natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission had failed to take a decision within two months, and therefore, even if the tariff was to be considered State aid, quod non, it should be deemed to be authorized on the basis of Article 4, paragraph 5 of Regulation N 659/1999 [15].
Jos oletetaan, että tariffia täytyisi pitää valtiontukena, mitä se ei ole, sitä täytyisi pitää Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 [15] 4 artiklan 5 kohdan mukaisesti hyväksyttynä.
The Terni companies underline that their good faith is substantiated by the fact that, in case of doubts on the compatibility of the tariff, ThyssenKrupp would certainly not have launched large-scale investments in the Terni area.
Entiset Terni-yhtiöt korostavat toimineensa hyvässä uskossa, mistä kertoo se, että ThyssenKrupp ei varmasti olisi käynnistänyt Ternin alueella suurisuuntaisia investointeja, jos tariffin soveltuvuudesta yhteismarkkinoille olisi ollut epäilyksiä.
Amounts received
Saadut tukimäärät
The Terni companies point out that, in the absence of Law 80/2005, they would have benefited until 31 December 2007 from the preferential tariff on the basis of Article 20, paragraph 4 of Law 9/1991 (approved by the Commission).
Entiset Terni-yhtiöt toteavat, että ilman lakia nro 80/2005, niihin olisi sovellettu lain nro 9/1991 20 §:n 4 momentissa säädettyä alennettua tariffia (jonka komissio on hyväksynyt) 31 päivään joulukuuta 2007.
The AEEG authorized Cassa Conguaglio to pay out in 2006 (as advance payment) only the sums which would have become due in 2007 [16].
AEEG on valtuuttanut Cassa Conguaglion suorittamaan vuonna 2006 (ennakkomaksuna) ainoastaan maksut, jotka olisivat erääntyneet vuonna 2007 [16].
Therefore, the amounts received until 31 December 2006 should be considered authorized.
Siksi 31 päivään joulukuuta 2006 mennessä suoritettuja maksuja täytyisi pitää hyväksyttyinä.
According to the companies, the provisions of Decreto-legge No 80/2005 have de facto not been implemented in respect of these amounts.
Kyseisten yritysten mukaan lain nro 80/2005 säännöksiä ei tosiasiallisesti ole pantu täytäntöön näiden maksujen suhteen.
Deggendorf case-law
Deggendorf-oikeuskäytäntö
Concerning the Deggendorf case-law, ThyssenKrupp states its willingness, in principle, to repay the aid, subject to agreement being found on the amount to be recovered.
ThyssenKrupp toteaa olevansa periaatteessa valmis maksamaan Deggendorf-oikeuskäytännön nojalla tuen takaisin, kunhan takaisin maksettavasta summasta sovitaan.
V. COMMENTS FROM ITALY
V ITALIAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
Expropriation of Terni’s assets and its entitlement to compensation
Ternin liikeomaisuuden pakkolunastus ja sen oikeus korvaukseen
Italy submits that Terni’s generating assets were nationalized as an exception to the general rule set out in the nationalization law, according to which self-producers would not be subject to expropriation.
Italia katsoo, että Ternin tuotanto-omaisuuden kansallistaminen poikkesi kansallistamislaissa säädetystä yleisperiaatteesta, jonka mukaan sähköä omaan käyttöön tuottavat eivät joudu pakkolunastuksen kohteeksi.
The nationalization law of 1962 was based on Article 43 of the Italian Constitution, according to which certain undertakings which carry out services of fundamental public interest or in the energy sector may be transferred to the State by way of expropriation, provided compensation is granted.
Vuoden 1962 kansallistamislaki perustui Italian perustuslain 43 artiklaan, jonka nojalla tietyt yritykset, jotka tarjoavat yhteisen edun kannalta keskeisiä palveluita tai toimivat energia-alalla, voidaan siirtää valtion omistukseen pakkolunastuksella, kunhan niille myönnetään vahingonkorvaus.
Concerning the Commission’s doubts as to the possibility to expropriate assets belonging to a State-owned company, Italy submits that neither Article 42, nor Article 43 of the Constitution limit the notion of expropriation to privately owned property.
Komission epäilyihin, onko mahdollista pakkolunastaa valtionyhtiön omaisuutta, Italia vastaa, että perustuslain 42 ja 43 artiklassa ei rajoiteta pakkolunastuksen käsitettä yksityiseen omaisuuteen.
