natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, when such methods are not available and determination of the solution/extraction behaviour of the polymer is limited to indirect analysis by determining only the total organic carbon content (TOC) of the aqueous extract, an additional test should be conducted.
Jos tällaista menetelmää ei kuitenkaan ole käytettävissä ja jos polymeerin liukenemis/uuttumisominaisuuksien määritys rajoittuu epäsuoraan analyysiin eli ainoastaan orgaanisen hiilen kokonaismäärän (TOC) määrittämiseen vesiuutteesta, pitäisi tehdä lisätesti.
This additional test should also be done in triplicate, using ten times smaller polymer samples and the same amounts of water as those used in the first test.
Tämä lisätesti pitäisi myös tehdä kolmoismäärityksenä käyttäen kymmenen kertaa pienempiä polymeerinäytteitä ja samaa määrää vettä kuin ensimmäisessä testissä.
Test conducted with one sample size
Testi, jossa on yksi näytekoko
Methods may be available for direct analysis of polymer components in the aqueous phase.
Menetelmiä vesifaasissa olevan polymeerikomponentin suoraa määrittämistä varten voi olla olemassa.
Alternatively, indirect analysis of dissolved/extracted polymer components, by determining the total content of soluble parts and correcting for non polymer-specific components, could also be considered.
Vaihtoehtoisesti voidaan harkita myös liuenneiden/uuttuneiden polymeerikomponenttien epäsuoraa analyysiä, jolloin määritetään liukoisten osien kokonaispitoisuus ja korjataan ei-polymeerispesifisten komponenttien suhteen.
Analysis of the aqueous phase for the total polymeric species is possible:
Kokonaispolymeeri voidaan määrittää vesiliuoksesta:
either by a sufficiently sensitive method, e.g.:
joko riittävän herkällä menetelmällä, esim.
TOC using persulphate or dichromate digestion to yield CO2 followed by estimation by IR or chemical analysis,
TOC käyttämällä persulfaatti- tai dikromaattidigestiota, jolloin muodostuva CO2 määritetään IR:llä tai kemiallisesti;
Atomic Absorption Spectrometry (AAS) or its Inductively Coupled Plasma (ICP) emission equivalent for silicon or metal containing polymers,
atomiabsorptiospektrometrialla (AAS) tai ICP (inductively coupled plasma) -emissiomenetelmällä, jos polymeeri sisältää piitä tai metallia;
UV absorption or spectrofluorimetry for aryl polymers,
UV-absorptio- tai spektrofluorometrialla, jos on kyseessä aryylipolymeeri;
LC-MS for low molecular weight samples,
LC-MS:llä, jos on kyseessä pienimolekyylipainoiset näytteet;
or by vacuum evaporation to dryness of the aqueous extract and spectroscopic (IR, UV, etc.) or AAS/ICP analysis of the residue.
tai haihduttamalla vesiuute tyhjiössä kuiviin ja tekemällä jäännöksestä spektroskooppinen (IR, UV jne.) tai AAS/ICP-analyysi.
If analysis of the aqueous phase as such is not practicable, the aqueous extract should be extracted with a water-immiscible organic solvent e.g. a chlorinated hydrocarbon.
Jos vesifaasia ei voida sellaisenaan analysoida, pitäisi vesiuute uuttaa veteen sekoittuvalla orgaanisella liuottimella, esim. klooratulla hiilivedyllä.
The solvent is then evaporated and the residue analysed as above for the notified polymer content.
Liuotin haihdutetaan ja jäännöksestä määritetään ilmoitetun polymeerin pitoisuus kuten edellä on selostettu.
Any components in this residue which are identified as being impurities or additives are to be subtracted for the purpose of determining the degree of solution/extraction of the polymer itself.
Jos tässä jäännöksessä tunnistetaan epäpuhtauksia tai lisäaineita, on niiden osuus vähennettävä itse polymeerin liukenemis/uuttumisasteen määrittämiseksi.
When relatively large quantities of such materials are present, it may be necessary to subject the residue to e.g. HPLC or GC analysis to differentiate the impurities from the monomer and monomer-derived species present so that the true content of the latter can be determined.
Jos näytteessä on suhteellisen paljon tällaisia aineita, voi olla tarpeen tehdä jäännökselle esim. HPLC-tai GC-analyysi epäpuhtauksien erottamiseksi monomeeristä ja monomeeristä peräisin olevasta aineesta, jotta monomeerin todellinen pitoisuus voidaan määrittää.
