natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Together, the in vivo and modelling studies have demonstrated that the procedure is reproducible, uses fewer animals and causes less suffering than the traditional methods and is able to rank substances in a similar manner to the other acute toxicity testing methods.
In vivo- ja mallintamistutkimukset ovat osoittaneet, että menetelmä on toistettava, että siinä käytetään vähemmän eläimiä ja että se aiheuttaa vähemmän kärsimystä kuin perinteiset menetelmät. Menetelmällä voidaan luokitella aineita vaarallisuuden mukaan samalla tavoin kuin muilla akuutin toksisuuden tutkimusmenetelmillä.
Guidance on the selection of the most appropriate test method for a given purpose can be found in the Guidance Document on Acute Oral Toxicity Testing (7).
Ohjeita tiettyyn tarkoitukseen sopivimman tutkimusmenetelmän valinnasta on annettu akuutin oraalisen toksisuuden testausta koskevassa ohjeasiakirjassa (Guidance Document on Acute Oral Toxicity Testing (7)).
This guidance document also contains additional information on the conduct and interpretation of Testing Method B.1bis.
Ohjeasiakirjassa on myös lisätietoa tutkimusmenetelmä B.l a:n käyttämisestä ja tulkinnasta.
It is a principle of the method that in the main study only moderately toxic doses are used, and that administration of doses that are expected to be lethal should be avoided.
Menetelmän periaatteena on, että päätutkimuksessa käytetään ainoastaan lievästi toksisia annoksia ja että todennäköisesti tappavien annosten antamista vältetään.
Also, doses that are known to cause marked pain and distress, due to corrosive or severely irritant actions, need not be administered.
Annoksia, joiden tiedetään aiheuttavan voimakasta kipua ja kärsimystä syövyttävien tai vaikea-asteisten ärsytysvaikutusten vuoksi, ei myöskään tarvitse annostella.
Moribund animals, or animals obviously in pain or showing signs of severe and enduring distress shall be humanely killed, and are considered in the interpretation of the test results in the same way as animals that died on test.
Kuolemaisillaan olevat, selvästi kärsivät tai voimakkaasta ja jatkuvasta kivusta merkkejä osoittavat eläimet on lopetettava humaanilla tavalla, ja koetulosten tulkinnassa ne on otettava huomioon samalla tavalla kuin kokeessa kuolleet eläimet.
Criteria for making the decision to kill moribund or severely suffering animals, and guidance on the recognition of predictable or impending death, are the subject of a separate Guidance Document (8).
Erillisessä ohjeasiakirjassa (8) on esitetty kriteerit, joiden perusteella tehdään päätös kuolemaisillaan olevan tai voimakkaasti kärsivän eläimen lopettamisesta. Lisäksi siinä on annettu ohjeita ennustettavan tai uhkaavan kuoleman tunnistamiseksi.
The method provides information on the hazardous properties and allows the substance to be ranked and classified according to the Globally Harmonised System (GHS) for the classification of chemicals which cause acute toxicity (9).
Menetelmällä saadaan tietoa vaarallisista ominaisuuksista ja aineet voidaan sen perusteella sijoittaa ja luokitella akuuttia toksisuutta aiheuttavien kemikaalien kansainvälisesti yhdenmukaistetun luokitusjärjestelmän mukaisesti (Globally Harmonised System (GHS) for the classification of chemicals which cause acute toxicity (9)).
The testing laboratory should consider all available information on the test substance prior to conducting the study.
Koelaboratorion on otettava huomioon kaikki testiaineesta saatavilla olevat tiedot ennen tutkimuksen suorittamista.
Such information will include the identity and chemical structure of the substance; its physico-chemical properties; the results of any other in vitro or in vivo toxicity tests on the substance; toxicological data on structurally related substances; and the anticipated use(s) of the substance.
Näissä tiedoissa on esitettävä aineen tunnistetiedot ja kemiallinen rakenne, sen fysikaalis-kemialliset ominaisuudet, kaikkien muiden aineella in vivo tai in vitro suoritettujen toksisuuskokeiden tulokset, rakenteellisesti samanlaisten aineiden toksikologiset tiedot ja aineen odotettu käyttö.
This information is necessary to satisfy all concerned that the test is relevant for the protection of human health, and will help in the selection of an appropriate starting dose.
