natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domestic Turkey: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Kesyt kalkkunat: Suojan vähimmäismitat ja tilavaatimukset
Body mass (kg)
Nettopaino (kg)
Minimum area per bird
Vähimmäispinta-ala lintua kohti
over 0,3 to 0,6
yli 0,3, enint. 0,6
over 0,6 to 1
yli 0,6, enint. 1
over 1 to 4
yli 1, enint. 4
over 4 to 8
yli 4, enint. 8
over 8 to 12
yli 8, enint. 12
over 12 to 16
yli 12, enint. 16
over 16 to 20
yli 16, enint. 20
All enclosure sides should be at least 1,5 m long.
Suojan kaikkien seinien tulisi olla vähintään 1,5 metriä pitkiä.
Where these minimum dimensions cannot be provided for scientific reasons, the duration of the confinement should be justified by the experimenter and determined in consultation with the animal technician and with the competent person charged with advisory duties in relation to the well-being of the animals.
Jos näitä vähimmäissuosituksia ei tieteellisistä syistä voida noudattaa, kokeen suorittajan on perusteltava säilytyksen kesto ja asiasta on sovittava eläinteknikon ja sellaisen pätevän henkilön kanssa, jonka vastuulla on neuvonta eläinten hyvinvointiin liittyvissä kysymyksissä.
In such circumstances, birds can be housed in smaller enclosures containing appropriate enrichment and with a minimum floor area of 0,75 m2 and a minimum height of 50 cm for birds below 0,6 kg, 75 cm for birds below 4 kg, and 100 cm for birds over 4 kg.
Näissä olosuhteissa lintuja voidaan pitää pienemmissä suojissa, joissa on asianmukaisia virikkeitä ja joiden pohjan pinta-ala on vähintään 0,75 m2. Korkeuden on oltava vähintään 50 cm alle 0,6 kg:n painoisia lintuja varten, 75 cm alle 4 kg:n painoisia lintuja varten ja 100 cm yli 4 kg:n painoisia lintuja varten.
These can be used to house small groups of birds in accordance with the space allowances given above.
Suojia voidaan käyttää lintujen pienten ryhmien säilyttämiseen noudattaen edellä mainittuja tilavaatimuksia.
Wild quail live in small social groups and devote much of their time to scratching and foraging for seeds and invertebrates on the ground.
Luonnonvaraiset viiriäiset elävät pienissä ryhmissä ja käyttävät huomattavan määrän aikaansa kuopimiseen sekä siementen ja selkärangattomien etsimiseen maasta.
The preferred habitat of many species is dense vegetation such as grasslands, bushes alongside rivers and cereal fields.
Monien lajien suosituin elinympäristö on tiheä kasvillisuus, kuten niityt, jokien varsilla olevat pensaat ja viljapellot.
Domestication does not appear substantially to have altered quail behaviour, so it is essential to design housing systems that respect this and allow the provision of substrate for scratching, pecking and dustbathing, nestboxes and cover wherever possible.
Domestikointi ei vaikuta suuresti muuttaneen viiriäisten käyttäytymistä, joten on ensiarvoisen tärkeää suunnitella säilytysjärjestelmät niin, että tämä otetaan huomioon. Suojissa on mahdollisuuksien mukaan oltava alustamateriaalia kuopimista, nokkimista ja hiekkakylpyjä varten sekä pesiä ja katettuja alueita.
The housing of quail in aviaries or pens as opposed to cages is therefore strongly recommended.
Tämän vuoksi suositellaan voimakkaasti viiriäisten säilytystä lintuhuoneissa tai aitauksissa pikemmin kuin häkeissä.
Quail (Coturnix spp; Colinus virginianis; Lophortyx californica; Excalfactoria chinensis) should be group housed in either all female or mixed-sex groups.
Viiriäistä (Coturnix spp.; Colinus virginianis; Lophortyx californica; Excalfactoria chinensis) tulisi säilyttää ryhmissä, joissa on joko vain naaraita tai kumpaakin sukupuolta olevia yksilöitä.
Where the sexes are mixed, the ratio of males to females should be low (for example, 1 to 4) to reduce aggression between males and injuries to females.
Jos ryhmässä on molempia sukupuolia, uroksia tulisi olla naaraita vähemmän (esimerkiksi suhteessa 1:4), jotta urosten välinen aggressiivisuus pysyisi vähäisenä ja naaraille ei aiheudu vammoja.
It may be possible to pair-house males if stable pairs are formed during rearing.
