natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This ensures that their parenting skills and social interactions within a hierarchical structure develop adequately.
Näin varmistetaan se, että niiden vanhemmuustaidot ja sosiaaliset kyvyt hierarkkisessa rakenteessa kehittyvät riittävästi.
Animals will normally successfully rear single or twin offspring without intervention.
Eläimet pystyvät yleensä kasvattamaan yhden tai kaksi jälkeläissukupolvea ilman toimenpiteitä.
However, a management policy for rejected infants is required to minimise suffering in these animals.
Tarvitaan kuitenkin suunnitelma sitä varten, miten hylätyistä jälkeläisistä huolehditaan, jotta ne kärsisivät mahdollisimman vähän.
Separation from the mother
Vieroittaminen emosta
Young animals have a slow postnatal development lasting several years in cercopithecoids with a period of dependency on their mothers lasting until they are 8 to 12 months old, depending on the species.
Syntymän jälkeen vanhan maailman häntäapinat kehittyvät hitaasti usean vuoden ajan. Niiden riippuvuus emosta kestää 8–12 kuukauden ikään lajista riippuen.
During this period they learn about their environment under the mother's protective vigilance and socialise through interactions with a diversity of social partners.
Tämä aikana ne tutustuvat ympäristöönsä emonsa suojelevassa valvonnassa ja sosiaalistuvat vuorovaikutuksessa erilaisten sosiaalisten kumppanien kanssa.
They also learn parenting skills by interacting with infants or even helping to care for them.
Ne oppivat myös vanhemmuustaitoja olemalla vuorovaikutuksessa poikasten kanssa tai jopa auttamalla niiden hoidossa.
Separation of infants from a colony causes distress to the mother and infant at the time.
Nuorten eläinten erottaminen yhdyskunnasta aiheuttaa tuskaa sekä emolle että poikaselle.
It is therefore preferable to leave them in their natal colony until they have become independent.
Tämän vuoksi on parempi jättää ne syntymäyhdyskuntaansa niiden itsenäistymiseen saakka.
Should they, for their own welfare, have to be weaned or separated earlier, it is advisable to incorporate them into a well organised group to avoid damage to their social development, behaviour, physiology and immune competence.
Jos ne on niiden oman hyvinvoinnin vuoksi vieroitettava tai erotettava aikaisemmin, on suositeltavaa siirtää ne hyvin organisoituneeseen ryhmään, jotta vältetään vahinkoa niiden kehitykselle, käyttäytymiselle, fysiologialle ja vastustuskyvylle.
The appropriate age ranges for weaning will depend on the species.
Vieroituksen sopiva ikähaitari riippuu lajista.
The environment should enable the animal to carry out a complex daily programme of activity.
Ympäristön tulisi mahdollistaa se, että eläin voi päivittäin toteuttaa monipuolista toimintaa.
The precise features of the living quarters, however, will vary according to species, due to differences in natural behaviour.
Elintilojen erityisominaisuudet vaihtelevat kuitenkin lajeittain, koska lajien luonnollisessa käyttäytymisessä on eroja.
The enclosure should allow the animal to adopt as wide a behavioural repertoire as possible, provide it with a sense of security, and a suitably complex environment to allow the animal to run, walk, climb and jump.
Suojan tulisi antaa eläimelle tilaisuus toteuttaa mahdollisimman laajasti erilaisia käyttäytymismalleja ja antaa sille turvallisuudentunnetta. Eläimellä pitäisi olla sopivan monipuolinen ympäristö, jossa se voi juosta, kävellä, kiivetä ja hyppiä.
Materials providing tactile stimuli are also valuable.
Kosketusärsykkeitä tarjoavat materiaalit ovat myös hyödyllisiä.
Opportunities for the animals to have some control over the environment should be provided.
Eläinten pitäisi pystyä jossain määrin vaikuttamaan ympäristöönsä.
Some novelty should also be introduced at intervals, which can include for example minor changes in the conformation or arrangement of enclosure furniture and feeding practices.
Ympäristöä tulisi uudistaa ajoittain esimerkiksi muuttamalla hieman suojassa olevien rakenteiden järjestystä tai ruokintakäytäntöjä.
Non-human primates should be housed in such a way that they do not exhibit abnormal behaviour and are able to display a satisfactory range of normal activities.
