natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Birds can be prone to foot problems, for example, overgrown claws, faecal accumulation and foot lesions such as foot-pad dermatitis due to standing on wet litter, on any type of flooring, and so frequent monitoring of foot condition is always necessary.
Linnuilla voi esiintyä helposti minkä tyyppisellä lattialla tahansa jalkaongelmia, esimerkiksi liiallista kynsien kasvua, ulosteiden kerääntymistä ja jalkavammoja, kuten jalkapohjantulehdus, joka voi johtua märällä pehkulla seisomisesta. Tämän vuoksi on aina tarpeen tarkkailla lintujen jalkoja.
In practice, it may be necessary to consider a compromise between solid-and grid flooring for scientific purposes.
Käytännössä voi tieteellisiä tarkoituksia varten olla tarpeen harkita kompromissia kiinteän pohjan ja ritiläpohjan välillä.
In such cases, birds should be provided with solid-floored resting areas occupying at least a third of the enclosure floor.
Näissä tapauksissa linnuilla tulisi olla kiinteäpohjaisia lepoalueita, jotka kattavat ainakin kolmanneksen suojan pohjapinta-alasta.
Grid areas should be located under perches if faecal collection is required.
Ritiläalueet olisi sijoitettava orsien alle, jos ulosteen kerääminen on tarpeen.
To reduce the incidence of foot injuries, slats made of plastic should be used in preference to wire mesh wherever possible.
Jalkavammojen vähentämiseksi olisi mahdollisuuksien mukaan käytettävä muovisäleitä metalliverkon sijasta.
If wire mesh has to be used, it should be of a suitable grid size to adequately support the foot and the wire should have rounded edges and be plastic coated.
Jos on käytettävä metalliverkkoa, sen silmäkoon olisi oltava sopivan tiheä, jotta tuki lintujen jaloille on riittävä, ja metallilangan olisi oltava pyöreää ja muovipäällysteistä.
Feeding patterns of wild birds vary widely and consideration should be given to the nature of the food, the way in which it is presented and the times at which it is made available.
Luonnonvaraisten lintujen ruokailumallit vaihtelevat huomattavasti, ja olisikin harkittava huolellisesti lintujen ruokavaliota, ruoan esitystapaa sekä ruokinta-aikoja.
Diets that will meet the nutritional requirements of each species and promote natural foraging behaviour should be researched and formulated before any animals are obtained.
Ennen lintujen hankkimista olisi tutustuttava ja varauduttava ruokavalioon, joka täyttää kunkin lajin ravintotarpeet ja edistää ravinnon etsimiskäyttäytymistä.
Part of the diet or additional treats should be scattered on the enclosure floor to encourage foraging wherever appropriate.
Osa ravinnosta ja ylimääräisiä makupaloja olisi mahdollisuuksien mukaan ripoteltava suojan pohjalle, jotta edistetään ravinnon etsimiskäyttäytymistä.
Dietary enrichment benefits birds, so additions such as fruit, vegetables, seeds or invertebrates should be considered where appropriate even if it is not possible to feed birds on their ‘natural’ diet.
Myös virikkeenä toimivasta ravinnosta on hyötyä linnuille, joten ruokavalioon voidaan lisätä esimerkiksi hedelmiä, vihanneksia, siemeniä ja selkärangattomia, vaikkei olisi mahdollista antaa linnuille niiden ”luonnollista” ravintoa.
Where new foods are introduced, the previous diet should always be available so that birds will not go hungry if they are unwilling to eat new foods.
Kun otetaan käyttöön uusia ravintoaineita, olisi tarjottava edelleen myös aiempaa ruokaa. Näin linnut eivät kärsi nälkää, vaikkeivät ne haluaisi syödä uusia ravintoaineita.
Some species are more adaptable than others and advice should be sought on appropriate dietary regimes.
Lajien sopeutumiskyky vaihtelee, ja olisi hankittava tietoa sopivista ruokavalioista.
As some species, particularly granivores, require grit to digest their food, these should be provided with appropriately-sized grit.
Koska jotkin lajit, erityisesti siemeniä syövät lajit, tarvitsevat ruoan sulattamiseen jauhinkiviä, niiden käytettävissä olisi oltava sopivankokoista soraa.
Birds will select grit of the size they prefer if material of various sizes is provided.
Linnut valitsevat niille parhaiten sopivat kivet, jos käytettävissä on monenkokoista soraa.