In some cases, simple evaporation of the organic solvent to dryness and weighing the dry residue may be sufficient.
Joskus voi riittää, että orgaaninen liuotin haihdutetaan kuiviin ja kuiva jäännös punnitaan.
Test conducted with two different sample sizes
Testi, jossa on kaksi eri näytekokoa
All aqueous extracts are analysed for TOC.
Kaikista vesiuutteista määritetään TOC.
A gravimetric determination is performed on the undissolved/not extracted part of the sample.
Näytteen liukenemattomalle osalle (joka ei uuttunut) tehdään gravimetrinen analyysi.
If, after centrifugation or filtering of the content of each vessel, polymer residues remain attached to the wall of the vessel, the vessel should be rinsed with the filtrate until the vessel is cleared from all visible residues.
Jos kunkin pullon sisällön sentrifugoinnin tai suodattamisen jälkeen polymeerijäännöksiä on tarttunut pullon seinämiin, pitäisi pullo huuhtoa suodoksella, kunnes siinä ei enää näy mitään jäännöstä.
Following which, the filtrate is again centrifuged or filtered.
Sen jälkeen suodos sentrifugoidaan tai suodatetaan uudelleen.
The residues remaining on the filter or in the centrifuge tube are dried at 40 oC under vacuum and weighed.
Suodattimeen tai sentrifuugiputkeen jäänyt jäännös kuivataan 40 oC:ssa tyhjiössä ja punnitaan.
Drying is continued until a constant weight is reached.
Kuivaamista jatketaan, kunnes saavutetaan vakiopaino.
TEST CONDUCTED WITH ONE SAMPLE SIZE
TESTI, JOSSA ON YKSI NÄYTEKOKO
The individual results for each of the three flasks and the average values should be given and expressed in units of mass per volume of the solution (typically mg/l) or mass per mass of polymer sample (typically mg/g).
Ilmoitetaan erilliset tulokset kutakin kolmea pulloa kohti ja keskiarvot ilmaistuna massayksiköllä liuostilavuutta kohti (tyypillisesti mg/l) tai massayksiköllä polymeerinäytteen massaa kohti (tyypillisesti mg/g).
Individual figures should be given for the total substance (polymer + essential additives, etc.) and for the polymer only (i.e. after subtracting the contribution from such additives).
Tulokset pitää antaa koko ainemäärää kohti (polymeeri + olennaiset lisäaineet jne.) ja pelkkää polymeeriä kohti (ts. sen jälkeen, kun on vähennetty tällaisten lisäaineiden vaikutus).
TEST CONDUCTED WITH TWO DIFFERENT SAMPLE SIZES
TESTI, JOSSA ON KAKSI NÄYTEKOKOA
The individual TOC values of the aqueous extracts of the two triplicate experiments and the average value for each experiment should be given expressed as units of mass per volume of solution (typically mgC/l), as well as in units of mass per weight of the initial sample (typically mgC/g).
Ilmoitetaan erilliset TOC-arvot kahden kolmenkertaisilla näytteillä tehdyn kokeen vesiliuosuutteille ja kunkin kokeen keskiarvo ilmaistuna massayksiköllä liuostilavuutta kohti (tyypillisesti mgC/l) sekä massayksikköinä alkuperäisen näytteen painoa kohti (tyypillisesti mgC/g).
If there is no difference between the results at the high and the low sample/water ratios, this may indicate that all extractable components were indeed extracted.
Jos tuloksissa ei ole eroa, kun näytteen suhde vesimäärään on suuri tai pieni, tämä voi merkitä sitä, että kaikki uuttuvat komponentit ovat todella uuttuneet.
In such a case, direct analysis would normally not be necessary.
Tällöin ei suora määritys ole yleensä tarpeen.
The individual weights of the residues should be given and expressed in percentage of the initial weights of the samples.
Kunkin jäännöksen painot olisi ilmoitettava erikseen ja ilmaistava prosentteina näytteiden alkuperäispainoista.
Averages should be calculated per experiment.
Keskiarvot lasketaan koetta kohti.
The differences between 100 and the percentages found represent the percentages of soluble and extractable material in the original sample.
