natgillin/translations-raw huggingface dataset:
the abolition of IRPEG (the old company tax) and the introduction of a new company tax (IRES) at the rate of 33 %, with the abolition of the Dual Income Tax consisting of the application of a reduced IRPEG rate of 19 % to the amount of the taxable income reinvested in the company;
IRPEG (aikaisempi oikeushenkilöiden tulovero) kumottiin ja otettiin käyttöön uusi 33 prosentin yhteisövero, IRES; samalla poistettiin kahteen eri verokantaan perustuva tulovero, jossa yhtiön uudelleen investoimaan veronalaiseen tuloon sovellettiin alennettua IRPEG-kantaa (19 prosenttia);
the repeal of the credit imputation system, by which dividends were taxed again when received by the shareholders, but the company tax paid was deducted by imputation of a tax credit, and its replacement with an exemption system applicable to both domestic and foreign dividends;
poistettiin yhtiöveron hyvitysjärjestelmä, jossa osakkeenomistajille jaettuja osinkoja verotettiin uudestaan, mutta Italiassa maksetusta yhtiöverosta myönnettiin verohyvitys; järjestelmä korvattiin järjestelyllä, jossa sekä Italiassa maksetut että ulkomailta tulevat osingot osittain vapautettiin verosta;
the introduction of a participation exemption regime for capital gains deriving from the sale of qualified shareholdings along with the repeal of the possibility to deduct the write-downs of participations held;
otettiin käyttöön järjestely, jossa määräosuuksien myynnistä saadut pääomavoitot vapautettiin verosta, ja samalla poistettiin mahdollisuus vähentää hallussa olevien osuuksien arvonalennukset;
the repeal of the 19 % substitute tax on capital gains arising from company restructuring pursuant to Article 3 of D.Lgs. 358/1997. With the repeal of D.Lgs.
poistettiin asetuksen 358/1997 3 §:ssä säädetty yhtiöiden uudelleenjärjestelyjen yhteydessä syntyneisiin pääomavoittoihin sovellettu 19 prosentin korvaava vero.
358/1997 by D.Lgs. 344/2003, the tax-neutrality regime for all company reorganisations such as company mergers and divisions was transposed in the amended general tax code Articles 170 to 174 of DPR 917/1986.
Kumottaessa asetuksen 358/1997 säännökset otettiin asetuksella 344/2003 käyttöön yhtiöiden uudelleenjärjestelyjen, kuten sulautumisten ja diffuusioiden neutraali verotus, josta säädetään 22 päivänä joulukuuta 1986 annetussa presidentin asetuksessa nro 917 myöhempine muutoksineen – tuloverolaki (TUIR) – 170–174 §.
The contributions of branches of activity and of qualifying shareholdings were not however transposed in the amended tax code, giving rise to a disparity of treatment between contributions of branches which are subject to the scheme of contribution in accounting neutrality pursuant to Article 175 of DPR 917/1986 and other company reorganisations subject to the tax neutrality scheme.
Liiketoimintalohkojen ja määräosuuksien luovutuksia ei kuitenkaan siirretty tuloverolain ja sen myöhempien muutosten piiriin, mistä seurasi, että liiketoimintalohkojen luovutuksia, joihin sovellettiin presidentin asetuksen 917/1986 175 §:n ja sen myöhempien muutosten nojalla neutraalia kirjanpitoa, ja muita yhtiöiden uudelleenjärjestelyjä, joihin sovellettiin neutraalia verotusta, kohdeltiin eri tavoin.
With the tax reform of D.Lgs. 344/2003, all reorganisations between companies of different Member States keep on being governed by the tax-neutrality regime of the Merger Directive based on the option that allowed a contribution in tax neutrality.
Lailla 344/2003 käyttöön otetun verouudistuksen perusteella kaikkien eri jäsenvaltioissa sijaitsevien yhtiöiden välisten uudelleenjärjestelyjen sulautumadirektiivissä tarkoitettu verotuksellinen neutraalius säilyy, sillä direktiivissä säädetään mahdollisuudesta toteuttaa luovutus verotuksellisesti neutraalisti.
The option to apply the substitute tax of 19 % pursuant to Article 3 of D.Lgs. 358/1997 was repealed as of 1 January 2004, while the system of determination of capital gains deriving from the contribution of business branches in accounting neutrality was maintained.
