natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The contents of the vessel are then centrifuged at the test temperature, and the concentration of test substance in the clear aqueous phase is determined by a suitable analytical method.
Astian sisältö lingotaan testilämpötilassa ja näytteen pitoisuus määritetään kirkkaasta vesifaasista sopivan analyyttisen menetelmän mukaisesti.
The other two flasks are treated similarly after initial equilibration at 30 oC for two and three days, respectively.
Toista jäljellä olevaa astiaa käsitellään ensimmäisen 30 oC:ssä tapahtuneen tasapainotuksen jälkeen samalla tavoin kaksi vuorokautta ja toista astiaa kolme vuorokautta.
If the concentration results from at least the last two vessels agree with the required reproducibility, the test is satisfactory.
Jos pitoisuustulokset vähintään kahdesta viimeisestä astiasta täyttävät toistettavuusvaatimukset, testi hyväksytään.
The whole test should be repeated, using longer equilibration times, if the results from vessels 1, 2 and 3 show a tendency to increasing values.
Jos astioista 1, 2 ja 3 saadut tulokset osoittavat nousevaa suuntausta, koko testi on toistettava pidempiä tasapainotusaikoja käyttäen.
The measurement procedure can also be performed without pre-incubation at 30 oC.
Mittaus voidaan myös toteuttaa ilman 30 oC:ssa tapahtuvaa esi-inkubaatiota.
In order to estimate the rate of establishment of the saturation equilibrium, samples are taken until the stirring time no longer influences the concentration of the test solution.
Kyllästystasapainon saavuttamisnopeutta voidaan arvioida jatkamalla näytteidenottoa, kunnes sekoitusaika ei enää vaikuta liuoksen pitoisuuteen.
A substance-specific analytical method is preferred for these determinations, since small amounts of soluble impurities can cause large errors in the measured solubility.
Näitä määrityksiä varten suositellaan ainekohtaista analyyttista menetelmää, koska pienet määrät liukoisia epäpuhtauksia voivat aiheuttaa suuria virheitä mitatussa liukoisuudessa.
Examples of such methods are: gas or liquid chromatography, titration methods, photometric methods, voltammetric methods.
Esimerkkejä tällaisista menetelmistä ovat kaasu- tai nestekromatografia, titrausmenetelmät, fotometriset menetelmät ja kulometriset menetelmät.
COLUMN ELUTION METHOD
KOLONNIELUUTIOMENETELMÄ
The mean value from at least five consecutive samples taken from the saturation plateau should be calculated for each run, as should the standard deviation.
Jokaista ajoa kohti on laskettava vähintään viiden peräkkäisen kyllästysalueelta otetun näytteen keskiarvo ja näytteiden keskihajonta. Tulokset ilmoitetaan massayksikköinä liuostilavuutta kohti.
The results should be given in units of mass per volume of solution.
Verrataan keskenään kahden eri virtauksilla tehdyn testin keskiarvoja.
The means calculated on two tests using different flows are compared and should have a repeatability of less than 30 %.
Toistettavuuden on oltava pienempi kuin 30 %.
FLASK METHOD
PULLOMENETELMÄ
The individual results should be given for each of the three flasks and those results deemed to be constant (repeatability of less than 15 %) should be averaged and given in units of mass per volume of solution.
Jokaisen yksittäisen pullon yksittäinen tulos ilmoitetaan, ja vakiona pidettävistä tuloksista (toistettavuus alle 15 %) lasketaan keskiarvo. Näin saatu tulos ilmoitetaan massayksikköinä liuostilavuutta kohti. Tämä saattaa edellyttää massayksiköiden muuntamista tilavuusyksiköiksi.
This may require the reconversion of mass units to volume units, using the density when the solubility is very high (> 100 grams per litre).