Kädettömiä olisi säilytettävä niin, että niille ei synny epänormaalia käyttäytymistä ja että ne pystyvät harjoittamaan riittävän laajasti normaaleja toimintoja.
The following factors will determine the enclosure dimensions for a given species:
Suojan mitat tiettyä lajia varten määritetään seuraavien perusteiden mukaisesti:
the adult size of the animal (juvenile animals, though smaller, are usually more active than adults, thus requiring similar space allowances for physical development and play), and
aikuisen eläimen koko (nuoret eläimet, jotka ovat aikuisia pienempiä, ovat kuitenkin aikuisia aktiivisempia, ja ne tarvitsevat sen vuoksi samankokoisen suojan fyysistä kehitystä ja leikkimistä varten),
sufficient space to provide a complex and challenging environment, and
riittävä tila, joka tarjoaa monipuolisen ja haastavan ympäristön, ja
the size of group to be accommodated.
säilytettävän ryhmän koko.
The following principles should apply to the housing of all species of non-human primates:
Kaikkien kädellisten lajien säilyttämiseen olisi sovellettava seuraavia periaatteita:
enclosures should be of adequate height to allow the animal to flee vertically and sit on a perch or a shelf, without its tail contacting the floor,
suojien tulisi olla riittävän korkeita, jotta eläin voi paeta pystysuoraan ja istua orrella tai hyllyllä ilman, että sen häntä koskettaa lattiaa,
the animal should be able to display a normal locomotor and behavioural repertoire,
eläimen tulisi pystyä toteuttamaan normaaleja liikunnan ja käyttäytymisen malleja,
there should be room for suitable environmental enrichment,
suojassa tulisi olla tilaa ympäristön sopivalle virikkeellistämiselle,
apart from exceptional circumstances, the animal should not be singly housed,
eläintä tulisi säilyttää yksin ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa,
enclosures should not be arranged in two or more tiers vertically.
suojia ei tulisi asettaa päällekkäin kahteen tai kolmeen tasoon.
Outdoor enclosures
Ulkosuojat
Where possible, non-human primates should have access to outdoor enclosures.
Kädellisillä tulisi mahdollisuuksien mukaan olla mahdollisuus päästä ulkosuojiin.
These are commonly used for breeding larger non-human primates.
Niitä käytetään yleisesti suurten kädellisten kasvattamiseen.
They have the advantage for the animals that they can include many features of the natural environment and are also useful for holding stock or experimental animals where close climatic control is not required and outdoor temperatures are suitable.
Ulkosuojista on eläinten kannalta se hyöty, että niihin voidaan sisällyttää monia eläinten luonnollisen ympäristön ominaisuuksia. Ne ovat myös hyödyllisiä myöhempää käyttöä varten säilytettävien eläinten tai koe-eläinten pitopaikkoja silloin, kun ei tarvita tiivistä lämpötilan sääntelyä ja ulkolämpötilat ovat eläimille sopivia.
Outdoor enclosures are usually constructed of metal, but other materials, including wood, can be used providing it is suitably weather-proofed.
Ulkosuojat rakennetaan yleensä metallista, mutta muita materiaaleja, kuten puuta, voidaan käyttää, mikäli se on riittävän säänkestävää.
Some types of wood are approved by toxicologists provided that a certificate of analysis is available.
Toksikologit hyväksyvät tietyntyyppisen puun, jos käytettävissä on todistus analyysistä.
Wood is easily maintained or replaced, can be custom-built on site and provides a quieter and more natural material.
Puuta voidaan helposti hoitaa ja se voidaan korvata, sitä voidaan muokata tarpeen mukaan itse paikalla ja se on hiljaisempi ja luonnollisempi materiaali.
To protect the structural integrity of a wooden enclosure, the framework should either be of a type of wood which the animals will not chew or protected with mesh and a non-toxic treatment.
Puisen suojan rakenteen suojelemiseksi suojan tulisi joko olla sellaisesta puusta, jota eläimet eivät pureskele, tai puu olisi suojattava verkolla ja myrkyttömällä käsittelyllä.
The base of the enclosure can be of concrete or natural vegetation.
Suojan pohja voi olla betonia tai luonnollista kasvistoa.
