natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In order to calculate the surface tension, the value read in mN/m on the apparatus shall be first multiplied by the calibration factor Φa or Φb (depending on the calibration procedure used).
Yksikkönä mN/m saadut mittaustulokset kerrotaan ensin kalibrointikertoimella Φa tai Φb (käytetyn kalibrointimenetelmän mukaan).
This will yield a value which applies only approximately and therefore requires correction.
Näin saadaan kuitenkin vain likiarvo, jota on vielä korjattava.
Harkins and Jordan (4) have empirically determined correction factors for surface-tension values measured by the ring method which are dependent on ring dimensions, the density of the liquid and its surface tension.
Harkins ja Jordan (4) ovat määritelleet empiirisesti korjauskertoimia rengasmenetelmällä mitatuille arvoille renkaan mittojen, nesteen tiheyden ja pintajännityksen mukaan.
Since it is laborious to determine the correction factor for each individual measurement from the Harkins and Jordan tables, in order to calculate the surface tension for aqueous solutions the simplified procedure of reading the corrected surface-tension values directly from the table may be used.
Koska korjauskertoimen määritys Harkinsin ja Jordanin taulukosta jokaista yksittäistä mittausta varten on työlästä, voidaan vesiliuosten pintajännityksen laskemista varten käyttää yksinkertaistettua menetelmää, jossa korjatut pintajännitysarvot luetaan suoraan taulukosta.
(Interpolation shall be used for readings ranging between the tabular values.)
(Väliarvoja varten käytetään interpolointia.)
Correction of the measured surface tension
Mitatun pintajännityksen korjaaminen
Only for aqueous solutions, ρ = 1 g/cm3
Vain vesiliuoksille, joiden tiheys on noin 1 g/cm3
= 9,55 mm (average ring radius)
= 9,55 mm (renkaan säteen keskiarvo)
= 0,185 mm (ring wire radius)
= 0,185 mm (renkaan langan säde)
Experimental Value (mN/m)
Kokeellinen arvo (mN/m)
Corrected Value (mN/m)
Korjattu arvo (mN/m)
Weight calibration (see 1.6.4.2.2(a))
Painokalibroint (katso 1.6.4.2.2 i (a))
Water calibration (see 1.6.4.2.2(b))
Vesikalibrointi (katso 1.6.4.2.2 (b))
This table has been compiled on the basis of the Harkins-Jordan correction.
Taulukko perustuu Harkinsin-Jordanin korjaukseen.
It is similar to that in the DIN Standard (DIN 53914) for water and aqueous solutions (density ρ = 1 g/cm3 and is for a commercially available ring having the dimensions R = 9,55 mm (mean ring radius) and r = 0,185 mm (ring wire radius).
Taulukko vastaa vettä ja vesiliuoksia käsittelevän DIN-standardin (DIN 53914) taulukkoa (tiheys = 1 g/cm3). Se on tarkoitettu mittauksiin, joissa käytetään kaupallista rengasta, jonka mitat ovat R = 9,55 mm (renkaan säteen keskiarvo) ja r = 0,185 mm (renkaan langan säde).
The table provides corrected values for surface-tension measurements taken after calibration with weights or calibration with water.
Taulukossa on pintajännitysmittauksien korjatut arvot, jotka tehdään paino- tai vesikalibroinnin jälkeen.
Alternatively, without the preceding calibration, the surface tension call can be calculated according to the following formula:
Vaihtoehtoisesti pintajännitys, joka on mitattu ilman ensin tehtyä kalibrointia, voidaan laskea seuraavan suureyhtälön mukaan:
F the force measured on the dynamometer at the breakpoint of the film
F dynamometrin mittaama voima kalvon murtuessa
R the radius of the ring
R renkaan säde
f the correction factor (1)
f korjauskerroin (1)
TEST REPORT
TESTISELOSTE
type of water or solution used,
käytetyn veden tai liuoksen tyyppi,
precise specification of the substance (identity and impurities),
aineen tarkka spesifikaatio (tunnistustiedot, epäpuhtaudet),
measurement results: surface tension (reading) stating both the individual readings and their arithmetic mean as well as the corrected mean (taking into consideration the equipment factor and the correction table),
mittaustulokset: pintajännitys (lukema); ilmoitetaan sekä yksilölliset lukemat aritmeettisine keskiarvoineen että korjattu keskiarvo (laitekerroin ja korjaustaulukko huomioon ottaen),
concentration of the solution,
liuoksen pitoisuus,
test temperature,
koelämpötila,
age of solution used; in particular the time between preparation and measurement of the solution,
liuoksen ikä; erityisesti aika liuoksen valmistelusta mittaushetkeen,
description of time dependence of surface tension after transferring the solution to the measurement vessel,
selvitys liuoksen pintajännityksen verrannollisuudesta aikaan siitä hetkestä lähtien, jolloin liuos on siirretty mittausastiaan,
all information and remarks relevant for the interpretation of results have to be reported, especially with regard to impurities and physical state of the substance.