Asetuksen 358/1997 3 §:ssä säädetty mahdollisuus soveltaa korvaavaa 19 prosentin verokantaa poistettiin 1 päivästä tammikuuta 2004, mutta säilytettiin järjestelmä, jossa toteutetusta liiketoimintalohkon luovutuksessa syntyneet pääomavoitot määritetään kirjanpidollisesti neutraaleiksi.
The optional system of taxation provided by Article 4 of D.Lgs. 358/1997 was also repealed.
Lisäksi asetuksen 358/1997 4 §:ssä säädetty vaihtoehtoinen veronmaksun lykkäysjärjestely poistettiin.
As a result of the reform, the tax regime of capital gains realised through the sale or contribution of a branch of business is the same as that provided for the sale of the single assets.
Liiketoimintalohkon myynnistä tai luovutuksesta saatuja pääomavoittoja verotetaan edellä kuvatun uudistuksen seurauksena samalla tavoin kuin yksittäisten omaisuuserien myynnistä saatuja voittoja.
In conclusion, as the law stood at the time of Law 350/2003 it was still more convenient from a tax viewpoint to transfer assets by way of an exchange of shares rather then the sale of assets because the sale of qualified participations was exempt (participation exemption), while the disposition of the underlying assets was taxable.
Yhteenvetona voidaan todeta, että kun laki 350/2003 hyväksyttiin, oli edelleen verotuksellisesti edullisempaa luovuttaa omaisuuseriä vaihtamalla ne osakkeisiin kuin myymällä, koska määräosuuksien luovutus oli vapautettu verosta, mutta muiden omaisuuserien luovutukset olivat veronalaisia.
The Commission considered it necessary to describe the framework set by the above described Merger Directive and D.Lgs. 358/1997 with a view to examining the various schemes for companies to revaluate or realign the value of their capital assets.
Komissio on kuvaillut sulautumadirektiivissä ja asetuksessa 358/1997 säädetyt puitteet voidakseen tarkastella eri järjestelyjä, joiden mukaisesti yhtiöt voivat uudelleenarvostaa ja täsmäyttää käyttöomaisuuttaan.
The realignments under Laws 342/2000, 448/2001 and 350/2003
Laeissa 342/2000, 448/2001 ja 350/2003 tarkoitetut täsmäytykset
Banking reorganisations under Law 218/1990
Laissa 218/1990 tarkoitetut luottolaitosten uudelleenjärjestelyt
Law 218/1990 concerned the privatisation by transformation and asset-reorganisations of certain registered public banks (under Article 29 of the Royal Decree No 375 of 12 March 1936, converted into Law No 141 of 7 March 1938) into private joint stock companies to operate in the banking sector (Article 1 of Law 218/1990).
Lailla 218/1990 tietyt julkiset luottolaitokset yksityistettiin uudelleenjärjestelyin ja omaisuuden luovutuksin (12 päivänä maaliskuuta 1936 annetun asetuksen nro 375, muutettu 7 päivänä maaliskuuta 1938 laiksi nro 141, mukaisesti), ja ne muutettiin pankkisektorilla toimiviksi osakeyhtiöiksi (lain 218/1990 1 §).
Pursuant to Article 7(2) of Law 218/1990, the capital gains realised from the contribution of banking assets were not fiscally recognised to ensure tax neutrality.
Lain 218/1990 7 §:n 2 momentin mukaan omaisuuserien luovutuksessa realisoituneita pääomavoittoja ei oteta verotuksessa huomioon, jotta liiketoimen verotuksellinen neutraalius voidaan varmistaa.
15 % of such gains, however, was recognised and subject to the general company tax rate of the time.
Kuitenkin 15 prosenttia tällaisista pääomavoitoista oli veronalaista tuloa, ja siitä kannettiin tuolloin voimassa olleen yleisen verokannan mukainen yhtiövero.
As a result, the tax base of the assets transferred under Article 7(2) of Law 218/1990 was adjusted upward (realigned) by only 15 %, leaving the remainder 85 % of the gain unrecognised.
Lain 218/1990 7 §:n 2 momentin mukaisesti luovutettujen omaisuuserien verotusarvo siis määritettiin (täsmäytettiin) 15 prosentiksi pääomavoiton arvosta, mutta loput 85 prosenttia pääomavoitosta jäi verotuksessa huomioimatta.