The expropriation of Società Terni’s electrical branch was legally required, according to Italy, because Terni was controlled by an ‘ente pubblico economico’, which, unlike an ‘ente pubblico’ was obliged to operate according to market principles.
Italian mukaan Terni-yhtiön sähkötoimialan pakkolunastuksesta säädetään laissa, koska Terniä johdettiin julkisena liikelaitoksena, jonka oli toimittava markkinaperiaattein, toisin kuin sellaisten julkisten laitosten, jotka eivät ole liikelaitoksia.
The nationalization law did not envisage any compensation for undertakings managed by public entities strictu sensu, but it did for Terni in view of its different status and mode of functioning.
Kansallistamislaissa ei säädetty korvauksesta julkisina laitoksina johdetuille yrityksille, mutta Ternin korvauksesta säädettiin, koska sen asema ja toimintatapa oli erilainen.
As regards Terni’s ownership structure, Italy underlines that Terni was a joint stock company (società per azioni) where the State had a majority stake, but equity was also owned by a large number of private investors.
Ternin omistusrakenteesta Italia toteaa, että se oli osakeyhtiö, jossa valtio oli enemmistöosakas, mutta omistajina oli myös suuri joukko yksityisiä sijoittajia.
Italy has provided documentation showing that that Terni’s capital was also partly in private hands and that the company was quoted on the stock exchange.
Italia on toimittanut asiakirjoja, jotka osoittavat, että osa Ternin osakkeista oli yksityisten omistuksessa ja että yhtiö oli noteerattu pörssissä.
According to Italy, depriving Terni of the same right to adequate compensation to which a private company would be entitled would have constituted a breach of the principle of neutrality of ownership enshrined in Article 295 of the EC Treaty.
Jos Ternille ei olisi annettu samanlaista oikeutta asianmukaiseen vahingonkorvaukseen kuin yksityiselle yritykselle, Italian viranomaisten mukaan olisi rikottu EY:n perustamissopimuksen 295 artiklassa määrättyä periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltioiden omistusoikeusjärjestelmiin ei puututa.
Italy quotes a number of rulings by the Corte di Cassazione and the Consiglio di Stato whereby these Courts confirmed that the logic of the tariff for Terni was to put the company on the same footing as self-producers of electricity from renewable sources of energy, and therefore the tariff could not be raised by means of supplements which would not apply to self-producers.
Italia lainaa useita Corte di Cassazionen ja Consiglio di Staton tuomioita, joissa nämä tuomioistuimet ovat todenneet, että Terniin sovelletulla tariffilla pyrittiin saattamaan yhtiö samaan asemaan kuin uusiutuvista energialähteistä sähköä omaan käyttöön tuottavat yritykset ja että sen vuoksi tariffia ei voitu korottaa lisillä, joita ei sovellettu sähköä omaan käyttöön tuottaviin yrityksiin.
As regards other electricity producers who were also expropriated, Italy submits that, with the exception of Terni, all expropriated producers were undertakings exclusively or primarily active in the production, import or supply of electricity.
Muista sähköntuottajista, jotka ovat joutuneet pakkolunastuksen kohteiksi, Italia toteaa, että Terniä lukuun ottamatta kaikki pakkolunastuksen kohteeksi joutuneet yritykset toimivat yksinomaan tai pääasiallisesti sähkön tuotannon, tuonnin tai myynnin alalla.
As a general rule, the compensation paid by the State reflected the market value of the assets, which was calculated in different ways according to the type of company.
Valtion maksama korvaus vastasi yleisesti omaisuuden markkina-arvoa, joka laskettiin eri tavoin yhtiötyypin mukaan.
The net accounting value of the assets was taken as reference value, but was corrected on the basis of other factors which Italy did not identify in detail.
Viitearvoksi otettiin omaisuuden nettokirjanpitoarvo, jota oikaistiin muilla tekijöillä, joita Italia ei ole yksityiskohtaisesti eritellyt.
For hydropower producers, the Italian observations suggest that the residual duration of the concession played a role in the calculation of the compensation.