Lintuja voidaan säilyttää myös urospareina, jos kasvatuksen aikana syntyy vakaita pareja.
The likelihood of aggressive pecking leading to skin lesions and feather loss is reduced if quail are not kept under intensive conditions and established groups are not mixed.
Aggressiivinen nokkiminen, joka johtaa ihovammoihin ja höyhenten irtoamiseen, on vähäisempää, jos viiriäisiä ei pidetä intensiivisen kasvatuksen olosuhteissa eikä vakiintuneita ryhmiä sekoiteta.
Quail are capable of extremely rapid startle responses, which can lead to head injuries.
Viiriäisillä on erittäin nopea pelästymisrefleksi, mikä voi aiheuttaa päävammoja.
Staff should therefore always approach birds slowly and calmly and quail should be provided with cover and environmental enrichment, especially early in life, in order to reduce fear.
Henkilökunnan tulisi sen vuoksi aina lähestyä lintuja hitaasti ja rauhallisesti. Pelokkuuden vähentämiseksi viiriäisten (erityisesti nuorten lintujen) käytettävissä olisi oltava katettu alue ja ympäristövirikkeitä.
Quail chicks should have access to coloured objects such as balls, tubing and cubes to alleviate fear of both human beings and novel stimuli in adult birds.
Täysikasvuisten viiriäisten pelkoa ihmisiä ja uusia ärsykkeitä kohtaan vähentää se, että niillä on poikasina ollut käytettävissään värikkäitä esineitä, kuten palloja, putkilojen osia ja palikoita.
Adult birds should be given pecking objects such as stones, pine cones, balls and branches of vegetation.
Aikuisille linnuille tulisi antaa nokkimisesineitä, kuten kiviä, männynkäpyjä, palloja ja oksia.
Sand, wood shaving or straw substrate for foraging and a place to which the birds can withdraw should be provided, with additional dust baths of sand or sawdust if the foraging substrate is not suitable for dust bathing.
Lintujen käytettävissä tulisi olla hiekkaa, puunlastuja ja olkea ravinnon etsintää varten sekä paikka, jonne eläimet voivat vetäytyä. Lisäksi niillä tulisi olla lisähiekkaa tai -sahanpurua, jos ravinnon etsintään tarkoitettu alusta ei sovi hiekkakylpyihin.
Laying hens should have access to nest boxes and nesting material, such as hay.
Munivien naaraiden käytettävissä tulisi olla pesiä ja pesäntekomateriaalia, kuten heinää.
If quail need to be housed in cages, consideration should be given to combining enclosures and adding enrichment items.
Jos viiriäisiä on säilytettävä häkeissä, olisi harkittava suojien yhdistämistä ja virikkeiden lisäämistä.
Solid enclosure roofs may make birds feel safer, although this could result in unacceptably low light levels in lower enclosures if birds are housed in racks.
Jos suojissa on kiinteä katto, tämä voi lisätä lintujen turvallisuudentunnetta mutta myös estää valon pääsyn alempiin suojiin, jos suojat ovat päällekkäin.
Birds should be cage-housed for the minimum possible period because many welfare problems become more severe with age, especially in birds kept for one year or more.
Lintuja tulisi pitää häkeissä mahdollisimman lyhyen aikaa, koska monet hyvinvointiongelmat pahenevat iän myötä, erityisesti jos lintuja on pidetty suojassa yli vuosi.
Table H.4.
Taulukko H.4
Quail: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Viiriäiset: Säiliön vähimmäismitat ja tilavaatimukset
Area per bird pair-housed (m2)
Pinta-ala lintua kohti parisäilytyksessä (m2)
Area per additional bird group-housed (m2)
Pinta-ala lintua kohti ryhmäsäilytyksessä (m2)
Minimum height (cm) [25]
Vähimmäiskorkeus (cm) [25]
Minimum length of trough per bird (cm)
Kaukalon vähimmäispituus lintua kohti (cm)
Domestic ducks and geese commonly used in research and testing include Anas platyrhynchos, Anser anser domesticus and Cairina moschata.
Tutkimuksessa usein käytettyihin kesyihin ankkoihin ja hanhiin kuuluvat lajit Anas platyrhynchos, Anser anser domesticus ja Cairina moschata.
All waterfowl are primarily adapted for locomotion and feeding in water, which is also very important for ‘comfort’ behaviours such as bathing and preening.
