natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to the information available, the first call for applications was followed by the adoption of the following resolutions:
Saatavilla olevien tietojen mukaan ensimmäinen haku johti seuraavien päätösten tekemiseen:
on 31 January 2002 the Regional Government adopted Resolution No 3/24, proposing an initial list of recipients of aid in certain sectors.
Sardinian alue teki 31 päivänä tammikuuta 2002 päätöksen nro 3/24, jossa oli ehdotus ensimmäiseksi luetteloksi tuensaajista kullakin alalla.
The selection criteria applied were those listed in Resolution No 33/4, further detailed in a circular dated 21 November 2000,
Valintaperusteina käytettiin päätöksessä nro 33/4 esitettyjä perusteita, joita oli tarkennettu myöhemmin 21 päivänä marraskuuta 2000 annetulla tiedotteella.
on 16 April 2002 the Regional Government adopted Resolution No 12/17, amending the abovementioned list of recipients and proposing a further list,
Sardinian alue teki 16 päivänä huhtikuuta 2002 päätöksen nro 12/17, jossa muutettiin mainittua tuensaajia koskevaa luetteloa ja ehdotettiin uutta luetteloa.
on 18 July 2002 the Regional Government adopted Resolution No 23/40 approving the list of projects eligible under the first call for applications,
Sardinian alue teki 18 päivänä heinäkuuta 2002 päätöksen nro 23/40, jossa hyväksyttiin vuoden 2000 hakuun liittyvä tukikelpoisten hankkeiden luettelo.
on 7 February 2003 the Regional Government adopted Resolution No 5/38, rectifying errors concerning some aid recipients referred to in Resolution No 23/40.
Sardinian aluehallitus hyväksyi 7 päivänä helmikuuta 2003 päätöksen nro 5/38, jossa oikaistiin tiettyjä päätöksessä nro 23/40 mainittuja tuensaajia koskevia virheitä.
In the information they submitted on 22 April 2003 (ref. A/33012, registered at the Commission on 28 April 2003), on p. 13, the Italian authorities stated that ‘in the interests of the Region’ they had decided ‘to include in the ranking certain so-called “critical” projects (i.e. projects on which work had begun before the date of the application for aid but after the entry into force of the Act on 5 April 1998)’.
Italian viranomaiset totesivat 22 päivänä huhtikuuta 2003 toimittamien tietojensa (kirje A/33012, joka kirjattiin saapuneeksi komissioon 28 päivänä huhtikuuta 2003) sivulla 13, että tiettyjä ”kriittisiä” hankkeita (eli hankkeita, joita koskevat työt oli aloitettu ennen tukihakemuksen tekemistä mutta 5 päivänä huhtikuuta 1998 annetun lain voimaantulon jälkeen) oli päätetty ottaa mukaan alueen edun nimissä.
As a result, they said, aid had been given in 2002 to at least 28 investment projects that had been started before the date of the application for aid, the total amount of aid involved being around EUR 24 million.
Viranomaisten mukaan tämän vuoksi vuonna 2002 tukea oli annettu ainakin 28 investointihankkeelle, jotka oli aloitettu ennen tukihakemuksen tekemistä, ja joihin liittyvien tukien kokonaismäärä oli noin 24 miljoonaa euroa.
GROUNDS FOR INITIATING THE PROCEDURE
PERUSTEET MENETTELYN ALOITTAMISELLE
When it initiated the formal investigation procedure the Commission drew attention to the fact that point 4.2 of the 1998 Guidelines stated that an application for aid must be submitted before work is started on the project.
Komissio muistutti muodollista tutkintamenettelyä käynnistäessään, että vuoden 1998 suuntaviivojen 4.2 kohdan mukaan tukihakemus on jätettävä ennen kuin hanketta aletaan toteuttaa.
The Commission also pointed out that that obligation was repeated in the decision of 1998 in which the Commission had decided to raise no objection to the regional scheme of assistance to the hotel industry in the Region of Sardinia (aid measure No N 272/1998).
Komissio totesi myös, että velvoite toistettiin sen vuonna 1998 tekemässä päätöksessä olla vastustamatta aluetukiohjelmaa, joka oli tarkoitettu Italian hotellialan tukemiseen Sardiniassa (N 272/98).