Italian huomautuksista käy ilmi, että vahingonkorvausta laskettaessa on vesivoimalaitosten osalta otettu ainakin jollakin tavoin huomioon, kuinka kauan toimiluvan voimassaoloaikaa oli jäljellä.
Non-aid nature of Terni’s tariff and its clearance under the State aid rules
Tariffi ei ole luonteeltaan tukea ja se pitäisi valtiontukisääntöjen perusteella hyväksyä
Italy submits that both the original tariff arrangement — which constituted Terni’s legitimate compensation for the expropriation of its assets — and its further extensions in time do not constitute State aid.
Italian mukaan sekä alkuperäinen tariffisopimus – jossa sovittiin laillisesta korvauksesta Ternille sen omaisuuden pakkolunastuksesta – että sen voimassaolon jatkamiset eivät ole valtiontukea.
To substantiate this claim, Italy quotes a number of rulings of the European Court of Justice, which concern the non-aid nature of certain forms of compensation to undertakings [17], notably compensation for damages and services of general economic interest.
Väitteidensä tueksi Italia lainaa useita yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita [17], jotka koskevat yrityksien saamia korvauksia, jotka eivät ole tukea, erityisesti vahingonkorvauksia ja yleishyödyllisistä palveluista maksettuja korvauksia.
As regards the State aid clearance of Terni’s tariff, Italy underlines that Law 9/1991, laying down the first extension of the tariff, was duly notified to the Commission and approved by it.
Terni-tariffin hyväksymisestä valtiontukena Italia toteaa, että laista nro 9/1991, jossa säädetään tariffin voimassaolon jatkamisesta ensimmäisen kerran, ilmoitettiin komissiolle asianmukaisesti ja komissio hyväksyi sen.
The subsequent extensions in time of the tariff, which are concomitant with the extensions of hydroelectric concessions for hydropower producers, follow the same logic, which was never challenged by the Commission.
Kun tariffin voimassaoloa on sittemmin jatkettu samalla kun sähköä vesivoimalla tuottaville laitoksille myönnetyn toimiluvan voimassaoloa on jatkettu, on noudatettu samaa logiikkaa, jota komissio ei ole koskaan kyseenalaistanut.
Therefore, according to Italy, the Terni tariff should be considered an existing non-aid measure.
Sen vuoksi Terni-tariffia olisi Italian mukaan pidettävä voimassa olevana toimenpiteenä, joka ei ole tukea.
Italy submits that it has thus always acted in good faith.
Italia katsoo toimineensa aina hyvässä uskossa.
It did not notify under Article 88(3) the contested extension of the tariff arrangement for Terni since, in its view, it did not constitute State aid.
Se ei ollut ilmoittanut 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti Terniä koskevan riidanalaisen tariffisopimuksen voimassaolon jatkamisesta, koska kyseessä ei sen mielestä ollut valtiontuki.
Italy underlines that the Commission was informed of the existence of this measure (Report of November 2005 and letter of February 2006).
Italia korostaa, että komissiolle ilmoitettiin kyseisestä toimenpiteestä (raportti marraskuulta 2005 ja kirje helmikuulta 2006).
As regards the policy reasons of the second extension, Italy submits that the tariff is necessary to establish a level-playing field between these energy-intensive companies active in Italy and their competitors in the EU [18], which also benefit from reduced energy prices (tariff or contract-based), pending the completion of ongoing infrastructure projects on electricity generation and transport.
Italia toteaa, että poliittinen syy voimassaolon jatkamiseen toisen kerran oli se, että tariffi on välttämätön niin kauan kuin sähkön tuotantoa ja kuljetuksia koskevat infrastruktuurihankkeet ovat kesken. Tariffin avulla näitä Italiassa toimivia energiavaltaisia yrityksiä voitaisiin kohdella samalla tavoin kuin niiden EU:ssa [18] toimivia kilpailijoita, joihin myös sovelletaan alennettuja energiahintoja (tariffien tai sopimusten perusteella).
If the tariff was abolished, the companies in question would delocalize their operations outside the EU.
Jos tariffi poistettaisiin, kyseiset yhtiöt siirtäisivät toimintansa EU:n ulkopuolelle.
This would inevitably lead to an industrial crisis and sever job losses in the affected regions.
Tästä seuraisi väistämättä teollisuuskriisi, ja kyseisillä alueilla menetettäisiin runsaasti työpaikkoja.
