natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Law 9/1991 included a large number of provisions, some of which involved State aid.
Laissa nro 9/1991 oli useita säännöksiä, joista joihinkin sisältyi valtiontukea.
Law 9/1991 was submitted to the Commission together with Law 10/1991 ‘Implementing provisions for the National Energy Plan as regards energy efficiency, energy savings and the development of renewable energy sources’.
Laista nro 9/1991 ilmoitettiin komissiolle yhdessä lain nro 10/1991 (säännökset kansallisen energiasuunnitelman toteuttamisesta: energian järkevä käyttö, energian säästö ja uusiutuvien energialähteiden kehittäminen) kanssa.
The Commission declared compatible the aid contained in both laws under the State aid rules in 1991 [5].
Komissio totesi vuonna 1991 kummassakin laissa säädetyt tuet valtiontukisääntöjen mukaisiksi [5].
Structure of the Terni tariff
Terni-tariffin rakenne
The conditions of Società Terni’s preferential tariff were established in Articles 6, 7 and 8 of Presidential Decree No 1165/63 Transfer to Ente Nazionale per l’Energia Elettrica of the assets used for the activities mentioned in Article 1(1) of Law No 1643 of 6 December 1962 carried out by ‘Terni-società per l’Industria e l’Elettricità S.p.A.’ (hereinafter DPR 1165/1963).
Terni-yhtiölle myönnetyn alennetun tariffin ehdot on säädetty presidentin asetuksen nro 1165/63 (6 päivänä joulukuuta 1962 annetun lain nro 1643 1 §:n ensimmäisessä momentissa tarkoitettuihin toimintoihin käytettyjen ”Terni – società per l'Industria e l'Elettricità” S.p.A:n omaisuuserien siirtäminen Ente Nazionale per l'Energia Elettricalle), jäljempänä ’presidentin asetus nro 1165/1963’ 6, 7 ja 8 §:ssä.
DPR 1165/1963 laid down that ENEL would supply Società Terni with a fixed amount of electricity (1025000 MWh a year) which was the equivalent of the company’s electricity consumption in 1961, plus an extra amount (595000 MWh a year) which corresponded to its additional expected consumption resulting from investments undertaken but not yet completed in 1962.
Asetuksessa säädettiin, että ENEL toimittaa Terni-yhtiölle sen kulutusta vuonna 1961 vastaavan määrän energiaa (1025000 MWh vuodessa) sekä ylimääräisen erän (595000 MWh vuodessa), joka vastaisi lisäkulutusta, joka aiheutuisi käynnistetyistä investoinneista, jotka eivät olleet vielä valmiita vuonna 1962.
The preferential price was calculated by comparing two alternative methods and applying whichever was more favourable to the company:
Alennettu hinta oli laskettu vertaamalla kahta vaihtoehtoista menetelmää, joista yhtiölle edullisempaa sovellettiin:
Alternative 1 was based on the average electricity price paid by Società Terni’s manufacturing branches to the company’s electricity branch (corresponding to the production cost of Terni’s own hydroelectric plant);
ensimmäinen vaihtoehto perustui keskihintaan, jonka Terni-yhtiön tuotantolaitokset maksoivat sähköstä yhtiön vesivoimalaitokselle (Terni-yhtiön vesivoimalaitoksen tuotantokustannuksia vastaava summa).
Alternative 2 was linked to ENEL’s reference price for a customer having the same profile (self-producer) as Società Terni.
toinen vaihtoehto oli kytköksissä viitehintaan, jota ENEL sovelsi Terni-yhtiötä vastaavan profiilin (oma käyttö) omaavaan asiakkaaseen.
In practice, the first method was used until 2000, when changes in the Italian tariff structure due to the liberalization of the electricity market made it necessary to switch to the second method.
Ensimmäistä vaihtoehtoa sovellettiin käytännössä vuoteen 2000, jolloin sähkömarkkinoiden vapauttamisesta johtuneiden Italian tariffirakenteen muutosten vuoksi oli välttämätöntä siirtyä toiseen vaihtoehtoon.
In 1997 began the overhaul of the tariff structure, with the introduction of a structured tariff consisting of two parts: Part A representing fixed and general costs and Part B reflecting variable costs.
