natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This Article shall also apply to non-written information exchanged during meetings at which sensitive subjects are discussed.
Tätä artiklaa sovelletaan myös arkaluonteisia aiheita käsittelevissä kokouksissa vaihdettuun muuhun kuin kirjalliseen tietoon.
European critical infrastructure protection contact points
Euroopan elintärkeän infrastruktuurin suojaamisesta vastaavat yhteyspisteet
Each Member State shall appoint a European critical infrastructure protection contact point (‘ECIP contact point’).
Kunkin jäsenvaltion on nimettävä Euroopan elintärkeän infrastruktuurin suojaamisesta vastaava yhteyspiste.
ECIP contact points shall coordinate European critical infrastructure protection issues within the Member State, with other Member States and with the Commission.
Yhteyspiste vastaa Euroopan elintärkeän infrastruktuurin suojaamiseen liittyvien kysymysten yhteensovittamisesta jäsenvaltion sisällä sekä muiden jäsenvaltioiden ja komission kanssa.
The appointment of an ECIP contact point does not preclude other authorities in a Member State from being involved in European critical infrastructure protection issues.
Euroopan elintärkeän infrastruktuurin suojaamisesta vastaavan yhteyspisteen nimeäminen ei estä jäsenvaltion muita viranomaisia osallistumasta Euroopan elintärkeän infrastruktuurin suojaamista koskevien kysymysten käsittelyyn.
A review of this Directive shall begin on 12 January 2012.
Tämän direktiivin uudelleentarkastelu aloitetaan 12 päivänä tammikuuta 2012.
Member States shall take the necessary measures to comply with this Directive by 12 January 2011.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 12 päivänä tammikuuta 2011.
They shall forthwith inform the Commission thereof and communicate the text of those measures and their correlation with this Directive.
Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä ja toimitettava sille nämä toimenpiteet kirjallisina sekä tiedot niiden ja tämän direktiivin välisestä vastaavuudesta.
When they are adopted by Member States, these measures shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such reference on the occasion of their official publication.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa toimenpiteissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan.
OJ C 116, 26.5.2007, p. 1.
EUVL C 116, 26.5.2007, s. 1.
List of ECI sectors
Luettelo Euroopan elintärkeää infrastruktuuria käsittävistä toimialoista
Subsector
Alatoimiala
I Energy
I Energia
Infrastructures and facilities for generation and transmission of electricity in respect of supply electricity
Sähkön tuotanto- ja siirtoinfrastruktuurit ja -laitteistot sähköntoimitusten osalta
Oil production, refining, treatment, storage and transmission by pipelines
Öljyn tuotanto, jalostus, käsittely, varastointi ja siirto putkijohtoja pitkin
Gas production, refining, treatment, storage and transmission by pipelines
Kaasun tuotanto, jalostus, käsittely, varastointi ja siirto putkijohtoja pitkin
LNG terminals
LNG-laitokset
II Transport
II Liikenne
Road transport
Maantieliikenne
Air transport
Lentoliikenne
Ocean and short-sea shipping and ports
Meriliikenne (sekä pitkät että lyhyet kuljetukset) ja satamat
The identification by the Member States of critical infrastructures which may be designated as ECIs is undertaken pursuant to Article 3.
Jäsenvaltiot määrittävät 3 artiklan mukaisesti sellaiset elintärkeät infrastruktuurit, jotka voidaan nimetä EEI:iksi.
Therefore the list of ECI sectors in itself does not generate a generic obligation to designate an ECI in each sector.
Näin ollen Euroopan elintärkeää infrastruktuuria käsittävien alojen luettelo ei sinänsä luo yleistä velvoitetta nimetä EEI kullekin toimialalle.
ECI OSP PROCEDURE
EEI:N TURVALLISUUSSUUNNITELMAA KOSKEVA MENETTELY
The OSP will identify critical infrastructure assets and which security solutions exist or are being implemented for their protection.
