natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The French authorities and certain interested parties maintain, however, that the tax scheme provided for in Article 39 CA of the General Tax Code is a general measure under French tax law.
Ranskan viranomaiset ja eräät asianomaiset katsovat kuitenkin, että CGI:n 39 CA § :ssä säädetyssä verojärjestelmässä on kyse Ranskan verolainsäädännön mukaisesta yleisestä toimenpiteestä.
It must therefore be examined whether the overall advantage accruing to the members of an EIG and to users is of a selective character.
Tämän vuoksi on tutkittava, onko taloudellisen yhteenliittymän jäsenten saama kokonaisetu luonteeltaan valikoiva.
The general character of the tax scheme at issue
Tarkasteltavana olevan verojärjestelmän yleiset luonteenpiirteet
It should be noted first of all that the specificity of a state measure, namely its selective character, is one of the defining features of state aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
On muistettava, että valtion toimenpiteen erityisyys eli sen valikoivuus on yksi perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen luonteenpiirteistä.
In that regard, it is necessary to determine whether or not the tax scheme at issue entails advantages accruing exclusively to certain undertakings or certain sectors of activity.
Tämän vuoksi on tutkittava, hyödyttääkö kyseessä oleva toimenpide ainoastaan tiettyjä yrityksiä tai tiettyjä toimialoja.
The selective character of the scheme
Järjestelmän valikoivuudesta
As a general rule, a tax measure which is likely to be found to be state aid differs from a general tax provision in that the number of recipients tends to be limited in law or in fact.
Valtiontukena pidettävä verotoimenpide eroaa yleisestä verotoimenpiteestä lähtökohtaisesti siinä, että siitä hyötyvien määrä on joko oikeudellisesti tai tosiasiallisesti rajoitettu.
Hence what matters, for a measure to be found to be state aid, is that the recipient undertakings belong to a specific category determined by the application, in law or in fact, of the criterion established by the measure in question.
Jotta toimenpidettä voitaisiin pitää valtiontukena, siitä hyötyvien yritysten on kuuluttava ryhmään, joka on joko oikeudellisesti tai tosiasiallisesti tarkoin määritetty kyseisellä toimenpiteellä käyttöön otettua arviointiperustetta sovellettaessa.
In the present case, Article 39 CA of the General Tax Code applies only to movable assets depreciable according to the declining balance method over a period of at least eight years and acquired new, with the exception of ships, which may be acquired second hand.
CGI:n 39 CA § :ää sovelletaan vain irtaimeen omaisuuteen, jonka degresiivinen poistoaika on vähintään kahdeksan vuotta ja joka on hankittu uutena, lukuun ottamatta laivoja, jotka voidaan hankkia käytettyinä.
Senate Report No 413 states that ‘the … measure is designed specifically to encourage heavy investment through highly favourable tax leveraging’.
Senaatin antamassa selvityksessä nro 413 todetaan lisäksi, että ”[…] järjestelmän nimenomaisena tarkoituksena on kannustaa huomattavia investointeja erittäin houkuttelevilla verokannustimilla”.
The reduction in taxation resulting from the application of this measure therefore benefits, in law, exclusively the members of the EIGs financing such assets and — by reason of the obligation to pass on two thirds at least of the overall tax advantage accruing to an EIG’s members — the users of such assets.
Kyseisen pykälän soveltamisen tuloksena saatava verohelpotus hyödyttää tämän vuoksi oikeudellisesti vain kyseisenkaltaisia hyödykkeitä rahoittavia taloudellisen yhteenliittymän jäseniä ja hyödykkeiden käyttäjiä, joille yhteenliittymän jäsenten on siirrettävä vähintään kaksi kolmasosaa saamastaan kokonaisveroetuudesta.
Investors belonging to an EIG who do not finance assets covered by Article 39 CA of the General Tax Code and the users of assets with a depreciation period of less than eight years cannot, by contrast, claim the benefit of the tax advantage.