Despite the fact that the Commission Decision had indicated that recipients must have filed an application for the aid before work started on the project, and despite the fact that in the course of the appropriate measures exercise that followed the entry into force of the 1998 Guidelines the Italian authorities had expressly confirmed that that obligation had been complied with [9], the Italian authorities nevertheless adopted several implementing measures, never submitted to the Commission (in particular the Resolution of 22 December 1998 and Resolution No 33/6 of 27 July 2000), which did allow aid to be granted to projects started before the date of submission of the application, though by way of exception and only in the first year of operation of the scheme on the basis of the first call for applications.
Vaikka komission päätöksessä oli vahvistettu tuensaajille velvoite esittää tukihakemus ennen hankkeen käynnistämistä ja Italian viranomaiset olivat yksiselitteisesti vahvistaneet [9] noudattaneensa näitä velvoitteita vuoden 1998 suuntaviivojen voimaantuloon liittyneiden aiheellisten toimenpiteiden yhteydessä, Italian viranomaiset olivat kuitenkin hyväksyneet useita toimeenpanoasetuksia, joita ei toimitettu komissiolle (muun muassa 22 päivänä joulukuuta 1998 tehty päätös ja 27 päivänä heinäkuuta 2000 tehty päätös 33/6). Kyseisissä täytäntöönpanoasetuksissa säädettiin mahdollisuudesta myöntää tukea poikkeuksellisesti ja ainoastaan tukiohjelman ensimmäisenä täytäntöönpanovuonna ensimmäisen haun perusteella investointihankkeille, jotka oli aloitettu ennen tukihakemuksen esittämistä.
The Commission therefore took the view that the Italian authorities had not complied with the obligations imposed by the Commission decision authorising the scheme or with the requirements of the guidelines on national regional aid.
Komissio katsoi näiden seikkojen vuoksi, että Italian viranomaiset eivät olleet noudattaneet tukiohjelman hyväksymisestä tehdyn komission päätöksen mukaisia velvoitteita eivätkä alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa vahvistettuja edellytyksiä.
As a consequence, the Commission considered that the incentive effect of the aid might be undermined if there was no application for aid before work on the project actually started.
Komissio katsoi tämän vuoksi, että tuen kannustava vaikutus saattaisi kyseenalaistua, jos tukea ei tarvitse hakea ennen hankkeen töiden tosiasiallista alkamista.
This might constitute a case of misuse of aid measure No N 272/98 that would be caught by Article 16 of Regulation (EC) No 659/99 (the ‘Procedural Regulation’) [10], and the Commission doubted whether aid granted to investments started before the date of the application for the aid would be compatible with the common market.
Komission mukaan tämä tilanne saattaa aiheuttaa tuen N 272/98 osalta asetuksen 659/1999 [10], jäljempänä menettelyasetus, 16 artiklassa tarkoitetun väärinkäytön, ja se epäili ennen tukihakemuksen esittämistä aloitetuille investointihankkeille annetun tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille.
GROUNDS FOR CORRECTING AND EXTENDING THE SCOPE OF THE PROCEDURE
PERUSTELUT MENETTELYN OIKAISEMISELLE JA JATKAMISELLE
In its first decision to open the investigation procedure, the Commission concentrated its analysis on the fact that measures implementing the scheme had never been brought to its attention.
Komissio keskitti ensimmäisessä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä analyysinsä siihen, ettei sille ollut ilmoitettu edellä mainituista tukiohjelman täytäntöönpanoasetuksista.
The decision did not mention Resolution No 33/6.
Lisäksi muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ei mainittu päätöstä nro 33/6.
But the aid referred to in recital 22 arose out of Resolution No 33/6, rather than Resolution No 33/4, which was erroneously cited in the initiating decision of 3 February 2004.
Edellä 22 kappaleessa mainittujen tukien myöntäminen perustuu kuitenkin päätökseen nro 33/6 eikä päätökseen 33/4, johon 3 päivänä helmikuuta 2004 tehdyssä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä virheellisesti viitattiin.