Erotus sadan prosentin ja havaittujen prosenttimäärien välillä on alkuperäisen näytteen liukoisen ja uuttuvan aineksen prosenttimäärä.
available information about test substance (identity, additives, impurities, content of low molecular weight species).
saatavissa olevat tiedot testattavasta aineesta (tunnistetiedot, lisäaineet, epäpuhtaudet, pienimolekyylipainoisen aineen pitoisuus)
Experimental conditions:
Koeolosuhteet
description of the procedures used and experimental conditions,
kuvaus käytetyistä menetelmistä ja koeolosuhteista;
description of the analytical and detection methods.
kuvaus analyyttisistä ja detektiomenetelmistä.
Results:
Tulokset:
results of solubility/extractivity in mg/l; individual and mean values for the extraction tests in the various solutions, broken down in polymer content and impurities, additives, etc.,
liukoisuus/uuttuvuustulokset mg/l; yksittäiset arvot ja keskiarvot uuttumiskokeista eri liuoksissa, eritellen polymeeripitoisuus ja epäpuhtaudet, lisäaineet ym.,
results of solubility/extractivity in mg/g of polymer,
liukoisuus/uuttuvuustulokset mg/g polymeeriä,
TOC values of aqueous extracts, weight of the solute and calculated percentages, if measured,
vesiliuosuutteiden TOC-arvot, liuenneen aineen paino ja lasketut prosenttiosuudet, jos ne on mitattu,
information about the blank values,
tiedot nollanäytteistä,
where necessary, references to the chemical instability of the test substance, during both the testing process and the analytical process,
tarvittaessa kirjallisuudesta saatavat tiedot testattavan aineen kemiallisesta epästabiilisuudesta sekä testausprosessin aikana että analyysin aikana,
all information which is important for the interpretation of the results.
muut tiedot, jotka ovat tärkeitä tulosten tulkitsemisen kannalta.
This test method is designed to measure the potential for a liquid substance to increase the burning rate or burning intensity of a combustible substance, or to form a mixture with a combustible substance which spontaneously ignites, when the two are thoroughly mixed.
Tämän testimenetelmän tarkoituksena on mitata nestemäisen aineen kyky suurentaa palavan aineen palamisnopeutta tai -intensiteettiä tai sen kykyä muodostaa palavan aineen kanssa sellainen seos, joka voi syttyä itsestään, kun aineet sekoitetaan täydellisesti.
It is based on the UN test for oxidising liquids (1) and is equivalent to it.
Menetelmä perustuu YK:n testiin hapettaville nesteille (1) ja vastaa sitä täysin.
However, as this method A.21 is primarily designed to satisfy the requirements of Regulation (EC) No 1907/2006, comparison with only one reference substance is required.
Koska menetelmä A.21 on kuitenkin tarkoitettu pääasiassa täyttämään asetuksen 1907/2006 vaatimukset, testattavaa ainetta on tarpeen verrata vain yhteen vertailuaineeseen.
Testing and comparison to additional reference substances may be necessary when the results of the test are expected to be used for other purposes.
Testaaminen ja aineen vertaaminen muihin vertailuaineisiin voi olla tarpeen, jos on odotettavissa, että testien tuloksia käytetään muihin tarkoituksiin.
It is useful to have preliminary information on any potential explosive properties of the substance before performing this test.
On hyvä, jos aineen mahdollisista räjähdysominaisuuksista on saatavilla alustavaa tietoa ennen testin tekemistä.
This test is not applicable to solids, gases, explosive or highly flammable substances, or organic peroxides.
Tätä testi ei sovellu kiinteille aineille, kaasuille, räjähtäville tai erittäin helposti syttyville aineille eikä orgaanisille peroksideille.
This test may not need to be performed when results for the test substance in the UN test for oxidising liquids (1) are already available.
Tätä testiä ei mahdollisesti tarvitse tehdä, jos ainetta koskevia tuloksia on jo olemassa YK:n hapettavia nesteitä koskevasta testistä (1).
Mean pressure rise time is the mean of the measured times for a mixture under test to produce a pressure rise from 690 kPa to 2070 kPa above atmospheric.
Keskimääräinen paineennousuaika on niiden aikojen keskiarvo, jotka on mitattu, kun testattavan seoksen paine on nostettu 690 kPa:sta 2070 kPa:an ilmanpaineen yläpuolella.
65 % (w/w) aqueous nitric acid (analytical grade) is required as a reference substance.
Vertailuaineeksi tarvitaan 65-painoprosenttista typpihappoa (vesiliuos; analyyttinen laatu).
The liquid to be tested is mixed in a 1 to 1 ratio, by mass, with fibrous cellulose and introduced into a pressure vessel.