The grit should be renewed regularly.
Sora olisi vaihdettava säännöllisesti.
Dietary calcium and phosphorus should also be provided for birds in an appropriate form and at an appropriate level for each life stage, to prevent nutritional bone disease.
Lisäksi ruokavaliossa olisi tarjottava kalsiumia ja fosforia sopivassa muodossa ja sopivassa elämänvaiheessa, jotta estetään ravinnosta johtuvat luustovauriot.
Any such requirements should be thoroughly researched and catered for.
Näihin tarpeisiin olisi tutustuttava perusteellisesti ja niistä olisi huolehdittava.
Food can be supplied in feeders that are either attached to the side of the enclosure or standing on the enclosure floor.
Ruokaa voidaan jakaa ruokintalaitteista, jotka on kiinnitetty suojan seinään tai jotka asetetaan suojan pohjalle.
Space occupied by floor feeders is not available to the birds and should not be included in calculations of pen area.
Koska lattialla olevien ruokintalaitteiden viemä tila ei ole lintujen käytettävissä, sitä ei tulisi laskea mukaan käytettävissä olevaan pinta-alaan.
Wall mounted feeders do not occupy floor space but should be designed and fitted with care so that birds cannot become trapped underneath them.
Seinään kiinnitettävät ruokintalaitteet eivät vie lattiatilaa, mutta ne olisi suunniteltava ja asennettava huolellisesti, jotta linnut eivät voi juuttua kiinni niiden alle.
Chicks of some species (for example, domestic turkeys) may need to be taught to feed and drink in order to avoid dehydration and potential starvation.
Joidenkin lajien (esim. kesyjen kalkkunoiden) poikaset on mahdollisesti opetettava syömään ja juomaan, jotta vältetään kuivuminen ja mahdollinen nälkiintyminen.
Food for all species should be clearly visible and provided at several points to help prevent feeding problems.
Kaikkien lajien ravinnon olisi oltava selvästi nähtävissä. Ruokintaongelmien välttämiseksi ravintoa olisi jaettava useassa pisteessä.
Water should be provided via nipple or cup drinkers, or as a continuous drinking channel.
Juomavesi tarjotaan juomanippojen tai -kuppien taikka yhtäjaksoisen juomakourun avulla.
There should be sufficient drinkers or an adequate length of channel drinker to prevent dominant birds from monopolising them.
Juomalaitteita tulisi olla riittävästi tai juomakourun tulisi olla riittävän pitkä, jotta dominoivat eläimet eivät monopolisoi niitä.
One nipple or cup drinker should be provided for every three or four birds, with a minimum of two in each enclosure.
Suojassa tulisi olla yksi juomanippo tai -kuppi kolmea tai neljää lintua kohti, kuitenkin vähintään kaksi kussakin suojassa.
Supplementary water may also be given as enrichment in birds' feed if appropriate.
Tarvittaessa lintujen ravintoon voidaan lisätä vettä virikkeenä.
Suitable substrates for birds should be absorbent, unlikely to cause foot lesions and of an appropriate particle size to minimise dust and prevent excessive accumulation on the birds' feet.
Lintujen alustamateriaalin tulisi olla imukykyistä, siitä ei saisi aiheutua jalkavammoja ja sen koostumuksen tulisi olla sellaista, että siitä syntyy mahdollisimman vähän pölyä eikä sitä turhaan keräänny lintujen jaloille.
Suitable substrates include chipped bark, white wood shavings, chopped straw or washed sand, but not sandpaper.
Sopivia materiaaleja ovat kaarnan kappaleet, vaaleat puulastut, silputtu olki tai pesty hiekka, mutta ei hiekkapaperi.
Litter should be maintained in a dry, friable condition and be sufficiently deep to dilute and absorb faeces.
Pehkun on oltava kuivaa ja kuohkeaa ja riittävän paksua, jotta ulosteet laimentuvat ja imeytyvät.
Other suitable floor coverings include plastic artificial turf or deep pile rubber mats.
Muita sopivia alustamateriaaleja ovat muovinen keinotekoinen turve tai paksu kerros kumimattoja.
A suitable pecking substrate such as pieces of straw should be scattered over the floor.
Pohjalle olisi levitettävä sopivaa nokkimismateriaalia, kuten silputtua olkea.
Hatchlings and juvenile birds should be provided with a substrate that they can grip to avoid developmental problems such as splayed legs.