Ne sijoittajat, jotka eivät osallistu CGI:n 39 CA § :ssä tarkoitettujen hyödykkeiden rahoitukseen (mutta ovat taloudellisen yhteenliittymän jäseniä), ja sellaisten hyödykkeiden käyttäjät, joiden poistoaika on alle kahdeksan vuotta, eivät sitä vastoin voi hyötyä tästä veroetuudesta.
Even if the users of assets which are not eligible under Article 39 CA of the General Tax Code may be advised to try to have recourse to a form of financing other than a tax EIG, they are nevertheless deprived of this method of financing.
Vaikka CGI:n 39 CA § :n mukaisen järjestelmän ulkopuolelle jäävien käyttäjien kannattaisikin pyrkiä käyttämään verotukselliselle taloudelliselle yhteenliittymälle vaihtoehtoista rahoitustapaa, ne joutuvat kärsimään vähintäänkin siitä, että tämä rahoitustapa on niiden ulottumattomissa.
In view, moreover, of the depreciation period of the assets in question provided for in Article 39 CA of the General Tax Code, that provision benefits, in fact, mainly undertakings operating in the — particularly maritime and air — transport sector, and EIGs financing assets in that sector.
CGI:n 39 CA § :ssä kyseisille hyödykkeille säädetyn poistoajan vuoksi järjestelmä hyödyttää lisäksi tosiasiallisesti pääasiassa liikennealalla ja erityisesti meri- ja lentoliikenteen aloilla toimivia yrityksiä sekä taloudellisia yhteenliittymiä, jotka rahoittavat kyseisillä aloilla käytettäviä hyödykkeitä.
In that respect, the information furnished by the French authorities shows that, of the 189 applications for approval lodged under Article 39 CA of the General Tax Code, 182 concerned the transport sector.
Ranskan viranomaisten toimittamista tiedoista ilmenee, että CGI:n 39 CA § :n nojalla jätetyistä hyväksymishakemuksista, joita oli yhteensä 189, 182 koski liikennealaa.
And, according to that information, the maritime transport sector alone accounted for 75 % of the applications for approval lodged and 82 % of the approvals granted (see the table in recital 17 above).
Kyseisten tietojen mukaan yksistään meriliikenteen osuus jätetyistä hakemuksista oli 75 prosenttia ja myönnetyistä hyväksynnöistä 82 prosenttia (ks. edellä johdanto-osan 17 kappaleessa oleva taulukko).
The introduction of this scheme derogating from the ceiling on the depreciation of assets financed by EIGs was primarily motivated by the desire on the part of the legislature to promote the transport sector, and, more particularly, maritime transport.
Pääasiallisena syynä siihen, että viranomaiset päättivät ottaa käyttöön taloudellisten yhteenliittymien rahoittamista hyödykkeistä tehtävien poistojen enimmäismäärästä poikkeavan järjestelmän, oli lainsäätäjän pyrkimys tukea liikennealaa ja erityisesti meriliikennettä.
That this is the case can be seen from the following.
Monet seikat tukevat tätä toteamusta.
Firstly, of all the assets that are eligible under Article 39 CA of the General Tax Code, ships alone are expressly referred to in Tax Instruction No 120.
Ensiksikin vero-ohjeessa nro 120 mainitaan CGI:n 39 CA § :n soveltamisalaan kuuluvista hyödykkeistä erikseen vain laivat.
It is thus stipulated that the only second-hand assets capable of benefiting under the tax scheme provided for in Article 39 CA of the General Tax Code are ships.
Kyseisen vero-ohjeen mukaan laivat ovat ainoita käytettyinä hankittuja hyödykkeitä, joihin voidaan soveltaa CGI:n 39 CA § :n mukaista verojärjestelmää.
As far as the approval grant procedure is concerned, it is also stipulated that approval applications for ships must be submitted before they are ordered inasmuch as they start to depreciate as soon as they are laid down.
Kyseisen vero-ohjeen mukaan laivoja koskevat hyväksymishakemukset on jätettävä jo ennen niiden tilaamista, sillä niistä aletaan tehdä poistoja jo silloin, kun ne ovat vielä rakennettavina telakalla.