Vuonna 1997 käynnistettiin tariffirakenteen tarkistus ja otettiin käyttöön kaksiosainen tariffi: osa A edusti kiinteitä kustannuksia ja yleiskustannuksia ja osa B muuttuvia kustannuksia.
As of 1 January 2000, the Terni tariff was awarded in the form of a compensatory component (componente compensativa) calculated as the sum of all components of the tariff which Terni, as a (virtual) self-producer, was not required to pay (the whole of part B and a fraction of part A).
Terni-tariffi myönnettiin 1 päivästä tammikuuta 2000 korvauskomponenttina, joka oli niiden tariffikomponenttien summa, joita Terni-yhtiön ei (virtuaalisena) omaan käyttöön tuottajana tarvinnut maksaa (osa B kokonaisuudessaan ja murto-osa osasta A).
This method corresponds to the second of the alternative methods described in Decree 1165/63.
Laskutapa vastaa presidentin asetuksessa nro 1165/1963 esitettyä kakkosvaihtoehtoa.
The gradual reduction of the quantities of electricity and power delivered to the Terni companies at the preferential price during the phasing-out period (2002-2007) is shown in the table below:
Seuraavassa taulukossa esitetään entisille Terni-yhtiöille alennetuin hinnoin toimitetun sähköenergian määrän asteittainen väheneminen vuosina 2002–2007:
The second extension of the tariff
Tariffin voimassaolon jatkaminen toisen kerran
By Article 11, paragraph 11 of Law 80/2005, Italy decided to interrupt the phasing-out and extend again the Terni tariff arrangement until 2010.
Italia on säätänyt lain nro 80/2005 11 §:n 11 momentissa asteittaisen vähentämisen lopettamisesta ja Terni-tariffin voimassaolon jatkamisesta uudelleen vuoteen 2010.
Article 11, paragraph 13 of the Law made this measure applicable as of 1 January 2005.
Lain 11 §:n 13 momentissa toimenpiteen soveltamisen vahvistettiin alkavan 1 päivästä tammikuuta 2005.
Shortly afterwards, ordinary hydroelectric concessions were extended until 2020 [6].
Vähän sen jälkeen vesivoimatoimilupien voimassaoloa jatkettiin yleisesti vuoteen 2020 [6].
The second extension of the tariff is the measure on which the Commission has opened the formal investigation procedure pursuant to Article 88(2) of the Treaty and which is the object of this decision.
Tariffin voimassaolon jatkaminen toisen kerran on toimenpide, jonka osalta komissio on aloittanut perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn, ja sitä käsitellään tässä päätöksessä.
Law 80/2005 laid down that, until 2010, the Terni companies will benefit from the same treatment they enjoyed on 31 December 2004 in terms of quantities supplied (926 GWh for the three Terni companies) and prices (1,32 eurocents/kWh).
Laissa nro 80/2005 säädetään, että entisiin Terni-yhtiöihin sovelletaan vuoteen 2010 asti samoja toimitusmääriä (kolmelle yhtiölle yhteensä 926 GWh) ja hintoja (1,32 eurosenttiä/kWh) kuin 31 päivänä joulukuuta 2004.
The quantities of supplied electricity are currently broken down as follows: Thyssen-Krupp 86 %, Nuova Terni Industrie Chimiche 10 % and Cementir 4 %.
Sähköntoimitukset jakaantuvat tällä hetkellä seuraavasti: ThyssenKrupp 86 prosenttia, Nuova Terni Industrie Chimiche 10 prosenttia ja Cementir 4 prosenttia.
Law 80/2005, as interpreted and implemented by the AEEG, also introduced an indexation mechanism whereby, as of 1 January 2006, the preferential tariff would increase yearly in line with price increases recorded on the European Power Exchanges of Amsterdam and Frankfurt, subject to a 4 % cap.
Lisäksi laissa nro 80/2005 säädetään AEEG:n tulkinnan mukaan indeksimekanismista, jonka perusteella alennettua tariffia nostetaan 1 päivästä tammikuuta 2006 vuosittain Amsterdamin ja Frankfurtin energiapörsseissä kirjattuja hinnannousuja vastaavasti enintään 4 prosenttia.
Financing mechanism
Rahoitusmekanismi
The Terni preferential tariff was initially managed and paid for by the State-owned company ENEL, which held a monopoly position in the generation, transmission, import, distribution and supply of electricity in Italy.