The decision originally opening the formal investigation procedure also spoke of misuse of an approved aid scheme within the terms of Article 16.
Ensimmäisessä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä myös mainitaan menettelyasetuksen 16 artiklassa tarkoitettu hyväksytyn tukiohjelman väärinkäyttö.
Article 16 is generally understood to refer to situations where the recipient of approved aid applies the aid contrary to the conditions of the individual granting decision or aid contract, and not to situations where a Member State amends an existing aid scheme so as to introduce new unlawful aid (Articles 1(c) and (f) of the Procedural Regulation).
Kyseisen 16 artiklan ymmärretään yleensä viittaavan tilanteisiin, joissa hyväksytyn tuen saaja soveltaa tukea tuen myöntämistä koskevan yksittäisen päätöksen tai tukisopimuksen vastaisesti, eikä tilanteisiin, joissa tietty jäsenvaltio muuttaa voimassa olevaa tukiohjelmaa ja luo näin uusia, sääntöjenvastaisia tukia (menettelyasetuksen 1 artiklan c ja f kohta).
For these reasons, and in order to avoid any possible misunderstanding, the Commission considered it necessary to correct and extend the scope of the investigation, and to invite further comments from Italy and interested parties.
Näistä syistä ja väärinkäsitysten välttämiseksi komissio katsoi, että menettelyä on tarpeen oikaista ja laajentaa, ja pyysi kansallisia viranomaisia ja kolmansia toimittamaan mahdolliset huomautuksensa.
In response to the publication in the Official Journal of the 2004 decision to open the formal investigation procedure, the Commission received observations from the following interested party:
Vastauksena muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksen julkaisemiseen Euroopan unionin virallisessa lehdessä komissio sai huomautuksia seuraavilta asianomaisilta:
Grand Hotel Abi d’Oru SpA.
Grand Hotel Abi d'Oru S.p.a.
The interested party argued that there was indeed an incentive effect, and that the principle of the necessity of aid had been complied with.
Huomautusten tarkoituksena oli perustella tuen kannustavaa vaikutusta ja tuen välttämättömyyttä koskevan periaatteen noudattamista.
The interested party contended that the incentive effect and the principle of necessity had been fully respected, for the following reasons:
Asianomainen perustelee näkemystään, että kannustava vaikutus ja tuen välttämättömyyden periaate toteutuvat täysin, seuraavin argumentein:
first of all, before work started the interested party had applied for aid under another regional aid scheme, No N 715/99 (Act No 488 of 1992) [11].
Asianomainen kertoo esittäneensä tukihakemuksen ennen töiden aloittamista osana toista aluetukiohjelmaa eli ohjelmaa N 715/99 [11] (laki nro 488 vuodelta 1992).
That application had been accepted twice, but no aid was granted, owing to budgetary constraints,having failed to receive aid under that scheme, and in view of the fact that the measures implementing Regional Act No 9 of 1998 were published at the same time (May 1999), the interested party had decided to apply for aid under the scheme under investigation here.
Hakemus hyväksyttiin kahdesti, mutta rahoitusta ei ollut saatu varojen riittämättömyyden vuoksi.Koska asianomainen ei saanut tukea edellä mainitusta ohjelmasta ja samaan aikaan (toukokuussa 1999) julkaistiin vuoden 1998 aluelain nro 9 täytäntöönpanoasetukset, se päätti hakea tukea tutkinnan kohteena olevasta ohjelmasta. Asianomainen uskoi, että hakemus hyväksyttäisiin, vaikka hankkeet oli jo aloitettu.