Secondly, as is clear from the preparatory work prior to the adoption of Law No 98-546 and, more particularly, from Senate Report No 413, the previously existing tax arrangements applied to all economic sectors whereas Article 39 CA of the General Tax Code applies ‘only to heavy capital goods (aircraft, high-speed trains, ships, etc.)’.
Toiseksi lain nro 98–546 antamiseen liittyvästä valmisteluaineistosta ja erityisesti senaatin antamasta selvityksestä nro 413 ilmenee, että aiemmin käytössä ollutta verojärjestelmää sovellettiin kaikkiin toimialoihin, kun taas CGI:n 39 CA § koskee ”vain raskaita tuotantohyödykkeitä (lentokoneita, suurnopeusjunia, laivojajne.)”.
As regards, more specifically, the maritime sector, the said report criticises the fact that, compared with the co-ownership shares scheme, the scheme at issue is not favourable enough to boost investment in the sector.
Kyseisessä selvityksessä kritisoidaan erityisesti meriliikenteen osalta sitä, että uusi järjestelmä ei ole osuusjärjestelmään verrattuna riittävän suotuisa alan investointien lisäämiseksi.
It also states that the introduction, in Article 39 CA of the General Tax Code, of a provision on exemption from capital gains tax in the event of early transfer of title in an asset to the user was motivated by the fact that the scheme at issue was less favourable to maritime investment.
Selvityksessä todetaan myös, että säännös myyntivoiton vapauttamisesta verosta siinä tapauksessa, että hyödyke myydään käyttäjälle aikaistetusti, lisättiin CGI:n 39 CA § :ään nimenomaan siksi, että meriliikenne ei hyötynyt uudesta järjestelmästä yhtä paljon kuin osuusjärjestelmästä.
The French authorities likewise pointed out in this connection in their comments of 3 May 2004 that it was with a view to ending the stagnation in the number of commercial vessels registered in France and to reducing tax expenditure that provision had been made for the possibility of EIGs benefiting, subject to certain criteria, not only from depreciation-related tax deferment, but also from exemption from capital gains tax on the asset transfer.
Myös Ranskan viranomaiset korostavat 3 päivänä toukokuuta 2004 esittämissään huomautuksissa, että Ranskassa rekisteröityjen kauppalaivojen määrän kääntäminen jälleen kasvuun ja veromenojen alentaminen olivat pääperusteita sille, että ne päättivät vapauttaa taloudellisen yhteenliittymän tietyin ehdoin hyödykkeen myyntivoitosta kannettavasta verosta poistoihin liittyvän veron maksun lykkäämisen lisäksi.
Thirdly, General Report No 66 on the 1999 Finance Bill states that ‘Law No 98-546 … made possible the creation of a new tax arrangement in favour of maritime investment’.
Kolmanneksi vuoden 1999 talousarviolakiesitykseen liittyvässä kokonaisselvityksessä nro 66 todetaan, että ”laki nro 98–546 … on mahdollistanut uuden verojärjestelmän luomisen meriliikenteeseen liittyville investoinneille”.
It also states that, although the preferential scheme of financing by leasing introduced by Article 39 CA of the General Tax Code does not apply only to ships, in reality it was designed mainly with them in mind.
Kyseisessä selvityksessä todetaan myös, että vaikka CGI:n 39 CA § :llä käyttöön otettua etuoikeutettua rahoitusleasingjärjestelyä ei sovelleta pelkästään laivoihin, se on todellisuudessa luotu pääasiassa niitä varten.
In the light of all the above considerations, the Commission takes the view that the scheme provided for in Article 39 CA of the General Tax Code is selective in character in that it favours certain economic operators active in the transport sector and in the financial sector.
Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, että CGI:n 39 CA § :n mukainen järjestelmä on luonteeltaan valikoiva, sillä se suosii joitakin liikenne- ja rahoitusalan taloudellisia toimijoita.