Ternin alennettua tariffia hallinnoi alun perin valtionyhtiö ENEL, jolla oli Italiassa monopoliasema sähkön tuotannossa, siirrossa, tuonnissa, jakelussa ja myynnissä.
In 2002, as the electricity market was gradually liberalized and ENEL no longer held a monopoly position, the financial burden arising from the preferential tariff systems was transferred from ENEL to all electricity users [7].
Vuonna 2002, kun sähkömarkkinat asteittain vapautettiin eikä ENELillä ollut enää monopoliasemaa, tariffien alennusjärjestelmien rahoittaminen siirtyi ENELiltä sähkön käyttäjille yleensä [7].
The compensatory components due to the Terni companies were advanced by electricity distributors, who were then reimbursed by the State-owned body Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico (Equalisation Fund for the Electric Sector, hereinafter referred to as ‘Cassa Conguaglio’) by means of a parafiscal levy collected via the A4 component of the electricity tariff, which is one of the cost items that appear on the electricity bill.
Sähkönjakelijat suorittivat ensin entisille Terni-yhtiöille maksettavat korvauskomponentit, jotka valtion laitos Cassa Conguaglio per il settore elettrico (sähköalan tasauskassa), jäljempänä ’Cassa Conguaglio’, maksoi niille takaisin keräämällä veronluonteista maksua, joka näkyy sähkölaskussa sähkötariffin A4-komponenttina.
In 2004 the AEEG decided to hand over the administrative management of the special tariff schemes entirely to Cassa Conguaglio [8].
Vuonna 2004 AEEG päätti siirtää erityistariffijärjestelyjen hallinnoinnin kokonaan Cassa Conguagliolle [8].
As of September 2004, the Terni companies pay the market price for the electricity they purchase (on the liberalized market) and receive from Cassa Conguaglio reimbursement corresponding to the difference between the price paid and the preferential price to which they are entitled (the compensatory component) minus charges for transport, measurement and sales.
Syyskuusta 2004 entiset Terni-yhtiöt ovat maksaneet hankkimastaan sähköenergiasta markkinahinnan (vapautetuilla markkinoilla) ja saaneet Cassa Conguagliolta hyvityksen, joka on yhtä suuri kuin maksetun hinnan ja niille kuuluvan alennetun hinnan (korvauskomponentti) erotus, josta on vähennetty kuljetus-, mittaus- ja myyntikulut.
The costs are paid for by electricity consumers in Italy by means of the parafiscal levy mentioned in paragraph (31) above.
Italian sähkönkuluttajat ovat maksaneet kustannukset tämän 31 kappaleessa mainitun veronluonteisen maksun muodossa.
The guarantee imposed by the AEEG
AEEG:n määräämä vakuus
After the Commission initiated the formal investigation procedure, the AEEG, by Delibera 190/06, made payments under Law 80/2005 conditional upon the provision, by the Terni companies, of a guarantee to cover the risk of recovery of the aid.
Kun komissio oli aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn, AEEG asetti päätöksellä nro 190/06 lain nro 80/2005 nojalla suoritettavien maksujen ehdoksi, että entiset Terni-yhtiöt antavat vakuuden siltä varalta, että tuki peritään takaisin.
In the same Delibera, the AEEG foresaw, as an alternative, the possibility to pay out in 2006 as an advance the amounts of aid which would have become due until the end of the previous arrangement (2007) on the basis of Law 9/1991.
Samassa päätöksessä AEEG antoi vaihtoehdoksi mahdollisuuden maksaa vuonna 2006 ennakkomaksuna tuet, jotka erääntyisivät lain nro 9/1991 nojalla edellisen järjestelyn loppuun mennessä (2007).
For these amounts, the AEEG did not request a guarantee.
Näistä maksuista AEEG ei vaatinut vakuutta.
This option was taken up by the Terni companies and implemented by the AEEG.
Entiset Terni-yhtiöt valitsivat tämän vaihtoehdon, ja AEEG pani sen täytäntöön.
With the exception of the advance payments mentioned in paragraph (34) above, all other payments made to the companies by Cassa Conguaglio under Law 80/2005 are covered by a guarantee.