Vastakuoriutuneiden ja nuorten lintujen käytettävissä olisi oltava alustamateriaalia, johon ne voivat tarttua. Näin vältetään kehitysongelmia, kuten jalkojen epämuodostumia.
Juvenile birds should also be encouraged if necessary, for instance by tapping with the fingers, to peck at the substrate to help prevent subsequent misdirected pecking.
Nuoria lintuja tulisi tarvittaessa rohkaista (esimerkiksi sormilla naputtamalla) nokkimaan alustaa, jotta vältettäisiin myöhempää epänormaalia nokkimista.
(See paragraph 4.9. of the General section).
(Katso yleisen osan kohta 4.9.)
Suitable equipment for catching and handling should be available, for example, well maintained nets in appropriate sizes and darkened nets with padded rims for small birds.
Käytettävissä tulisi olla sopivia laitteita kiinniottoa ja käsittelyä varten, esimerkiksi hyväkuntoisia ja sopivankokoisia verkkoja sekä pieniä lintuja varten haaveja, joissa on pehmustetut reunat.
If the experimental procedure requires adult birds to be handled regularly, it is recommended from a welfare and experimental perspective to handle chicks frequently during rearing, as this reduces later fear of humans.
Jos koetoimenpide edellyttää sitä, että lintuja on aikuisina käsiteltävä paljon, sekä lintujen hyvinvoinnin että kokeiden onnistumisen kannalta on parempi, että linnunpoikia käsitellään kasvatuksen aikana usein, koska tämä vähentää myöhempää ihmisten pelkoa.
The preferred method of killing for juvenile and adult birds is an overdose of anaesthetic using an appropriate agent and route.
Nuorten ja aikuisten lintujen paras lopetusmenetelmä on nukutusaineen yliannostus asianmukaista ainetta ja menettelyä käyttäen.
This is preferable to carbon dioxide inhalation, as carbon dioxide may be aversive.
Tämä on parempi menetelmiä kuin hiilidioksidi-inhalaatio, koska hiilidioksidi voi olla vastenmielistä.
As diving birds and some others, for example, mallard ducks, can slow their heart rates and hold their breath for long periods, care should be taken when killing such species by inhalation to ensure that they do not recover.
Sukeltavat linnut ja jotkin muut lajit (esimerkiksi sinisorsat) voivat hidastaa sydämensä lyöntitiheyttä ja pidättää hengitystään pitkiäkin aikoja. Jos näiden lintujen lopettamiseen käytetään inhalaatiota, on toimittava huolellisesti ja pidettävä huolta siitä, että linnut eivät toivu.
Ducks, diving birds and very young chicks should not be killed using carbon dioxide.
Ankkoja, sukeltavia lintuja ja hyvin nuoria linnunpoikasia ei tulisi lopettaa käyttämällä hiilidioksidia.
Non-invasive or minimally invasive methods such as noting physical differences, ringing with either closed or split rings and staining or dyeing the feathers are preferable to more invasive techniques such as electronic tagging or wing tagging.
Noninvasiiviset tai minimaalisen invasiiviset menetelmät (fyysisten erojen seuranta, rengastus joko umpi- tai avorenkaalla, sulkien merkitseminen tai värjääminen) ovat parempi vaihtoehto kuin invasiivisemmat menetelmät (elektroninen tunnistin, siipien merkitseminen).
Combinations of coloured leg rings minimise handling for identification, although due regard should be paid to any potential impact of colours on behaviour in some species.
Värillisten jalkarenkaiden yhdistelmät vähentävät tunnistamiseen tarvittavia käsittelyjä. On tosin kiinnitettävä asianmukaisesti huomiota siihen, että värit voivat vaikuttaa tiettyjen lajien käyttäytymiseen.
When using rings as temporary marking for rapidly growing chicks, regular checking is essential to ensure that the ring is not impeding the growth of the leg.
Kun käytetään renkaita nopeasti kasvavien linnunpoikien väliaikaiseen merkitsemiseen, tarvitaan säännöllisiä tarkastuksia sen varmistamiseksi, että rengas ei häiritse jalan kasvua.
Highly invasive marking methods such as toe-clipping or web-punching cause suffering and should not be used.
Erittäin invasiiviset merkintämenetelmät, kuten varpaiden leikkaaminen tai räpylöiden lävistäminen, ovat kivuliaita, eikä niitä tulisi käyttää.