Nämä tiedot ovat välttämättömiä kaikkien asianosaisten vakuuttamiseksi siitä, että kokeella on merkitystä ihmisten terveyden suojelun kannattaja että sen avulla voidaan valita sopiva alkuannos.
Acute oral toxicity: refers to those adverse effects occurring following oral administration of a single dose of a substance or multiple doses given within 24 hours.
Akuutti oraalinen toksisuus: haittavaikutukset, joita esiintyy, kun ainetta on annosteltu suun kautta kerta-annoksena tai useina annoksina 24 tunnin aikana.
Delayed death: means that an animal does not die or appear moribund within 48 hours but dies later during the 14-day observation period.
Viivästynyt kuolema: eläin ei kuole tai vaikuta kuolevalta 48 tunnin kuluessa, mutta kuolee myöhemmin 14 päivän havainnointijakson aikana.
Dose: is the amount of test substance administered.
Annos: annettavan testiaineen määrä.
Dose is expressed as weight of test substance per unit weight of test animal (e.g. mg/kg).
Annos ilmaistaan testiaineen painona koe-eläimen painoyksikköä kohti (esimerkiksi mg/kg).
Evident toxicity: is a general term describing clear signs of toxicity following the administration of test substance (see (3) for examples) such that at the next highest fixed dose either severe pain and enduring signs of severe distress, moribund status (criteria are presented in the Humane Endpoints Guidance Document (8)), or probable mortality in most animals can be expected.
Ilmeinen toksisuus: yleistermi, jolla tarkoitetaan testiaineen antamisen jälkeen ilmeneviä selviä toksisuuden oireita (katso esimerkiksi (3)). Näiden oireiden perusteella vakioannoksen suurentaminen seuraavaan annokseen aiheuttaisi todennäköisesti voimakasta kipua ja jatkuvia merkkejä kovasta kärsimyksestä tai sen, että eläin on kuolemaisillaan (perusteet on esitetty eläinkokeen humaaneja lopettamiskriteereitä koskevassa ohjeasiakirjassa Humane Endpoints Guidance Document (8)) tai todennäköisesti useimpien eläinten kuoleman.
GHS: Globally Harmonised Classification System for Chemical Substances and Mixtures.
GHS: Globally Harmonised Classification System for Chemical Substances and Mixtures (Kemiallisten aineiden ja seosten kansainvälisesti yhdenmukaistettu luokitusjärjestelmä).
Signs indicative of this state in rodents could include convulsions, lateral position, recumbence and tremor.
Jyrsijöillä tällaista tilaa osoittavia merkkejä voivat olla kouristukset, kyljellään makaaminen, velttous ja vapina.
(See the Humane Endpoint Guidance Document (8) for more details).
(Katso tarkempia lisätietoja eläinkokeen humaaneja lopettamiskriteereitä koskevasta ohjeasiakirjasta (8)).
LD50(median lethal dose): is a statistically derived single dose of a substance that can be expected to cause death in 50 % of animals when administered by the oral route.
LD50(median lethal dose, keskimääräinen tappava annos): on tilastollinen kerta-annos, jonka voidaan suun kautta annosteltuna odottaa tappavan puolet annoksen saaneista eläimistä.
The LD50 value is expressed in terms of weight of test substance per unit weight of test animal (mg/kg).
LD50-arvo ilmoitetaan testiaineen painona koe-eläimen painoyksikköä kohti (mg/kg).
Groups of animals of a single sex are dosed in a stepwise procedure using the fixed doses of 5, 50, 300 and 2000 mg/kg (exceptionally an additional fixed dose of 5000 mg/kg may be considered, see Section 1.6.2).
Samaa sukupuolta olevien eläinten ryhmille annostellaan testiainetta vaiheittain käyttämällä 5, 50, 300 ja 2000 mg:n/kg vakioannoksia (poikkeuksellisesti voidaan käyttää 5000 mg:n/kg lisävakioannosta, katso kappale 1.6.2).
The initial dose level is selected on the basis of a sighting study as the dose expected to produce some signs of toxicity without causing severe toxic effects or mortality.
