natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In a letter dated 23 February 2006, the Commission informed Finland of its decision to initiate the procedure, giving the Finnish authorities the opportunity to present their observations within a period of one month.
Komissio ilmoitti Suomelle 23 päivänä helmikuuta 2006 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa menettely, ja se antoi Suomen viranomaisille mahdollisuuden esittää huomautuksensa kuukauden kuluessa.
In a letter dated 3 May 2006, the Commission transmitted a copy of the decision to initiate the procedure to the complainants, giving them the opportunity to provide comments on the decision within a period of one month.
Komissio toimitti 3 päivänä toukokuuta 2006 päivätyllä kirjeellä kantelijoille kopion menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä ja antoi niille mahdollisuuden esittää päätöstä koskevia huomautuksia kuukauden kuluessa.
The Commission received Finland’s response to the Commission’s decision to initiate the procedure with letter of 31 May 2006, after having twice prolonged the time period for submitting the reply.
Komissio vastaanotti Suomen vastauksen komission päätökseen aloittaa menettely 31 päivänä toukokuuta 2006 päivätyllä kirjeellä jatkettuaan sitä ennen kahdesti vastauksen antamiselle asetettua määräaikaa.
In a letter dated 22 June 2006, the complainants transmitted their comments on the Commission’s decision to initiate the procedure.
Kantelijat toimittivat 22 päivänä kesäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa menettelyn aloittamista koskevasta komission päätöksestä.
The Commission transmitted these comments by letter of 6 July 2006 to the Finnish authorities, giving them an opportunity to respond within a period of one month.
Komissio toimitti nämä huomautukset Suomen viranomaisille 6 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä ja antoi niille mahdollisuuden antaa vastaus kuukauden kuluessa.
The Commission received Finland’s response to the complainants’ comments by letter of 27 September 2006.
Komissio vastaanotti Suomen vastauksen kantelijoiden huomautuksiin 27 päivänä syyskuuta 2006 päivätyllä kirjeellä.
Following the meeting of 7 September 2006 between the Finnish authorities and the Commission, additional information was submitted by the Finnish authorities on 6 February 2007.
Suomen viranomaiset toimittivat 6 päivänä helmikuuta 2007 lisätietoja Suomen viranomaisten ja komission välillä 7 päivänä syyskuuta 2006 järjestetyn tapaamisen johdosta.
On 20 April 2007 the Commission sent to the Finnish authorities a letter requesting further clarifications.
Komissio lähetti Suomen viranomaisille 20 päivänä huhtikuuta 2007 kirjeen, jossa pyydettiin lisäselvityksiä.
The response of the Finnish authorities was received on 22 May 2007.
Vastaus Suomen viranomaisilta vastaanotettiin 22 päivänä toukokuuta 2007.
In its letters dating from 4 July and 27 July 2007 the Commission asked the Finnish authorities to provide the outstanding information that was necessary for the adoption of the final decision.
Komissio pyysi 4 päivänä heinäkuuta 2007 ja 27 päivänä heinäkuuta 2007 päivätyillä kirjeillään Suomen viranomaisia toimittamaan puuttuvat tiedot, jotka olivat välttämättömiä lopullisen päätöksen tekemiseksi.
The replies were received on 10 August and 29 August 2007, respectively.
Vastaus ensiksi mainittuun kirjeeseen vastaanotettiin 10 päivänä elokuuta 2007 ja jälkimmäiseen 29 päivänä elokuuta 2007.
FACTS
TOSISEIKAT
Tieliikelaitos is a Finnish State Enterprise, which is active in, on the one hand, road design, road construction and road maintenance, and, on the other hand, ferry services.
Tieliikelaitos on Suomen valtion liikelaitos, jonka toiminta-alaan kuuluvat teiden suunnittelu, rakentaminen ja kunnossapito sekä lauttapalvelut.
Although since 14 February 2007 the undertaking’s name has been changed to Destia, for reasons of continuity the Commission will use throughout the text of the present decision the entity’s initial name, i.e. Tieliikelaitos.
Vaikka yrityksen nimi muutettiin Destiaksi 14 päivänä helmikuuta 2007, komissio käyttää jatkuvuuden vuoksi tässä päätöksessä yrityksen alkuperäistä nimeä, Tieliikelaitosta.