Kaikki vesilinnut ovat sopeutuneet liikkumaan ja hakemaan ravintoa pääasiassa vedessä, mikä on erittäin tärkeää ”mukavuuskäyttäytymiselle”, kuten kylpemiselle ja sukimiselle.
Ducks and geese should be provided with a pond with a mixture of stones and grit on the bottom, both to increase the birds' behavioural repertoire and to encourage adequate maintenance of the feathers.
Ankkojen ja hanhien käytettävissä olisi oltava allas, jonka pohjalla on kivien ja soran sekoitusta. Tämä sekä laajentaa lintujen käyttäytymiskirjoa että edistää sulkien riittävää hoitoa.
The very minimum that waterfowl should be able to do is immerse their heads under water and shake water over the body.
Vesilintujen tulisi ainakin pystyä upottamaan päänsä veteen ja ravistamaan vettä keholleen.
Drinkers and ponds for waterfowl should be located over grid areas with drains beneath to reduce flooding.
Juomapaikat ja altaat olisi asetettava viemäröidyille ritiläpohjaisille alueille tulvimisen vähentämiseksi.
Domestic geese and ducks have been selected for meat and egg production, but all breeds retain most of their ‘wild type’ behaviour and are generally more nervous and easily upset than other domestic birds, especially when they are moulting.
Kesyt hanhet ja ankat ovat valikoituneet lihan ja munien tuotantoa varten, mutta kaikki lajit ovat säilyttäneet suuren osan ”luonnonvaraisesta” käyttäytymisestään. Ne ovat yleensä säikympiä kuin muut kotieläiminä pidettävät linnut, erityisesti sulkasadon aikana.
Within twenty-four hours of hatching and throughout the first week of life, water should be provided to facilitate swimming behaviour, but care should be taken to minimise the risk of drowning by, for example, the use of a shallow bowl.
Uimiskäyttäytymisen vuoksi eläinten käytettävissä olisi oltava vettä jo 24 tunnin kuluessa kuoriutumisesta ja ensimmäisten elinviikkojen aikana. Hukkumisvaaraa olisi vältettävä esimerkiksi käyttämällä matalaa astiaa.
After the first week, a shallow pond (dimensions as in table H.5) with large stones on the bottom should be provided with food or grit scattered among the stones to encourage dabbling or diving, as appropriate.
Ensimmäisen viikon jälkeen olisi tarjottava matala allas (kokovaatimukset taulukossa H.5), jonka pohjalla on suuria kiviä. Kivien väliin olisi siroteltava ruokaa tai soraa kastautumisen tai sukeltamisen edistämiseksi tilanteen mukaan.
In the absence of the parent birds, access to ponds for juvenile birds should only be under supervision to ensure that they can leave the water and do not become chilled.
Jos vanhemmat eivät ole läsnä, nuorten lintujen tulisi päästä altaaseen ainoastaan valvottuina sen varmistamiseksi, että ne poistuvat vedestä ajoissa eivätkä kylmety.
This should continue until they are clearly capable of leaving the water unaided and their waterproof feathers have begun to emerge.
Valvontaa tulisi jatkaa siihen saakka, kun ne selvästi ovat kykeneväisiä poistumaan vedestä itsenäisesti ja niiden vettä hylkivät sulat ovat alkaneet ilmaantua.
It is not necessary to control the temperature of the water.
Veden lämpötilaa ei ole tarpeen valvoa.
Ponds should be regularly cleaned and water replaced as necessary to ensure good water quality.
Altaat olisi puhdistettava säännöllisesti ja vesi olisi tarpeen mukaan vaihdettava hyvän vedenlaadun varmistamiseksi.
Ducks and geese should be housed on solid floors and have sufficient space to permit foraging, walking, running and wing flapping.
Ankkoja ja hanhia olisi säilytettävä kiinteäpohjaisissa suojissa. Linnuilla olisi oltava riittävästi tilaa ravinnon etsintää, kävelemistä, juoksemista ja siipien räpyttelemistä varten.
A complex environment should be provided, including for example natural or artificial cover, boxes and straw bales.
Linnuilla olisi oltava monipuolinen ympäristö, jossa on esimerkiksi luonnollinen tai keinotekoinen kasvipeite, laatikoita ja heinäpaaleja.
Ducks and geese should always be kept outdoors or have access to outdoor runs unless there is scientific or veterinary justification for keeping them indoors.
Ankkoja ja hanhia tulisi aina säilyttää ulkona tai niillä tulisi olla mahdollisuus päästä ulkolaitumille, ellei niiden sisällä pitämiselle ole tieteellisiä tai eläinlääketieteellisiä perusteita.