Tällöin käytetään tiheyttä, jossa liukoisuus on hyvin suuri (> 100 g/l).
the results of the preliminary test,
alustavan testin tulokset,
the individual concentrations, flow rates and pH of each sample,
jokaisen näytteen pitoisuus, virtausnopeus ja pH,
the means and standard deviations from at least five samples from the saturation plateau of each run,
jokaisen ajon vähintään viiden kyllästysalueelta otetun näytteen keskiarvot ja keskihajonnat,
the average of the two successive, acceptable runs,
kahden peräkkäisen hyväksyttävän ajon keskiarvo,
the temperature of the water during the saturation process,
veden lämpötila kyllästysprosessin aikana,
the method of analysis employed,
käytetty analyysimenetelmä,
the nature of the support material employed,
käytetyn kantaja-aineen luonne,
loading of support material,
kantaja-aineen täyttö,
solvent used,
käytetty liuotin,
evidence of any chemical instability of the substance during the test and the method used,
todisteet aineen mahdollisesta kemiallisesta epästabiliteetista testin ja menetelmän suorittamisen aikana,
all information relevant for the interpretation of the results, especially with regard to impurities and physical state of the substance.
kaikki tiedot ja huomautukset, joilla on merkitystä tulkinnan kannalta, erityisesti epäpuhtauksien ja aineen fysikaalisen olomuodon osalta.
the individual analytical determinations and the average where more than one value was determined for each flask,
yksittäiset analyyttiset määritykset sekä keskiarvo, jos jokaista pulloa kohti on määritetty useampia arvoja,
the pH of each sample,
kunkin näytteen pH,
the average of the value for the different flasks which were in agreement,
keskiarvo niistä eri astioista, joiden tulokset olivat yhteneviä,
the test temperature,
testilämpötila,
the analytical method employed,
käytetty analyyttinen menetelmä,
NF T 20-045 (AFNOR) (September 85) Chemical products for industrial use — Determination of water solubility of solids and liquids with low solubility — Column elution method.
NFT 20-045 (AFNOR) (Sept. 1985). Chemical products for industrial use — Determination of water solubility of solids and liquids with low solubility — Column elution method
NF T 20-046 (AFNOR) (September 85) Chemical products for industrial use — Determination of water solubility of solids and liquids with high solubility — Flask method.
NF T 20-046 (AFNOR) (Sept.
Atmospheric equilibration
Paineen tasaus
Flow meter
Virtausmittari
Microcolumn
Mikrokolonni
Thermostatically controlled circulating pump
Termostaatilla varustettu kiertopumppu
Recirculating pump
Kiertopumppu
Two-way valve for sampling
Kaksitieventtiili näytteenottoa varten
A typical microcolumn
Tyypillinen mikrokolonni
(All dimensions in millimetres)
(Kaikki mitat ovat millimetreinä)
(Connection for ground glass joint)
Lasihios
Headspace
Ylätila
Interior 5
Sisätila 5
Exterior 19
Ulkotila 19
Plug of glass wool
Lasivillatulppa
Stopcock with two-way action
Kaksitiesulkuventtiili
Connection for ground glass joint
Lasihios
Stopcock
Sulkuventtiili
1 = Levelling vessel (e.g. 2,5 litre flask)
Tasausastia (esimerkiksi 2,5 litran pullo)
2 = Column (see figure 3)
Kolonni (katso kuvaa 3)
3 = Fraction collector
Fraktionkeräin
4 = Thermostat
Termostaatti
5 = Teflon tubing
Teflonputki
6 = Ground glass joint
Lasihios
7 = Water line (between thermostat and column, inner diameter: approximately 8 mm)
Vesilinja (termostaatin ja kolonnin välillä, sisähalkaisija noin 8 mm)
The ‘shake flask’ method described is based on the OECD Test Guideline (1).
Tässä kuvattu ravistuspullomenetelmä perustuu OECD:n testiohjeeseen (1).
It is useful to have preliminary information on structural formula, dissociation constant, water solubility, hydrolysis, n-octanol solubility and surface tension of the substance to perform this test.
On suositeltavaa selvittää ensin tutkittavan aineen rakennekaava, dissosiaatiovakio, vesiliukoisuus, hydrolysoituminen, n-oktanoliliukoisuus ja pintajännitys.
Measurements should be made on ionisable substances only in their non-ionised form (free acid or free base) produced by the use of an appropriate buffer with a pH of at least one pH unit below (free acid) or above (free base) the pK.
Mitattaessa ionisoituvia aineita on aina käytettävä aineiden ionisoitumatonta muotoa (vapaata happoa tai vapaata emästä), joka on saatu sellaisen sopivan puskurin avulla, jonka pH on vähintään yhden pH-yksikön pK-arvoa pienempi (vapaa happo) tai suurempi (vapaa emäs).