Alkuannostaso valitaan esikokeen perusteella annokseksi, jonka odotetaan aiheuttavan joitakin toksisuusoireita, mutta ei kuitenkaan vakavia toksisia vaikutuksia tai kuolleisuutta.
Clinical signs and conditions associated with pain, suffering, and impending death, are described in detail in a separate OECD Guidance Document (8).
Kipuun, kärsimykseen ja uhkaavaan kuolemaan liittyviä kliinisiä oireita ja tiloja on kuvailtu yksityiskohtaisesti OECD:n ohjeasiakirjassa (8).
Further groups of animals may be dosed at higher or lower fixed doses, depending on the presence or absence of signs of toxicity or mortality.
Muille eläinryhmille voidaan antaa korkeampia tai matalampia vakioannoksia sen mukaan, esiintyykö merkkejä toksisuudesta tai kuolleisuudesta.
This procedure continues until the dose causing evident toxicity or no more than one death is identified, or when no effects are seen at the highest dose or when deaths occur at the lowest dose.
Menettelyä jatketaan, kunnes ilmeistä toksisuutta tai korkeintaan yhden kuoleman aiheuttava annos pystytään määrittämään, tai kun korkeimmasta annoksesta ei ole havaittavissa vaikutuksia tai alhaisin annos aiheuttaa kuolemia.
Selection of animal species
Koe-eläinten valinta
The preferred rodent species is the rat, although other rodent species may be used.
Suositeltavin jyrsijälaji on rotta, tosin muitakin jyrsijöitä voidaan käyttää.
Normally females are used (7).
Yleensä käytetään naaraita (7).
This is because literature surveys of conventional LD50 tests show that usually there is little difference in sensitivity between the sexes, but in those cases where differences are observed, females are generally slightly more sensitive (10).
Syynä tähän on, että tavanomaisia LD50-kokeita koskevien kirjallisuustutkimusten perusteella sukupuolten herkkyydessä on yleensä vähän eroja, mutta silloin kun eroja on havaittu, naaraat ovat yleensä hieman herkempiä (10).
However, if knowledge of the toxicological or toxicokinetic properties of structurally related chemicals indicates that males are likely to be more sensitive then this sex should be used.
Mikäli rakenteellisesti samanlaisten kemikaalien toksikologisia ja toksikokineettisiä ominaisuuksia koskevat tiedot osoittavat urosten olevan herkempiä, on käytettävä uroksia.
When the test is conducted in males, adequate justification should be provided.
Kokeen tekeminen uroksilla edellyttää riittäviä perusteita.
Healthy young adult animals of commonly used laboratory strains should be employed.
Kokeeseen on käytettävä terveitä, nuoria ja täysikasvuisia yleisesti käytettyjä koe-eläinkantoja.
Females should be nulliparous and non-pregnant.
Naaraat eivät saa olla synnyttäneitä eivätkä kantavia.
Each animal, at the commencement of its dosing, should be between eight and 12 weeks old and its weight should fall in an interval within ± 20 % of the mean weight of any previously dosed animals.
Kunkin eläimen on annostuksensa alussa oltava 8–12 viikon ikäinen, ja sen paino saa poiketa korkeintaan ± 20 % aikaisemmin annoksen saaneiden eläinten keskipainosta.
Housing and feeding conditions
Häkit ja ruokinta
The temperature of the experimental animal room should be 22 oC (± 3 oC).
Koe-eläinhuoneen lämpötilan tulee olla 22 oC (± 3 oC).
Although the relative humidity should be at least 30 % and preferably not exceed 70 % other than during room cleaning the aim should be 50-60 %.
Vaikka riittävät vaatimukset suhteellisen kosteuden suhteen ovat vähintään 30 % eikä mielellään yli 70 % muulloin kuin huoneen puhdistuksen aikana, pitäisi kuitenkin pyrkiä 50–60 %:n suhteelliseen kosteuteen.
For feeding, conventional laboratory diets may be used with an unlimited supply of drinking water.
Eläinten ruokinnassa voidaan käyttää normaalia laboratoriorehua, eikä juomaveden määrää saa rajoittaa.
Animals may be group-caged by dose, but the number of animals per cage must not interfere with clear observations of each animal.
Eläimet voidaan sijoittaa eri häkkeihin ryhmissä annoksen mukaan, mutta eläinten lukumäärä häkkiä kohti ei saa häiritä kunkin eläimen selkeää havainnointia.