Birds housed with outside access should be kept secure from predators and should be supplied with a dry shelter to enable them to rest.
Lintujen, joilla on mahdollisuus päästä ulos, olisi oltava turvassa saalistajilta, ja niiden käytettävissä olisi oltava kuiva suojarakennus, joissa ne voivat levätä.
Vegetation for cover and/or grazing should be provided as applicable.
Tiloissa olisi tarpeen mukaan oltava kasvistoa suojana ja/tai laiduntamista varten.
Serious consideration should be given to supplying other features of the habitat that are likely to be important to each species whether birds are housed indoors or outdoors.
Riippumatta siitä, pidetäänkö lintuja sisällä vai ulkona, olisi pyrittävä lisäämään elinympäristöön kullekin lajille tärkeitä sisustuselementtejä.
This includes shallow water with vegetation for dabbling ducks, turf for geese and deeper water with large stones for species whose natural habitat is along rocky coastlines.
Näitä ovat kasvistoa sisältävä matala vesialue ankkoja varten, turve hanhia varten ja suuria kiviä sisältävä syvempi vesialue niitä lajeja varten, joiden luonnollinen elinympäristö on kallioisilla rannikoilla.
Ducks and geese should be housed in appropriately sized groups wherever possible and the amount of time when any individual is left alone should be minimised.
Ankkoja ja hanhia olisi mahdollisuuksien mukaan säilytettävä sopivan kokoisissa ryhmissä. Jos yksilöitä pidetään yksin, yksinolon olisi oltava mahdollisimman lyhytaikaista.
Many species become territorial during the breeding season, however, so it may be necessary to reduce group sizes and ensure that there is sufficient enclosure space to reduce the risk of injury, particularly to female birds.
Monista lajeista tulee kuitenkin territoriaalisia parittelukauden aikana, joten silloin voi olla tarpeen pienentää ryhmien kokoa ja varmistaa, että suojassa on riittävästi tilaa, jotta voidaan välttää vammoja, erityisesti naaraslinnuilla.
Table H.5.
Taulukko H.5
Ducks and geese: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Ankat ja hanhet: Suojan vähimmäismitat ja tilavaatimukset
Area per bird (m2) [26]
Pinta-ala lintua kohti (m2) [26]
over 300 to 1200 [27]
yli 300, enint. 1200 [27]
over 1200 to 3500
yli 1200, enint. 3500
over 3500
Yli 3500
over 500 to 2000
yli 500, enint. 2000
over 2000
Yli 2000
Where these minimum enclosure sizes cannot be provided for scientific reasons, the duration of the confinement should be justified by the experimenter and determined in consultation with the animal technician and with the competent person charged with advisory duties in relation to the well-being of the animals.
Jos näitä vähimmäissuosituksia ei tieteellisistä syistä voida noudattaa, kokeen suorittajan on perusteltava säilytyksen kesto ja asiasta on sovittava eläinteknikon ja sellaisen pätevän henkilön kanssa, jonka vastuulla on neuvonta eläinten hyvinvointiin liittyvissä kysymyksissä.
These can be used to house small groups of birds in accordance with the space allowances given below.
Suojia voidaan käyttää lintujen pienten ryhmien säilyttämiseen noudattaen edellä mainittuja tilavaatimuksia.
The various strains of domestic pigeon are believed to derive from the rock dove Columbia livia.
Kesyn kyyhkyn eri kantojen uskotaan periytyvän kalliokyyhkystä (Columbia livia).
Rock doves nest and roost on cliffs or within caves, and feral pigeons will utilise sheltered ledges on man-made structures in the same way.
Kalliokyyhkyt pesivät ja yöpyvät kalliolla tai luolissa, ja luonnonvaraiset kyyhkyt käyttävät rakennusten suojattuja seinustoja samalla tavalla.
In their natural habitat pigeons usually occur in pairs to large flocks, feeding and roosting together, but will defend roosting spaces and nesting areas.
Luonnollisessa ympäristössään kyyhkyjä esiintyy pareina tai suurinakin parvina. Ne syövät ja lepäävät yhdessä, mutta puolustavat lepo- ja pesäpaikkojaan.
Pigeons can be housed in mixed groups, and may lay eggs but will not incubate them if nest boxes are not provided.
Kyyhkyjä voidaan säilyttää molemmista sukupuolista koostuvissa ryhmissä. Ne munivat mutteivät haudo munia, jos käytettävissä ei ole pesiä.