This test method includes two separate procedures: the shake flask method and high performance liquid chromatography (HPLC).
Testi voidaan tehdä kahdella eri menetelmällä: ravistuspullomenetelmällä tai HPLC-nestekromatografialla.
The former is applicable when the log Pow value (see below for definitions) falls within the range - 2 to 4 and the latter within the range 0 to 6.
Ensimmäistä menetelmää voidaan soveltaa, kun Pow-arvo (katso jäljempänä olevaa määritelmää) on - 2...4, ja toista menetelmää arvon ollessa 0...6.
Before carrying out either of the experimental procedures a preliminary estimate of the partition coefficient should first be obtained.
Alustavan kokeen avulla saadaan arvio näytteen jakaantumiskertoimesta, minkä jälkeen valitaan sopiva menetelmä.
The shake-flask method applies only to essentially pure substances soluble in water and n-octanol.
Ravistuspullomenetelmää voidaan soveltaa vain huomattavan puhtaiden, vesi- ja n-oktanoliliukoisten aineiden testaukseen.
It is not applicable to surface active materials (for which a calculated value or an estimate based on the individual n-octanol and water solubilities should be provided).
Menetelmää ei voida soveltaa pinta-aktiivisten aineiden testaukseen (näiden kohdalla on esitettävä laskettu arvo tai arvio, joka perustuu yksittäisiin vesi- ja n-oktanoliliukoisuuksiin).
The HPLC method is not applicable to strong acids and bases, metal complexes, surface-active materials or substances which react with the eluent.
HPLC-menetelmää ei voida soveltaa vahvojen happojen ja emästen, metallikompleksien, pinta-aktiivisten aineiden tai eluentin kanssa reagoivien aineiden testaukseen.
For these materials, a calculated value or an estimate based on individual n-octanol and water solubilities should be provided.
Näiden aineiden kohdalla on esitettävä laskettu arvo tai arvio, joka perustuu yksittäisiin vesi- ja n-oktanoliliukoisuuksiin.
The HPLC method is less sensitive to the presence of impurities in the test compound than is the shake-flask method.
HPLC-menetelmä ei ole yhtä herkkä näytteessä oleville epäpuhtauksille kuin ravistuspullomenetelmä.
Nevertheless, in some cases impurities can make the interpretation of the results difficult because peak assignment becomes uncertain.
Kuitenkin epäpuhtaudet voivat joissakin tapauksissa vaikeuttaa tulosten tulkintaa, koska kärkien kohdentaminen on tällöin epävarmaa.
For mixtures which give an unresolved band, upper and lower limits of log P should be stated.
Jos seoksen testauksessa saadaan määrittämätön kaista, on ilmoitettava log P:n ylä- ja alaraja.
=cn-octanol
=Cn-oktanoli
cwater
Cvesi
The partition coefficient (P) therefore is the quotient of two concentrations and is usually given in the form of its logarithm to base 10 (log P).
Jakaantumiskerroin (P) on siis kahden pitoisuuden välinen suhde, ja se ilmoitetaan normaalisti kymmenkantaisena logaritmina (log P).
Shake-flask method
Ravistuspullomenetelmä
HPLC method
HPLC-menetelmä
In order to correlate the measured HPLC data of a compound with its P value, a calibration graph of log P versus chromatographic data using at least six reference points has to be established.
Aineen HPLC-mittaustulosten ja yhdisteen P-arvon välinen vastaavuus saadaan kalibrointikäyrästä, jossa log P esitetään kromatografisten tietojen funktiona. Kalibrointikäyrän kromatografisten tietojen on katettava vähintään 6 vertailupistettä.
It is for the user to select the appropriate reference substances.
Käyttäjä valitsee sopivat vertailuaineet.
Whenever possible, at least one reference compound should have a Pow above that of the test substance, and another a Pow below that of the test substance.
Mahdollisuuksien mukaan on valittava vähintään yksi vertailuaine, jonka Pow-arvo on pienempi kuin näytteen Pow-arvo, ja yksi vertailuaine, jonka Pow-arvo on suurempi.
For log P values less than 4, the calibration can be based on data obtained by the shake-flask method.
Kun log P -arvo on pienempi kuin 4, kalibrointi voi perustua ravistuspullomenetelmällä saatuihin tuloksiin.