Domestic fowl (Gallus gallus domesticus) retain much of the biology and behaviour of the Jungle fowl from which they were domesticated.
Kesy kana (Gallus gallus domesticus) on domestikoitu villistä viidakkokanasta, ja se on säilyttänyt huomattavan osan viidakkokanan biologisista ominaisuuksista ja käyttäytymisestä.
Behaviours that are most important to the species are nesting (in females), perching and using litter for foraging, scratching, pecking and dustbathing.
Lajin keskeisimpiä käyttäytymistarpeita ovat pesiminen (naarailla), istuminen orrella, ravinnon etsiminen pehkusta, kuopiminen, nokkiminen ja kylpeminen hiekassa. Kanat ovat sosiaalisia eläimiä, ja niitä olisi pidettävä noin 5–20 linnun ryhmissä.
Fowl are social and should be housed in groups of around five to twenty birds, with fewer males than females in adult groups, for example, a ratio of 1 to 5.
Aikuisten ryhmissä tulisi olla vähemmän uroksia kuin naaraita (suhteessa 1:5).
Laying hens should have access to nest boxes from at least two weeks before coming into lay and no later than 16 weeks of age.
Munivilla kanoilla olisi oltava käytettävissään pesiä ainakin kaksi viikkoa ennen munintaa ja viimeistään 16 viikon iässä.
Single- or pair-housed birds should each have access to a nest box, with a ratio of at least one nest box per two birds provided in larger groups.
Yksin tai pareittain säilytettävillä linnuilla olisi kullakin oltava mahdollisuus päästä pesään. Suurissa ryhmissä pesiä tulisi olla ainakin yksi kahta lintua kohti.
Nest boxes should be enclosed and large enough to allow one hen to turn around.
Pesien tulisi olla suljettuja ja tarpeeksi suuria, jotta yksi kana voi kääntyä ympäri.
A loose substrate such as wood-shavings or straw should be supplied within nest boxes to promote nesting behaviour.
Pesissä tulisi pesänrakennuskäyttäytymisen edistämiseksi olla irtonaista alustamateriaalia, kuten puunlastuja tai olkea.
Substrate should be regularly replaced and kept clean.
Alustamateriaali olisi pidettävä puhtaana ja vaihdettava säännöllisesti.
Fowl should always be provided with the opportunity to perch, peck appropriate substrates, forage and dust-bathe from one day old.
Kanoilla tulisi yhden päivän ikäisestä alkaen olla aina mahdollisuus istua orrella, nokkia sopivaa alustaa, etsiä ravintoa ja kylpeä hiekassa.
Suitable materials for dust-bathing include sand or soft wood shavings.
Hiekkakylpyjä varten sopivaa materiaalia ovat hiekka ja pehmeät puunlastut.
Perches should be 3 to 4 cm in diameter and round with a flattened top.
Orsien olisi oltava läpimitaltaan 3–4 cm ja pyöreitä, ja niissä olisi oltava tasainen yläosa.
The optimum height above the floor varies for different breeds, ages and housing conditions but perches should initially be fixed at 5 to 10 cm and for older birds at 30 cm above the floor.
Paras korkeus lattiasta vaihtelee lajista, lintujen iästä ja säilytysolosuhteista riippuen, mutta orret tulisi alustavasti asettaa 5–10 cm:n korkeuteen ja vanhemmille linnuille 30 cm:n korkeuteen lattiasta.
Perch heights should be adjusted in response to the birds' behaviour by seeing how easily birds can get on and off perches and move between them.
Orsien korkeuksia olisi muutettava lintujen käyttäytymisen mukaisesti tarkkailemalla, miten helposti linnut voivat päästä orsille ja niiltä pois ja liikkua niiden välillä.
All birds should be able to perch at the same time and every adult bird should be allowed 15 cm of perch at each level.
Kaikkien lintujen olisi voitava istua orrella samaan aikaan, ja kullakin aikuisella linnulla tulisi olla 15 cm orsitilaa kaikilla tasoilla.
Especially during the establishment of groups, birds should also be briefly observed during dark periods to confirm that all individuals are roosting.
Erityisesti ryhmien muodostamisen aikaan lintuja olisi tarkkailtava jonkin aikaa myös pimeänä aikana sen varmistamiseksi, että kaikki yksilöt istuvat orrella.
Fowl are highly motivated to perform ‘comfort behaviour’ such as wing flapping, feather ruffling and leg stretching, which help to maintain strong leg bones.