The balance resulting from the difference between, on the one hand, the value of the stocks received and the assets contributed and, on the other hand, the book value of such assets (only realigned by 15 %) was a suspended capital gain.
Vastaanotettujen osakkeiden ja luovutettujen omaisuuserien verotusarvon erotus ja toisaalta vastaanotettujen osakkeiden ja luovutettujen omaisuuserien kirjanpitoarvon erotus oli lykättyä pääomavoittoa (vain 15 prosenttia täsmäytettiin).
Its tax recognition was deferred until the moment the assets concerned would be sold for cash or the accounting reserve corresponding to the unrecognised balance would be distributed to the company’s shareholders as dividends.
Pääomavoiton loppuosan verottamista lykättiin siihen asti, kunnes pääomavoitto mahdollisesti realisoitui, kun kyseisiä omaisuuseriä myytiin tai vielä verottamatonta pääomavoittoa vastaava varaus jaettiin osakkeenomistajille osinkoina.
As a result, under the tax accounting of Law 218/1990, the capital gains relative to the assets exchanged in the course of the reorganisations covered by the Law were fiscally unrecognised for 85 % of their economic value.
Siksi laissa 218/1990 säädettyjen verokirjanpidon periaatteiden nojalla 85 prosenttia mainitussa laissa tarkoitettujen uudelleenjärjestelyjen yhteydessä vaihdettuihin omaisuuseriin liittyvien pääomavoittojen taloudellisesta arvosta jää ottamatta huomioon verotuksessa.
The banking reorganisations in question took place, according to the Italian authorities, between 1990 and 1998.
Italian viranomaisten mukaan kyseisten luottolaitosten uudelleenjärjestelyt toteutettiin vuosina 1990–1995.
The gains realised at that time were frozen since then and for the following years, with the obligation for the companies concerned to keep track of the misaligned values by specific documents to attach to the annual tax returns.
Tuolloin syntyneet pääomavoitot jäädytettiin tuleviksi vuosiksi ja kyseiset yhtiöt velvoitettiin ilmoittamaan täsmäyttämättömät arvot veroilmoituksen liitteessä.
Realignments under Law 342/2000
Laissa 342/2000 tarkoitetut täsmäytykset
Pursuant to Article 17 of Law No 342 of 21 November 2000 [7] (Law 342/2000), the companies resulting from the banking reorganisations under Law 218/1990 were allowed to realign the tax bases with the accounting gains realised from the exchange of the assets in such reorganisations and still resulting from the companies’ books at the date of 31 December 1999, provided such companies paid a substitute company tax of 19 % on the amount of the gains in lieu of the 42,4 % global tax rate of the time (including 37 % company tax and 5,4 % local business tax).
Lain 218/1990 nojalla toteutetuissa luottolaitosten uudelleenjärjestelyissä syntyneet yhtiöt voivat 21 päivänä marraskuuta 2000 annetun lain nro 342 [7], jäljempänä ’laki 342/2000’, 17 artiklan nojalla täsmäyttää uudelleenjärjestelyjen yhteydessä toteutetuissa omaisuuserien luovutuksissa syntyneiden ja vielä 31 päivänä joulukuuta 1999 taseessa olevien pääomavoittojen verotusarvot niiden kirjanpitoarvojen kanssa.
The realignment was limited to the initial 85 % unrecognised or suspended gain.
Edellytyksenä oli, että kyseiset yhtiöt maksoivat pääomavoitoista 19 prosentin korvaavan yhtiöveron tuolloin sovelletun 42,4 prosentin (37 prosentin yhtiövero ja tuotannollisesta toiminnasta kannettava 5,4 prosentin paikallisvero) yleisen verokannan sijaan Täsmäyttäminen oli rajoitettu 85 prosenttiin alkuperäisestä pääomavoitosta, jota ei ollut otettu verotuksessa huomioon tai jonka verotusta oli lykätty.
By payment of the 19 % capital gain tax, both the companies holding the banking assets, and the companies holding the stock of the companies in question could realign their tax bases, respectively, of the assets and of the stocks concerned.
Maksamalla pääomavoitoista 19 prosentin veron sekä yhtiöt, joiden hallussa pankkien omaisuuserät olivat, että yhtiöt, jotka omistivat kyseisten yhtiöiden osakkeita, saattoivat täsmäyttää kyseisten omaisuuserien ja osakkeiden verotusarvot.
