natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The effective tax rate applicable in 2004 on such gains would have been 37,25 % (including 33 % company tax and 4,25 % local business tax), while the substitute tax effectively paid was 9 % (excluding the allowance for deferred payments).
Tällaisiin voittoihin sovellettu tosiasiallinen verokanta olisi vuonna 2004 ollut 37,25 prosenttia (33 prosentin yhtiövero ja tuotannollisesta toiminnasta kannettava 4,25 prosentin paikallisvero), ja tosiasiallisesti maksettu korvaava vero oli 9 prosenttia (ottamatta huomioon veronmaksun lykkäyksestä johtuvaa vähennystä).
The Commission further considers that, under Law 350/2003, the substitute tax was payable in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006) without interests, while the tax which would ordinarily have been applied in the absence of Article 2(26) of Law 350/2003 would have been payable in 2004.
Lisäksi komissio toteaa, että korvaava vero on lain 350/2003 nojalla maksettu kolmessa erässä (50 prosenttia vuonna 2004, 25 prosenttia vuonna 2005 ja 25 prosenttia vuonna 2006) ilman korkoa, mutta yleinen vero, joka olisi kannettu, jos lain 350/2003 2 §:n 26 momentin säännöksiä ei olisi sovellettu, olisi täytynyt maksaa kokonaan vuonna 2004.
The Commission therefore notes that the grant equivalent value of the tax effectively paid by the nine beneficiaries of the scheme in review was EUR 185505996, while the tax ordinarily payable would have been EUR 771991022 (37,25 % of the realised gain totalling over EUR 2059 millions).
Näin ollen komissio toteaa, että tutkittavana olevan järjestelyn yhdeksän tuensaajaa ovat tosiasiallisesti maksaneet veroa avustusekvivalentiksi muunnettuna 185505996 euroa, kun yleisen veron määrä olisi ollut 771991022 euroa (37,25 prosenttia realisoituneesta 2059 miljoonan euron voitosta).
As a result, the difference between the tax ordinarily payable and the tax paid amounts to EUR 586485026.
Yleisen veron ja tosiasiallisesti maksetun veron erotus on näin 586485026 euroa.
The Commission considers that the above advantage was effectively limited to the sole banks concerned with the transactions governed by Law 218/1990, while other banks and other companies concerned with equivalent transactions governed by D.Lgs. 358/1997 could not benefit from the same tax realignment scheme and its favourable conditions.
Komissio katsoo, että edellä mainitun edun saivat tosiasiallisesti vain luottolaitokset, jotka olivat mukana laissa 218/1990 säädetyissä operaatioissa, kun taas muut luottolaitokset ja muut yritykset, jotka olivat mukana asetuksessa 358/1997 säädetyissä vastaavissa uudelleenjärjestelyissä, eivät ole voineet hyödyntää kyseistä verojärjestelyä ja sen edullisia ehtoja.
The Italian authorities and the interested parties have observed that none of the nine beneficiaries of the scheme would have ever accepted to realign the value of their assets had they known that they would have been subject to the ordinary company tax on the gains so recognised.
Italian viranomaiset ja asianomaiset ovat huomauttaneet, että mikään yhdeksästä tuensaajasta ei olisi täsmäyttänyt omaisuuseriensä arvoja, jos se olisi niin tehdessään joutunut maksamaan pääomavoitoistaan yleistä yhtiöveroa.
Furthermore, as explained by the Italian authorities, the other companies not concerned by the reorganisations effected under Law 218/1990 would have benefited from the implicit tax realignment scheme of Article 2(25) of Law 350/2003 at the substantively equivalent conditions generally set by Article 17 of Law 342/2000.
Italian viranomaisten toimittamien selvitysten mukaan muut yhtiöt, joita lain 218/1990 nojalla toteutetut uudelleenjärjestelyt eivät koskeneet, pystyivät hyödyntämään lain 350/2003 2 §:n 25 momentissa tarkoitettua implisiittistä verotäsmäytysjärjestelyä lain 342/2000 17 §:ssä säädettyjen, pitkälti vastaavien yleisten soveltamissääntöjen mukaisesti.
For the Italian authorities and the interested parties, to rightly compute the advantage in question, account should be taken of the taxes paid at the time of the initial contributions at a global tax rate of over 40 %.
Italian viranomaiset ja asianomaiset katsovat, että kyseisen edun oikea laskutapa edellyttää, että otetaan huomioon verot, jotka on maksettu alkuperäisten luovutusten yhteydessä, jolloin vero määräytyi lain 218/1990 mukaisesti ja kokonaisverokanta oli 40 prosenttia.