Turvallisuussuunnitelmassa on eriteltävä elintärkeän infrastruktuurin hyödykkeet ja ne turvallisuusratkaisut, jotka niiden suojaamiseksi ovat olemassa tai joita pannaan parhaillaan täytäntöön.
The ECI OSP procedure will cover at least:
Turvallisuussuunnitelmaa koskeva menettely käsittää ainakin
identification of important assets;
tärkeiden hyödykkeiden määrittelyn;
conducting a risk analysis based on major threat scenarios, vulnerability of each asset, and potential impact; and
sellaisen riskianalyysin suorittamisen, joka perustuu tärkeimpiin uhkakuviin, kunkin hyödykkeen haavoittuvuuteen ja mahdollisesti aiheutuviin seurauksiin;
identification, selection and prioritisation of counter-measures and procedures with a distinction between:
vastatoimenpiteiden ja -menettelyjen määrittelyn, valinnan ja tärkeysjärjestykseen asettamisen siten, että erotetaan toisistaan
permanent security measures, which identify indispensable security investments and means which are relevant to be employed at all times.
pysyvät turvatoimenpiteet, joissa määritellään välttämättömät turvallisuusinvestoinnit ja keinot, joiden jatkuva käyttö on tärkeää.
This heading will include information concerning general measures such as technical measures (including installation of detection, access control, protection and prevention means); organisational measures (including procedures for alerts and crisis management); control and verification measures; communication; awareness raising and training; and security of information systems,
Tähän kuuluvat tiedot yleisistä toimenpiteistä, joita ovat tekniset toimenpiteet (mukaan lukien havaitsemiseen, kulunvalvontaan, suojaamiseen ja ehkäisemiseen tarvittavat järjestelmät), organisatoriset toimenpiteet (mukaan lukien hälytys- ja kriisinhallintamenettelyt), valvonta- ja varmennustoimenpiteet, viestintä, tiedottaminen ja koulutus, sekä tietojärjestelmien turvallisuus,
graduated security measures, which can be activated according to varying risk and threat levels.
porrastetut turvatoimenpiteet, jotka voidaan ottaa käyttöön riskien ja uhkien tason perusteella.
Procedure for the identification by the Member States of critical infrastructures which may be designated as an ECI pursuant to Article 3
Menettely, jota jäsenvaltiot noudattavat sellaisten elintärkeiden infrastruktuurien määrittämisessä, jonka ne voivat nimetä Euroopan elintärkeäksi infrastruktuuriksi 3 artiklan mukaisesti
Article 3 requires each Member State to identify the critical infrastructures which may be designated as an ECI.
Kunkin jäsenvaltion on 3 artiklan mukaisesti määritettävä sellaiset elintärkeät infrastruktuurit, jotka voidaan nimetä EEI:ksi.
This procedure shall be implemented by each Member State through the following series of consecutive steps.
Kunkin jäsenvaltion on pantava tämä menettely täytäntöön seuraavien peräkkäisten vaiheiden avulla.
A potential ECI which does not satisfy the requirements of one of the following sequential steps is considered to be ‘non-ECI’ and is excluded from the procedure.
Sellaisen mahdollisen EEI:n, joka ei täytä jotain seuraavassa esitettyjen peräkkäisten vaiheiden vaatimuksista, ei katsota olevan EEI, ja se jätetään menettelyn ulkopuolelle.
A potential ECI which does satisfy the requirements shall be subjected to the next steps of this procedure.
Sellaiseen mahdolliseen EEI:iin, joka täyttää nämä vaatimukset, sovelletaan tämän menettelyn seuraavia vaiheita.
Each Member State shall apply the sectoral criteria in order to make a first selection of critical infrastructures within a sector.
Kunkin jäsenvaltion on sovellettava toimialakohtaisia perusteita valitakseen alustavasti tiettyyn toimialaan kuuluvat elintärkeät infrastruktuurit.
Each Member State shall apply the definition of critical infrastructure pursuant to Article 2(a) to the potential ECI identified under step 1.