Therefore, according to Italy, the prolongation of the tariff should be seen as a transitional solution.
Tariffin voimassaolon jatkaminen on kuitenkin Italian mukaan tilapäisratkaisu.
Italy quotes the conclusions of the High-level group on competitiveness, energy and environment [19] which suggest, as a long-term solution, the improvement of interconnection and infrastructure, and, as a medium-term solution, long-term supply contracts and partnership between customers and energy suppliers/generators.
Italia lainaa kilpailukykyä, energia-asioita ja ympäristöykysymyksiä käsittelevän korkean tason ryhmän (High-level group on competitiveness, energy and environment) päätelmiä [19], joissa ehdotetaan pitkän aikavälin ratkaisuna yhteenliitettävyyden ja infrastruktuurin parantamista, ja keskipitkän aikavälin ratkaisuna pitkäaikaisia toimitussopimuksia ja energian käyttäjien ja tuottajien välisiä kumppanuuksia.
Absence of overcompensation
Korvaus ei ole liiallinen
As regards the absence of overcompensation, Italy makes the following observations.
Italia esittää korvauksen liiallisuudesta seuraavat huomautukset.
If Terni had retained its generating assets, it would have been able to sell part of its energy to third parties, thus obtaining additional profits.
Jos sähköntuotantolaitokset olisivat säilyneet Ternillä, se olisi voinut luovuttaa osan energiastaan kolmansille ja saada lisävoittoa.
The damage suffered by Terni was compounded by the sharp increase, over the years, of electricity prices.
Sähkön hinnan voimakas nousu vuosien kuluessa pahensi Ternille koitunutta vahinkoa.
The still incomplete process of liberalization of the energy markets has not yet delivered results in terms of competitive electricity prices, and therefore the need to continue compensating Terni persists.
Yhä kesken oleva energiamarkkinoiden vapauttaminen ei ole vielä tuottanut tulosta hintakilpailun muodossa, ja sen vuoksi korvaukset entisille Terni-yhtiöille ovat edelleen välttämättömiä.
The Terni companies are currently paying a price (between 40 and 72 EUR/MWh) which is largely in line with electricity prices paid by companies with an equivalent consumption profile in the EU.
Entiset Terni-yhtiöt maksavat tällä hetkellä sähköstä hintaa (40–72 euroa/MWh), joka pitkälti vastaa samanlaisen kulutusprofiilin omaavien yritysten EU:ssa maksamaa hintaa.
In fact, if Terni had retained its assets, it would be paying between 5 and 7 euros per MWh of self-produced electricity.
Jos Terni olisi säilyttänyt vesivoimalaitoksensa, se maksaisi omaan käyttöön tuotetusta energiasta 5–7 euroa/MWh.
Italy thus concludes that the tariff does not involve any overcompensation.
Sen vuoksi Italian päätelmä on, että tariffi ei johda liialliseen korvaukseen.
Italy has submitted a ‘study’ carried out by the private consultant Energy Advisor S.r.l. on behalf on the Terni companies.
Italia on esittänyt yksityisen konsulttiyrityksen Energy Advisor S.r.l:n entisten Terni-yhtiöiden lukuun tekemän ”selvityksen”.
The study, which is perhaps better described as simple ‘calculation’, since it consists of one table with a few pages of methodological explanations, aims to assess the value of the electricity assets and compare this figure with the cumulative tariff advantage enjoyed by Terni.
Selvityksessä, jota voitaisiin mieluummin kutsua pelkäksi ”laskelmaksi”, koska se koostuu taulukosta ja muutamasta sivusta metodologian kuvausta, pyritään laskemaan sähköntuotanto-omaisuuden arvo ja vertaamaan lukua kumulatiiviseen tariffietuun, jonka entiset Terni-yhtiöt ovat saaneet.
The study takes the book value of the electricity assets and actualizes it to 2006 in line with inflation.
Selvitys perustuu sähköntuotanto-omaisuuden kirjanpitoarvoon, joka on diskontattu vuoden 2006 arvoon ottaen huomioon inflaatio.
The study then calculates the net tariff advantage for Terni.
Selvityksessä siis lasketaan entisten Terni-yhtiöiden saama tariffietu.