In case the stocks had been contributed or exchanged with other companies without cash realisation, such latter companies could also realign the value of the stocks exchanged.
Mikäli osakkeet oli luovutettu muille yhtiöille tai vaihdettu muiden yhtiöiden osakkeisiin ilman käteismaksua, myös kyseiset yhtiöt saattoivat täsmäyttää vaihdettujen osakkeiden arvon.
The capital gain tax was however reduced to 15 % (in lieu of the 19 % substitute tax), if the banking company elected to only realign the tax value of its assets, rather than both the value of the assets and of the stock.
Pääomavoittovero kuitenkin alennettiin 15 prosenttiin (korvaavan veron suuruus oli 19 prosenttia), jos luottolaitos päätti täsmäyttää ainoastaan omaisuuseriensä verotusarvon sen sijaan, että se olisi täsmäyttänyt sekä omaisuuserien että osakkeiden verotusarvon.
In this case, the sole beneficiaries of the realignment scheme were the banking companies holding the assets exchanged ab origine.
Tällaisessa tapauksessa täsmäytysjärjestelystä hyötyivät ainoastaan luottolaitokset, joiden hallussa alkuperäisen luovutuksen kohteena olleet omaisuuserät olivat.
As a result of the capital gain tax payment, the beneficiaries eventually release the gains realised at the time of the original transactions (and held as non-distributable profit reserves) and may distribute them to shareholders as dividends.
Maksettuaan pääomavoittoveron edunsaajat vapauttivat alkuperäisten liiketoimien yhteydessä realisoituneet pääomavoitot (jotka olivat olleet jakamattomissa voittovarauksissa), ja ne saattoivat jakaa voitot osinkoina osakkeenomistajille.
Moreover, Article 20 of Law 342/2000 provided detailed rules for the substitute capital gain tax to be paid and for the tax credit relative to such tax in favour of the shareholders receiving dividends resulting from the capital gains recognised.
Lisäksi lain 342/2000 20 §:ssä vahvistettiin yksityiskohtaiset säännöt pääomavoittojen korvaavalle verolle ja verohyvitykselle, joka myönnetään osakkeenomistajille, joille maksetaan osinkoja verotuksessa huomioon otettujen pääomavoittojen seurauksena.
Realignments pursuant to Law 448/2001
Laissa 448/2001 tarkoitetut täsmäytykset
Law No 448 of 28 December 2001 (Law 448/2001) extended the time scope of the realignment schemes provided by Law 342/2000 with respect to assets resulting from the balance sheet of a company and whose value had not yet been realigned.
Laissa 342/2000 säädettyjä täsmäytysjärjestelyjä jatkettiin 28 päivänä joulukuuta 2001 annetulla lailla nro 448, jäljempänä ’laki 448/2001’, yhtiöiden taseeseen kirjattujen vielä täsmäyttämättömien omaisuuserien osalta.
Article 3(11) of Law 448/2001 provided that the realignment scheme under Articles from 17 to 20 of Law 342/2000 would apply to unrecognised gains relative both to the assets and shares deriving from the banking reorganisations pursuant to Law 218/1990 and to the assets deriving from other reorganisations under Legislative Decree No 358/1997, still held at the date of 31 December 2001.
Lain 448/2001 3 §:n 11 momentissa säädettiin, että lain 342/2000 17–20 §:ssä tarkoitettua täsmäytysjärjestelyä sovelletaan sekä laissa 218/1990 tarkoitettuihin pankkisektorin uudelleenjärjestyihin liittyvistä omaisuuseristä ja osakkeista peräisin oleviin verottamattomiin voittoihin että muista, asetuksen 358/1997 nojalla toteutetuista uudelleenjärjestelyistä peräisin oleviin omaisuuseriin, jotka olivat yhtiön hallussa vielä 31 päivänä joulukuuta 2001.
Law 448/2001 provided that the substitute taxes due on the gains recognised were set at 12 % and 9 % respectively for dual realignments (realignment of both the assets held by the operating company and the stocks received by the participating company) and single realignment (only the assets held by the operating company are realigned) in lieu of the company tax of 41 % applicable at the time of the realignment (36 % company tax plus 5 % local business tax).