Edellä 34 kappaleessa mainittuja ennakkomaksuja lukuun ottamatta kaikkiin maksuihin, jotka Cassa Conguaglio suoritti lain nro 80/2005 nojalla yhtiöille, liittyi vakuus.
DECISION TO INITIATE PROCEEDINGS UNDER ARTICLE 88.2 OF THE EC TREATY
III PÄÄTÖS EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 88 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUN MENETTELYN ALOITTAMISESTA
The Commission Decision to initiate a formal investigation was based on the grounds described in points (37) to (41).
Komission päätös aloittaa muodollinen tutkintamenettely perustui 37–41 perustelukappaleessa esitettyihin syihin.
The Commission expressed doubts as to whether the tariff could be considered a compensatory measure, since Società Terni was a State-owned undertaking at the time of nationalization.
Komissio oli esittänyt epäilyksiä alennetun tariffin korvausluonteesta, sillä Terni-yhtiö oli kansallistamisen aikaan julkinen yritys.
Given that the State cannot expropriate itself, the Commission had doubts that the transfer of Società Terni’s assets to ENEL could be construed as an expropriation entitling Società Terni to compensation, and formulated the hypothesis that such transfer could in fact be regarded as a mere restructuring of the State’s own assets.
Koska valtio ei voi pakkolunastaa itseltään, komissio epäili, että Terni-yhtiön sähkötoimialan siirtäminen ENELille muotoiltiin pakkolunastukseksi, jossa Terni-yhtiölle myönnetään oikeus korvaukseen, ja esitti olettamuksen, että sähkötoimialan siirtämisessä oli oikeastaan kyse valtion omien tulolähteiden uudelleenorganisoinnista.
The Commission took the view that, even if the compensatory nature of the measure were to be conceded, doubts would still persist as regards the proportionality of this compensation with regard to the financial damage suffered by Società Terni.
Komissio katsoi, että vaikka myönnettäisiin, että toimenpiteessä on kyse korvauksesta, voitiin epäillä, oliko korvaus oikeassa suhteessa Terni-yhtiölle aiheutuneeseen taloudelliseen vahinkoon.
The Commission in particular expressed doubts that compensation could still be justified after 44 years.
Erityisesti komissio epäili, voitiinko korvausta perustella vielä 44 vuoden jälkeen.
The Commission pointed out that the nature of the tariff appeared to have changed when ENEL stopped administering the scheme and bearing the financial burden arising from it.
Komissio totesi, että tariffin luonne näytti muuttuneen, kun ENEL ei enää hallinnoinut järjestelyä eikä rahoittanut sitä.
The Commission Decision to open the procedure also relied on ECSC Decision 83/396: Commission Decision of 29 June 1983 concerning aid the Italian government intends to grant to certain steel producers [9], which precluded such aid from being granted to Società Terni, and the judgment of the Court of Justice in case C 99/92 [10], where the Court upheld the aforementioned ECSC Decision, as evidence that the Terni tariff had already been found to constitute State aid.
Komission päätös menettelyn aloittamisesta perustui tuista, joita Italian hallitus aikoo myöntää joillekin terästuottajille 29 päivänä kesäkuuta 1983 tehtyyn komission päätökseen 83/396/EHTY [9], jossa Terni-yhtiö jätettiin kyseisten tukien ulkopuolelle, sekä yhteisöjen tuomioistuimen tuomioon asiassa C-99/92 [10], jossa tuomioistuin totesi edellä mainitun EHTY:n päätöksen osoittavan, että Terni-yhtiölle myönnetty tariffi oli valtiontukea.
The opening decision also pointed out that ThyssenKrupp has not yet repaid a State aid granted by Italy and which was declared incompatible [11], and therefore, pursuant to the Deggendorf [12] case-law, could not receive any further State aid.
Päätöksessä menettelyn aloittamisesta korostettiin lisäksi, että ThyssenKrupp ei ollut vielä maksanut takaisin valtiontukea, joka oli todettu yhteismarkkinoille soveltumattomaksi [11], ja sen vuoksi sille ei Deggendorf-oikeuskäytännön [12] mukaan olisi pitänyt myöntää lisää valtiontukea.