For log P values greater than 4, the calibration can be based on validated literature values if these are in agreement with calculated values.
Kun log P -arvo on suurempi kuin 4, kalibrointi voi perustua validoituihin, lähdekirjallisuudesta saatuihin arvoihin, jotka ovat yhteneviä laskettujen arvojen kanssa.
For better accuracy, it is preferable to choose reference compounds which are structurally related to the test substance.
Tarkkuutta voidaan parantaa käyttämällä vertailuaineita, joiden rakenne muistuttaa näytteen rakennetta.
Extensive lists of values of log Pow for many groups of chemicals are available (2)(3).
Lähdekirjallisuudessa on laajat luettelot monen kemikaaliryhmän log Pow -arvoista (2), (3).
If data on the partition coefficients of structurally related compounds are not available, then a more general calibration, established with other reference compounds, may be used.
Jos näytteen kanssa samankaltaisen rakenteen omaavien yhdisteiden tietoja ei ole käytettävissä, voidaan käyttää yleisempää kalibrointia, joka perustuu muihin vertailuaineisiin.
A list of recommended reference substances and their Pow values is given in Appendix 2.
Liitteessä 2 on luettelo suositeltavista vertailuaineista ja niiden Pow-arvoista.
PRINCIPLE OF THE METHOD
Testattavaa kemikaalia lisätään epäorgaaniseen liuokseen, jota siirrostetaan erikoisviljelmästä otetuilla, adaptoimattomilla mikroeliöillä.
In order to determine a partition coefficient, equilibrium between all interacting components of the system must be achieved, and the concentrations of the substances dissolved in the two phases must be determined.
Jakaantumiskertoimen määritystä varten järjestelmän kaikkien keskinäisessä vuorovaikutuksessa olevien osien on saavutettava tasapaino, minkä jälkeen määritetään järjestelmän kahteen faasiin liuotetun aineen pitoisuudet.
A study of the literature on this subject indicates that several different techniques can be used to solve this problem, i.e. the thorough mixing of the two phases followed by their separation in order to determine the equilibrium concentration for the substance being examined.
Lähdekirjallisuudessa esitetään useita tekniikoita, joiden avulla molemmat faasit voidaan sekoittaa huolella ja joiden avulla niistä voidaan määrittää näytteen tasapainopitoisuudet kummassakin faasissa faasien erotuksen jälkeen.
HPLC is performed on analytical columns packed with a commercially available solid phase containing long hydrocarbon chains (e.g. C8, C18) chemically bound onto silica.
HPLC tapahtuu analyyttisessa kolonnissa, joka on täytetty kaupallisesti saatavana olevalla, pitkiä hiilivetyketjuja (esimerkiksi C8, C18) sisältävällä kiinteällä faasilla, joka on kemiallisesti sidottu piidioksidiin.
Chemicals injected onto such a column move along it at different rates because of the different degrees of partitioning between the mobile phase and the hydrocarbon stationary phase.
Kolonniin ruiskutetut kemikaalit liikkuvat eri nopeuksilla sen mukaan, mikä on niiden jakaantumiskerroin liikkuvan faasin ja kiinteän hiilivetyfaasin välillä.
Mixtures of chemicals are eluted in order of their hydrophobicity, with water-soluble chemicals eluted first and oil-soluble chemicals last, in proportion to their hydrocarbon-water partition coefficient.
Kemikaaliseokset eluoituvat hydrofobisuuden perusteella siten, että vesiliukoiset kemikaalit eluoituvat ensin ja öljyliukoiset viimeisenä suhteessa niiden hiilivety-vesi-jakaantumiskertoimeen.
This enables the relationship between the retention time on such a (reverse phase) column and the n-octanol/water partition coefficient to be established.
Näin voidaan määrittää vastafaasikolonnin retention ja n-oktanoli-vesi-jakaantumiskertoimen välinen suhde.
The partition coefficient is deduced from the capacity factor k, given by the expression:
Jakaantumiskerroin voidaan laskea käyttökertoimen k perusteella seuraavasti:
in which, tr = retention time of the test substance, and to = average time a solvent molecule needs to pass through the column (dead-time).
jossa tR = näytteen retentio ja t0 = liuotinmolekyylin keskimääräinen läpäisyaika (viive).