Kanat toteuttavat erittäin mielellään ”mukavuuskäyttäytymistä” kuten siipien räpyttelemistä, höyhenpuvun ravistelemista ja jalkojen venyttelemistä, mikä auttaa ylläpitämään vahvoja jalkaluita.
Birds should therefore be housed in floor enclosures large enough to permit all of these behaviours whenever possible.
Lintuja olisi sen vuoksi säilytettävä lattialla olevissa suojissa, jotka ovat niin suuria, että mainitut käyttäytymismuodot ovat koko ajan mahdollisia.
Ideally, birds should be housed with outdoor access; appropriate cover such as bushes is essential to encourage fowl to go outside.
Kanoilla olisi ihanteellisesti oltava mahdollisuus päästä ulos. Ulkoalueella olisi oltava kasvillisuutta, esimerkiksi pensaita, jotta rohkaistaan kanoja menemään ulos.
Flooring for fowl should be solid, as this enables the provision of substrate to encourage foraging and possibly help to reduce the incidence of feather pecking.
Kanojen suojassa olisi oltava kiinteä pohja, koska sille voidaan asettaa alustamateriaalia, joka edistää ravinnon etsimistä ja voi siten vähentää sulkien nokkimista.
If fowl need to be caged for scientific purposes, they should be housed in enclosures designed to address behavioural requirements.
Jos kanoja on tieteellisiä tarkoituksia varten pidettävä häkeissä, häkkien olisi oltava sellaisia, että käyttäytymistarpeet voidaan ottaa huomioon.
If there are scientific reasons for not providing a solid floor, a solid area with loose substrate and items such as bunches of string, pecking blocks, rope, turf or straw should be provided for pecking.
Jos on tieteellisiä perusteita siihen, että suojan pohja ei ole kiinteä, nokkimista varten on oltava käytettävissä kiinteä alue, jolla on irtonaista alustamateriaalia ja esimerkiksi narukimppuja, nokkimispölkkyjä, köysiä, turvetta tai olkia.
Fowl strains developed for rapid growth rates (broilers) are highly susceptible to lameness and their use should be avoided wherever possible.
Kanalajit, jotka on kehitetty kasvamaan nopeasti (broilerit), rampautuvat helposti, ja niiden käyttöä tulisi mahdollisuuksien mukaan välttää.
If broilers are used, individuals should be assessed for lameness at least weekly and grown more slowly than those reared commercially unless growth rate is essential for the study.
Jos niitä kuitenkin käytetään, yksilöt olisi tarkastettava vähintään viikoittain rampautumisen varalta. Ne olisi pyrittävä saamaan kasvamaan hitaammin kuin kaupallisiin tarkoituksiin kasvatettavat lajitoverit, ellei kasvunopeudella ole merkitystä kokeen kannalta.
Table H.2.
Taulukko H.2
Domestic fowl: Minimum enclosure dimensions and space allowances
Kotieläimenä pidettävät kanalinnut: Suojan vähimmäismitat ja tilavaatimukset
Body mass (g)
Paino (g)
Minimum area per bird (m2)
Vähimmäispinta-ala lintua kohti (m2)
Minimum height (cm)
Vähimmäis-korkeus (cm)
Minimum length of feed trough per bird (cm)
Ruokintakaukalon vähimmäispituus eläintä kohti (cm)
Up to 200
Enintään 200
over 300 to 600
yli 300, enint. 600
over 600 to 1200
yli 600, enint. 1200
over 1200 to 1800
yli 1200, enint. 1800
over 1800 to 2400
yli 1800, enint. 2400
over 2400
yli 2400
Where these minimum enclosures sizes cannot be provided for scientific reasons, the duration of the confinement should be justified by the experimenter and determined in consultation with the animal technician and with the competent person charged with advisory duties in relation to the well-being of the animals.
Jos näitä vähimmäissuosituksia ei tieteellisistä syistä voida noudattaa, kokeen suorittajan on perusteltava säilytyksen kesto ja asiasta on sovittava eläinteknikon ja sellaisen pätevän henkilön kanssa, jonka vastuulla on neuvonta eläinten hyvinvointiin liittyvissä kysymyksissä.
In such circumstances, birds can be housed in smaller enclosures containing appropriate enrichment and with a minimum floor area of 0,75 m2.