Under Finnish administrative law, a State Enterprise is a State-owned entity that is not incorporated and that carries out business activities.
Suomen hallinto-oikeuden mukaan valtion liikelaitos on sellainen liiketoimintaa harjoittava valtion laitos, joka ei ole osakeyhtiö.
State Enterprises are governed by the provisions of the State Enterprise Act.
Valtion liikelaitoksiin sovelletaan valtion liikelaitoksista annetun lain säännöksiä.
The status of a State Enterprise is a hybrid status between an administrative agency and a State-owned company.
Valtion liikelaitoksen asema on hallinnollisen viraston ja valtionyhtiön välimuoto.
A State Enterprise operates in accordance with business principles, however, Parliament, the Government and the relevant Ministries have decision-making and steering powers over it.
Liikelaitos noudattaa toiminnassaan liiketaloudellisia periaatteita, mutta eduskunta, hallitus ja asianomaiset ministeriöt käyttävät päätöksenteko- ja ohjausvaltaa liikelaitoksessa.
Although its annual turnover figure has been decreasing over the last 6 years (15 % decrease), with the annual turnover of EUR 474,1 million in 2006, Tieliikelaitos remains an important market player in the infrastructure sector of the Finnish civil engineering market.
Vaikka Tieliikelaitoksen vuotuinen liikevaihto on pienentynyt 15 prosenttia viimeisten kuuden vuoden aikana 474,1 miljoonaan euroon vuonna 2006, se on edelleen keskeinen markkinatoimija Suomen maa- ja vesirakennusmarkkinoiden infrastruktuurialalla.
The most important components of its turnover are construction services (47 %), maintenance services (31 %), surfacing and mineral aggregates services (asphalt works, road marking services, mineral aggregates production — 11 %).
Liikevaihdon tärkeimmät osa-alueet ovat rakennuspalvelut (47 prosenttia), kunnossapitopalvelut (31 prosenttia) sekä päällyste- ja kiviainespalvelut (päällyste- ja tiemerkintäpalvelut sekä kiviainesten tuottaminen: 11 prosenttia).
Tieliikelaitos provides services to the Finnish Road Administration (68 % of Tieliikelaitos’ turnover), commercial enterprises (15 %), municipalities and cities (13 %), other government agencies (2 %), etc.
Tieliikelaitos tuottaa palveluja muun muassa Suomen tiehallinnolle (68 prosenttia Tieliikelaitoksen liikevaihdosta), liikeyrityksille ja -laitoksille (15 prosenttia), kunnille ja kaupungeille (13 prosenttia) ja muille valtion virastoille (2 prosenttia).
Road services and ferry services reform in Finland
Suomen tienpito- ja lauttapalvelujen uudistus
Until the end of 2000, the maintenance of the Finnish network of State roads was carried out mainly by the Finnish Road Service.
Vuoden 2000 loppuun saakka Suomen yleisten teiden kunnossapidosta huolehti pääasiassa Tielaitos.
The Road Service also partially carried out the design and the construction of new State roads.
Tielaitos huolehti osittain myös uusien yleisten teiden suunnittelusta ja rakentamisesta.
In this context it has to be mentioned that in Finland there are 78000 km of State roads, 26000 km of municipal streets and 350000 km of private (low grade) ‘forest’ roads.
Tässä yhteydessä on mainittava, että Suomessa on 78000 kilometriä yleisiä teitä, 26000 kilometriä kuntien hoidossa olevia katuja ja 350000 kilometriä (heikkotasoisia) yksityisiä teitä kuten metsäteitä.
The Road Service was a State agency, which was responsible for managing and maintaining public roads and developing road traffic conditions and related service activities.
Tielaitos oli valtion virasto, jonka tehtävänä oli huolehtia ja vastata yleisten teiden tienpidosta ja tieliikenneolojen kehittämisestä sekä niihin liittyvästä palvelutoiminnasta.
Under Finnish administrative law, a State agency is a department of the national administration, which does not have legal personality on its own, but which is part of the State.
Suomen hallinto-oikeuden mukaan valtion virasto on valtionhallinnon osasto, jolla ei ole itsenäistä oikeushenkilöllisyyttä, vaan joka on osa valtiota.