Kunkin jäsenvaltion on sovellettava 2 artiklan a alakohdan mukaista elintärkeän infrastruktuurin määritelmää vaiheessa 1 määritettyyn mahdolliseen EEI:iin.
The significance of the impact will be determined either by using national methods for identifying critical infrastructures or with reference to the cross-cutting criteria, at an appropriate national level.
Vaikutuksen merkitys määritellään asianmukaisella kansallisella tasolla käyttämällä joko kansallisia menetelmiä elintärkeän infrastruktuurin määrittämiseksi tai horisontaalisten perusteiden nojalla.
For infrastructure providing an essential service, the availability of alternatives, and the duration of disruption/recovery will be taken into account.
Välttämättömiä palveluja tarjoavan infrastruktuurin osalta otetaan huomioon vaihtoehtojen saatavuus sekä vahingoittumisen/elpymisen kesto.
Each Member State shall apply the transboundary element of the definition of ECI pursuant to Article 2(b) to the potential ECI that has passed the first two steps of this procedure.
Kunkin jäsenvaltion on sovellettava 2 artiklan b alakohdan mukaista EEI:n määritelmän rajojen ylittävyyttä koskevaa osaa sellaiseen mahdolliseen EEI:iin, joka on läpäissyt tämän menettelyn kaksi ensimmäistä vaihetta.
A potential ECI which does satisfy the definition will follow the next step of the procedure.
Sellaiseen mahdolliseen EEI:iin, joka vastaa kyseistä määritelmää, sovelletaan menettelyn seuraavaa vaihetta.
Each Member State shall apply the cross-cutting criteria to the remaining potential ECIs.
Kunkin jäsenvaltion on sovellettava horisontaalisia perusteita jäljelle jääneisiin mahdollisiin EEI:iin.
The cross-cutting criteria shall take into account: the severity of impact; and, for infrastructure providing an essential service, the availability of alternatives; and the duration of disruption/recovery.
Horisontaalisissa perusteissa otetaan huomioon: seurauksen vakavuus ja, välttämättömiä palveluja tarjoavan infrastruktuurin osalta, vaihtoehtojen saatavuus, sekä vahingoittumisen/elpymisen kesto.
A potential ECI which does not satisfy the cross-cutting criteria will not be considered to be an ECI.
Sellaisen mahdollisen EEI:n, joka ei täytä horisontaalisia perusteita, ei katsota olevan EEI.
A potential ECI which has passed through this procedure shall only be communicated to the Member States which may be significantly affected by the potential ECI.
Mahdollinen EEI, joka on läpäissyt tämän menettelyn, ilmoitetaan ainoastaan niille jäsenvaltioille, joihin mahdollinen EEI voi merkittävästi vaikuttaa.
Directive 2008/115/EC of the European Parliament and of the Council
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY,
on common standards and procedures in Member States for returning illegally staying third-country nationals
jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 63(3)(b) thereof,
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 63 artiklan 3 kohdan b alakohdan,
The Tampere European Council of 15 and 16 October 1999 established a coherent approach in the field of immigration and asylum, dealing together with the creation of a common asylum system, a legal immigration policy and the fight against illegal immigration.
Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti maahanmuutto- ja turvapaikka-asioihin johdonmukaisen lähestymistavan, jossa yhteisen turvapaikkajärjestelmän luomista, laillista maahanmuuttoa koskevaa politiikkaa sekä laittoman maahanmuuton torjuntaa käsitellään yhdessä.
The Brussels European Council of 4 and 5 November 2004 called for the establishment of an effective removal and repatriation policy, based on common standards, for persons to be returned in a humane manner and with full respect for their fundamental rights and dignity.
Brysselissä 4 ja 5 päivänä marraskuuta 2004 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vaati tehokasta maastapoistamis- ja palauttamispolitiikkaa, joka perustuu yhteisiin vaatimuksiin, joiden mukaisesti henkilöt palautetaan inhimillisellä tavalla ja heidän perusoikeuksiaan ja ihmisarvoaan täysimääräisesti kunnioittaen.