For the period 1963-1999, the study considers the difference between the annual electricity costs of a comparable customer (Alternative 2) and the actual annual costs sustained by Terni on the ‘own production costs’ basis (Alternative 1).
Selvityksessä otetaan vuosilta 1963–1999 huomioon vastaavan käyttäjän vuotuisten sähkökustannusten (vaihtoehto 2) ja entisten Terni-yhtiöiden tosiasiallisten vuotuisten omaan käyttöön tarkoitetusta tuotannosta aiheutuvien kustannusten (vaihtoehto 1) erotus.
For the purpose of this calculation, a comparable customer is a self-producer of electricity (exempted, inter alia, from payment of the sovrapprezzo termico).
Laskelmassa käytetään vastaavana asiakkaana toista yritystä, joka tuottaa sähköä omaan käyttöön (jonka ei mm. tarvitse maksaa sovrapprezzo termicoa).
For the period 2000-2006, the tariff advantage is calculated as the difference between the annual cost Terni would have sustained if the tariff was calculated on the basis of its own production costs (Alternative 1-no longer possible after the reform of the tariff) and the actual cost sustained by Terni on the basis of the ‘comparable customer’ method (Alternative 2).
Vuosilta 2000–2006 tariffietu lasketaan niin, että vuotuisista kustannuksista, jotka entisille Terni-yhtiöille olisi aiheutunut, jos tariffi olisi laskettu omaan käyttöön suunnatun tuotannon kustannusten perusteella (vaihtoehto 1 – ei enää mahdollinen tariffiuudistuksen jälkeen), vähennetään tosiasialliset kustannukset ”vastaavan käyttäjän” menetelmän perusteella (vaihtoehto 2).
The results of the study are outlined below:
Selvityksen tulokset ovat seuraavat:
Actualised value (2006) of Terni’s assets: EUR 1687745045,19;
Ternin liikeomaisuuden diskontattu arvo (2006): 1687745045,19 EUR;
Tariff advantage (also actualized to 2006): EUR 1400895446,90.
tariffietu (diskontattu samoin vuoteen 2006): 1400895446,90 EUR.
The study therefore contends that there has been no overcompensation of Terni’s losses.
Selvityksen mukaan entisten Terni-yhtiöiden menetyksiä ei siis ole korvattu liiallisesti.
A prospective calculation of the tariff advantage accruing to Terni until 2010 would also show the absence of overcompensation.
Myös Ternin tariffietua koskeva ennustelaskelma vuoteen 2010 osoittaa Italian mukaan, että korvaus ei ole liiallinen.
Irrelevance of the ECSC Decision and the ECJ Ruling concerning Terni
EHTY:n päätöksen ja yhteisöjen tuomioistuimen tuomion epärelevanttius Ternin kannalta
Concerning ECSC Decision 83/396 and ECJ ruling C-99/92, Italy makes the following factual clarifications.
Italia esitti päätöksen 83/396/EHTY ja yhteisöjen tuomioistuimen tuomion C-99/92 suhteen seuraavat selvennykset.
The ECSC Decision does not concern either Cementir or Nuova Terni, which were never active in the steel sector.
EHTY:n päätös ei koske Cementiriä eikä Nuova Terniä, jotka eivät ole koskaan toimineet terästeollisuuden alalla.
The ECSC Decision referred to the compatibility of of State aid granted in the form of reimbursement of a component of the tariff, the sovrapprezzo termico to the plant belonging to Terni’s steelmaking branch, but located in Lovere, in Lombardy, not in the Terni area.
EHTY:n päätöksessä oli kyse siitä, oliko valtiontuki, jota oli myönnetty Ternin terästoimialaan kuuluvalle, Ternin alueen ulkopuolella Loveressä (Lombardiassa) sijaitsevalle laitokselle tariffikomponentin (sovrapprezzo termico) palautuksen muodossa, yhteismarkkinoille soveltuvaa.
This aid could be granted only to private steelmakers.
Tukea voitiin myöntää ainoastaan yksityisille terästuottajille.
The ECSC Decision ruled that, since Terni was State-owned, the Lovere plant could not benefit from the aid.
EHTY:n päätöksessä todettiin, että koska Terni oli julkinen yritys, Loveren laitokselle ei voitu myöntää tukea.