Comments from the Terni companies
Entisten Terni-yhtiöiden huomautukset
Most of the observations submitted by the Terni companies on Società Terni’s functioning as ente pubblico economico, the nature of the operation leading to the transfer of the company’s assets, the compensatory nature of the tariff, the interpretation of the ECSC decision and ECJ ruling as well as the role played by Cassa Conguaglio are largely equivalent to those made by Italy, which are summarized in points (52) to (69).
Suurin osa entisten Terni-yhtiöiden huomautuksista, jotka koskivat Terni-yhtiön toimintaa julkisena liikelaitoksena, yhtiön liikeomaisuuden siirtämiseen johtaneen operaation luonnetta, tariffin korvausluonnetta, EHTY:n päätöksen ja yhteisöjen tuomioistuimen tuomion tulkintaa sekä Cassa Conguaglion roolia, oli samansisältöisiä kuin Italian viranomaisten huomautukset, jotka esitetään jäljempänä 52–69 perustelukappaleessa.
Therefore, only the main thrust of the Terni companies observations and any additional elements submitted will be reported here in points (43) to (51).
Siksi entisten Terni-yhtiöiden huomautuksista esitetään 43–51 perustelukappaleessa ainoastaan pääkohdat ja mahdolliset lisäelementit.
Nature of the compensation
Korvauksen luonne
According to the Terni companies, the tariff is the legitimate compensation to which Società Terni was entitled following the expropriation of its assets and cannot therefore be qualified as State aid.
Entisten Terni-yhtiöiden mukaan tariffi on laillinen korvaus, johon Terni-yhtiö oli oikeutettu, kun sen liikeomaisuutta oli pakkolunastettu, eikä sitä voida näin ollen pitää valtiontukena.
Adequacy of the compensation
Korvauksen asianmukaisuus
Concerning the adequacy of the compensation, the Terni companies retrace the history of the tariff, pointing out that all the extensions of the Terni tariff beyond 1991 were concomitant with the general renewal of the hydroelectric concessions for other generators, and thus in line with the principle that there should be no discrimination between Terni and other self-producers who had not been expropriated and who could therefore continue to produce and consume electricity at very low cost.
Korvauksen asianmukaisuuden osalta entiset Terni-yhtiöt palauttavat mieleen tariffin historian ja korostavat, että Terni-tariffin voimassaolon jatkamiset vuoden 1991 jälkeen liittyivät muille yrityksille myönnettyjen vesivoimatoimilupien yleiseen uudistamiseen ja että sen vuoksi ne vastasivat periaatetta, jonka mukaan Terniä oli kohdeltava samalla tavoin kuin muita omaan käyttöönsä sähköä tuottavia yrityksiä, jotka eivät olleet joutuneet pakkolunastuksen kohteeksi ja jotka saattoivat jatkaa sähkön tuotantoa ja kulutusta hyvin alhaisin kustannuksin.
The Terni companies also point out that the financial amounts received in the form of lower electricity tariffs never exceeded the difference between the cost of acquiring energy on the market and the cost of self-produced electricity.
Entiset Terni-yhtiöt korostavat lisäksi, että alennetun sähkötariffin muodossa saadut rahasummat eivät ole koskaan ylittäneet markkinoilta hankittavan energian hinnan ja omaan käyttöön tuotetun energian kustannusten erotusta.
The Terni companies claim that the measure has no impact on trade between Member States for the reasons summarized below:
Entisten Terni-yhtiöiden mukaan toimenpiteellä ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan seuraavista syistä:
Cementir: In its Spoleto plant (the plant which benefits from the tariff) Cementir produces and markets mainly cement, which is used the construction industry.
Cementir: Cementir valmistaa ja myy Spolenton tehtaallaan (johon tariffia sovelletaan) pääasiassa sementtiä, jota käytetään rakennusteollisuudessa.
Cement is difficult to substitute with other products.
Sementtiä on vaikea korvata vaihtoehtoisilla rakennusmateriaaleilla.
Since it is uneconomical to transport, the geographic market for cement is regional or multi-regional.
Koska sementin kuljettaminen kauas ei ole kannattavaa, sementin maantieteelliset markkinat kattavat yhden tai muutaman alueen.
Imports of cements are negligible in Italy, since they account for 5 % of overall demand in Italy and Cementir markets all the production of its Spoleto plant in central Italy;
Sementin tuonti Italiaan on merkityksetöntä, sillä sen osuus kokonaiskysynnästä on Italiassa vain 5 prosenttia, ja Cementir myy Spoleton tehtaansa koko tuotannon Keski-Italiassa.