Since the scheme does not apply to all economic operators, it cannot be considered to be a general tax policy measure.
Koska järjestelmää ei sovelleta kaikkiin taloudellisiin toimijoihin, sitä ei voida katsoa yleiseksi veropoliittiseksi toimenpiteeksi.
This assessment cannot be called into question by the arguments raised by the French authorities.
Ranskan viranomaisten esittämät huomautukset eivät muuta tätä näkemystä.
Firstly, the French authorities’ argument based on the multiplicity of sectors potentially concerned by the tax measure at issue cannot be accepted.
Varsinkaan viranomaisten esittämä väite, joka tukeutuu kyseisen verotoimenpiteen kattamien alojen suureen määrään, ei ole hyväksyttävä.
Apart from the fact that certain assets only are concerned by the tax scheme, the very marginal number of approval applications for financing assets in sectors other than transport does not leave any doubt as to the scheme’s specificity.
Sen lisäksi, että tarkasteltavana oleva verojärjestelmä koskee vain tiettyjä hyödykkeitä, muilla aloilla kuin liikennelalla käytettäviin hyödykkeisiin liittyvää rahoitusta koskevien hyväksymishakemusten määrä on niin pieni, että järjestelmän erityisluonnetta ei voida kyseenalaistaa niiden perusteella.
It has been ruled in any event that the fact that the number of undertakings able to claim entitlement under a measure is very large, or that they belong to different sectors of activity, is not sufficient to call into question its selective character.
Myös yhteisöjen tuomioistuin on todennut tästä, että toimenpiteen valikoivuutta ei voida kyseenalaistaa pelkästään sillä perusteella, että niiden yritysten lukumäärä, jotka voivat vaatia itselleen kyseisestä toimenpiteestä koituvaa hyötyä, on suuri, tai sillä perusteella, että kyseiset yritykset toimivat eri aloilla.
Secondly, contrary to what the French authorities claim, the argument that there are equivalent tax measures in the other Member States is irrelevant for purposes of justifying the existence of the scheme provided for in Article 39 CA of the General Tax Code.
Toisin kuin Ranskan viranomaiset väittävät, CGI:n 39 CA § :n mukaista järjestelmää ei voida perustella myöskään sillä, että muissa jäsenvaltioissa on käytössä samankaltaisia verotoimenpiteitä.
Comparison of the tax rules applicable in all of the Member States, or even some of them, would inevitably distort the aim and functioning of the provisions on the monitoring of state aid.
Järjestelmän arvioinnin yhteydessä ei voida suorittaa vertailevaa tutkimusta joka koskisi kaikissa tai edes joissakin jäsenvaltioissa sovellettavia verosääntöjä ilman, että tällöin vääristeltäisiin valtiontukien valvontaa koskevien määräysten tarkoitusta.
In the absence of Community-level harmonisation of the tax provisions of the Member States, such an approach would in effect compare different factual and legal situations arising from legislative and regulatory disparities between the Member States.
Koska jäsenvaltioiden verosäännöksiä ei ole yhteisön tasolla yhdenmukaistettu, tällaisessa tutkimuksessa voitaisiin vain verrata niitä erilaisia tosiasiallisia ja oikeudellisia tilanteita, jotka ovat seurausta eri jäsenvaltioiden erilaisista laeista ja asetuksista.
It has also been ruled that the fact that a Member State seeks to approximate, by unilateral measures, the conditions of competition in a particular sector of the economy to those prevailing in other Member States cannot deprive the measures in question of their character as aid.
Lisäksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan se, että jäsenvaltio pyrkii yksipuolisin toimin lähentämään kilpailuolosuhteita tietyllä talouden alalla toisissa jäsenvaltioissa vallitseviin edellytyksiin, ei muuta sitä, että toimet ovat tukea.
Similarly, the fact that competitors in other Member States benefit from comparable tax measures, even illegal ones, is irrelevant for purposes of classifying the scheme at issue as aid.