kaikki tiedot ja huomautukset, joilla on merkitystä tulkinnan kannalta, erityisesti epäpuhtauksien ja aineen fysikaalisen olomuodon osalta.
Considering that distilled water has a surface tension of 72,75 mN/m at 20 oC, substances showing a surface tension lower than 60 mN/m under the conditions of this method should be regarded as being surface-active materials.
Koska tislatun veden pintajännitys on 20 oC:ssa 72,75 mN/m, aineet, joiden pintajännitys on alle 60 mN/m kuvatun menetelmän kaltaisissa olosuhteissa, on katsottava pinta-aktiivisiksi aineiksi.
Weissberger ed.: Technique of Organic Chemistry, Physical Methods of Organic Chemistry, 3rd ed., Interscience Publ., New York, 1959, vol. I, Part I, Chapter XIV.
Weissberger ed., Technique of organic chemistry, Chapter XIV, Physical Methods of Organic Chemistry, 3rd ed, Interscience Publ. New York, 1959, Vol. I, Part I, Chapter XIV.
Harkins, W.D., Jordan, H.F., J. Amer.
Harkins, W. D., Jordan, H. E, J. Amer.
Soc., 1930, vol. 52, p. 1751.
Soe, 1930, vol. 52, 1751.
It is useful to have preliminary information on the structural formula, the vapour pressure, the dissociation constant and the hydrolysis (as a function of pH) of the substance to perform this test.
On suositeltavaa selvittää ensin tutkittavan aineen rakennekaava, dissosiaatiovakio ja hydrolysoituminen (pH:n funktiona).
No single method is available to cover the whole range of solubilities in water.
Yksittäistä, koko vesiliukoisuusalueen kattavaa menetelmää ei ole.
The two test methods described below cover the whole range of solubilities but are not applicable to volatile substances:
Seuraavat kaksi testimenetelmää kattavat yhdessä koko liukoisuusalueen, mutta niitä ei voi soveltaa haihtuviin aineisiin:
one which applies to essentially pure substances with low solubilities, (< 10-2 grams per litre), and which are stable in water, referred to as the ‘column elution method’,
Ensimmäistä menetelmää voidaan soveltaa huomattavan puhtaisiin aineisiin, joiden liukoisuus on alhainen (< 10-2 grammaa litraa kohti) ja jotka ovat stabiileja vedessä. Menetelmää kutsutaan jäljempänä kolonnieluutiomenetelmäksi.
the other which applies to essentially pure substances with higher solubilities (> 10-2 grams per litre), and which are stable in water, referred to as the ‘flask method’.
Toista menetelmää voidaan soveltaa huomattavan puhtaisiin aineisiin, joiden liukoisuus on suuri (> 10-2 grammaa litraa kohti) ja jotka ovat stabiileja vedessä.
The water solubility of the test substance can be considerably affected by the presence of impurities.
Menetelmää kutsutaan jäljempänä pullomenetelmäksi.
DEFINITION AND UNITS
YKSIKÖT JA MÄÄRITELMÄT
The solubility in water of a substance is specified by the saturation mass concentration of the substance in water at a given temperature.
Määritelmän mukaan aineen vesiliukoisuus on sen kyllästyspitoisuus vedessä määrätyssä lämpötilassa.
The solubility in water is specified in units of mass per volume of solution.
Vesiliukoisuus ilmoitetaan massayksikkönä liuostilavuutta kohti.
The SI unit is kg/m3 (grams per litre may also be used).
SI-yksikkö on kg/m3 (myös yksikköä g/l voidaan käyttää).
The approximate amount of the sample and the time necessary to achieve the saturation mass concentration should be determined in a simple preliminary test.
