiä, joita voidaan käyttää höyrynpainealueella < 10-4 – 105 Pa.