Concrete-floored enclosures can be covered with a suitable non-toxic substrate.
Betonipohjaiset suojat voidaan peittää sopivalla myrkyttömällä alustamateriaalilla.
Either part of the outdoor enclosure should be roofed, to allow the animals to be outside in wet weather and to provide protection from the sun or, alternatively, shelters can be provided.
Osa ulkosuojasta olisi katettava, jotta eläimet voivat olla ulkona kostella säällä ja suojautua auringolta. Vaihtoehtoisesti käytettävissä on oltava suojarakennuksia.
Where outdoor enclosures are provided, the non-human primates will utilise them, even in the winter.
Jos käytettävissä on ulkotiloja, kädelliset käyttävät niitä jopa talvella.
However, heated indoor enclosures should be provided.
Käytettävissä on kuitenkin oltava myös lämmitettyjä sisäsuojia.
It is recommended that the minimum size for an indoor enclosure should meet the minimum values specified to ensure that the animals are not overcrowded in inclement weather.
Sisäsuojan vähimmäiskoon olisi noudatettava vähimmäissuosituksia sen varmistamiseksi, että suojat eivät ankarissa sääoloissa tule liian täyteen.
As outdoor enclosures represent additional space, there is no need to set minimum dimensions for these.
Koska ulkotiloja käytetään lisätilana, niille ei ole tarpeen asettaa vaatimuksia vähimmäismitoista.
Where different enclosures are connected, for example outdoor and indoor, more than one connecting door should be provided to prevent subordinates being trapped by more dominant animals.
Jos eri tilat (esimerkiksi ulko- ja sisäsuoja) ovat yhteydessä toisiinsa, niiden välillä olisi oltava useampi kuin yksi ovi, jotta ylempiarvoiset eläimet eivät pysty estämään alempiarvoisten eläinten liikkumista.
Indoor housing
Sisäsuojat
Although indoor enclosures will commonly be constructed of metal, other materials, such as wood, laminates and glass have been used successfully and provide a quieter environment.
Vaikka sisäsuojat rakennetaan yleensä metallista, muita materiaaleja, kuten puuta, laminaatteja ja lasia, on käytetty hyvällä menestyksellä, ja niiden avulla ympäristöstä tulee hiljaisempi.
As height is a critical feature of the enclosure, all non-human primates should be able to climb, jump and occupy a high perch.
Korkeus on suojan merkittävä ominaisuus. Kaikkien kädellisten tulisi pystyä kiipeämään, hyppäämään ja oleskelemaan korkealla olevalla orrella.
The walls can include mesh to allow climbing but sufficient diagonal branches or perches should also be provided to allow all animals to sit on them simultaneously.
Seinillä voi olla verkkoa, joka mahdollistaa kiipeilyn. Suojassa on kuitenkin oltava riittävästi vinottain asetettuja oksia ja orsia, jotta kaikki eläimet voivat istua niillä yhtä aikaa.
Where mesh is used, care should be taken to ensure that it is of a type which could not lead to injury through animals having their limbs trapped.
Jos käytetään verkkoa, on huolehdittava siitä, että eläimet eivät voi jäädä raajoistaan siihen kiinni ja vahingoittaa itseään.
Solid floors have the advantage that they can be covered with a substrate in which food can be scattered to encourage foraging.
Kiinteiden pohjien etuna on se, että ne voidaan peittää alustalla, johon voidaan ripotella ruokaa, mikä mahdollistaa ravinnon etsimisen.
Non-human primates require space for activity, but may need to be confined in smaller home enclosures for short periods of time when justified on veterinary or experimental grounds.
Kädelliset tarvitsevat tilaa toimintaansa varten, mutta niitä voidaan joutua sulkemaan pienempiin suojiin lyhyiksi ajoiksi silloin, kun tämä on perusteltua lääketieteellisistä tai kokeellisista syistä.
Smaller volumes can be created by partitioning the main enclosure using dividers and/or a mobile back to the enclosure, having a cage within the home enclosure, two linked units, or attaching experimental enclosures to a larger exercise enclosure.
Pienempiä tiloja voidaan luoda jakamalla pääasiallinen suoja väliseinien ja/tai liikuteltavan peräseinän avulla, käyttämällä varsinaiseen suojaan asetettavaa häkkiä, käyttämällä kahta toisiinsa liitettyä suojaa tai liittämällä kokeen aikana käytettävät suojat suurempaan liikuntasuojaan.