Testattava neste sekoitetaan massasuhteessa 1:1 kuituselluloosan kanssa ja siirretään paineastiaan.
If during mixing or filling spontaneous ignition occurs, no further testing is necessary.
Jos aineet syttyvät itsestään sekoitettaessa tai astiaa täytettäessä, ei testiä tarvitse jatkaa.
If spontaneous ignition does not occur the full test is carried out.
Jos testattava seos ei syty itsestään, tehdään koko testi.
The mixture is heated in a pressure vessel and the mean time taken for the pressure to rise from 690 kPa to 2070 kPa above atmospheric is determined.
Seosta kuumennetaan paineastiassa ja määritetään keskimääräinen aika, joka tarvitaan, että paine nousee 690 kPa:sta 2070 kPa:an ilmanpaineen yläpuolella.
This is compared with the mean pressure rise time for the 1:1 mixture of the reference substance(s) and cellulose.
Tätä verrataan siihen keskimääräiseen aikaan, joka tarvitaan, että vertailuaine(id)en ja selluloosan 1:1-seos paine nousee saman verran.
In a series of five trials on a single substance no results should differ by more than 30 % from the arithmetic mean.
Viiden kokeen sarjassa yhdellä aineella mikään tulos ei saa erota enempää kuin 30 % aritmeettisesta keskiarvosta.
Results that differ by more than 30 % from the mean should be discarded, the mixing and filling procedure improved and the testing repeated.
Tulokset, jotka eroavat yli 30 % keskiarvosta, on hylättävä, sekoitus- ja täyttömenetelmää on parannettava ja testi uusittava.
Dried, fibrous cellulose with a fibre length between 50 and 250 μm and a mean diameter of 25 μm, is used as the combustible material.
Palavana aineena käytetään kuivattua kuituselluloosaa, jonka kuidun pituus 50–250 μm ja keskihalkaisuja 25 μm.
It is dried to constant weight in a layer not more than 25 mm thick at 105 oC for four hours and kept in a desiccator, with desiccant, until cool and required for use.
Selluloosa kuivataan vakiopainoon kerroksena, joka on enintään 25 mm paksu, 105 oC:ssa 4 tuntia, ja sitä pidetään eksikkaattorissa kuivatusaineen kanssa, kunnes se on jäähtynyt ja kunnes sitä tarvitaan.
The water content of the dried cellulose should be less than 0,5 % by dry mass.
Kuivatun selluloosan vesipitoisuuden pitäisi olla alle 0,5 % kuivasta massasta.
If necessary, the drying time should be prolonged to achieve this.
Tarvittaessa kuivatusaikaa on pidennettävä, jotta tähän päästään.
The same batch of cellulose is to be used throughout the test.1.6.1.2. Apparatus
Koko testin aikana on käytettävä samaa selluloosaerää.1.6.1.2 Laitteet
Pressure vessel
Paineastia
The vessel consists of a cylindrical steel pressure vessel 89 mm in length and 60 mm in external diameter (see figure 1).
Testiin tarvitaan lieriönmuotoinen teräksinen paineastia, jonka pituus on 89 mm ja ulkohalkaisija 60 mm (ks. kuva 1).
Two flats are machined on opposite sides (reducing the cross-section of the vessel to 50 mm) to facilitate holding whilst fitting up the firing plug and vent plug.
Vastakkaisille sivuille työstetään kaksi tasaista pintaa (jolloin astian poikkileikkaus pienenee 50 mm:iin) kiinnipitämisen helpottamiseksi, kun sytytystulppaa ja ilmaustulppaa pannaan paikoilleen.
The vessel, which has a bore of 20 mm diameter is internally rebated at either end to a depth of 19 mm and threaded to accept 1'' British Standard Pipe (BSP) or metric equivalent.
Astian sisäläpimitta on 20 mm ja kummankin pään sisäpuoli on kyntetty 19 mm:n syvyydeltä ja siinä on kierteet, joihin sopii 1" British Standard Pipe (BSP) tai vastaava metrijärjestelmän mukainen osa.
A pressure take-off, in the form of a side arm, is screwed into the curved face of the pressure vessel 35 mm from one end and at 90o to the machined flats.
Paineastian pyöreään pintaan 35 mm:n päähän astian toisesta päästä ja 90 asteen kulmassa työstettyihin pintoihin on ruuvattu sivuhaara, jonka kautta paine voidaan päästää ulos.
The socket for this is bored to a depth of 12 mm and threaded to accept the 1/2" BSP (or metric equivalent) thread on the end of the side-arm.