It had relied on the acceptance of its application, despite the fact that the projects had already started, on the basis of the provisions of the first implementing measure, Order No 285/99, which allowed aid to be granted for projects already started provided they were started after Regional Act No 9 of 1998 entered into force on 5 April 1998,
Tämä käsitys perustui siihen, että toimenpiteen ensimmäisessä täytäntöönpanoasetuksessa (nro 285/99) annettiin mahdollisuus myöntää tukea myös jo aloitetuille hankkeille, kunhan ne oli aloitettu vuoden 1998 aluelain nro 9 voimaantulon eli 5 päivän huhtikuuta 1998 jälkeen.
the application for aid submitted on the basis of the aid scheme now under investigation concerned only a part of a wider investment project (the eligible costs of the original investment project amounted to EUR 10500000; the eligible costs considered in the application made under the scheme being investigated amounted to EUR 9039028),
Asianomainen lisää, että tutkinnan kohteena olevan ohjelman puitteissa esitetty tukihakemus koski pelkästään yhtä osaa laajemmasta investointihankkeesta (alkuperäisen investointihankkeen tukikelpoiset kustannukset olivat 10500000 euroa ja tutkinnan kohteena olevan ohjelman puitteissa tehdyssä tukihakemuksessa esitetyt tukikelpoiset kustannukset 9039028 euroa).
it was irrelevant that the application for aid on the basis of the aid scheme under investigation had been submitted after work had begun, as that application was merely a re-submission of the same application that had been submitted previously under a different regional aid scheme and related to the same investment project.
Asianomaisen mukaan sillä ei ole merkitystä, että tutkinnan kohteena olevan ohjelman puitteissa esitetty tukihakemus tehtiin töiden aloittamisen jälkeen, koska kyseessä on yksinkertaisesti toisen aluetukiohjelman puitteissa jo esitetyn, samaa investointihanketta koskevan hakemuksen toisinto.
The interested party also submitted that the aid was necessary, arguing that it would not have undertaken such an investment project in the absence of public financing.
Asianomainen perustelee tuen välttämättömyyttä korostaen muun muassa sitä, että se ei olisi toteuttanut kyseistä investointia ilman julkista rahoitusta.
In order to launch the investment, pending the granting of the aid, it had had recourse to short-term bank funding.
Käynnistääkseen investoinnin asianomainen oli turvautunut lyhytaikaiseen pankkilainaan ennen tuen myöntämistä.
The Commission did not receive any further comments following the publication of the decision correcting and extending the scope of the procedure [12].
Komissio ei saanut menettelyn oikaisemisesta ja laajentamisesta tehdyn päätöksen [12] seurauksena muita huomautuksia.
COMMENTS FROM ITALY
ITALIAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
In response to the assessments made by the Commission in the letter initiating the investigation, the Italian authorities put forward three main arguments, regarding the existence of legitimate expectations, the incentive effect of the aid, and the determination of the de minimis threshold.
Vastauksessaan arvioihin, joita komissio teki menettelyn aloittamista koskevassa kirjeessään, Italian viranomaiset esittivät seuraavat kolme pääväitettä: perustellut odotukset, kannustava vaikutus ja tuen määrittely de minimis -tueksi.
Legitimate expectations and incentive effect
Perustellut odotukset ja kannustava vaikutus
In their observations the Italian authorities claimed legitimate expectations, and also invoked the principle of legal certainty.
Italian viranomaiset vetosivat komissiolle toimittamissaan huomautuksissa perusteltuihin odotuksiin ja oikeusvarmuuden periaatteeseen.
First, they explained that Regional Act No 9 of 1998 was in some sense considered by recipients to be a continuation of a previous scheme, Regional Act No 40 of 1993, which was still in force at the relevant time, and which operated on a continuous basis (scheme No N 611/93 as amended by N 250/01).
Viranomaisten mukaan tuensaajat pitivät vuoden 1998 aluelakia nro 9 jossain mielessä jatkona vuoden 1993 aluelaissa nro 40 säädetylle aiemmalle ”yhden luukun” järjestelmään perustuvalle ohjelmalle (ohjelma N 611/93, jota muutettu ohjelmalla N 250/01), joka oli tarkasteluajankohtana (ja on edelleen) voimassa.
This earlier system had helped to give recipients a legitimate expectation that they would be able to obtain subsidies when they submitted their application, irrespective of whether or not work had begun.
Italian viranomaiset katsovat, että kyseinen järjestelmä on osaltaan saanut tuensaajat perustellusti odottamaan, että niillä on oikeus tukeen tukihakemuksen perusteella, siitä riippumatta, onko hankkeita aloitettu vai ei.