Preparation of animals
Eläinten preparointi
The animals are randomly selected, marked to permit individual identification, and kept in their cages for at least five days prior to the start of dosing to allow for acclimatisation to the laboratory conditions.
Eläimet valitaan satunnaisesti ja merkitään yksilötunnistusta varten. Eläimiä pidetään häkeissään vähintään viiden päivän ajan ennen annostelun aloittamista, jotta ne tottuvat laboratorio-oloihin.
Preparation of doses
Annosten valmistelu
In general test substances should be administered in a constant volume over the range of doses to be tested by varying the concentration of the dosing preparation.
Yleensä testiaineen testattavat annokset annostellaan vakiotilavuudessa niin, että annosteltavan valmisteen pitoisuus vaihtelee.
Where a liquid end product or mixture is to be tested however, the use of the undiluted test substance, i.e. at a constant concentration, may be more relevant to the subsequent risk assessment of that substance, and is a requirement of some regulatory authorities.
Testattaessa nestemäistä lopputuotetta tai seosta testiaineen käyttö laimentamattomana eli vakiopitoisena saattaa kuitenkin olla oleellista kyseisen aineen myöhemmän riskinarvioinnin kannalta, ja jotkut sääntelyviranomaiset edellyttävätkin tällaista menettelyä.
In either case, the maximum dose volume for administration must not be exceeded.
Kummassakaan tapauksessa annoksen enimmäistilavuutta ei saa ylittää.
The maximum volume of liquid that can be administered at one time depends on the size of the test animal.
Suurin kerralla annettava nestemäärä määräytyy koe-eläimen koon mukaan.
In rodents, the volume should not normally exceed 1ml /100 g of body weight: however in the case of aqueous solutions 2 ml/100 g body weight can be considered.
Vesiliuoksia voidaan kuitenkin antaa 2 ml sataa painogrammaa kohti. Annostellun valmisteen koostumukseksi suositellaan vesipitoista liuosta/suspensiota/emulsiota aina, kun se on mahdollista.
With respect to the formulation of the dosing preparation, the use of an aqueous solution/suspension/emulsion is recommended wherever possible, followed in order of preference by a solution/suspension/emulsion in oil (e.g. corn oil) and then possibly solution in other vehicles.
Annostellun valmisteen koostumukseksi suositellaan vesipohjaista liuosta/suspensiota/emulsiota aina kun se on mahdollista. Muussa tapauksessa on mieluiten käytettävä öljypohjaista (esimerkiksi maissiöljy) liuosta/suspensiota/emulsiota tässä järjestyksessä ja sen jälkeen muihin kantaja-aineisiin pohjautuvia liuoksia.
For vehicles other than water the toxicological characteristics of the vehicle should be known.
Jos kantaja-aine on muu kuin vesi, sen toksiset ominaisuudet on tunnettava.
Doses must be prepared shortly prior to administration unless the stability of the preparation over the period during which it will be used is known and shown to be acceptable.
Annokset on valmistettava vähän ennen annostelua paitsi, jos valmisteen tiedetään säilyttävän stabiliteettinsa käytön ajan ja sen on osoitettu olevan hyväksyttävä.
PROCEDURE
TESTIN SUORITUS
Administration of doses
Antotapa
The test substance is administered in a single dose by gavage using a stomach tube or a suitable intubation canula.
Testiaine annetaan kerta-annoksena mahaletkun tai sopivan intubaatiokanyylin kautta.
In the unusual circumstance that a single dose is not possible, the dose may be given in smaller fractions over a period not exceeding 24 hours.
Mikäli kerta-annostelu ei poikkeuksellisesti ole mahdollinen, annos voidaan antaa pienempinä osina enintään 24 tunnin kuluessa.
Animals should be fasted prior to dosing (e.g. with the rat, food but not water should be withheld over-night; with the mouse, food but not water should be withheld for three to four hours).
Eläimiä ei saa ruokkia ennen annostelua (esimerkiksi rottaa on pidettävä ruoatta yli yön ja hiirtä 3–4 tuntia, mutta vettä tulee olla tarjolla).
Following the period of fasting, the animals should be weighed and the test substance administered.