Laissa 448/2001 säädettiin, että täsmäytyksen aikaan sovelletun 41 prosentin yhtiöveron (joka muodostuu 36 prosentin yhtiöverosta ja tuotannollisesta toiminnasta kannettavasta 5 prosentin paikallisverosta) sijaan voitoista kannetaan korvaavaa veroa 12 prosenttia, jos kyseessä on kaksinkertainen täsmäytys (sekä vastaanottavan yhtiön hallussa olevien omaisuuserien että luovuttavan yhtiön saamien osakkeiden täsmäytys), ja 9 prosenttia, jos kyseessä on yksinkertainen täsmäytys (joka rajoittuu vastaanottavan yhtiön hallussa oleviin omaisuuseriin).
Realignments under Law 350/2003
Laissa 350/2003 tarkoitetut täsmäytykset
Finally, Article 2(26) of Law 350/2003 provided that the realignment scheme foreseen by Article 17 of Law 342/2000 could also apply to the realised but unrecognised gains relative to the assets concerned with the banking reorganisations pursuant to Law 218/1990, still resulting from the company’s accounting at the date of 31 December 2003.
Lain nro 350/2003 2 §:n 26 momentissa säädettiin, että lain 342/2000 17 §:ssä säädettyä täsmäytysjärjestelyä voidaan soveltaa myös realisoituneisiin vielä verottamattomiin voittoihin, jotka liittyvät omaisuuseriin, joita laissa 218/1990 tarkoitetut pankkisektorin uudelleenjärjestelyt koskevat, ja jotka edelleen näkyvät 31 päivänä joulukuuta 2003 käynnissä olevan tilikauden taseessa.
Law 350/2003 provided that the substitute capital gain taxes on the realignments of such gains were 12 % and 9 %, respectively for dual realignments (realignment of both the assets held by the banking company and the stocks received by the banking holding) and single realignment (only the assets held by the banking company are realigned).
Laissa 350/2003 vahvistettiin, että tällaisten voittojen täsmäytykseen liittyvien pääomavoittojen korvaava vero oli 12 prosenttia, jos kyseessä oli kaksinkertainen täsmäytys (sekä luottolaitoksen haltuunsa saamien omaisuuserien että ne luovuttaneen luottolaitoksen vastaanottamien osakkeiden täsmäytys), ja 9 prosenttia, jos kyseessä oli yksinkertainen täsmäytys (joka rajoittuu luottolaitoksen haltuunsa saamiin omaisuuseriin).
Article 26 of Law 350/2003, however, did not foresee any other asset realignments relative to general company reorganisations under D.Lgs. 358/1997.
Lain 350/2003 26 §:ssä ei kuitenkaan säädetty mistään muusta omaisuuserien täsmäytyksestä asetuksen 358/1997 nojalla toteutettuihin yleisiin yhtiöiden uudelleenjärjestelyihin liittyen.
In particular, pursuant to Article 2(26) of Law 350/2003, the historic gains realised under Law 218/1990 with respect to the contributions of banking assets to newly created or existing private banks in exchange for the stocks of such banks could be fiscally recognised by payment of a substitute capital gain tax under the preferential tax rates of 12 % or 9 % in lieu of the company tax of 37,25 % of the time (33 % company tax plus 4,25 % local business tax).
Lain 350/2003 2 §:n 26 momentin mukaan lain 218/1990 nojalla realisoituneista pääomavoitoista, jotka liittyvät käyttöomaisuuden ja pankkien muiden omaisuuserien luovuttamiseen vastaperustetuille tai jo olemassa oleville yksityisille luottolaitoksille kyseisten luottolaitosten osakkeita vastaan, voidaan maksaa 12 prosentin tai 9 prosentin korvaava vero tuolloin sovelletun 37,25 prosentin verokannan (33 prosentin yhtiövero ja tuotannollisesta toiminnasta kannettava 4,25 prosentin paikallisvero) sijaan.
Law 350/2003 also provided that the substitute tax was payable in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006), without interest.
Lisäksi laissa 350/2003 säädettiin, että korvaava vero maksetaan kolmessa erässä (50 prosenttia vuonna 2004, 25 prosenttia vuonna 2005 ja 25 prosenttia vuonna 2006) ilman korkoja.
According to the information provided by the Italian authorities, nine banking groups realigned their assets pursuant to Article 26(26) of Law 350/2003, by payment of the substitute capital gain tax of 9 % (single realignment).
Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella yhdeksän pankkikonsernia on täsmäyttänyt omaisuuseränsä lain 350/2003 26 §:n 26 momentin nojalla maksamalla pääomavoitoista 9 prosentin korvaavan veron (yksinkertainen täsmäytys).
The tax effectively incurred accordingly amounts to EUR 185505996 [9], which is the term of reference to compute the eventual aid grant equivalent.
Maksettu vero nousee näin 185505996 euroon [9], joka on viitemäärä laskettaessa mahdollisen tuen määrää avustusekvivalenttina ilmaistuna.
Revaluations under Law 350/2003
Laissa 350/2003 tarkoitetut uudelleenarvostukset
Article 2(25) of Law 350/2003 provided that all taxable companies may revalue the tax bases of their assets existing at the date of 31 December 2002 to mark them to their market value of the time, by payment of a substitute tax of 19 % in case of revaluation of depreciable assets and 15 % in case of non-depreciable assets, payable in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006).
Lain 350/2003 2 §:n 25 momentissa säädettiin, että kaikki verovelvolliset yhtiöt voivat määrittää 31 päivänä joulukuuta 2002 olemassa olevien omaisuuseriensä verotusarvot uudelleen senhetkiseen käypään arvoon maksamalla kolmessa erässä (50 prosenttia vuonna 2004, 25 prosenttia vuonna 2005 ja 25 prosenttia vuonna 2006) 19 prosentin korvaavan veron, jos kyseessä on poistokelpoisten omaisuuserien uudelleenarvostus, ja 15 prosentin korvaavan veron, jos kyseisistä omaisuuseristä ei tehdä poistoja.
As indicated above, revaluations are extraordinary operations which are occasionally allowed by special tax regulations to reconcile the historic value of assets with their current value.
Kuten edellä mainittiin, uudelleenarvostukset ovat poikkeuksellisia operaatioita, jotka toisinaan sallitaan erityisin verosäännöksin omaisuuserien muuntamiseksi käypään arvoon.
A tax revaluation is distinct from a realignment, because in the revaluation the tax base of the assets held by a company may be stepped up to the current market value at the time of the revaluation, while in a realignment the fiscal gain recognised is capped at the value realised at the time of a prior realisation event as for example a reorganisation.
Verotuksellinen uudelleenarvostus on eri asia kuin täsmäytys. Ensiksi mainitussa yhtiön omaisuuserien verotusarvo voidaan saattaa uudelleenarvostushetken markkina-arvon mukaiseksi, kun taas viimeksi mainitussa verotettava pääomavoitto ei voi olla suurempi kuin aiemmin toteutuneen tapahtuman, esimerkiksi uudelleenjärjestelyn, yhteydessä.
By its decision of 30 May 2007 [10], the Commission initiated the formal investigation procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty on the tax realignment scheme provided for by Article 2(26) of Law 350/2003 because it appeared to fulfil all the conditions to be considered State aid within the meaning of Article 87(1) EC and there were doubts about its compatibility with the common market as none of the exceptions provided for in Articles 87(2) and (3) seemed applicable.
Komissio aloitti 30 päivänä toukokuuta 2007 päivätyllä päätöksellä [10] EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn lain 350/2003 2 §:n 26 momentissa säädetyn verotäsmäytysjärjestelyn osalta. Järjestely vaikutti täyttävän kaikki ehdot, joita EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena pitäminen edellyttää. Lisäksi tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille oli epäilyjä, koska ei näyttänyt olevan mahdollista soveltaa mitään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetyistä poikkeuksista.
In particular, the Commission considered that Article 2(26) of Law 350/2003 provided a financial advantage represented by the difference between the tax effectively paid in 2004 to realign the value of the assets and the tax which would have been normally borne if the same realignment would have been made in the absence of the same Article 2(26) of Law 350/2003.
Komissio katsoi erityisesti, että lain 250/2003 2 §:n 26 momentilla myönnettiin taloudellista etua, joka vastasi suuruudeltaan vuonna 2004 omaisuuserien arvon täsmäyttämiseksi tosiasiallisesti maksetun veron ja, jos täsmäytys olisi tehty lain 350/2003 2 §:n 26 momentin säännöksiä soveltamatta, yleisen veron erotusta.