Myöskään sillä seikalla, että muissa jäsenvaltioissa toimivat kilpailijat hyötyvät vastaavanlaisista verotoimenpiteistä, ei ole merkitystä arvioitaessa, onko järjestelmä katsottava valtiontueksi, riippumatta siitä, onko kyse sääntöjenvastaisista toimenpiteistä vai ei.
Thirdly, France and some interested parties claim that the non-selective character of the scheme at issue is established by the lack of discretionary power on the part of the French authorities when it comes to granting approval.
Ranska ja eräät asianomaiset väittävät lisäksi, että myös se, että Ranskan viranomaisilla ei ole harkintavaltaa hyväksynnän myöntämisessä, osoittaa, että kyse ei ole valikoivasta järjestelmästä.
The Commission would point out that, according to the case law, even interventions which, prima facie, apply to undertakings in general may be to a certain extent selective and, accordingly, be regarded as measures designed to favour certain undertakings or the production of certain goods.
Komissio muistuttaa, että oikeuskäytännön mukaan toimet, jotka vaikuttavat ensiksi kaikkiin yrityksiin sovellettavilta, voivat kuitenkin olla tietyllä tavalla valikoivia, minkä vuoksi on katsottava, että niillä pyritään suosimaan jotakin yritystä tai tuotannonalaa.
That is the case, in particular, where the administration called upon to apply a general rule has a discretionary power so far as concerns the application of the measure at issue.
Näin on erityisesti silloin, kun viranomaisilla on yleistä sääntöä soveltaessaan tiettyä harkintavaltaa toimen toteuttamisessa.
In the present case, it should be pointed out straight away that, inasmuch as the tax measure at issue can benefit only the users of certain assets and the members of the EIGs financing them and in fact benefits mainly the transport and financial sectors, the condition of specificity is already fulfilled.
Koska kyseisestä verosäännöksestä voivat hyötyä vain tiettyjen hyödykkeiden käyttäjät ja kyseisiä hyödykkeitä rahoittavat taloudellisten yhteenliittymien jäsenet ja koska säännös hyödyttää tosiasiallisesti pääasiassa vain liikenne- ja rahoitusaloja, erityisyyttä koskeva edellytys täyttyy.
Other financing schemes, concerning assets in sectors other than transport and/or having a depreciation period of less than eight years, might include safeguards of such a character as to rule out any attempt at tax optimisation.
Muuntyyppisillä rahoitusjärjestelyillä, jotka koskevat muilla aloilla kuin liikenteen alalla käytettäviä hyödykkeitä ja/tai hyödykkeitä, joiden poistoaika on alle kahdeksan vuotta, voitaisiin mahdollisesti taata se, että järjestelyjä ei voida käyttää verotuksen optimointiin.
Consequently, in view of the limited scope of this tax measure, it is not necessary, in order to establish the selective character of the measure, to determine whether the competent national authorities have a discretionary power in the measure’s application.
Tarkasteltavana olevan verojärjestelmän rajallisen soveltamisalan vuoksi kiistanalaisen toimenpiteen valikoivan luonteen osoittaminen ei välttämättä edellytä vahvistusta sille, että toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla on harkintavaltaa kyseisen toimenpiteen toteuttamisessa.
When questioned about the scope of the examination they carry out to establish whether the investment in question is of significant economic and social interest both in general and from an employment standpoint in particular, the French authorities stated that that interest was determined in the light of six criteria, including that of ‘the impact of the investment on the economic environment of the area in which it is to be carried out and in which the user operates’.
Ranskan viranomaisilta tiedusteltiin, kuinka laajasti niiden on omasta mielestään pyrittävä tarkistamaan, että kyseinen investointi todellakin täyttää yleiseen etuun ja erityisesti työllisyyden liittyvää merkittävää taloudellista ja sosiaalista etua koskevan ehdon. Viranomaiset vastasivat, että ehdon täyttymiseen liittyy kuusi arviointiperustetta, joista yksi koskee ”investoinnin vaikutuksia sen alueen taloudelliseen tilanteeseen, jolla investointi toteutetaan ja jolla investointikohteen käyttäjä harjoittaa toimintaa”.