Quantitative analytical methods are not required and only the determination of elution times is necessary.
Kvantitatiivisia analyyttisia menetelmiä ei tarvita. Eluointiaikojen määritys riittää.
In order to assure the accuracy of the partition coefficient, duplicate determinations are to be made under three different test conditions, whereby the quantity of substance specified as well as the ratio of the solvent volumes may be varied.
Jakaantumiskertoimen tarkkuus varmistetaan tekemällä kolme määritystä eri testiolosuhteissa, joissa näytteen määrä ja liuotintilavuuksien suhde voivat vaihdella.
The determined values of the partition coefficient expressed as their common logarithms should fall within a range of ±0,3 log units.
Saadut jakaantumiskertoimen arvot saavat vaihdella enintään ±0,3 logaritmiyksikköä kymmenkantaisina logaritmeina ilmaistuna.
In order to increase the confidence in the measurement, duplicate determinations must be made.
Mittaustulokset varmistetaan tekemällä kaksi määritystä.
The values of log P derived from individual measurements should fall within a range of ±0,1 log units.
Yksittäisten mittausten perusteella saadut log P -arvot saavat vaihdella enintään ±0,1 logaritmiyksikköä.
The measuring range of the method is determined by the limit of detection of the analytical procedure.
Menetelmän mittausalue määräytyy analyyttisen menetelmän havaintorajojen mukaan.
This should permit the assessment of values of log Pow in the range of - 2 to 4 (occasionally when conditions apply, this range may be extended to log Pow up to 5) when the concentration of the solute in either phase is not more than 0,01 mol per litre.
Yleensä log Pow -arvoja voidaan määrittää alueella - 2...4 (määrätyissä olosuhteissa jopa arvoon log Pow = 5 asti), kun liuenneen aineen pitoisuus kummassakin faasissa on enintään 0,01 moolia litrassa.
The HPLC method enables partition coefficients to be estimated in the log Pow range 0 to 6.
HPCL-menetelmällä voidaan laskea jakaantumiskerroin Pow-alueella 0–6.
Normally, the partition coefficient of a compound can be estimated to within ± l log unit of the shake-flask value.
Yleensä yhdisteen jakaantumiskertoimeksi voidaan arvioida ± 1 logaritmista yksikköä ravistuspullomenetelmän arvosta.
Typical correlations can be found in the literature (4)(5)(6)(7)(8).
Tyypillisiä korrelaatioita löytyy lähdekirjallisuudesta (4), (5), (6), (7), (8).
Higher accuracy can usually be achieved when correlation plots are based on structurally-related reference compounds (9).
Yleensä on mahdollista saada tarkempia tuloksia, kun korrelaatiopisteet on saatu rakenteellisesti samankaltaisten vertailuyhdisteiden tiedoista (9).
The Nernst Partition Law applies only at constant temperature, pressure and pH for dilute solutions.
Nernstin jakaantumislakia voidaan laimennettujen liuosten kohdalla soveltaa vain vakiolämpötilassa, vakiopaineessa ja vakio-pH:ssa.
It strictly applies to a pure substance dispersed between two pure solvents.
Suoraan sovellettuna laki koskee vain puhtaita aineita, jotka jakautuvat kahden puhtaan liuottimen välillä.
If several different solutes occur in one or both phases at the same time, this may affect the results.
Jos toisessa tai molemmissa faaseissa on samanaikaisesti useita erilaisia liuoksia, tämä saattaa vaikuttaa tuloksiin.
Dissociation or association of the dissolved molecules result in deviations from the Nernst Partition Law.
Liuotettujen molekyylien assosiaatiosta tai dissosiaatiosta seuraa poikkeamia Nernstin jakaantumislaista.
Such deviations are indicated by the fact that the partition coefficient becomes dependent upon the concentration of the solution.
Tällaiset poikkeamat voidaan osoittaa sillä, että jakaantumiskerroin vaihtelee liuoksen pitoisuuden mukaan.
Because of the multiple equilibria involved, this test method should not be applied to ionisable compounds without applying a correction.
Koska tasapainoja on useita, testimenetelmää ei pidä soveltaa ionisoituviin yhdisteisiin ilman korjausta.
The use of buffer solutions in place of water should be considered for such compounds; the pH of the buffer should be at least 1 pH unit from the pKa of the substance and bearing in mind the relevance of this pH for the environment.