The combined effective taxation on the capital gains in question in 1990 and 2004 would have largely exceeded the general rate for realignments applied in 2000 and therefore there would be no advantage.
Kyseisten pääomavoittojen tosiasiallinen kokonaisverotus oli niiden mukaan vuonna 1990 ja 2004 selvästi uudelleenjärjestelyihin vuonna 2000 sovellettua yleistä verokantaa suurempi, eikä siitä siksi koitunut etua.
The Commission maintains however that the scheme provided for by Article 2(25) of Law 350/2003 was not a tax realignment of values misaligned following tax neutral reorganisations but rather a tax revaluation scheme which permitted to realise the hidden gains deriving from the adjustment of the tax value of the assets held by the beneficiary companies to their current value.
Komissio kuitenkin vastaa, että lain 350/2003 2 §:n 25 momentissa tarkoitettu järjestely ei ole verotuksellisesti neutraaleja uudelleenjärjestelyjä seuraava täsmäyttämättömien arvojen verotäsmäytys vaan verotuksellinen uudelleenarvostusjärjestely, jossa voitiin realisoida pääomavoitot, jotka ovat seurausta siitä, että tuensaajayhtiön hallussa olleiden omaisuuserien verotusarvo saatettiin niiden käypää arvoa vastaavaksi.
The Commission considers that the two schemes a not comparable, nor was the tax revaluation scheme of Article 2(25) of Law 350/2003 equivalent to the tax realignment provided for by Article 2(26) of Law 350/2003, considering the difference between the statutory substitute tax rates foreseen by the two schemes.
Komissio toteaa, että nämä kaksi järjestelyä eivät ole verrattavissa toisiinsa, ja katsoo lisäksi, että lain 350/2003 2 §:n 25 momentissa tarkoitettu verotuksellinen uudelleenarvostusjärjestely ei vastaa saman lain 2 §:n 26 momentissa tarkoitettua verotuksellista täsmäytysjärjestelyä, kun otetaan huomioon näissä kahdessa järjestelyssä säädettyjen korvaavien verojen verokannat.
The Commission therefore concludes that the companies having realigned the tax bases of their assets pursuant to Article 2(26) of Law 350/2003 benefited from a specific tax advantage consisting in the difference between the ordinary tax rate on the gains recognised and the special substitute tax on the same gains.
Komissio päätteleekin, että yhtiöt, jotka ovat täsmäyttäneet omaisuuseriensä verotusarvot lain 350/2003 2 §:n 26 momentissa tarkoitetulla tavalla ovat saaneet erityistä etua, joka muodostuu verotuksessa huomioon otettujen voittojen yleisen verokannan ja näiden voittojen korvaavan verokannan erotuksesta.
The interested parties have objected that the lower substitute tax rate used by Article 2(26) of Law 350/2003 was not selective because it was justified by the legal and factual specificities of the taxation of the capital gains resulting from the reorganisations effected under Law 218/1990.
Asianomaiset sitä vastoin katsovat, että lain 350/2003 2 §:n 26 momentissa säädetty korvaava alhaisempi verokanta ei ollut valikoiva, koska se oli lain 218/1990 nojalla toteutetuista uudelleenjärjestelyistä syntyneiden pääomavoittojen verotuksen oikeudellisten ja tosiasiallisten erityispiirteiden kannalta perusteltu.
Furthermore, they argued that Italy would not have been entitled to recognise these gains as taxable after so many years under the same conditions applicable to the capital gains resulting from other company reorganisations.
Lisäksi asianomaiset katsovat, että kaikkien näiden vuosien jälkeen Italia ei olisi voinut legitiimisti verottaa tällaisia pääomavoittoja kuten muissa uudelleenjärjestelyissä syntyneitä pääomavoittoja.
Since the two situations were indeed comparable they should have been treated alike when the legislator in 2003 provided for the fiscal recognition of the suspended gains.
Koska nämä kaksi tilannetta ovat tosiasiallisesti rinnasteisia, lainsäätäjän olisi täytynyt kohdella niitä samalla tavoin säätäessään vuonna 2003 lykättyjen pääomavoittojen verottamisesta.
The Commission further considers that the lower tax rate applied did not merely offset the harsher tax treatment of distributions to shareholders of the gains deriving from the banking restructurings of Law 218/1990 vis-à-vis the distributions of the gains relating to other tax-neutral reorganisations in the case of the distribution of the capital gains to shareholders, as indicated by the said Risoluzione.