On 4 May 2005 the Committee of Ministers of the Council of Europe adopted ‘Twenty guidelines on forced return’.
Euroopan neuvoston ministerikomitea hyväksyi 4 päivänä toukokuuta 2005 palauttamista koskevat 20 suuntaviivaa.
Clear, transparent and fair rules need to be fixed to provide for an effective return policy as a necessary element of a well managed migration policy.
On tarpeen sopia selkeistä, avoimista ja oikeudenmukaisista säännöistä, joilla luodaan tehokas palauttamispolitiikka välttämättömänä osana hallittua maahanmuuttopolitiikkaa.
This Directive should establish a horizontal set of rules, applicable to all third-country nationals who do not or who no longer fulfil the conditions for entry, stay or residence in a Member State.
Tässä direktiivissä olisi vahvistettava horisontaaliset säännöt, joita sovelletaan kaikkiin kolmansien maiden kansalaisiin, jotka eivät täytä tai eivät enää täytä jäsenvaltioon saapumisen taikka jäsenvaltiossa oleskelun tai asumisen edellytyksiä.
Member States should ensure that the ending of illegal stay of third-country nationals is carried out through a fair and transparent procedure.
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kolmansien maiden kansalaisten laittoman oleskelun lopettamiseen sovelletaan oikeudenmukaista ja avointa menettelyä.
According to general principles of EU law, decisions taken under this Directive should be adopted on a case-by-case basis and based on objective criteria, implying that consideration should go beyond the mere fact of an illegal stay.
EU-oikeuden yleisten periaatteiden mukaisesti tämän direktiivin nojalla tehtävät päätökset olisi tehtävä tapauskohtaisesti ja objektiivisin perustein, ja harkinnassa olisi otettava huomioon muitakin seikkoja kuin pelkkä laiton oleskelu.
When using standard forms for decisions related to return, namely return decisions and, if issued, entry-ban decisions and decisions on removal, Member States should respect that principle and fully comply with all applicable provisions of this Directive.
Tehdessään palauttamiseen liittyvät päätökset (eli palauttamispäätökset taikka mahdollisia maahantulokieltoa tai maastapoistamista koskevat päätökset) vakiomuotoiselle lomakkeelle jäsenvaltioiden olisi kunnioitettava kyseistä periaatetta ja noudatettava täysimääräisesti kaikkia sovellettavia tämän direktiivin säännöksiä.
The need for Community and bilateral readmission agreements with third countries to facilitate the return process is underlined.
Palauttamisprosessin helpottamiseksi tarvitaan välttämättä yhteisön ja kolmansien maiden välisiä ja kahdenvälisiä takaisinottosopimuksia.
International cooperation with countries of origin at all stages of the return process is a prerequisite to achieving sustainable return.
Kestävän paluun onnistuminen edellyttää, että alkuperämaiden kanssa tehdään kansainvälistä yhteistyötä palauttamisprosessin kaikissa vaiheissa.
It is recognised that it is legitimate for Member States to return illegally staying third-country nationals, provided that fair and efficient asylum systems are in place which fully respect the principle of non-refoulement.
Jäsenvaltioilla on tunnustetusti oikeus palauttaa laittomasti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset, edellyttäen, että käytössä ovat oikeudenmukaiset ja tehokkaat turvapaikkajärjestelmät, joissa palauttamiskiellon periaatetta noudatetaan täysimääräisesti.
In accordance with Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status [2], a third-country national who has applied for asylum in a Member State should not be regarded as staying illegally on the territory of that Member State until a negative decision on the application, or a decision ending his or her right of stay as asylum seeker has entered into force.
Pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista 1 päivänä joulukuuta 2005 annetun neuvoston direktiivin 2005/85/EY [2] mukaisesti kolmannen maan kansalaisen, joka on hakenut turvapaikkaa jossakin jäsenvaltiossa, ei olisi katsottava oleskelevan laittomasti jäsenvaltion alueella ennen kuin hänen hakemustaan koskeva kielteinen päätös tai päätös, jolla lopetetaan hänen oikeutensa oleskeluun turvapaikanhakijana, on tullut voimaan.
Where there are no reasons to believe that this would undermine the purpose of a return procedure, voluntary return should be preferred over forced return and a period for voluntary departure should be granted.
Palauttamisen sijasta olisi suosittava vapaaehtoista paluuta, ja aikaa olisi annettava vapaaehtoiselle poistumiselle, jos ei ole syytä olettaa, että vapaaehtoinen paluu vaarantaisi palauttamismenettelyn tavoitteiden saavuttamisen.
An extension of the period for voluntary departure should be provided for when considered necessary because of the specific circumstances of an individual case.
Vapaaehtoisen poistumisajan pidentäminen olisi sallittava, jos se katsotaan tarpeelliseksi yksittäistapauksen erityispiirteiden perusteella.
In order to promote voluntary return, Member States should provide for enhanced return assistance and counselling and make best use of the relevant funding possibilities offered under the European Return Fund.
Vapaaehtoisen paluun edistämiseksi jäsenvaltioiden olisi annettava tehostettua tukea ja neuvontaa paluuta varten ja käytettävä parhaalla mahdollisella tavalla Euroopan paluurahaston tähän tarkoitukseen tarjoamia rahoitusmahdollisuuksia.
A common minimum set of legal safeguards on decisions related to return should be established to guarantee effective protection of the interests of the individuals concerned.
Olisi säädettävä palauttamiseen liittyviin päätöksiin sovellettavista yhteisistä vähimmäistason oikeudellisista suojakeinoista, joilla taataan se, että asianomaisten henkilöiden etuja suojataan tehokkaasti.
The necessary legal aid should be made available to those who lack sufficient resources.
Tarvittavaa oikeusapua on tarjottava niille, joilla ei ole riittäviä varoja.
Member States should provide in their national legislation for which cases legal aid is to be considered necessary.
Jäsenvaltioiden olisi säädettävä kansallisessa lainsäädännössään siitä, missä tapauksissa oikeusapu on katsottava tarpeelliseksi.
The situation of third-country nationals who are staying illegally but who cannot yet be removed should be addressed.
Olisi otettava huomioon niiden kolmansien maiden kansalaisten tilanne, jotka oleskelevat maassa laittomasti mutta joita ei voida vielä poistaa maasta.
Their basic conditions of subsistence should be defined according to national legislation.
Heidän toimeentulonsa perusedellytykset olisi määriteltävä kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
In order to be able to demonstrate their specific situation in the event of administrative controls or checks, such persons should be provided with written confirmation of their situation.
Näille henkilöille olisi annettava heidän asemaansa koskeva kirjallinen vahvistus, jotta he voisivat osoittaa erityistilanteensa viranomaisten suorittamissa valvonta- tai tarkastustilanteissa.
Member States should enjoy wide discretion concerning the form and format of the written confirmation and should also be able to include it in decisions related to return adopted under this Directive.
Jäsenvaltioilla olisi oltava runsaasti harkintavaltaa kirjallisen vahvistuksen muodon osalta, ja niiden olisi myös voitava sisällyttää vahvistus tämän direktiivin nojalla annettuihin palauttamiseen liittyviin päätöksiin.
The use of coercive measures should be expressly subject to the principles of proportionality and effectiveness with regard to the means used and objectives pursued.
Pakkokeinojen käytössä olisi nimenomaisesti noudatettava oikeasuhteisuuden ja tehokkuuden periaatteita käytettyihin keinoihin ja tavoiteltuihin päämääriin nähden.
Minimum safeguards for the conduct of forced return should be established, taking into account Council Decision 2004/573/EC of 29 April 2004 on the organisation of joint flights for removals from the territory of two or more Member States, of third-country nationals who are subjects of individual removal orders [3].