Yksinkertaisen alustavan testin avulla selvitetään näytteen likimääräinen määrä ja kyllästyspitoisuuden saavuttamiseksi tarvittava aika.
Column elution method
Kolonnieluutiomenetelmä
This method is based on the elution of a test substance with water from a micro-column which is charged with an inert support material, such as glass beads or sand, coated with an excess of test substance.
Menetelmä perustuu veden avulla suoritettavaan näytteen eluutioon mikrokolonnista, jossa on inerttiä, runsaalla määrällä näytettä päällystettyä kantaja-ainetta, esimerkiksi lasihelmiä tai hiekkaa.
Flask method
Pullomenetelmä
In this method, the substance (solids must be pulverised) is dissolved in water at a temperature somewhat above the test temperature.
Näyte (kiinteät aineet on jauhettava) liuotetaan veteen lämpötilassa, joka on hieman testilämpötilan yläpuolella.
When saturation is achieved the mixture is cooled and kept at the test temperature, stirring as long as necessary to reach equilibrium.
Kun kyllästyminen saavutetaan, seos jäähdytetään, ja sitä pidetään sen jälkeen testilämpötilassa. Seosta ravistellaan tässä lämpötilassa, kunnes nestejärjestelmä saavuttaa tasapainon.
Alternatively, the measurement can be performed directly at the test temperature, if it is assured by appropriate sampling that the saturation equilibrium is reached.
Vaihtoehtoisesti mittaus voidaan suorittaa suoraan testilämpötilassa, edellyttäen, että kyllästymistasapaino varmistetaan soveltuvalla näytteenotolla.
Subsequently, the mass concentration of the substance in the aqueous solution, which must not contain any undissolved particles, is determined by a suitable analytical method.
Tämän jälkeen määritetään aineen massapitoisuus sopivalla analyyttisellä menetelmällä. Määritys tehdään vesiliuoksessa, joka ei saa sisältää liukenemattomia hiukkasia.
For the column elution method, < 30 % may be obtainable; for the flask method, < 15 % should be observed.
Kolonnieluutiomenetelmällä voidaan saavuttaa arvo < 30 %. Pullomenetelmällä tulisi saavuttaa arvo < 15 %.
Sensitivity
Herkkyys
This depends upon the method of analysis, but mass concentration determinations down to 10-6 grams per litre can be determined.
Herkkyys vaihtelee analyysimenetelmän mukaan, mutta massapitoisuuksia voidaan määrittää arvoon 10-6 g/l asti.
DESCRIPTION OF THE METHOD
MENETELMÄN KUVAUS
The test is preferably run at 20 ±0,5 oC.
Testi on mieluiten tehtävä lämpötilassa 20 ±0,5 oC.
If a temperature dependence is suspected in the solubility (> 3 % per oC), two other temperatures at least 10 oC above and below the initially chosen temperature should also be used.
Jos epäillään, että vesiliukoisuus vaihtelee lämpötilan mukaan, (> 3 % astetta kohti), on käytettävä kahta ylimääräistä lämpötilaa vähintään 10 oC ensin valitun lämpötilan ylä- ja alapuolella.
In this case, the temperature control should be ±0,1 oC.
Tässä tapauksessa lämpötilansäädön on toimittava ±0,1 oC:n tarkkuudella.
The chosen temperature should be kept constant in all relevant parts of the equipment.
Valittua lämpötilaa on pidettävä yllä laitteen kaikissa tärkeissä osissa.
Preliminary test
Esitesti
To approximately 0,1 g of the sample (solid substances must be pulverised) in a glass-stoppered 10 ml graduated cylinder, increasing volumes of distilled water at room temperature are added according to the steps shown in the table below:
Noin 0,1 g näytettä (kiinteät aineet on ensin jauhettava) pannaan lasilla suljettuun, 10 ml:n asteikolla varustettuun sylinteriin. Sylinteriin lisätään huoneenlämpöistä tislattua vettä seuraavan taulukon mukaan:
0,1 g soluble in ‘x’ ml of water
0,1 g liukenee ’x’ ml:aan vettä
Approximative solubility (grams per litre)
Likimääräinen liukoisuus (g/l)
After each addition of the indicated amount of water, the mixture is shaken vigorously for 10 minutes and is visually checked for any undissolved parts of the sample.
