natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Its title shall be the Fund for the prevention of risks to fishing’.
Järjestön nimi on ’Fonds de prévention des aléas pêche’.”
The FPAP is thus designed to be a mutual insurance company providing a number of benefits for its members in exchange for their contributions.
Rahasto toimii siis kuin keskinäinen vakuutusyhtiö, joka tarjoaa jäsenilleen niiden maksuosuuksia vastaan tiettyjä palveluita.
According to Article 1 of these agreements, ‘the FPAP shall operate on the basis of contributions paid by its members in order to cover the setting up of financial cover against the risks resulting from fluctuations in the price of oil and the associated administrative costs’.
Tehtyjen sopimusten 1 pykälän mukaan ”rahaston toiminta perustuu jäsenten maksamiin maksuosuuksiin, joilla katetaan öljyn hinnanvaihteluista aiheutuvat riskit ja hallintokulut.”
The agreements show that, although under its articles of association it is formally conceived as having quite a wide range of objectives as regards the benefits that it may provide (see recital 20 of this Decision), in reality the FPAP restricted its activity to providing financial cover for fisheries undertakings against the rise in the price of fuel.
Sopimukset osoittavat, että vaikka perussäännön mukaan rahaston toimintatavoitteet ovat varsin moninaiset (ks. tämän päätöksen johdanto-osan kappale 20), käytännössä toiminta on rajoittunut kalastusalan yritysten suojaamiseen polttoaineen hinnannousulta.
France objects, claiming that this conclusion is ‘an allegation not based on any precise survey of banking organisations, and that a system of securities could have been set up’.
Ranska kiistää tämän päätelmän toteamalla, että ”väite ei perustu mihinkään pankeille tehtyyn tarkkaan kyselyyn, ja käyttöön olisi voitu ottaa takuujärjestelmät.”
However, a survey carried out by the Chambre nationale des conseils et experts financiers (National chamber of financial advisers and experts) [10] at thirty-five banks provides a fairly accurate picture of the standards applied in French financial institutions when granting loans to their customers.
Chambre nationale des conseils et experts financiers [10] on kuitenkin tehnyt 35 pankille kyselyn, josta saa melko tarkan käsityksen ranskalaisten pankkien lainanantokäytännöistä.
This external funding was provided by the State, via Ofimer, in the form of at least three advances spread out between November 2004 and October 2005, covering a total amount, according to the information forwarded by France, of EUR 65 million.
Näitä ulkoisia varoja myönsi valtio OFIMER:n välityksellä vähintään kolmena ennakkona, jotka jakautuivat marraskuun 2004 ja lokakuun 2005 väliselle ajalle ja joiden kokonaismäärä Ranskan toimittamien tietojen perusteella on 65 miljoonaa euroa.
A fourth advance of EUR 12 million was probably also paid, since the list of defensive points quoted in recital 22 implies that the agreement was in the course of being signed at that date.
Neljäs, 12 miljoonan euron arvoinen ennakko on myös luultavasti myönnetty. Itse asiassa johdanto-osan kappaleessa 22 esitetyt perustelut antavat ymmärtää, että sopimuksen allekirjoitus oli juuri tuolloin ajankohtainen.
The list of defensive points also states: ‘As regards its funding, the FPAP is considered [by the Commission] not to be able to operate without the repayable State advance.
Perusteissa todetaan lisäksi: ”[Komissio katsoo, että] rahasto ei pysty toimimaan varojensa avulla ilman valtion myöntämää takaisinmaksettavaa ennakkoa.
No argument can be put forward against this’.
Tätä vastaan ei voida esittää väitteitä.”
Again, according to the list of defensive points, the French authorities deliberately chose not to submit this information, since it states that ‘… this information could be provided to the Commission. However, the advisability of providing such information now must be gauged’.
Perusteluista käy ilmi, että Ranskan viranomaiset ovat tarkoituksellisesti jättäneet nämä tiedot ilmoittamatta, sillä itse asiassa todetaan, että ”… nämä tiedot voitaisiin esittää komissiolle, mutta olisi arvioitava, onko niiden esittämisestä nyt hyötyä.”