Care should be taken when choosing a breed for laboratory use, as some strains may show abnormal or undesirable behaviours and should therefore be avoided.
Koe-eläiminä käytettävä laji olisi valittava huolellisesti, koska joillakin kannoilla voi esiintyä epänormaalia tai epätoivottavaa käyttäytymistä, ja niitä olisi sen vuoksi vältettävä.
Pigeons are primarily seed-eaters but are omnivorous, so food containing animal protein should be offered regularly.
Kyyhkyt syövät pääasiassa siemeniä mutta ne ovat kaikkiruokaisia, joten niille tulisi säännöllisesti antaa eläinproteiinia sisältävää ravintoa.
Pigeons should be allowed an area sufficient for flight wherever possible, with a separate perching area for each bird along at least one wall of the enclosure.
Kyyhkyillä tulisi mahdollisuuksien mukaan olla käytettävissään niin suuri alue, että ne voivat lentää. Tilassa tulisi ainakin yhdellä seinällä olla lepoalue, jolla on orsi kutakin lintua varten.
Box perches approximately 30 cm × 15 cm located in blocks should be provided.
Suojassa olisi oltava lokeromaisia orsia (30 cm × 15 cm).
Branches hung from the roof and scaffolding can also be used for perching.
Katosta riippuvia oksia ja riipputelineitä voidaan myös käyttää orsina.
Toys hung from chains should be provided, for example, bird bells, mirrors and commercially available toys designed for pets.
Linnuille olisi annettava ketjuista riippuvia leluja, esimerkiksi lintukelloja, peilejä ja kaupallisesti saatavilla olevia lemmikkien leluja.
Each enclosure should have shallow water baths.
Jokaisessa suojassa olisi oltava matalia vesikylpyjä.
Where pigeons need to be handled frequently, ‘nesting areas’ or chambers can be provided so that birds can be trained to retreat to them for capture.
Jos kyyhkyjä on käsiteltävä usein, suojiin voidaan asettaa ”pesäalueita tai -kammioita”, joihin linnut voidaan kouluttaa vetäytymään kiinniottoa varten.
Larger, enriched enclosures with shelving, perches and toys should be used wherever possible rather than ‘standard’ pigeon enclosures.
Suuria, virikkeellistettyjä suojia, joissa on hyllyjä, orsia ja leluja, olisi käytettävä aina, kun se on mahdollista, ”tavanomaisten” kyyhkysuojien sijaan.
Pigeons benefit from being able to forage and should not be kept on grid floors without strong scientific justification.
Kyyhkysille on hyötyä siitä, että ne voivat etsiä ravintoa. Niitä ei tulisi pitää ritilälattialla, ellei siihen ole hyviä tieteellisiä perusteita.
Table H.6.
Taulukko H.6
Pigeons: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Kyyhkyset: Suojan vähimmäismitat ja tilavaatimukset
Group size
Ryhmän koko
Minimum length of food trough per bird (cm)
Ruokintakaukalon vähimmäispituus lintua kohti (cm)
Minimum length of perch per bird (cm)
Orren vähimmäispituus lintua kohti (cm)
For each additional bird above 12
Kutakin ylimääräistä lintua kohti (kun lintuja on yli 12)
Enclosures should be long and narrow (for example 2 m by 1 m) rather than square to allow birds to perform short flights.
Suojien tulisi olla pitkiä ja kapeita (esimerkiksi 2 m × 1 m) pikemmin kuin neliskulmaisia, jotta eläimet voivat tehdä lyhyitä lentopyrähdyksiä.
Zebra finches (Taeniopygia guttata) occur across most of Australia.
Seeprapeippoja (Taeniopygia guttata) esiintyy suurimassa osassa Australiaa.
They are highly mobile, ranging over wide areas in search of food, and live in flocks of up to several hundred individuals.
Ne liikkuvat paljon ja kulkevat pitkiä matkoja etsiessään ruokaa. Ne elävät jopa usean sadan yksilön parvissa.
The species is monogamous and sexually dimorphic, as the male's plumage is more ornate than that of the female.
Seeprapeipot ovat yksiavioisia ja seksuaalisesti dimorfisia, ja uroksen höyhenpeite on koristeellisempi kuin naaraan.
The breeding season is not fixed, but is triggered by the availability of ripening grass seeds.