In the pre-liberalisation period, the services of private consultants, developers and maintenance companies were used only to the extent that the ‘road production’ part of the Road Service could not provide the service.
Ennen markkinoiden avaamista yksityisiä konsultti-, suunnittelu- ja kunnossapitoyrityksiä käytettiin vain silloin, kun Tielaitoksen Tietuotanto ei itse pystynyt palvelua tuottamaan.
In particular, in the sector or regular road maintenance, which mostly consists of keeping roads free from ice, there were practically no private contractors before the start of the liberalisation process: they had got only two tiny projects when preliminary/test tendering took place in late 1990’s.
Erityisesti teiden kunnossapidossa, joka käsittää pääasiassa teiden liukkauden torjunnan, ei käytännössä käytetty lainkaan yksityisiä urakoitsijoita ennen markkinoiden avaamista. Urakoitsijat olivat saaneet vain kaksi pientä urakkaa, kun kilpailutusta kokeiltiin alustavasti 1990-luvun lopulla.
In March 2000, the Finnish authorities decided that the Road Service’s production activities would be divested as a State Enterprise and change its name to Tieliikelaitos while the Road Administration would function as the customer agency in road maintenance.
Suomen viranomaiset päättivät maaliskuussa 2000, että Tielaitoksen tuotantotoiminta irrotettaisiin Tieliikelaitoksen nimeä kantavaksi valtion liikelaitokseksi, kun taas Tiehallinto toimisi asiakasvirastona tienpidon alalla.
This was done in order to split the roles of the customer for buying maintenance and construction services and of the provider of these services.
Muutoksen tarkoituksena oli erottaa rakennuspalveluja sekä kunnossapitopalveluja ostavan asiakkaan ja kyseisten palvelujen tarjoajan toiminnot toisistaan.
Finland opted for a gradual opening of the market.
Suomi päätyi avaamaan markkinat asteittain.
In this context, the task of the Road Administration was to create opportunities for the emergence of active markets, for example, by bringing in new competitive tendering procedures.
Tiehallinnon tehtävänä oli tässä yhteydessä luoda edellytyksiä toimivien markkinoiden syntymiseen esimerkiksi uusien kilpailuttamiskäytäntöjen sisäänajolla.
As a result of the reform, the design, the construction and the maintenance of State roads were fully opened up to competition by the end of 2004.
Uudistuksen myötä yleisten teiden suunnittelu, rakentaminen ja kunnossapito avattiin kokonaan kilpailulle vuoden 2004 loppuun mennessä.
As to municipal roads, in line with the principle of subsidiarity, the choice is left to individual municipalities as to whether they use their in-house production capacities or not.
Kun kyse on kuntien ylläpitämistä teistä, kunnat voivat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti päättää itse, hyödyntävätkö ne omaa tuotantokapasiteettiaan.
However if they choose to outsource respective services, they should do so using open tender procedures.
Jos ne päättävät ulkoistaa kyseiset palvelut, ulkoistamisen on tapahduttava avoimia kilpailuttamiskäytäntöjä soveltaen.
As far as ferry services are concerned, the opening of the market for competition will take place in 2010.
Lauttaliikennemarkkinat avataan kilpailulle vuonna 2010.
Rules governing Tieliikelaitos, including special arrangements for the transitional period 2001 to 2004
Tieliikelaitosta koskevat säännöt, mukaan lukien siirtymäkautta 2001–2004 koskevat erityisjärjestelyt
During a transition period from 2001 to 2004, pursuant to the Act governing Tieliikelaitos and the Government decree on Tieliikelaitos, Tieliikelaitos:
Tieliikelaitoksesta annetun lain ja Tieliikelaitoksesta annetun valtioneuvoston asetuksen mukaisesti Tieliikelaitokseen sovellettiin siirtymäkauden 2001–2004 aikana seuraavia sääntöjä:
could not operate as a provider of mineral aggregates and could use such aggregates only to cover roads; had to abstain from inland water work, rock cavern construction, energy network construction, groundwork, area work in building construction, and work which is not related to traffic lanes and the traffic environment, including demolition work;
se ei voinut toimia kiviainesten toimittajana ja se sai käyttää kyseisiä aineksia pelkästään teiden päällystämiseen; sen oli pidättäydyttävä vesistötöistä, kalliotilojen ja energiaverkkojen rakentamisesta, talonrakennuksen alue- ja pohjatöistä sekä liikenneväyliin ja liikenneympäristöön liittymättömistä töistä, mukaan lukien purkutyöt;
was under obligation not to create overcapacity in its own sector; did not have the right to buy excavating machines, crushing plants or to increase the number of other equipment.,
se ei saanut luoda ylikapasiteettia omalla toimialallaan; sillä ei ollut oikeutta ostaa kaivavia koneita, murskauslaitoksia tai lisätä muun kaluston määrää.