Jokaisen taulukon mukaisen vedenlisäyksen jälkeen seosta ravistetaan voimakkaasti 10 minuuttia ja tarkistetaan silmämääräisesti, ettei liuokseen ole jäänyt liukenemattomia hiukkasia.
If, after addition of 10 ml of water, the sample or parts of it remain undissolved, the experiment has to be repeated in a 100 ml measuring cylinder with larger volumes of water.
Jos näyte tai sen osa jää liukenematta 10 ml:n vedenlisäyksen jälkeen, koe on toistettava 100 ml:n sylinterissä aiempaa suuremmalla vesimäärällä.
At lower solubilities the time required to dissolve a substance can be considerably longer (at least 24 h should be allowed).
Huonosti liukenevien aineiden kohdalla liukenemisaika voi olla huomattavasti pitempi (on käytettävä vähintään 24 tuntia).
The approximate solubility is given in the table under that volume of added water in which complete dissolution of the sample occurs.
Likimääräinen liukoisuus ilmenee taulukosta sen vesimäärän alta, jonka lisäyksen jälkeen näyte on täysin liuennut.
If the substance is still apparently insoluble, more than 24 h should be allowed (96 h maximum), or further dilution should be undertaken to ascertain whether the column elution or flask solubility method should be used.
Jos näyte edelleen vaikuttaa liukenemattomalta, odotetaan enemmän kuin 24 tuntia (enintään 96 tuntia), tai liuosta laimennetaan edelleen, jotta voitaisiin päättää, käytetäänkö kolonnieluutio- vai pullomenetelmää.
Support material, solvent and eluent
Kantaja-aine, liuotin ja eluentti
A suitable volatile solvent of analytical reagent quality should be used to apply the test substance to the support material.
Näyte kaadetaan kantaja-aineelle sopivaan, analyyttisen puhtaaseen haihtuvaan liuottimeen liuotettuna.
Water which has been double distilled in glass or quartz apparatus should be employed as the eluent.
Eluenttina käytetään lasi- tai kvartsilaitteessa kahdesti tislattua vettä.
Water directly from an organic ion exchanger must not be used.
Suoraan orgaanisesta ioninvaihtimesta otettua vettä ei pidä käyttää.
Loading of the support
Kantaja-aineen lisääminen
Approximately 600 mg of support material is weighed and transferred to a 50 ml round-bottom flask.
Noin 600 mg kantaja-ainetta punnitaan ja siirretään 50 ml:n pyörökolviin.
A suitable, weighed amount of test substance is dissolved in the chosen solvent.
Sopiva, punnittu määrä näytettä liuotetaan valittuun liuottimeen.
An appropriate amount of this solution is added to the support material.
Kantaja-aine täytetään sopivalla määrällä tätä liuosta.
The solvent must be completely evaporated, e.g. in a rotary evaporator; otherwise water saturation of the support is not achieved due to partition effects on the surface of the support material.
Liuottimen on haihduttava täysin, esimerkiksi pyörivässä haihduttimessa, muutoin kantaja-aine ei kyllästy vedellä kantaja-aineen pinnalla tapahtuvien jakaantumisilmiöiden takia.
The loading of support material may cause problems (erroneous results) if the test substance is deposited as an oil or a different crystal phase.
Kantaja-aineen täyttö saattaa aiheuttaa ongelmia (vääriä tuloksia), jos näyte lisätään öljynä tai erilaisena kristallifaasina.
The problem should be examined experimentally and the details reported.
Ongelmaa on tutkittava kokeellisesti ja yksityiskohdat on raportoitava.
The loaded support material is allowed to soak for about two hours in approximately 5 ml of water, and then the suspension is added to the microcolumn.
Täytön jälkeen kantaja-ainetta pidetään noin 5 ml:ssa vettä kahden tunnin ajan, minkä jälkeen suspensio kaadetaan mikrokolonniin.
Alternatively, dry loaded support material may be poured into the microcolumn, which has been filled with water, and then equilibrated for approximately two hours.
Vaihtoehtoisesti voidaan kaataa kuivaa, täytettyä kantaja-ainetta vedellä täytettyyn mikrokolonniin ja jättää se tasapainottumaan kahden tunnin ajaksi.