Sivuhaaraputken istukka porataan 12 mm:n syvyyteen siten, että siihen sopii 1/2":n BSP (tai metrijärjestelmän vastaava) kierre sivuhaaran päässä.
If necessary, an inert seal is fitted to ensure a gas-tight seal.
Tarvittaessa lisätään inertti tiiviste, jotta liitos on kaasutiivis.
The side-arm extends 55 mm beyond the pressure vessel body and has a bore of 6 mm. The end of the side-arm is rebated and threaded to accept a diaphragm type pressure transducer.
Sivuhaara ulottuu 55 mm:n päähän paineastian ulkopuolelle, ja sen sisäläpimitta on 6 mm. Sivuhaaran pää on kyntetty ja sen kierteet ovat sellaiset, että niihin sopii kalvotyyppinen paineenmuunnin.
Any pressure-measuring device may be used provided that it is not affected by the hot gases or the decomposition products and is capable of responding to rates of pressure rise of 690-2070 kPa in not more than 5 ms.
Mitä tahansa paineenmittauslaitetta voidaan käyttää edellyttäen, etteivät kuumat kaasut tai hajoamisessa syntyvät yhdisteet vaikuta siihen ja että se pystyy mittaamaan paineennousunopeuksia 690–2070 kPa:n välillä alle 5 ms:ssa.
The end of the pressure vessel farthest from the side-arm is closed with a firing plug which is fitted with two electrodes, one insulated from, and the other earthed to, the plug body.
Kauempana sivuhaarasta oleva paineastian pää suljetaan sytytystulpalla, jossa on kaksi elektrodia. Toinen niistä on eristetty tulpan pääosasta ja toinen on maadoitettu siihen.
The other end of the pressure vessel is closed by a bursting disk (bursting pressure approximately 2200 kPa) held in place with a retaining plug which has a 20 mm bore.
Paineastian toisessa päässä on varokalvo (murtumispaine noin 2200 kPa), jota pitää paikallaan sisäläpimitaltaan 20 mm:n tulppa.
If necessary, an inert seal is used with the firing plug to ensure a gas-tight fit.
Tarvittaessa sytytystulpan kanssa käytetään inerttiä tiivistettä, jotta liitos on kaasutiivis.
A support stand (figure 2) holds the assembly in the correct attitude during use.
Tukiteline (kuva 2) pitää kokoonpanon oikeassa asennossa käytön aikana.
This usually comprises a mild steel base plate measuring 235 mm × 184 mm × 6 mm and a 185 mm length of square hollow section (S.H.S.) 70 mm × 70 mm × 4 mm.
Siihen kuuluu tavallisesti pehmeää terästä oleva pohjalaatta, jonka mitat ovat 235 mm x 184 mm x 6 mm, ja 185 mm:n pituinen poikkileikkaukseltaan neliönmuotoinen onttotanko, jonka mitat ovat 70 mm x 70 mm x 4 mm.
A section is cut from each of two opposite sides at one end of the length of S.H.S. so that a structure having two flat sided legs surmounted by 86 mm length of intact box section results.
Neliöonttotangon toisessa päässä siitä leikataan pala vastakkaisilta puolilta siten, että saadaan rakenne, jossa on kaksi litteäreunaista jalkaa, joiden yläpuolella on 86 mm koskematonta neliöonttotankoa.
The ends of these flat sides are cut to an angle of 60o to the horizontal and welded to the base plate.
Jalat leikataan siten, että ne muodostavat 60o:n kulman vaakatason kanssa, kun tanko on hitsattu pohjalaattaan.
A slot measuring 22 mm wide × 46 mm deep is machined in one side of the upper end of the base section such that when the pressure vessel assembly is lowered, firing plug end first, into the box section support, the side-arm is accommodated in the slot.
Pohjarakenteen yläosan yhdelle laidalle työstetään lovi, jonka leveys on 22 mm ja syvyys 46 mm, siten, että kun paineastiakokoonpano lasketaan onttotankotelineeseen sytytystulppa edellä, sivuhaara sopii loveen.
A piece of steel 30 mm wide and 6 mm thick is welded to the lower internal face of the box section to act as a spacer.
Onttotangon alempaan sisäpintaan hitsataan 30 mm leveä ja 6 mm paksu teräspala, joka toimii välikkeenä.
Two 7 mm thumb screws, tapped into the opposite face, serve to hold the pressure vessel firmly in place.