Lisäksi komissio katsoo, että vaikka mainitussa päätöksessä niin väitetään, alemman verokannan soveltamista ei voida pitää pelkästään korvauksena siitä, että laissa 218/1990 tarkoitetuista pankkisektorin uudelleenjärjestelyistä johtuvia, osakkeenomistajille osinkoina jaettuja pääomavoittoja verotettiin ankarammin kuin muista, neutraalissa verotusjärjestelyssä toteutetuista uudelleenjärjestelyistä johtuvia, osinkoina jaettuja pääomavoittoja.
This view cannot be followed because the application of different substitute taxes to capital gains cannot always be imputed to a distribution of the capital gains suspended.
Komissio ei voi allekirjoittaa väitettä, koska erilaisten korvaavien verojen soveltaminen pääomavoittoihin ei aina johdu siitä, että osinkoina jaettuihin lykättyihin pääomavoittoihin sovellettava verorasitus olisi erilainen.
The Commission considers that accepting this justification would effectively result into allowing the application of different effective company tax rates to some companies solely because these took part to certain types of reorganisations preferred by the State.
Komissio toteaa, että tällaisen perustelun hyväksyminen merkitsisi, että yhtiöihin voitaisiin soveltaa erilaisia verokantoja vain siksi, että ne ovat osallistuneet tietyntyyppisiin valtion suosimiin uudelleenjärjestelyihin.
The Commission considers that the tax advantage resulting from the application of the tax realignment scheme foreseen by Article 2(26) of Law 350/2003 was not de-minimis.
Komissio katsoo, että lain 350/2003 2 §:n 26 momentissa säädetyn verotäsmäytysjärjestelyn soveltamisesta johtuvaa veroetua ei voida pitää vähämerkityksisenä.
In determining the presence of an aid, the Commission shall indeed compare the nominal taxation applied under the scheme in review and the tax which would have been applied had the scheme in review not been available, and had the beneficiary banks stepped-up the tax bases of their assets and distributed the capital gains resulting from such fiscal realignments to their shareholders.
Määrittääkseen, onko kyseessä tuki, komission on verrattava kyseisen järjestelyn nojalla sovellettua nimellistä (alennettua) veroa veroon, joka olisi kannettu, jos kyseistä järjestelyä ei olisi ollut käytettävissä ja tuensaajaluottolaitokset olisivat täsmäyttäneet omaisuuseriensä veroperustat ja jakaneet verotäsmäytyksistä syntyneet pääomavoitot osakkeenomistajilleen.
Furthermore the Commission considers that the alleged reduced amount of an advantage may not per se be sufficient to exclude its aid character.
Lisäksi komissio katsoo, että valtion myöntämän taloudellisen edun väitetty vähäisyys ei ole riittävä syy sulkea pois mahdollisuutta, että etu olisi tukea.
The Commission also notes that the de minimis exclusion provided by the Commission Regulation (EC) No 1998/2006 of 15 December 2006 on the application of Articles 87 and 88 of the Treaty to de minimis aid [21] cannot be invoked because the measure gives rise to non-transparent aid as postulated by the Regulation and because the Italian authorities have not complied with the conditions of this Regulation.
Komissio toteaa myös, että perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 15 päivänä joulukuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1998/2006 [21] säädettyä de minimis -poikkeusta ei ole mahdollista soveltaa, koska tutkittava toimenpide ei ole läpinäkyvä tuki, kuten asetuksessa edellytetään, ja koska Italian viranomaiset eivät ole noudattaneet asetuksessa säädettyjä ehtoja.
Justification by the Nature of the Scheme
Perustelu järjestelyn luonteella
The Italian authorities and the interested parties have observed that the realignment scheme provided by Article 2(26) of Law 350/2003 would be justified by the peculiarities of the banking sector and for this reason it would not be State aid.
Italian viranomaisten ja asianaomaisten mukaan lain 350/2003 2 §:n 26 momentissa säädettyä täsmäytysjärjestelyä voitaisiin perustella pankkisektorin ominaispiirteillä eikä se sen vuoksi olisi valtiontukea.
Under the case law of the Court, a tax measure is specific only if it unreasonably discriminates between situations being legally and factually comparable in the light of the objectives set by the tax system [22] and ‘the fact that undertakings are treated differently does not automatically imply the existence of an advantage for the purposes of Article 92(1) of the Treaty’ [23].
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan verotoimenpide on valikoiva ainoastaan, jos verojärjestelmän tavoitteiden kannalta oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samankaltaisissa tilanteissa tapahtuu perusteetonta syrjintää [22], eikä ”asianomaisten yritysten erilainen kohtelu […] voi […] automaattisesti merkitä sitä, että kyse on perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta edusta” [23].