Paaston jälkeen eläimet punnitaan ja niille annetaan testiaine.
After the substance has been administered, food may be withheld for a further three to four hours in rats or one to two hours in mice.
Aineen annostelun jälkeen ruokintaa voidaan siirtää rotilla vielä 3–4 tuntia ja hiirillä 1–2 tuntia.
Where a dose is administered in fractions over a period of time, it may be necessary to provide the animals with food and water depending on the length of the period.
Mikäli annos annetaan osina tietyn ajan kuluessa, eläimille saatetaan joutua antamaan ruokaa ja vettä jakson pituudesta riippuen.
Sighting study
Esikoe
The purpose of the sighting study is to allow selection of the appropriate starting dose for the main study.
Esikokeen tarkoituksena on sopivan alkuannoksen valinta päätutkimusta varten.
The test substance is administered to single animals in a sequential manner following the flowcharts in Appendix 1.
Testiaine annostellaan yksittäisille eläimille vaiheittain liitteessä 1 esitetyn toimenpidekaavion mukaisesti.
The sighting study is completed when a decision on the starting dose for the main study can be made (or if a death is seen at the lowest fixed dose).
Esikoe on valmis, kun päätös päätutkimuksessa käytettävästä alkuannoksesta voidaan tehdä (tai jos kuolleisuutta ilmenee alhaisimman vakioannoksen yhteydessä).
The starting dose for the sighting study is selected from the fixed dose levels of 5, 50, 300 and 2000 mg/kg as a dose expected to produce evident toxicity based, when possible, on evidence from in vivo and in vitro data from the same chemical and from structurally related chemicals.
Esikokeen alkuannos valitaan vakioannostasoista 5, 50, 300 ja 2000 mg/kg. Valitun alkuannoksen odotetaan aiheuttavan ilmeistä toksisuutta ja sen on mahdollisuuksien mukaan perustuttava samalla kemikaalilla tai rakenteellisesti samanlaisilla kemikaaleilla suoritettujen in vivo- tai in vitro -testien tietoihin.
In the absence of such information, the starting dose will be 300 mg/kg.
Jos tällaisia tietoja ei ole käytettävissä, alkuannos on 300 mg/kg.
A period of at least 24 hours will be allowed between the dosing of each animal.
Annokset annetaan eläimille vähintään 24 tunnin välein.
All animals should be observed for at least 14 days.
Kaikkia eläimiä on havainnoitava vähintään 14 päivää.
Exceptionally, and only when justified by specific regulatory needs, the use of an additional upper fixed dose level of 5000 mg/kg may be considered (see Appendix 3).
Korkeinta 5000 mg:n/kg vakioannostasoa voidaan käyttää poikkeuksellisesti ja vain silloin, kun se on perusteltua erityisten sääntelyyn liittyvien vaatimusten vuoksi (katso liite 3).
For reasons of animal welfare concern, testing of animals in GHS Category 5 ranges (2000-5000 mg/kg is discouraged and should only be considered when there is a strong likelihood that the results of such a test have a direct relevance for protecting human or animal health or the environment.
Eläinten hyvinvoinnin takia eläinkokeiden tekeminen GHS-luokassa 5 annoksella 2000–5000 mg/kg ei ole suositeltavaa, ja sitä tulee käyttää vain, kun on erittäin todennäköistä, että tällaisen kokeen tuloksilla on välitöntä merkitystä eläinten tai ihmisten terveyden tai ympäristön suojelemiselle.
If this second animal dies, then GHS Category 1 will be confirmed and the study will be immediately terminated.
Mikäli eläin kuolee, vahvistetaan luokitukseksi GHS-luokka 1 ja tutkimus päätetään välittömästi.
If the second animal survives, then a maximum of three additional animals will be dosed at 5 mg/kg.
Mikäli eläin jää henkiin, annetaan korkeintaan kolmelle muulle eläimelle 5 mg:n/kg annos.
Because there will be a high risk of mortality, these animals should be dosed in a sequential manner to protect animal welfare.
Koska kuolleisuusriski on suuri, annostelun tulee tapahtua vaiheittain eläinten hyvinvoinnin turvaamiseksi.
The time interval between dosing each animal should be sufficient to establish that the previous animal is likely to survive.