Tällaisten yhdisteiden kohdalla on harkittava veden korvaamista puskuriliuoksilla, ja puskurin pH:n tulisi poiketa vähintään yhden pH-yksikön verran aineen pKa-arvosta. Lisäksi on otettava huomioon valitun pH:n sovellettavuus kyseiseen ympäristöön.
Preliminary estimate of the partition coefficient
Jakaantumiskertoimen alustava arviointi
The partition coefficient is estimated preferably by using a calculation method (see Appendix 1), or where appropriate, from the ratio of the solubilities of the test substance ill the pure solvents (10).
Alustavaan arviointiin tulisi mieluiten käyttää laskentamenetelmää (katso liitettä 1). Määrätyissä tapauksissa arviointiin voidaan käyttää myös näytteen liukoisuutta puhtaisiin liuottimiin (10).
Preparation
Testin valmistelu
n-Octanol: the determination of the partition coefficient should be carried out with high purity analytical grade reagent.
n-oktanoli: Jakaantumiskertoimen määritykseen käytetään analyyttisen puhdasta reagenssia.
Water: water distilled or double distilled in glass or quartz apparatus should be employed.
Vesi: Tarkoitukseen käytetään lasi- tai kvartsilaitteessa tislattua tai kaksoistislattua vettä.
For ionisable compounds, buffer solutions in place of water should be used if justified.
Ionisoituvien aineiden kohdalla on tarpeen mukaan käytettävä puskuriliuoksia veden sijasta.
Water taken directly from an ion exchanger should not be used.
Suoraan ioninvaihtimesta otettua vettä ei pidä käyttää.
Pre-saturation of the solvents
Liuottimien esikyllästys
Before a partition coefficient is determined, the phases of the solvent system are mutually saturated by shaking at the temperature of the experiment.
Ennen jakaantumiskertoimen määritystä molemmat liuotinjärjestelmän faasit kyllästetään ravistamalla testilämpötilassa.
To do this, it is practical to shake two large stock bottles of high purity analytical grade n-octanol or water each with a sufficient quantity of the other solvent for 24 hours on a mechanical shaker and then to let them stand long enough to allow the phases to separate and to achieve a saturation state.
Käytännöllinen toteutustapa on käyttää kahta suurta, analyyttisen puhtaalla n-oktanolilla tai vedellä täytettyä varastopulloa, joissa on tarpeellinen määrä toista liuotinta, pitää pulloja vuorokauden ajan mekaanisessa ravistimessa ja antaa tämän jälkeen pullojen levätä, kunnes faasit erottuvat ja kyllästyspiste saavutetaan.
Preparation for the test
Testin valmistelutoimet
The entire volume of the two-phase system should nearly fill the test vessel.
Kaksifaasijärjestelmän on täytettävä testausastia lähes kokonaan.
This will help prevent loss of material due to volatilisation.
Näin voidaan pienentää haihtumisesta aiheutuvaa ainehukkaa.
The volume ratio and quantities of substance to be used are fixed by the following:
Aineen tilavuussuhde ja määrät määräytyvät seuraavien tekijöiden mukaan:
the preliminary assessment of the partition coefficient (see above),
jakaantumiskertoimen alustava määritys (katso edellä),
the minimum quantity of test substance required for the analytical procedure, and
pienin määrä näytettä, joka tarvitaan analyyttistä menetelmää varten,
the limitation of a maximum concentration in either phase of 0,01 mol per litre.
rajoitus, jonka mukaan pitoisuus ei saa ylittää 0,01 moolia litrassa kummassakaan faasissa.
Three tests are carried out.
Tehdään kolme testiä.
In the first, the calculated volume ratio of n-octanol to water is used; in the second, this ratio is divided by two; and in the third, this ratio is multiplied by two (e.g. 1:1, 1:2, 2:1).
Ensimmäisessä käytetään laskettua n-oktanolin ja veden tilavuussuhdetta, toisessa suhde puolitetaan ja kolmannessa se kerrotaan kahdella (esimerkiksi 1:1, 1:2, 2:1).
A stock solution is prepared in n-octanol pre-saturated with water.
Valmistetaan varastoliuos esikyllästämällä n-oktanolia vedellä.