The Commission considers, however, that the scheme under examination does not seem to represent an adaptation of the general system to the distinctive features of banking, but, rather, a specific advantage having the effect of improving the competitiveness of certain undertakings, i.e. the banks concerned with certain reorganisations.
Komissio katsoo, että tutkittavana oleva järjestely ei merkitse yleisen verotusjärjestelmän mukauttamista pankkitoiminnan erityispiirteisiin, vaan valikoivaa etua, joka parantaa kyseisten yritysten eli uudelleenjärjestelyissä mukana olleiden luottolaitosten kilpailukykyä.
The Italian authorities also argue that the scheme would be a mere repetition of the scheme enacted under Law 342/2000 which did not involve State aid as it applied to realised gains deriving from all company restructurings.
Italian viranomaiset toteavat lisäksi, että kyseinen järjestely on vain uusi versio lain 342/2000 nojalla käyttöönotetusta järjestelystä, joka ei ollut valtiontukea, koska sitä sovellettiin kaikentyyppisten yritysten uudelleenjärjestelyiden seurauksena syntyneisiin voittoihin.
The scheme under the Law 350/2003 should be compared to the one foreseen by the Law 342/2000 and would not provide any possible additional advantage.
Laissa 350/2003 säädettyä järjestelyä olisi verrattava laissa 342/2000 säädettyyn. Ensin mainittu ei Italian mukaan tuo jälkimmäiseen nähden mitään lisäetua.
As illustrated above, the Commission disagrees with this opinion, because the realignment under Law 350/2003 has a more limited scope than the general realignment under Law 342/2000.
Kuten on edellä selitetty, komissio ei voi yhtyä tähän näkemykseen, koska laissa 350/2003 tarkoitetun täsmäytyksen soveltamisala on suppeampi kuin laissa 342/2000 säädetyn yleisen täsmäytyksen soveltamisala.
In the light of the foregoing, the Commission concludes that the advantage granted to certain banks, consisting in the special substitute tax for the gains realised from certain contributions of assets in lieu of the ordinary tax rate, under the Law 218/1990 is specific and not justified by the nature of the tax system.
Edellä esitetyn perusteella komission päätelmä on, että lain 350/2003 nojalla tietyt luottolaitokset ovat saaneet erityistä etua, kun tiettyjen omaisuuserien luovutusten seurauksena syntyneisiin voittoihin on sovellettu yleisen verokannan sijaan erityistä korvaavaa veroa.
The Commission considers that the considerable amount of the aid has strengthened the financial position of its beneficiaries belonging to the banking sector and competing on the liberalised market of financial services being open to competition with other undertakings being active in providing intra-Community services.
Komissio katsoo, että huomattava tukisumma tosiasiallisesti vahvisti tuensaajien taloudellista asemaa pankkisektorilla, jossa ne kilpailevat kilpailulle avatuilla rahoituspalvelujen markkinoilla muiden yritysten kanssa, jotka tarjoavat palveluja yhteisön tasolla.
The Commission further considers that the advantage granted in favour of the banks in question is also susceptible to distort competition in the current context characterised by consolidation opportunities in the Italian banking sector.
Lisäksi komissio katsoo, että kyseisille luottolaitoksille myönnetty etu saattaa vääristää kilpailua Italian pankkisektorilla nykytilanteessa, joka on otollinen pankkien yhdistymiselle.
The fact that certain Italian banks have eliminated their tax liabilities inherent to hidden gains in their assets at a nominal tax cost is susceptible to increase the attractiveness of such banks and their economic value both for investors and company acquirers.
Tietyt italialaiset luottolaitokset saattoivat kuitata omaisuuserissään piileviin, taseeseen kirjattuihin pääomavoittoihinsa liittyvät verovelkansa maksamalla nimellisen (alennetun) veron, mikä on omiaan lisäämään näiden luottolaitosten houkuttelevuutta ja taloudellista arvoa mahdollisten sijoittajien ja ostajien silmissä.
The Commission considers that the advantage provided by the tax scheme in review is susceptible of unduly altering the market for company acquisitions in the banking sector in Italy.
Tutkittavana olevan verojärjestelyn puitteissa myönnetty etu voi komission mielestä kohtuuttomasti muuttaa yritysostomarkkinoita Italian pankkisektorilla.
Insofar as the scheme in review constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) EC, its compatibility must be evaluated in the light of the exceptions provided for in Articles 87(2) and 87(3) EC.