The preliminary ruling of the Court of Justice concerned the issue of possible discrimination between private and State-owned producers.
Yhteisöjen tuomioistuimen ennakkoratkaisu koski julkisten tuottajien syrjintää yksityisiin yrityksiin verrattuna.
It confirmed the ECSC Decision in that it stated that it was not discriminatory to envisage different aid measures for private versus State-owned producers.
Siinä vahvistettiin EHTY:n päätös toteamalla, että ei ollut syrjivää säätää yksityisen sektorin tuottajille erilaisia tukitoimenpiteitä kuin julkisen sektorin tuottajille.
Therefore, the Terni group submits that both the ECSC Decision and the Court ruling are irrelevant to the case at hand, in that they concern the sovrapprezzo termico paid by the Lovere plant, not the special global tariff granted to the three plants in the Terni area.
Tämän vuoksi Italia katsoo, että sekä EHTY:n päätös että yhteisöjen tuomioistuimen tuomio eivät ole relevantteja tässä tarkasteltavana olevassa asiassa, koska ne koskevat Loveren laitoksen maksamaa sovrapprezzo termicoa eivätkä yleistä erityistariffia, jota sovellettiin Ternin alueen kolmeen laitokseen.
New investments planned by ThyssenKrupp in the Terni area
ThyssenKruppin Ternin alueella suunnittelemat uudet investoinnit
Italy also underlines that the contested extension of the tariff laid down in Article 11, paragraph 11 of Law 80/2005 is linked to a wide-ranging program of investments which ThyssenKrupp is carrying out in the Terni-Narni industrial area.
Italia toteaa lisäksi, että lain nro 80/2005 11 §:n 11 momentissa säädetty kiistelty tariffin voimassaolon jatkaminen liittyy mittavaan investointiohjelmaan, jota ThyssenKrupp toteuttaa Terni-Narnin teollisuusalueella.
Under this action plan, new generating capacity will be developed in the area.
Alueella luodaan toimintasuunnitelman perusteella uutta sähköntuotantokapasiteettia.
The tariff is therefore meant as temporary solution until such generating capacity is in place, and its abolition would jeopardise the investments currently underway.
Tariffin on näin ollen tarkoitus olla tilapäisratkaisu, joka on voimassa siihen asti, kunnes tuotantokapasiteetti on käytettävissä, ja tariffin poistaminen vaarantaisi käynnissä olevat investoinnit.
Role of Cassa Conguaglio and involvement of State resources
Cassa Conguaglion rooli ja valtion varat
On the nature and role of Cassa Conguaglio, Italy submits that it is a mere technical intermediary, whose role is confined to collecting and redirecting monetary flows.
Italia toteaa Cassa Conguaglion olevan pelkkä tekninen välikäsi, jonka rooli rajoittuu rahavirtojen keräämiseen ja uudelleenkohdentamiseen.
Cassa Conguaglio has no margin of manoeuvre in fixing the tariff and has no control over the funds.
Cassa Conguagliolla ei ole mitään osuutta tariffien määrittämisessä eikä se määrää varojen käytöstä.
Therefore, according to Italy, (a) the resources handled by Cassa Conguaglio do not constitute State resources in the light of the case-law of the Court of Justice [20] and (b) the changes made to the administration of the special tariffs with the intervention of Cassa Conguaglio in 2004 have no impact on the compensatory nature of the tariff.
Sen vuoksi Italia katsoo, että a) Cassa Conguaglion hallinnoimat varat eivät ole yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön [20] perusteella valtion varoja ja b) muutokset, joita erityistariffin hallinnointiin tehtiin Cassa Conguaglion väliintulon myötä vuonna 2004, eivät vaikuttaneet mitenkään tariffin vahingonkorvausluonteeseen.
On the Deggendorf case-law, Italy informs the Commission that it is carrying out the pending recovery order in respect of ThyssenKrupp, and that the company has set aside EUR 865538,00 on a blocked account in view of final recovery, subject to agreement being found on the amount.
Deggendorf-oikeuskäytännön osalta Italia ilmoittaa komissiolle, että se on toteuttamassa takaisinperintää ThyssenKruppilta ja että yritys on tallentanut 865538 euroa suljetulle tilille lopullista takaisinperintää varten, kun summasta on sovittu.