Pakkoon perustuvan paluun täytäntöönpanoa varten olisi määritettävä vähimmäistason suojakeinot, ottaen huomioon yhteisten lentojen järjestämisestä henkilökohtaisen maastapoistamispäätöksen saaneiden kolmansien maiden kansalaisten poistamiseksi kahden tai useamman jäsenvaltion alueelta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu neuvoston päätös 2004/573/EY [3].
Member States should be able to rely on various possibilities to monitor forced return.
Jäsenvaltioiden olisi voitava turvautua erilaisiin mahdollisuuksiin valvoa pakkoon perustuvaa paluuta.
The effects of national return measures should be given a European dimension by establishing an entry ban prohibiting entry into and stay on the territory of all the Member States.
Kansallisten palauttamistoimien vaikutuksille olisi annettava eurooppalainen ulottuvuus ottamalla käyttöön maahantulokielto, jolla kielletään saapuminen kaikkien jäsenvaltioiden alueelle ja oleskelu siellä.
The length of the entry ban should be determined with due regard to all relevant circumstances of an individual case and should not normally exceed five years.
Maahantulokiellon pituutta määritettäessä olisi otettava asianmukaisesti huomioon kaikki yksittäisen tapauksen erityispiirteet, eikä se saisi pääsääntöisesti ylittää viittä vuotta.
In this context, particular account should be taken of the fact that the third-country national concerned has already been the subject of more than one return decision or removal order or has entered the territory of a Member State during an entry ban.
Tässä yhteydessä olisi otettava erityisesti huomioon se, että asianomainen kolmannen maan kansalainen on jo saanut yhtä useamman palautuspäätöksen tai maastapoistamismääräyksen tai hän on saapunut jäsenvaltion alueelle maahantulokiellon aikana.
It should be for the Member States to decide whether or not the review of decisions related to return implies the power for the reviewing authority or body to substitute its own decision related to the return for the earlier decision.
Jäsenvaltioilla olisi oltava toimivalta päättää, sisältyykö palauttamiseen liittyviä päätöksiä koskevan muutoksenhaun käsittelyyn muutoksenhakuviranomaisen tai -elimen toimivalta korvata aikaisempi päätös omalla palauttamiseen liittyvällä päätöksellään.
The use of detention for the purpose of removal should be limited and subject to the principle of proportionality with regard to the means used and objectives pursued.
Säilöönottoa maastapoistamista varten olisi rajoitettava, ja siinä olisi noudatettava oikeasuhteisuuden periaatetta käytettyihin keinoihin ja tavoiteltuihin päämääriin nähden.
Detention is justified only to prepare the return or carry out the removal process and if the application of less coercive measures would not be sufficient.
Säilöönotto on perusteltu ainoastaan palauttamisen valmistelemiseksi tai henkilön poistamiseksi maasta, ja jos lievempien keinojen käyttäminen ei olisi riittävää.
Third-country nationals in detention should be treated in a humane and dignified manner with respect for their fundamental rights and in compliance with international and national law.
Säilöön otettuja kolmansien maiden kansalaisia olisi kohdeltava inhimillisellä ja ihmisarvoisella tavalla ja heidän perusoikeuksiaan kunnioittaen sekä kansainvälistä oikeutta ja kansallista lainsäädäntöä noudattaen.
Without prejudice to the initial apprehension by law-enforcement authorities, regulated by national legislation, detention should, as a rule, take place in specialised detention facilities.
Säilöönotto olisi yleensä toteutettava erityisissä säilöönottolaitoksissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta lainvalvontaviranomaisten suorittamaa kiinniottoa, josta säädetään kansallisessa lainsäädännössä.
Member States should have rapid access to information on entry bans issued by other Member States.
Jäsenvaltioiden olisi saatava nopeasti käyttöönsä tiedot toistensa antamista maahantulokielloista.