Näissä olosuhteissa lintuja voidaan pitää pienemmissä suojissa, joissa on asianmukaisia virikkeitä ja joiden pohjan pinta-ala on vähintään 0,75 m2.
These can be used to house two laying birds or small groups of birds in accordance with the space allowances given above.
Suojia voidaan käyttää kahden munivan kanan tai lintujen pienen ryhmän säilyttämiseen noudattaen edellä mainittuja tilavaatimuksia.
Wild turkeys regularly utilise a diverse range of environments and perform a variety of behaviours including dust-bathing, foraging and hunting.
Luonnonvaraiset kalkkunat käyttävät säännöllisesti hyvin erilaisia ympäristöjä ja toteuttavat erilaisia käyttäytymismuotoja, kuten kylpemistä hiekassa, ravinnon etsimistä ja metsästystä.
The social behaviour of the wild turkey is complex, particularly during the breeding season.
Villien kalkkunoiden sosiaalinen käyttäytyminen on monipuolista, erityisesti parittelukauden aikana.
Domestic turkeys (Meleagris gallopavo) retain many of the characteristics of wild birds but there are some fundamental differences, for example domestic turkeys are unable to fly but have retained the ability to run quickly, and jump and glide, especially at younger ages.
Kesyillä kalkkunoilla (Meleagris gallopavo) on jäljellä monia luonnonvaraisten lintujen ominaisuuksia, mutta lintujen välillä on myös joitakin perustavanlaatuisia eroja. Kesyt kalkkunat eivät esimerkiksi pysty lentämään, mutta ne ovat säilyttäneet kykynsä juosta nopeasti, hypätä ja liukua, erityisesti nuorena.
Domestic turkeys are highly social and should not be single-housed.
Kesyt kalkkunat ovat erittäin sosiaalisia, eikä niitä tulisi säilyttää yksin.
Stable groups should be formed as soon as birds are acquired and adequate monitoring is essential as injurious feather-pecking and head-pecking can occur from the first day of life.
Vakaat ryhmät olisi muodostettava heti lintujen hankkimisen jälkeen. Riittävä seuranta on ensiarvoisen tärkeää, koska vahingollista höyhenten ja pään nokkimista voi esiintyä ensimmäisestä elinpäivästä alkaen.
Lameness is a common problem and needs to be carefully monitored.
Rampautuminen on yleinen ongelma, ja sitä on seurattava huolellisesti.
Veterinary advice should be sought on a policy for dealing with lameness.
Rampautumista olisi pyrittävä estämään eläinlääketieteellisten ohjeiden avulla.
Turkeys should be provided with perches placed at a height where birds on the ground are not able easily to peck and tug at the feathers of perching birds.
Kalkkunoita varten olisi sijoitettava orsia sellaiselle korkeudelle, että maalla olevat linnut eivät voi helposti nokkia ja kiskoa orrella istuvien lintujen höyheniä.
However, if birds are older and less agile, the access to perches should be facilitated by special equipment such as ramps.
Kuitenkin jos linnut ovat vanhempia ja kömpelömpiä, pääsyä orsille olisi helpotettava esimerkiksi ramppien avulla.
Where this is not possible, perches should be placed at a low height (for example at 5 cm).
Jos tämä ei ole mahdollista, orret olisi sijoitettava matalalle (esimerkiksi 5 cm:n korkeudelle).
The shape and size of the perch should be in accordance with the rapidly growing claws of the birds.
Orren muodon ja koon olisi oltava sopiva ajatellen lintujen nopeasti kasvavia kynsiä.
Perches should be ovoid or rectangular with smoothed corners and made of wood or plastic.
Orsien tulisi olla munanmuotoisia tai suorakulmaisia, jolloin reunat ovat pyöristettyjä, ja puisia tai muovisia.
Substrate for dust-bathing should always be provided.
Linnuilla tulisi aina olla hiekkakylpyihin sopivaa alustamateriaalia.
Suitable materials are fresh sawdust or sand.
Sopivia materiaaleja ovat tuore sahajauho tai hiekka.
Straw bales may be used for enrichment and to provide a refuge from dominant birds, but will need to be frequently replaced and older, heavier birds may need ramps to gain access to them.
Olkipaaleja voidaan käyttää virikkeenä ja suojautumiseen dominoivilta linnuilta, mutta ne on vaihdettava usein. Vanhat ja isokokoiset linnut saattavat tarvita ramppeja niille päästäkseen.
Table H.3.
Taulukko H.3