Furthermore, during the transition period, the personnel transferred to Tieliikelaitos were given job security: the Parliament’s decision on the Road Service reform stipulated that Tieliikelaitos would not give notice to its staff, lay staff off or impose forced job transfers during the transition period.
Lisäksi Tieliikelaitokseen siirretylle henkilöstölle järjestettiin työsuhdeturva siirtymäkauden ajaksi. Tielaitosuudistusta koskevassa eduskunnan vastauksessa edellytettiin, ettei henkilökuntaa irtisanota, lomauteta tai pakkosiirretä työssäkäyntialueelta toiselle siirtymäkauden aikana.
A number of other restrictions were imposed on Tieliikelaitos which apply to it on a permanent basis.
Tieliikelaitokselle asetettiin myös useita muita pysyviä rajoituksia.
Firstly, in accordance with the Act governing Tieliikelaitos, the undertaking is under permanent obligation to make offers for all road maintenance contracts and provision of ferry traffic throughout the country.
Ensiksikin Tieliikelaitoksesta annetun lain mukaan sillä on pysyvä velvollisuus tehdä tarjouksia kaikista teiden kunnossapitourakoista ja lauttaliikenteen hoidosta kattavasti koko maan alueella.
Secondly, the company must be prepared to provide its services in emergency situations.
Toiseksi Tieliikelaitoksen on oltava valmis tuottamaan palveluja poikkeustilanteissa.
The Road Administration and Tieliikelaitos are under the obligation to make preparations for emergency situations in accordance with a separate act on the matter, the Emergency Powers Act.
Tiehallinnolla ja Tieliikelaitoksella on velvollisuus varautua poikkeusoloihin siitä annetun erillisen lain, valmiuslain, mukaisesti.
The preparations would be made by means of prior planning, prior preparations for activities in emergency conditions, and other measures.
Varautuminen tapahtuisi etukäteissuunnitelmin, poikkeusoloissa tapahtuvan toiminnan etukäteisvalmisteluin sekä muiden toimenpiteiden avulla.
Based on a government’s bill, the Ministry of Transport and Communications decides separately about the level of preparedness necessary, and the division of responsibilities between the Road Administration and Tieliikelaitos.
Hallituksen esityksessä todetaan, että liikenne- ja viestintäministeriö päättää erikseen varautumisen tasosta ja jakautumisesta Tiehallinnon ja Tieliikelaitoksen kesken.
Furthermore, during the transitional period Tieliikelaitos was obliged to maintain emergency stockpiles of liquid fuels.
Tieliikelaitoksella oli siirtymäkauden aikana lisäksi velvollisuus pitää nestemäisten polttoaineiden varmuusvarastoa.
Finally, as any other State Enterprise, Tieliikelaitos is required to concentrate on its key functions.
Muiden valtion liikelaitosten tavoin Tieliikelaitoksen on keskityttävä ydinosaamiseensa.
In particular, it is subject to restrictions as to the activities that can be carried out by its subsidiaries and as to its ability to operate abroad, as well as a ban on certain intra-group financial transactions.
Siihen sovelletaan erityisesti rajoituksia, jotka koskevat toimintoja, joita sen tytäryritykset voivat harjoittaa, ja jotka koskevat sen toimintaa ulkomailla sekä tiettyjä konsernin sisäisiä varojen siirtoja.
Description of the relevant measures
Kuvaus asianomaisista toimenpiteistä
State loan
Valtion laina
At its general session of 21 December 2000, the Finnish Government decided on the asset structure of the balance sheet of Tieliikelaitos, which started up activities at the beginning of 2001.