The Italian authorities pointed out, furthermore, that the measures implementing the scheme were taken after the scheme had been approved by the Commission.
Lisäksi Italian viranomaiset toteavat, että aluetukiohjelman täytäntöönpanoasetukset annettiin vasta sen jälkeen, kun komissio oli hyväksynyt ohjelman.
The first such measure, Order No 285 of 1999, was adopted on 29 April 1999.
Ensimmäinen täytäntöönpanoasetus annettiin 29 päivänä huhtikuuta 1999 (asetus nro 285/99).
Article 17 of that Order (transitional provisions) stated that expenditure incurred after the Act entered into force on 5 April 1998 was eligible.
Asetuksen 17 pykälän (siirtymäsäännös) mukaan lain voimaantulon (5 päivä huhtikuuta 1998) jälkeen aiheutuneet kustannukset ovat tukikelpoisia.
The Order was published in the official gazette of the Region of Sardinia on 8 May 1999 [13].
Asetus nro 285/99 julkaistiin Sardinian alueen virallisessa lehdessä 8 päivänä toukokuuta 1999 [13].
The Italian authorities added that Order No 285 of 1999 had been annulled by Resolution No 33/3 on 27 July 2000 on the ground that it was defective.
Italian viranomaiset mainitsevat lisäksi, että asetus nro 285/99 kumottiin 27 päivänä heinäkuuta 2000 päätöksellä nro 33/3, koska se oli puutteellinen.
At the same time, the Regional Government adopted new implementing measures, which were notified to the Commission on 20 September 2000.
Sardinian alue antoi samalla uudet täytäntöönpano-ohjeet, jotka ilmoitettiin komissiolle 20 päivänä syyskuuta 2000.
The Italian authorities emphasised that when adopting these resolutions on 27 July 2000, the Region of Sardinia had had to bear in mind that the publication of Order No 285/99 in the official gazette generated legitimate expectations among the recipients.
Italian viranomaiset korostavat, että tehdessään päätöksen 27 päivänä heinäkuuta 2000 Sardinian alueen on täytynyt ottaa huomioon, että asetuksen nro 285/99 julkaiseminen virallisessa lehdessä oli luonut tuensaajien keskuudessa perusteltuja odotuksia.
This was why for the first call for applications it was decided that applications in respect of investment projects already started would be accepted under Article 9 of Regional Act No 9 of 1998.
Tästä syystä päätettiin, että ensimmäiseen hakuun hyväksyttäisiin vuoden 1998 aluelain nro 9 9 pykälän perusteella tukihakemuksia, jotka koskevat jo aloitettuja investointihankkeita.
Resolution No 33/6, ‘Transitional provision for the first call for applications’, accordingly stated that by way of exception, in the case of applications submitted in response to the first call, costs would be eligible for aid if they were incurred after 5 April 1998, the date on which Regional Act No 9 of 1998 entered into force.
Tämän vuoksi ensimmäistä hakua koskevasta siirtymäsäännöksestä tehdyssä päätöksessä nro 33/6 todetaan, että 5 päivän huhtikuuta 1998 (vuoden 1998 aluelain nro 9 voimaantulopäivä) jälkeen aiheutuneet kustannukset ovat ensimmäiseen hakuun esitettyjen hakemusten osalta poikkeuksellisesti tukikelpoisia.
The Italian authorities pointed out that in its letter of 17 May 2001 (ref. D/52027), as part of the appropriate measures exercise, the Commission had concluded that the scheme was compatible with the common market, after asking the Italian authorities to implement Article 9 of Act No 9 of 1998 in accordance with the de minimis rules in Regulation (EC) No 69/2001.
Italian viranomaiset muistuttavat lisäksi, että komissio oli aiheellisia toimenpiteitä koskevan menettelyn yhteydessä todennut 17 päivänä toukokuuta 2001 päivätyssä kirjeessä (D/52027) ohjelman soveltuvan yhteismarkkinoille, edellyttäen että kansalliset viranomaiset soveltavat vuoden 1998 aluelain nro 9 9 pykälää de miminis -asetusta (EY) N:o 69/2001 noudattaen.