Annokset on annettava eläimille riittävin aikavälein, jotta voidaan osoittaa edellisen eläimen todennäköisesti jäävän henkiin.
If a second death occurs, the dosing sequence will be immediately terminated and no further animals will be dosed.
Mikäli toinen eläin kuolee, annostelu keskeytetään välittömästi eikä enempää eläimiä testata.
Because the occurrence of a second death (irrespective of the number of animals tested at the time of termination) falls into outcome A (two or more deaths), the classification rule of Appendix 2 at the 5 mg/kg fixed dose is followed (Category 1 if there are two or more deaths or Category 2 if there is no more than one death).
Koska toisen eläimen kuolema (riippumatta testattujen eläinten määrästä päättymishetkellä) kuuluu tulosluokkaan A (kaksi tai useampia eläimiä kuolee), noudatetaan 5 mg:n/kg vakioannokselle liitteessä 2 esitettyä luokitussääntöä (luokka 1 mikäli kaksi tai useampia eläimiä kuolee tai luokka 2 mikäli vain yksi eläin kuolee).
In addition, Appendix 4 gives guidance on the classification in the EU system until the new GHS is implemented.
Lisäksi liitteessä 4 annetaan ohjeita EU:n järjestelmän mukaisesta luokituksesta ennen uuden GHS-järjestelmän käyttöönottoa.
Main study
Mikäli tulokseksi saadaan B ja C, on päätutkimuksen alkuannos 5000 mg/kg. Päätutkimus
Numbers of animals and dose levels
Eläinten määrä ja annostasot
The action to be taken following testing at the starting dose level is indicated by the flowcharts in Appendix 2.
Alkuannostasolla tapahtuneen testauksen jälkeen suoritettavat toimet on esitetty toimenpidekaavioissa liitteessä 2.
One of three actions will be required; either stop testing and assign the appropriate hazard classification class, test at a higher fixed dose or test at a lower fixed dose.
Valittavana on kolme toimintavaihtoehtoa: testauksen keskeyttäminen ja sopivan vaarallisuusluokan määrittäminen, korkeamman vakioannoksen testaaminen tai matalamman vakioannoksen testaaminen.
However, to protect animals, a dose level that caused death in the sighting study will not be revisited in the main study (see Appendix 2).
Eläinten suojelemiseksi päätutkimuksessa ei kuitenkaan käytetä uudestaan esikokeessa kuolemaan johtanutta annostasoa (katso liite 2).
Experience has shown that the most likely outcome at the starting dose level will be that the substance can be classified and no further testing will be necessary.
Kokemusten mukaan todennäköisin tulos alkuannostasolla on, että aine voidaan luokitella eikä uutta testausta tarvita.
A total of five animals of one sex will normally be used for each dose level investigated.
Yleensä kullakin tutkitulla annostasolla käytetään yhteensä viittä samaa sukupuolta olevaa eläintä.
The five animals will be made up of one animal from the sighting study dosed at the selected dose level together with an additional four animals (except, unusually, if a dose level used on the main study was not included in the sighting study).
Näihin viiteen eläimeen kuuluu yksi esikokeessa valitulla annostasolla testattu eläin sekä neljä muuta eläintä (paitsi jos päätutkimuksessa käytetty annostaso ei poikkeuksellisesti sisältynyt katsaustutkimukseen).
The time interval between dosing at each level is determined by the onset, duration, and severity of toxic signs.
Annostelun aikaväli kullakin tasolla määritellään toksisten oireiden alkamishetken, keston ja vaikeusasteen mukaan.
Treatment of animals at the next dose should be delayed until one is confident of survival of the previously dosed animals.
Seuraavan annoksen antamista tulee siirtää, kunnes jo annosteltujen eläinten eloonjäämisestä on saatu varmuus.
A period of three or four days between dosing at each dose level is recommended, if needed, to allow for the observation of delayed toxicity.
Tarvittaessa annosteluväliksi suositellaan jokaisella annostasolla 3–4 päivää viivästyneen toksisuuden havainnoimiseksi.
The time interval may be adjusted as appropriate, e.g. in case of inconclusive response.
Aikaväliä voidaan muuttaa sopivaksi esimerkiksi, jos vasteesta ei vielä ole täyttä varmuutta.