Test procedure:
Testi:
The elution of the substance from the support material can be carried out in one of two different ways:
Näytteen eluointi kantaja-aineesta voidaan tehdä kahdella eri tavalla:
recirculating pump (see figure 1),
kiertopumpun avulla (kuva 1),
levelling vessel (see figure 4).
tasausastian avulla (kuva 4).
Column elution method with recirculating pump
Kolonnieluutiomenetelmä ja kiertopumppu
A schematic arrangement of a typical system is presented in figure 1.
Kuvassa 1 esitetään tyypillisen järjestelmän periaatteellinen järjestely.
A suitable microcolumn is shown in figure 2, although any size is acceptable, provided it meets the criteria for reproducibility and sensitivity.
Kuvassa 2 on sopiva mikrokolonni, mutta koko voidaan valita vapaasti, edellyttäen, että laite täyttää toistettavuus- ja herkkyysvaatimukset.
The column should provide for a headspace of at least five bed volumes of water and be able to hold a minimum of five samples.
Kolonnin ylätilaan on mahduttava vähintään viisi tilavuutta vettä, ja kolonniin on mahduttava vähintään viisi näytettä.
Alternatively, the size can be reduced if make-up solvent is employed to replace the initial five bed volumes removed with impurities.
Vaihtoehtoisesti kokoa voidaan pienentää, jos liuotinta lisäämällä voidaan korvata ensimmäiset viisi epäpuhtauksien poistoon tarkoitettua tilavuutta.
The column should be connected to a recirculating pump capable of controlling flows of approximately 25 ml/h.
Kolonni kytketään kiertopumppuun, joka pystyy säätämään virtauksia, joiden nopeus on noin 25 ml tunnissa.
The pump is connected with polytetrafluoroethylene (P.T.F.E.) and/or glass connections.
Pumppuliitännät ovat polytetrafluorietyleeniä (PTFE:tä) tai lasia.
The column and pump, when assembled, should have provision for sampling the effluent and equilibrating the headspace at atmospheric pressure.
Asennetussa kolonni-pumppujärjestelmässä pitää olla mahdollisuus näytteenottoon ulos virtaavasta nesteestä ja mahdollisuus ylätilan paineen tasaamiseen ilmanpaineen suhteen.
The column material is supported with a small (5 mm) plug of glass wool, which also serves to filter out particles.
Kolonniainetta tukee pieni (5 mm:n) lasivillatulppa, joka samalla suodattaa pois hiukkasia.
The recirculating pump can be, for example, a peristaltic pump or a membrane pump (care must be taken that no contamination and/or absorption occurs with the tube material).
Kiertopumppu voi olla esimerkiksi peristaltiikkapumppu tai kalvopumppu (on huolehdittava siitä, ettei putken materiaali aiheuta saastumista tai adsorptiota).
The flow through the column is started.
Käynnistetään virtaus kolonnin läpi.
It is recommended that a flow rate of approximately 25 ml/hr be used (this corresponds to 10 bed volumes/hr for the column described).
Suositeltava virtausnopeus on noin 25 ml tunnissa (vastaa 10 tilavuutta tunnissa kuvatun kolonnin kohdalla). Vesiliukoiset epäpuhtaudet poistetaan hylkäämällä vähintään ensimmäiset viisi tilavuutta.
The first five bed volumes (minimum) are discarded to remove water-soluble impurities.
Tämän jälkeen kiertopumppu saa käydä, kunnes tasapaino on saavutettu.
Following this, the recirculating pump is allowed to run until equilibration is established, as defined by five successive samples whose concentrations do not differ by more than ± 30 % in a random fashion.
Tasapainotila voidaan todeta saavutetuksi, kun viiden peräkkäin otetun näytteen pitoisuudet vaihtelevat enintään ± 30 % satunnaisella tavalla.
These samples should be separated from each other by time intervals corresponding to the passage of at least 10 bed volumes of the eluent.
Näytteenottovälin on vastattava vähintään eluentin kymmenen tilavuuden läpivirtausta.
Column elution method with levelling vessel
Kolonnieluutiomenetelmä ja tasausastia
Apparatus (see figures 4 and 3)
Laite (katso kuvia 4 ja 3)
Levelling vessel: the connection to the levelling vessel is made by using a ground glass joint which is connected by PTFE tubing.
Tasausastia: Liitokset tasausastiaan toteutetaan lasihioksella, joka on yhdistetty PTFE-putkeen.
It is recommended that a flow rate of approximately 25 ml/hr be used.