These methods of confining experimental animals all have the advantage that animals have access to a satisfactory living environment and social companions, allowing however separation for feeding, cleaning and experimental purposes, such as dosing and blood sampling.
Näiden koe-eläinten sulkemiseen käytettävien menetelmien etuna on se, että eläimillä on pääsy tyydyttävään elinympäristöön ja sosiaalisia kumppaneita samalla, kun eläimet voidaan erottaa ruokintaa, puhdistusta sekä kokeellisia tarkoituksia (kuten annostelua ja verikokeita) varten.
Should single-housing in a small enclosure be necessary, because of a special experimental paradigm, the duration and extent of confinement should be justified by the experimenter, balancing the likely effect on the well-being of the animal against the scientific value and requirements of the experiment.
Jos yksittäissäilytys pienessä suojassa on tarpeen tietyn kokeen vuoksi, kokeen suorittajan on perusteltava erillään säilyttämisen kesto ja laajuus. Tällöin on asetettava vastakkain todennäköinen vaikutus eläimen hyvinvointiin ja kokeen tieteellinen arvo ja sen vaatimukset.
Individuals can be isolated by training (see paragraph 4.8 below) or running the group through a race with a trap in it.
Yksittäiset eläimet voidaan eristää kouluttamalla ne siihen (katso kohta 4.8) tai juoksuttamalla ryhmä uralla, jossa on ansa.
The additional guidelines provide minimum recommended enclosure sizes for the different species.
Lisäohjeissa esitetään suojien koon vähimmäissuositukset eri lajeja varten.
Presentation and content of the diet should be varied to provide interest and environmental enrichment.
Ravinnon esitystavan ja sisällön olisi oltava vaihteleva, jotta se kiinnostaa eläimiä ja tarjoaa virikkeitä.
Scattered food will encourage foraging, or where this is difficult food should be provided which requires manipulation, such as whole fruits or vegetables, or puzzle-feeders can be provided.
Ripoteltu ruoka saa eläimet etsimään ravintoa. Jos näin ei voida tehdä, voidaan tarjota ruokaa, jota eläinten on muokattava (kuten kokonaisia hedelmiä tai vihanneksia), tai käyttää myös virikkeenä toimivaa ruokintalaitetta.
Foraging devices and structures should be designed and situated to minimise contamination.
Ruokintalaitteet ja -rakenteet olisi suunniteltava ja sijoitettava niin, että kontaminaatioriski on mahdollisimman pieni.
As the enrichment feeding may lead to preferences, to ensure that the animals receive a balanced diet it is advisable to feed the standard diet first thing in the morning when the animals are hungry and have no alternative.
Koska virikkeellistetty ruokinta voi johtaa siihen, että eläimet syövät mieluiten tiettyä ruokaa, tasapainoisen ruokavalion varmistamiseksi on suositeltavaa tarjota vakioravintoa heti aamulla, kun eläimet ovat nälkäisiä eikä niillä ole valinnanvaraa.
The food can be scattered to ensure that it is not monopolised by dominant individuals.
Ruoka voidaan ripotella sen varmistamiseksi, että dominoivat eläimet eivät pidä ruokaa itsellään.
A varied diet should not be provided if it is likely to have disturbing effects on experimental results.
Vaihtelevaa ruokavaliota ei tulisi tarjota, jos se voi vääristää kokeiden tuloksia.
However, in such circumstances variation can be introduced in the form of nutritionally standard diets available in different shapes, colours and flavours.
Tällöin vaihtelua voidaan saavuttaa tarjoamalla vakioravintoa eri muodossa, erivärisenä ja erimakuisena.
Some non-human primates, for example some prosimians, require nesting material, for example wood wool, dry leaves or straw.
Jotkin kädelliset, esimerkiksi jotkin puoliapinat, tarvitsevat pesämateriaalia, esimerkiksi lastuvillaa, kuivia lehtiä tai olkea.
Non-toxic substrates such as wood chips, wood granulate with a low dust level or shredded paper are valuable to promote foraging in indoor enclosures.