Kaksi vastakkaisilla pinnoilla olevaa 7 mm:n siipiruuvia pitää paineastian tukevasti paikallaan.
Two 12 mm wide strips of 6 mm thick steel, welded to the side pieces abutting the base of the box section, support the pressure vessel from beneath.
Kaksi 12 mm leveää 6 mm:n paksuisesta teräksestä tehtyä nauhaa, jotka on hitsattu onttotangon pohjaosaan kiinnittyviin sivuosiin, tukee paineastiaa alhaalta päin.
Ignition system
Sytytysjärjestelmä
The ignition system consists of a 25 cm long Ni/Cr wire with a diameter 0,6 mm and a resistance of 3,85 ohm/m.
Sytytysjärjestelmä koostuu 25 cm pitkästä Ni/Cr-langasta, jonka halkaisija on 0,6 mm ja vastus 3,85 ohm/m.
The wire is wound, using a 5 mm diameter rod, in the shape of a coil and is attached to the firing plug electrodes.
Lanka on kierretty halkaisijaltaan 5 mm:n tangon avulla kelaksi ja kiinnitetty sytytystulpan elektrodeihin.
The coil should have one of the configurations shown in figure 3.
Kelan muodon pitäisi olla sellainen kuin kuvassa 3 esitetään.
The distance between the bottom of the vessel and the underside of the ignition coil should be 20 mm. If the electrodes are not adjustable, the ends of the ignition wire between the coil and the bottom of the vessel should be insulated by a ceramic sheath.
Astian pohjan ja sytytyskelan alapään välisen etäisyyden pitäisi olla 20 mm. Ellei elektrodeja voi säätää, pitäisi kelan ja astian pohjan välillä olevan sytytyslangan päät eristää keraamivaipalla.
The wire is heated by a constant current power supply able to deliver at least 10 A.
Lankaa kuumennetaan tasavirtatehonlähteellä, joka pystyy tuottamaan vähintään 10 A:n voimakkuista virtaa.
The apparatus, assembled complete with pressure transducer and heating system but without the bursting disk in position, is supported firing plug end down.
Laitetta, joka on koottu täydellisesti ja jossa on paineenmuunnin ja kuumennusjärjestelmä, mutta johon ei ole asennettu varokalvoa, tuetaan sytytystulppapuoli alaspäin.
2,5 g of the liquid to be tested is mixed with 2,5 g of dried cellulose in a glass beaker using a glass stirring rod.
2,5 g testattavaa nestettä ja 2,5 g kuivattua selluloosaa sekoitetaan lasidekanterissa käyttäen lasista sekoitussauvaa.
For safety, the mixing should be performed with a safety shield between the operator and mixture.
Turvallisuussyistä työntekijän ja seoksen välillä on oltava suojalevy sekoituksen aikana.
If the mixture ignites during mixing or filling, no further testing is necessary.
Jos seos syttyy sekoituksen tai täytön aikana, ei testiä tarvitse jatkaa.
The mixture is added, in small portions with tapping, to the pressure vessel making sure that the mixture is packed around the ignition coil and is in good contact with it.
Seos siirretään paineastiaan pieni määrä kerrallaan taputtaen, jotta seos pakkautuisi sytytyskelan ympärille ja olisi hyvin kosketuksissa sen kanssa.
It is important that the coil is not distorted during the packing process as this may lead to erroneous results.
On tärkeää, ettei kela vääristy seoksen pakkaamisen aikana, koska se voisi aiheuttaa vääriä tuloksia.
The bursting disk is placed in position and the retaining plug is screwed in tightly.
Varokalvo asetetaan paikalleen ja kiinnitystulppa kierretään tiukasti paikalleen.
The charged vessel is transferred to the firing support stand, bursting disk uppermost, which should be located in a suitable, armoured fume cupboard or firing cell.
Täytetty astia asetetaan tukitelineeseen siten, että varokalvo on ylöspäin. Teline olisi sijoitettava sopivaan vahvistettuun vetokaappiin tai sytytyskammioon.
The signal produced by the pressure transducer is recorded on a suitable system which allows both evaluation and the generation of a permanent record of the time pressure profile obtained (e.g. a transient recorder coupled to a chart recorder).
Paineenmuuntimen aikaansaama signaali rekisteröidään sopivalla järjestelmällä, joka mahdollistaa sekä arvioinnin että saadun aika-painekäyrän pysyvän rekisteröinnin (esim. transienttitallennin, joka on kytketty piirturiin).