Suositeltava virtausnopeus on 25 ml tunnissa.
Successive eluate fractions should be collected and analysed by the chosen method.
Peräkkäiset eluaattifraktiot kerätään ja analysoidaan valitun menetelmän mukaan.
Those fractions from the middle eluate range where the concentrations are constant (± 30 %) in at least five consecutive fractions are used to determine the solubility in water.
Vesiliukoisuuden määritykseen käytetään vähintään viisi peräkkäin otettua fraktiota eluaatin keskialueelta, jossa pitoisuudet pysyvät vakiona (± 30 %).
In both cases (using a recirculating pump or a levelling vessel), a second run is to be performed at half the flow rate of the first.
Molemmissa tapauksissa (kiertopumppu- tai tasausastiajärjestelmä) on tehtävä toinen ajo, jossa virtausnopeus on puolet ensimmäisen ajon virtausnopeudesta.
If the results of the two runs are in agreement, the test is satisfactory; if there is a higher apparent solubility with the lower flow rate, then the halving of the flow rate must continue until two successive runs give the same solubility.
Jos molempien ajojen tulokset ovat yhtenevät, testin katsotaan olevan tyydyttävä. Jos alempi virtausnopeus antaa suuremman liukoisuuden, virtausnopeuden puolittamista on jatkettava, kunnes saadaan kaksi peräkkäistä, saman liukoisuuden antavaa ajoa.
In both cases (using a recirculating pump or a levelling vessel) the fractions should be checked for the presence of colloidal matter by examination for the Tyndall effect (light scattering).
Molemmissa tapauksissa (kiertopumppu- tai tasausastiajärjestelmä) fraktioista on etsittävä kolloideja Tyndall-ilmiön (valon sironta) avulla.
Presence of such particles invalidates the results, and the test should be repeated with improvements in the filtering action of the column.
Kolloidien esiintyminen mitätöi tulokset, ja tällöin testi on toistettava kolonnin suodatustehon parantumisen jälkeen.
The pH of each sample should be recorded.
Jokaisen näytteen pH on kirjattava.
For the flask method the following material is needed:
Pullomenetelmää varten tarvitaan seuraavat osat:
normal laboratory glassware and instrumentation,
laboratoriolaseja ja –instrumentteja,
a device suitable for the agitation of solutions under controlled constant temperatures,
laite, jolla liuoksia voidaan ravistaa säädetyissä vakiolämpötiloissa,
a centrifuge (preferably thermostated), if required with emulsions, and
sentrifugi (mieluiten termostaatilla varustettu), jos sellainen tarvitaan emulsion käsittelyyn,
equipment for analytical determination.
laitteet analyyttisia määrityksiä varten.
The quantity of material necessary to saturate the desired volume of water is estimated from the preliminary test.
Alustavan testin avulla saadaan tieto halutun vesimäärän kyllästämiseen tarvittavasta ainemäärästä.
The volume of water required will depend on the analytical method and the solubility range.
Tarvittava vesimäärä vaihtelee analyyttisen menetelmän ja liukoisuusalueen mukaan.
About five times the quantity of material determined above is weighed into each of three glass vessels fitted with glass stoppers (e.g. centrifuge tubes, flasks).
Noin viisinkertainen määrä ainetta punnitaan kolmeen eri lasitulpalla varustettuun lasiastiaan (esimerkiksi sentrifugiputkiin tai pulloihin).
The chosen volume of water is added to each vessel, and the vessels are tightly stoppered.
Valittu vesimäärä lisätään astioihin, jotka suljetaan tiiviisti.
The closed vessels are then agitated at 30 oC.
Suljettuja astioita ravistetaan 30 oC:ssa.
(A shaking or stirring device capable of operating at constant temperature should be used, e.g. magnetic stirring in a thermostatically controlled water bath).
(Tarkoitukseen käytetään ravistus- tai sekoitustapaa, jossa voidaan pitää yllä vakiolämpötilaa, esimerkiksi magneettisekoitusta termostaatilla varustetussa vesihauteessa.)
After one day, one of the vessels is removed and re-equilibrated for 24 hours at the test temperature with occasional shaking.
Vuorokauden kuluttua yksi astioista poistetaan, ja astian sisältö tasapainotetaan uudelleen 24 tunnin aikana testilämpötilassa astiaa ajoittain ravistamalla.