Myrkyttömät alustat, kuten puulastut, puurouhe, josta aiheutuu vain vähän pölyä, tai silputtu paperi ovat hyödyllisiä, kun pyritään edistämään ravinnon etsintää sisäsuojissa.
Grass, herbage wood chip or bark chip are suitable for outdoor facilities.
Ruoho, puulastut tai kaarnalastut ovat sopivaa materiaalia ulkosuojia varten.
Various methods of restraint are employed in handling non-human primates, ranging from enclosures with sliding partitions, through netting, holding the animals manually, to using a dart to tranquillise them.
Kädellisten käsittelyssä käytetään erilaisia kiinnipitomenetelmiä. Niitä ovat suojat, joissa on liukuvia väliseiniä, verkot, eläimen piteleminen manuaalisesti tai nuolen käyttö eläinten rauhoittamiseksi.
Although non-human primates dislike being handled and are stressed by it, training animals to cooperate should be encouraged, as this will reduce the stress otherwise caused by handling.
Vaikka kädelliset eivät pidä käsittelemisestä ja stressaantuvat siitä, eläinten kouluttamista yhteistyöhön tulisi rohkaista, koska tämä vähentää käsittelystä muutoin aiheutuvaa stressiä.
Training the animals is a most important aspect of husbandry, particularly in long-term studies.
Eläinten kouluttaminen on hoidon merkittävä osa, erityisesti pitkäaikaisissa tutkimuksissa.
It has a dual advantage in providing the animal with an intellectual challenge and making work more rewarding for the care-giver.
Siitä on kaksinkertainen hyöty, koska se tarjoaa eläimelle älyllistä haastetta ja tekee hoitajan työstä palkitsevampaa.
Non-human primates will respond to aural and visual stimuli, and by using simple reward systems, training can often be employed to encourage the animals to accept minor interventions, such as blood sampling.
Kädelliset reagoivat kuulo- ja näköärsykkeisiin. Käyttämällä yksinkertaisia palkitsemisjärjestelmiä voidaan usein rohkaista eläintä hyväksymään pieniä toimenpiteitä, kuten verikokeita.
The response of individuals to training and procedures should be regularly reviewed, as some animals may be particularly difficult or non-responsive and in such cases, careful consideration should be given to their continued use.
Yksittäisten eläinten reaktioita koulutukseen ja toimenpiteisiin olisi tarkasteltava säännöllisesti, koska jotkin eläimet voivat olla erityisen vaikeita tai reagoida huonosti. Näissä tapauksissa olisi harkittava huolellisesti, voidaanko eläimiä käyttää jatkossa.
Though animals can be trained to accomplish tasks, attention should be paid to appropriate recovery periods when subjected to repeated experiments.
Vaikka eläimiä voidaan kouluttaa suorittamaan tehtäviä, olisi varmistettava riittävät toipumisjaksot, kun kyseessä ovat toistuvat kokeet.
Individual records containing detailed information for each animal should be maintained.
Jokaisesta eläimestä olisi pidettävä rekisteriä, joka sisältää yksityiskohtaista tietoa.
These should include: species, sex, age, weight, origin, clinical and diagnostic information, present and previous housing system, history of experimental use and any other information relevant for management and experimental procedures, such as reports on their behaviour or status, and favoured social companions/social relationship.
Näihin tietoihin kuuluvat eläimen laji, sukupuoli, ikä, paino, alkuperä, kliinistä ja diagnostista tietoa, tämänhetkinen ja aiempi säilytysjärjestelmä, tiedot eläimen käytöstä kokeissa, mahdolliset muut tiedot, joilla on merkitystä hoidon ja koetoimenpiteiden kannalta (kuten raportti eläinten käyttäytymisestä tai tilasta) sekä eläinten suosimat sosiaaliset kumppanit ja sosiaaliset suhteet.
All non-human primates in a facility should be identified with a permanent and unique laboratory identification code before weaning.
Kaikki laitoksessa pidettävät kädelliset olisi merkittävä pysyvällä ja yksilöllisellä laboratoriotunnistekoodilla ennen eläimen vieroittamista.
Individual animals can be identified visually by using properly fitted necklaces with attached medallions or tattoos for large species.