Nuova Terni Industrie Chimiche: The plant which benefits from the tariff produces ammonia and nitric acid.
Nuova Terni Industrie Chimiche: Laitoksessa, johon tariffia sovelletaan, valmistetaan ammoniakkia ja typpihappoa.
Ammonia can be economically transported only by sea and provided ports are suitably equipped for its storage.
Ammoniakin kuljettaminen on taloudellisesti mahdollista ainoastaan meritse, jos satamassa on sen varastointiin sopivia varastoja.
There are no such storage plants in central Italy.
Keski-Italiassa ei tällaisia varastoja ole.
The same applies to nitric acid.
Sama pätee typpihappoon.
Therefore, the Terni companies claim that the geographic market is at best national.
Siksi entiset Terni-yhtiöt katsovat, että maantieteelliset markkinat ovat parhaimmassakin tapauksessa kansalliset.
National demand is fully met by domestic production and there are no trade flows;
Kotimainen tuotanto pystyy tyydyttämään kotimaisen kysynnän, joten jäsenvaltioiden välistä kauppaa ei ole.
ThyssenKrupp: the Terni companies claim that the market for the distribution (not the production or sale) of steel products is national.
ThyssenKrupp: Entiset Terni-yhtiöt katsovat, että terästuotteiden jakelun (ei tuotannon tai myynnin) markkinat ovat kansalliset.
In particular, ThyssenKrupp’s Terni plant markets only 6 % of its production in the European Union.
ThyssenKruppin Ternissä sijaitseva laitos myy vain 6 prosenttia tuotannostaan Euroopan unioniin.
Legitimate expectations
Perusteltu luottamus
The Terni companies claim legitimate expectations on two grounds:
Entiset Terni-yhtiöt vetoavat perusteltuihin odotuksiin kahdesta syystä:
firstly, the Italian authorities had explicitly confirmed, in a letter to the AEEG, that the nature of the tariff was compensatory and that the extension of the existing tariff scheme was not subject to prior notification to the Commission under the State aid rules [13];
ensinnäkin Italian viranomaiset olivat AEEG:lle lähetetyssä kirjeessä nimenomaisesti vahvistaneet, että tariffi oli luonteeltaan korvaus, ja että tariffijärjestelyn voimassaolon jatkamisesta ei tarvinnut ilmoittaa ennakolta komissiolle valtiontukisääntöjen perusteella [13];
secondly, the Commission had not called the measure into question, either when it was first prolonged by Law 9/1991 (approved in the context of case NN 52/1991), or when information on the second extension was submitted in the context of another State aid procedure (C 13/06).
komissio ei ollut kyseenalaistanut toimenpidettä silloin, kun sen voimassaoloa alun perin jatkettiin lailla nro 9/1991 (hyväksytty asian NN 52/91 yhteydessä), eikä silloin, kun sille ilmoitettiin voimassaolon jatkamisesta uudelleen toisen valtiontukimenettelyn yhteydessä (C 13/06).
State aid clearance of the second extension
Voimassaolon toisen jatkamisen hyväksyminen valtiontukena
The Terni companies further submit, in this context, that when Article 11, paragraph 12 of Law 80/2005 (establishing a preferential tariff for certain energy-intensive companies in Sardinia, case C 13/06) was notified to the Commission, the Italian authorities had submitted information and clarifications also on the Terni tariff, so that the notification might be considered complete within the meaning of Article 4, paragraph 5 of Regulation EC 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [14].
Lisäksi entiset Terni-yhtiöt toteavat, että tehdessään komissiolle ilmoituksen lain nro 80/2005 11 §:n 12 momentista (jossa säädetään alennetusta tariffista energiavaltaisten sardinialaisyritysten kuluttamalle sähkölle, asia C 13/06) Italian viranomaiset toimittivat tietoa ja selvityksiä myös Terni-tariffista, minkä vuoksi voitiin katsoa, että ilmoitus oli asetuksen (EY) N:o 659/1999 [14] 4 artiklan 5 kohdan mukaisesti täydellinen. Komissio ei tehnyt päätöstä kahden kuukauden kuluessa.