They also explained that after the Resolution of 27 July 2000 had entered into force the practical implementation of the scheme required that applications for aid submitted before the publication of the first call for applications be submitted afresh using the new forms.
Viranomaiset kertovat myös, että ohjelman konkreettinen täytäntöönpano 27 päivänä heinäkuuta 2000 tehdyn päätöksen voimaantulon jälkeen edellytti ennen ensimmäisen haun julkaisemista esitettyjen tukihakemusten tekemistä uudelleen uusia lomakkeita käyttäen.
The Italian authorities repeated that there was indeed an incentive effect, since the grants were needed to clear bank loans covering the period between the point when the costs were incurred and the payment of the aid.
Italian viranomaiset vakuuttavat lisäksi tuen olevan kannustavaa, koska avustukset ovat välttämättömiä kustannusten syntymisen ja tuen maksamisen välisen ajan kattavien pankkilainojen maksamiseen.
Finally, the Italian authorities stated that recipients were required to choose the regional aid scheme of reference, because they were not allowed to submit applications under different aid schemes for the same project.
Lopuksi Italian viranomaiset toteavat, että tuensaajien oli täytynyt tehdä valinta aluetukiohjelmien välillä, sillä ne eivät voineet hakea samaan hankkeeseen tukea eri ohjelmista.
They stressed that the Sardinian regional aid scheme established by Regional Act No 9 of 1998 (N 272/98) and the countrywide regional aid scheme established by the national Act No 488 of 1992 (N 715/99) were exclusive of each other.
Lisäksi ne korostavat, että vuoden 1998 aluelakiin nro 9 sisältyvä alueellinen aluetukiohjelma (N 272/98) ja vuoden 1992 lakiin nro 488 sisältyvä valtakunnallinen aluetukiohjelma (N 715/99) ovat toisensa poissulkevia.
Determination of the de minimis threshold
Tuen määrittely de minimis -tueksi
The Italian authorities contended that the principle of incentive effect was complied with even where the work had begun before the application was submitted under Article 9 of Regional Act No 9 of 1998.
Italian viranomaiset katsovat, että vuoden 1998 aluelain nro 9 9 pykälän perusteella kannustavaa vaikutusta koskevaa periaatetta on noudatettu, vaikka työt olisi aloitettu ennen tukihakemuksen esittämistä.
They argued that the part of the aid granted before the applications were submitted was covered by the de minimis rules.
Viranomaisten mukaan ennen hakemuksen esittämistä myönnettyyn tuen osaan sovelletaan de minimis -sääntöä.
The part of the aid below the threshold of EUR 100000 that was granted before the application had to be considered separately, taking account only of the costs incurred before that date and not of the entire cost of the project.
Ennen hakemuksen esittämistä myönnettyä 100000 euron kynnyksen alittavaa tuen osaa täytyisi käsitellä erikseen ottaen huomioon ainoastaan ennen kyseistä ajankohtaa aiheutuneet kustannukset eikä kaikkia hankkeen kustannuksia.
These considerations applied to 12 projects out of 28.
Tämä koskee 12:ta hanketta 28:sta.
No further comments were received following the notice correcting and extending the scope of the procedure.
Komissio ei saanut menettelyn oikaisemisesta ja laajentamisesta tehdyn päätöksen seurauksena muita huomautuksia.
The assessment of scheme No N 272/98 concluded that the measure constituted State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty because it met all the criteria set out there.
Tukiohjelmaa N 272/98 arvioitaessa todettiin, että toimenpide oli EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, sillä se täytti kaikki kyseisessä artiklassa vahvistetut kriteerit.
The measure provides an economic advantage to a specific category of recipients, reducing their normal costs.
Toimenpiteellä annetaan tietylle tuensaajien ryhmälle taloudellista etua vähentämällä kyseisten tuensaajien tavanomaisia kuluja.
The advantage is granted through state resources, and it threatens to distort competition, because it strengthens the financial position of some undertakings by comparison with their competitors.
Etu myönnetään valtion varoista ja se uhkaa vääristää kilpailua, sillä se vahvistaa tiettyjen yritysten taloudellista asemaa niiden kilpailijoihin verrattuna.