Siltä osin kuin tutkittavana oleva järjestely on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, on arvioitava, soveltuuko se yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädettyjen poikkeusten perusteella.
The Italian authorities or the interested parties have advanced no arguments to show that any of the above exceptions are applicable in this case.
Italian viranomaiset ja asianomaiset eivät ole esittäneet argumentteja, joilla ne olisivat vedonneet edellä mainittujen poikkeusten soveltamiseen tässä tapauksessa.
The exceptions provided for by Article 87(2) EC, concerning aid of a social character granted to individual consumers, aid to make good the damage caused by natural disasters or exceptional occurrences and aid granted to certain areas of the Federal Republic of Germany, do not apply in this case.
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan mukaisia poikkeuksia, jotka koskevat yksittäisille kuluttajille myönnettävää sosiaalista tukea, tukea luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi ja tukea Saksan liittotasavallan alueille jaosta aiheutuneen taloudellisen haitan korvaamiseksi, ei voida soveltaa tähän asiaan.
The exception provided for in Article 87(3)(a) EC provides for the authorisation of aid to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious underemployment, but does not apply in this case as the aid does not favour economic development in such regions in Italy.
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen perusteella tukea voidaan myöntää taloudellisen kehityksen edistämiseen sellaisilla alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. Sitä ei voida kuitenkaan soveltaa tähän asiaan, koska tukea ei myönnetä taloudellisen kehityksen edistämiseen tällaisilla Italian alueilla.
The scheme cannot be considered either as a project of common European interest or to remedy a serious disturbance in the economy of a Member State, as provided for by Article 87(3)(b) EC, nor does it have as its object the promotion of culture and heritage conservation as provided for by Article 87(3)(d) EC.
Järjestelyä ei voida pitää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädettynä Euroopan yhteistä etua koskevana hankkeena tai tukena, jolla on tarkoitus poistaa jäsenvaltion taloudessa olevan vakava häiriö, eikä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettuna tukena kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen.
Finally, the scheme must be examined in the light of Article 87(3)(c), which provides for the authorisation of aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent that is contrary to the common interest.
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla tuki, jolla edistetään tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehitystä, on hyväksyttävää, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
In this respect, it should first be noted that the aid in question does not fall under any of the frameworks or guidelines which define the conditions to consider certain types of aid compatible with the common market.
Tästä on todettava ensinnäkin, että tutkittavana oleva tuki ei vastaa mitään niistä suuntaviivoista tai puitteista, joissa määritellään kriteerit, joiden täyttyessä määrätyntyyppisiä tukia voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina.
In particular, it is not in line with the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulties in force at the time [26].
Erikseen on mainittava, että se ei vastaa tuolloin voimassa olleita yhteisön suuntaviivoja valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi [26].
Second, since the tax advantage was granted retrospectively in respect of transactions which have already taken place, it cannot be considered to contain the necessary incentive effects to deem such an exception applicable.
Toiseksi, koska veroetu on myönnetty jo toteutuneiden operaatioiden perusteella jälkeenpäin, sen ei voida katsoa toimivan kannustimena, mikä on edellytyksenä tämän poikkeuksen soveltamiselle.
The Commission rather considers that the tax scheme in question results in a mitigation of the charges which should have been borne by the beneficiary banks in similar reorganisations and must therefore be considered to be operating aid.
Sen sijaan komissio katsoo, että kyseinen verojärjestely on keventänyt verorasitusta, joka tuensaajaluottolaitoksiin olisi kuvatunkaltaisissa uudelleenjärjestelyissä tavallisesti kohdistunut, ja siksi sitä on pidettävä toimintatukena.
Such aid cannot be held compatible with the common market as it does not facilitate the development of any activities or economic areas and it is not limited in time, degressive or proportionate to what is necessary to remedy specific economic handicaps.
Tällaista tukea ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana, koska sillä ei edistetä tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehitystä eikä se ole ajallisesti rajoitettua eikä asteittain alenevaa eikä se rajoitu siihen, mikä on välttämätöntä tiettyjen taloudellisten haittojen korjaamiseksi.
The Commission concludes that the scheme in review is incompatible with the common market.
Siksi komission päätelmä on, että tutkittavana oleva järjestely ei sovellu yhteismarkkinoille.
As the scheme was enacted without prior Commission approval, recovery should take place in accordance with Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [27].
Koska tukijärjestely on toteutettu odottamatta komission alustavaa hyväksyntää, se on perittävä takaisin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 [27] 14 artiklan mukaisesti.