In the Commission’s opinion, the assessment of that criterion necessarily involves giving the national authorities a margin of discretion.
Komissio katsoo kuitenkin, että kansallisilla viranomaisilla on väistämättä harkintavaltaa tämänkaltaisen ehdon täyttymisen arvioinnissa.
Despite the legitimacy of such a goal, there is no link between this criterion as to the existence of an economic interest on the part of the investment and the objective sought by the legislature in making the carrying out of the investment subject to the prior grant of ministerial approval.
Vaikka tällaista tavoitetta voidaankin pitää perusteltuna, investointiin liittyvää taloudellista etua koskevan ehdon ja tavoitteen, johon lainsäätäjä pyrki asettaessaan investoinnin toteuttamisen ehdoksi ennakkohyväksynnän saannin ministeriöltä, välillä ei ole mitään yhteyttä.
The criteria governing the grant of approval are said to be intended to help establish that recourse to the method of financing via an EIG does not pursue any tax optimisation goal.
Hyväksynnän myöntämiselle asetetuilla ehdoilla pyritään varmistamaan, että taloudellisten yhteenliittymien kautta hankittavan rahoitustavan käytöllä ei pyritä verotuksen optimointiin.
The criterion as to the economic interest of the investment is, however, not likely to prevent such optimisation.
Tällaisella investoinnista saatavaan taloudelliseen etuun liittyvällä ehdolla ei kuitenkaan kyetä estämään verotuksen optimointia.
Irrespective of the period of depreciation of the assets concerned, such financing operations may well not pursue any tax optimisation goal, but this does not necessarily mean that they are deprived of any significant economic and social interest primarily in terms of employment.
Riippumatta siitä, mikä on kyseisten hyödykkeiden poistoaika, rahoitustoimella ei välttämättä pyritä missään määrin verotuksen optimointiin, eikä siihen silti välttämättä liity merkittävää taloudellista ja sosiaalista etua, varsinkaan työllisyyden alalla.
Reference may be made once more here to Senate Report No 413, which states that the criterion as to the existence of a significant economic and social interest is ‘a means to promote goods manufactured in France or financing operations for the benefit of a French user’.
Tässä yhteydessä on jälleen syytä viitata senaatin antamaan selvitykseen nro 413, jossa todetaan, että merkittävään taloudelliseen ja sosiaaliseen etuun liittyvän ehdon tarkoituksena on ”suosia kotimaassa valmistettuja hyödykkeitä tai ranskalaisen käyttäjän hyväksi toteutettuja rahoitustoimia”.
More generally, the report also states that the approval procedure leaves the authorities too wide a margin of discretion.
Kyseisessä selvityksessä todetaan lisäksi yleisemmin, että viranomaisilla on hyväksymisessä liian paljon harkintavaltaa.
The unsuitability of the criterion as to the economic interest of the investment in the light of the objective pursued therefore increases, in the Commission's opinion, the margin of discretion enjoyed by the national authorities in its application.
Komission mukaan se, että investoinnista saatavaan taloudelliseen etuun liittyvä ehto ei ole tarkoituksenmukainen suhteessa asetettuun tavoitteeseen, vahvistaa kansallisten viranomaisten harkintavaltaa kyseisen ehdon soveltamisessa.
Still concerning the margin of discretion enjoyed by the French authorities for approval granting purposes, it should be noted that the Constitutional Council decision of 30 December 1987, which was referred to by the French authorities and some interested parties, is irrelevant in the present context.
Tarkasteltaessa edelleen kysymystä Ranskan viranomaisten harkintavallasta hyväksynnän myöntämisessä on todettava, että 30 päivänä joulukuuta 1987 tehdyllä perustuslakineuvoston päätöksellä, johon Ranskan viranomaiset ja eräät asianomaiset viittaavat, ei ole merkitystä tämän asian tarkastelun kannalta.