Yksittäisiä eläimiä voidaan tunnistaa visuaalisesti käyttämällä asianmukaisesti asetettuja, merkillä varustettuja kaulapantoja tai tatuointeja, kun kyse on suurista lajeista. Mikrosiruja voidaan asettaa sopiviin kohtiin (ranne suurilla eläimillä tai niska pienillä eläimillä).
Microchips can be injected into accessible sites (the wrist for larger animals or scruff of the neck for smaller species.
Koska on tärkeää, että eläimet voidaan erottaa toisistaan helposti, jotkin laboratoriot ovat hyvällä menestyksellä ruvenneet antamaan eläimille nimiä.
As it is important to be able easily to distinguish animals, some laboratories successfully use names for the animals, as these can easily be used to identify dominant and subordinate animals, and are considered by some to encourage the care staff to increase their respect for the non-human primates.
Nimiä voidaan helposti käyttää tunnistamaan dominoivat ja valtarakenteessa alempiarvoiset eläimet. On myös ajateltu, että kun käytetään eläinten nimiä, hoitohenkilökunta suhtautuu eläimiin kunnioittavammin.
Staff should be trained in the management, husbandry and training of animals under their care.
Henkilökunnan olisi saatava koulutusta hoidettavien eläinten hoidosta ja kouluttamisesta.
Training should also include information on the health and safety of staff working with non-human primates including zoonotic disease risk, and management.
Lisäksi olisi annettava tietoa kädellisten kanssa työskentelevän henkilökunnan terveydestä ja turvallisuudesta, myös zoonooseihin liittyvistä riskeistä, ja niiden hallinnasta.
Animals should, where possible, be transported in compatible pairs.
Eläimet olisi mahdollisuuksien mukaan kuljetettava yhteensopivina pareina.
However, adult animals may need to be transported singly.
Aikuiset eläimet voidaan kuitenkin joutua kuljettamaan yksin.
Marmosets (Callithrix spp.) are small, highly arboreal, South American diurnal non-human primates.
Marmosetit (Callithrix-lajit) ovat pieniä, suuressa määrin puissa asuvia, Etelä-Amerikassa esiintyviä, hämärän aikaan aktivoituvia kädellisiä.
In the wild they have home ranges of 1 to 4 hectares where they live in extended family groups of three to fifteen animals consisting of a breeding pair and their offspring.
Luonnossa ne elävät 1–4 hehtaarin alueella suurperheestä koostuvissa 3–15 eläimen ryhmissä, joissa on lisääntyvä pari ja niiden jälkeläisiä.
Females produce litters twice a year (normally twins and in captivity, not infrequently, triplets) and all group members take care of the offspring.
Naaraat synnyttävät kahdesti vuodessa (yleensä kaksoset, vankeudessa usein kolmoset), ja kaikki ryhmän jäsenet osallistuvat poikasten hoitamiseen.
Reproductive inhibition of the subordinate females by the dominant occurs due to hormonal and behavioural mechanisms.
Dominoivien naaraiden vaikutuksesta alempiarvoisten naaraiden lisääntyminen voi estyä. Tämä johtuu hormonitoiminnasta ja käyttäytymismekanismeista.
Marmosets are frugivore-insectivore and are specialised in gum-tree gouging and gum feeding; however, in captivity they would gouge and scent-mark other hardwoods.
Marmosetit syövät hedelmiä ja hyönteisiä ja ovat erikoistuneita kumipuun jyrsimiseen ja maitiaisnesteen syömiseen. Vankeudessa ne kuitenkin jyrsivät ja merkitsevät hajumerkein muutakin puuta.
Foraging and feeding occupy up to 50 % of the time available.
Ravinnon etsintä ja ruokailu vievät noin 50 prosenttia eläinten ajasta.
Marmosets and tamarins can live for up to 15 to 20 years in captivity.
Marmosetit ja tamariinit voivat elää vankeudessa jopa 15–20-vuotiaiksi.
Tamarins (Saguinus spp.) are similar to marmosets in many respects.
Tamariinit (Saguinus-lajit) muistuttavat marmosetteja monilta osin.
They are found in South and Central America, but are slightly larger animals and have larger home ranges, varying from 30 to 100 hectares.
Niitä esiintyy Etelä- ja Keski-Amerikassa. Ne ovat marmosetteja hieman suurempia ja niiden elinpiirit ovat suurempia, noin 30–100 hehtaaria.