Suomen hallitus teki päätöksen vuoden 2001 alussa toimintansa aloittaneen Tieliikelaitoksen taseen omaisuusjärjestelyistä yleisistunnossaan 21 päivänä joulukuuta 2000.
Part of the assets transferred to Tieliikelaitos’ control was entered as a long-term loan and part as equity capital.
Tieliikelaitoksen hallintaan siirretystä omaisuudesta osa merkittiin pitkäaikaisena lainana ja osa oman pääoman ehdoin annetuksi.
It was also decided that the interest rate would gradually rise to 5 %, so that in 2001 it would be 1 %, in 2002 1,5 %, in 2003 2,5 %, in 2004 3,5 %, and from 2005 onwards, 5 %.
Lisäksi päätettiin, että korko nousee asteittain 5 prosenttiin siten, että se on 1 prosentti vuonna 2001, 1,5 prosenttia vuonna 2002, 2,5 prosenttia vuonna 2003, 3,5 prosenttia vuonna 2004 ja 5 prosenttia vuodesta 2005 eteenpäin.
Non-financial assets put at the disposal of Tieliikelaitos, including land and gravel sites
Tieliikelaitokselle siirretty muu kuin rahoitusomaisuus, mukaan lukien maa- ja sora-alueet
When the split-up of the Road Services into the Road Administration and Tieliikelaitos was decided, the principle for the division of the Road Service’s property was that assets covered by road legislation, i.e. mainly the roads themselves, remained in the control of the Road Administration, whereas assets used in the course of road maintenance and ferries were entered into the books of Tieliikelaitos.
Kun päätös Tielaitoksen jakamisesta Tiehallinnoksi ja Tieliikelaitokseksi tehtiin, periaatteena Tielaitoksen omaisuuden jakamisessa oli, että Tiehallinnon hallintaan jäi sille tielainsäädännön perusteella kuuluva omaisuus, lähinnä itse tiestö, ja Tieliikelaitoksen taseeseen siirrettiin teiden kunnossapidossa käytettävä omaisuus ja lauttakalusto.
The transfer of equipment took place at book value, which was based on the acquisition cost less any accumulated depreciation.
Kalusto siirrettiin kirjanpitoarvolla, joka perustui hankintamenoon vähennettynä kertyneillä poistoilla.
Also extracted gravel resources were entered into Tieliikelaitos’ balance sheet at book value.
Tieliikelaitoksen taseeseen siirrettiin myös irrotetut eli varastoidut maa- ja sora-ainekset niin ikään kirjanpitoarvolla.
The book value of land and gravel sites was raised, because the Finnish government considered that it was below the real value of the sites.
Maa- ja sora-alueiden kirjanpitoarvoa korotettiin, koska Suomen valtio katsoi, että niiden kirjanpitoarvo oli todellista arvoa alhaisempi.
For this purpose the Finnish Ministry of Transport and Communications established a working group which had to make proposals about the resources sites remaining with the Road Administration and those being transferred to Tieliikelaitos and about the fair market value of these sites.
Tätä varten liikenne- ja viestintäministeriö perusti työryhmän, jonka oli määrä laatia ehdotukset Tiehallinnolle jäävistä ja Tieliikelaitokselle siirtyvistä ainesalueista sekä näiden alueiden käyvästä markkina-arvosta.
It did not, however, reach consensus on the value of land sites.
Se ei kuitenkaan päässyt yhteisymmärrykseen maa-alueiden arvosta.
The Ministry of Transport and Communications decided on the valuation of the land and gravel sites itself after having asked for advice of an independent consultant, Catella Real Estate Consulting Ltd (hereinafter referred to as ‘Catella’).
Liikenne- ja viestintäministeriö teki itse päätöksen maa- ja sora-alueiden arvosta konsultoituaan riippumatonta konsulttia, Catella Kiinteistöarviointi Oy:tä, jäljempänä ’Catella’.
Negotiated contracts for road services
Tienpitopalvelujen neuvottelu-urakat
The transition arrangements for the Road Service reform foresaw that for the years 2001 to 2004, only a part of the contracts for road planning, road construction and road maintenance on State roads would be contracted out through a call for tenders by the Road Administration, but that this part would gradually increase.