Pesimäkausi ei ole määrätty vaan se riippuu heinäkasvien siementen saatavuudesta. Seeprapeipot käyttävät pesiä lisääntymisen ohella myös lepäämiseen.
Zebra finches use nests for roosting as well as breeding; roosting nests are used more frequently in cold conditions and may be old breeding nests or purpose-built.
Lepoon käytettävät pesät ovat useammin kylmissä olosuhteissa. Ne voivat olla joko vanhoja lisääntymispesiä tai varta vasten rakennettuja.
Zebra finches are social and non-breeding birds should be housed in groups.
Seeprapeipot ovat sosiaalisia eläimiä, ja muita kuin lisääntymiseen käytettäviä lintuja olisi pidettävä ryhmissä.
Unwanted breeding can be prevented by housing in single sex groups, or suppressed in mixed-sex groups by withholding both roosting and breeding nests and by feeding a diet of dry seeds supplemented with fresh greens, but never soaked or sprouted seeds.
Epätoivottua lisääntymistä voidaan välttää pitämällä lintuja samaa sukupuolta olevien yksilöiden ryhmissä, estämällä sekä lepo- että lisääntymispesien käyttö tai syöttämällä linnuille kuivia siemeniä, joita täydennetään tuoreilla vihanneksilla, mutta ei ollenkaan liotettuja tai idätettyjä siemeniä.
Nests should be provided for breeding birds, for example in the form of wicker or plastic baskets or wooden boxes with dried grass, paper strips or coconut fibres for nesting material, but birds will defend these and it is important to monitor behaviour to ensure that sufficient nests are provided.
Lisääntyvien lintujen käytettävissä tulisi oltava pesiä, esimerkiksi paju- tai muovikoreja tai puisia laatikoita, joissa on pesämateriaalina kuivaa heinää, paperisilppua tai kookossäikeitä. Linnut kuitenkin puolustavat pesiä, ja on tärkeää seurata käyttäytymistä sen varmistamiseksi, että pesiä on tarpeeksi.
Sprays of Panicum millet should be continually available as dietary enrichment.
Hirssintähkiä (Panicum) tulisi aina olla saatavilla ravinnon lisänä.
As zebra finches feed extensively on the ground, birds should be housed on solid floors to facilitate natural foraging behaviour.
Koska seeprapeipot syövät suurimmaksi osaksi maalla, lintuja olisi pidettävä kiinteäpohjaisissa tiloissa, joka edistää luonnollista ravinnon etsimiskäyttäytymistä.
Toys, perches and swings designed for pet birds will benefit zebra finches and these should be provided wherever possible.
Lemmikkilinnuille tarkoitetuista leluista, orsista ja keinuista on seeprapeipoille hyötyä, ja niitä olisi mahdollisuuksien mukaan asetettava lintujen suojiin.
Perches are particularly important for well-being and should be provided at a range of heights to facilitate normal feeding and roosting behaviour.
Orret ovat erityisen tärkeitä lintujen hyvinvoinnille. Niitä olisi oltava eri korkeuksilla normaalin ruokailu- ja lepokäyttäytymisen edistämiseksi.
Water for bathing should be provided at least once a week in shallow trays with water of approximately 0,5 to 1 cm in depth.
Kylpemiseen tarkoitettua vettä olisi tarjottava vähintään kerran viikossa matalissa astioissa, joissa veden syvyys on noin 0,5–1 cm.
Fitting zebra finches with coloured leg bands for identification can have significant effects on their social and reproductive behaviour (for example, red can enhance dominance and green or blue reduce it).
Jos seeprapeippojen tunnistamiseen käytetään värikkäitä jalkarenkaita, tällä voi olla merkittäviä vaikutuksia niiden sosiaaliseen ja lisääntymiskäyttäytymiseen (esimerkiksi punainen väri voi parantaa linnun asemaa arvojärjestyksessä ja vihreä tai sininen huonontaa sitä).
Care should be taken in the selection of colours and patterns of leg bands.
Tämän vuoksi jalkarenkaiden värien ja kuvioiden valinnassa olisi noudatettava huolellisuutta.
Minimum enclosure sizes for zebra finches are set out in Table H.7 below.
Seeprapeippojen suojien vähimmäiskoot esitetään taulukossa H.7.
Enclosures should be long and narrow (for example, 2 m by 1 m) to enable birds to perform short flights.
Suojien tulisi olla pitkiä ja kapeita (esimerkiksi 2 m × 1 m), jotta eläimet voivat tehdä lyhyitä lentopyrähdyksiä.