Tielaitosuudistuksen siirtymäjärjestelyissä säädettiin, että vuosina 2001–2004 Tiehallinto kilpailuttaisi vain osan yleisten teiden suunnittelun, rakentamisen ja kunnossapidon urakoista, mutta että tämä osuus kasvaisi asteittain.
The remaining contracts would be concluded between Tieliikelaitos and the Road Administration as negotiated contracts without tendering procedure.
Muut sopimukset tehtäisiin Tieliikelaitoksen ja Tiehallinnon välillä neuvottelu-urakoina ilman tarjouskilpailumenettelyä.
The starting point of pricing applied to negotiated contracts was the price level of contracts which had been awarded in a call for tenders.
Neuvottelu-urakoiden hinnoittelun lähtökohtana oli kilpailutettujen urakoiden hintataso.
The Road Administration accordingly examined the price bids of Tieliikelaitos for the negotiated contracts and compared them with the competitive tender prices.
Tiehallinto tarkasteli Tieliikelaitokselta saatujen neuvottelu-urakoiden hintatarjouksia ja vertaili hintoja vastaaviin kilpailutettuihin tarjoushintoihin.
During the following negotiation between Tieliikelaitos and the Road Administration, account was taken of the fact that Tieliikelaitos had excess staff, which had the effect of increasing its costs.
Seuranneissa neuvotteluissa Tieliikelaitoksen ja Tiehallinnon välillä otettiin huomioon Tieliikelaitoksen palveluksessa olevan ylimääräisen henkilöstön kustannuksia nostava vaikutus.
The cost differential that was factored into other staff adjustment measures (notably special services projects) was however not compensated through negotiated contracts.
Muihin henkilöstön sopeuttamistoimenpiteisiin (varsinkin erityisiin palveluhankkeisiin) mukaan laskettua kustannuseroa ei kuitenkaan kompensoitu neuvottelu-urakoilla.
During the transitional period, the Road Administration and Tieliikelaitos agreed each year on the expenditure adjustment procedure, by which the differences in margin generated in contract pricing between negotiated contracts and contracts put out to tender were subsequently levelled out to a certain extent.
Siirtymäkauden aikana Tiehallinto ja Tieliikelaitos sopivat vuosittain menonoikaisumenettelystä, jolla jälkikäteen tasattiin tietyissä määrin neuvottelu-urakoiden ja kilpailutettujen urakoiden hinnoittelussa syntyneitä kate-eroja.
The extent to which it was done is analysed in the subsequent Chapters — Chapters 4, 5 and 6 (even after the adjustments there were still certain differences in margins of negotiated and tendered contracts).
Kate-erojen tasaamisen laajuutta tarkastellaan yksityiskohtaisesti jäljempänä 4, 5 ja 6 jaksossa (vielä tarkistusten jälkeenkin kilpailutettujen ja neuvottelu-urakoiden katteissa esiintyi jonkin verran eroja).
These arrangements helped to bring the project margins of negotiated contracts and contracts put out to tender closer together during the transition period.
Näiden järjestelyjen avulla neuvottelu-urakoiden ja kilpailutettujen urakoiden hankekatteet lähenivät siirtymäajan kuluessa toisiaan.
Negotiated contracts for ferry services
Lauttapalvelujen neuvottelu-urakat
In Finland, ferry services are provided as part of the public road service at 43 ferry berths.
Suomessa lauttapalveluja tarjotaan osana yleisten teiden pitoa 43 lauttareitillä.
The ferry berths are concentrated in the Turku archipelago and inland water areas in Eastern Finland.
Lauttareitit ovat keskittyneet Turun saaristoon ja Itä-Suomen sisävesialueille.
In conjunction with the road administration reform, it was decided that ferry traffic provided as part of public road service would be gradually opened to competition starting in 2005, and that as of 2010 all new contracts for ferry services would be attributed through calls for tenders.
Tielaitosuudistuksen yhteydessä päätettiin, että osana yleisen teiden pitoa hoidettava lauttaliikenne avataan asteittain kilpailulle vuodesta 2005 ja että vuodesta 2010 kaikki uudet lauttapalvelusopimukset tehdään tarjouskilpailumenettelyä käyttäen.