The Commission notes that it did not receive such information, neither in that letter nor at a later date.
Komissio toteaa, ettei näitä tietoja ole toimitettu sille kyseisessä kirjeessä eikä myöhemmin.
France argues that ‘the FPAP cannot be regarded as receiving preferential treatment over other private organisations which could have played the same role because it is the only French professional organisation aimed at bringing together fisheries undertakings to buy options on the futures market’.
Ranska esittää, että ”rahaston ei voida katsoa saaneen etua verrattuna muihin yksityisiin rakenteisiin, jotka olisivat voineet toimia samassa asemassa, sillä se on ainoa ranskalainen ammattialajärjestö, jonka tavoitteena on saattaa kalastusalan yritykset yhteen optioiden ostamiseksi futuurimarkkinoilta.”
In reply, the Commission observes that the FPAP’s position as regards competition rules should not be assessed solely vis-à-vis other French organisations made up of fisheries undertakings and playing the same role as it, but vis-à-vis all French and European operators that may be active on the futures market for petroleum products.
Komissio huomauttaa tältä osin, että rahaston asemaa suhteessa kilpailusääntöihin ei pidä tarkastella yksinomaan suhteessa muihin rakenteisiin, jotka Ranskassa saattavat kalastusalan yrityksiä yhteen ja toimivat samassa asemassa kuin rahasto, vaan suhteessa kaikkiin ranskalaisiin ja eurooppalaisiin toimijoihin, jotka voivat toimia öljytuotteiden futuurimarkkinoilla.
In a document from the Confédération de la Coopération Maritime, not forwarded to the Commission but published on the website of the ‘Assises de la pêche et de l’aquaculture de la Région Bretagne’ [12], Mr de Feuardent, summarising the main points discussed at a meeting with the Region of Brittany on 24 May 2006, writes: ‘The State has granted assistance of EUR 65 million to date.
Confédération de la Coopération Maritime -keskusjärjestön asiakirjassa, jota ei ole toimitettu komissiolle mutta joka on julkaistu sivustolla ”Assises de la pêche et de l’aquaculture de la Région Bretagne” [12], pääsihteeri de Feuardent kokoaa yhteen keskeiset kohdat Bretagnen alueen kanssa 24 päivänä toukokuuta 2006 pidetystä kokouksesta. Asiakirjan mukaan: ”Valtio on tähän mennessä myöntänyt 65 miljoonaa euroa.
Also, the FPAP has made a profit of several million euro on options on the commodities market, which is an undeniable value added’.
Rahasto on lisäksi saanut hyödykemarkkinoilla usean miljoonan euron voitot optioista, mikä merkitsee kiistämätöntä lisäarvoa.”
The Commission concludes from this that the FPAP was only able to acquire financial options on the petroleum products market thanks to the public funds at its disposal but not at the disposal of other organisations or undertakings, and that it drew direct benefit from that.
Komissio päättelee näin ollen, että rahasto on pystynyt hankkimaan öljytuotteiden futuurimarkkinoilta optioita ainoastaan sen turvin, että sillä oli käytössään julkisia varoja, joita ei ollut muilla rakenteilla tai yrityksillä, ja rahasto on näin saanut tästä suoraa etua.
Thus, given the differences in size of the FPAP’s member fisheries undertakings, it is certain that the amount of the aid granted to some undertakings is greater than EUR 30000.
Kun otetaan huomioon rahastoon kuuluvien kalastusalan yritysten vaihteleva koko, voidaan olla varmoja siitä, että tietyille yrityksille on myönnetty tukea yli 30000 euroa.
For example, for trawlers from 20 to 25 metres, the annual amount of the allowance is around EUR 35000, i.e. EUR 70000 for the two years 2005 and 2006 [16].
Esimerkiksi 20–25 metrin troolareiden saama vuotuinen korvaus on suunnilleen 35000 euroa eli 70000 euroa vuosina 2005 ja 2006 [16].
But, as indicated above (see recital 75 of this Decision), this was possible only because ‘The State has granted assistance of EUR 65 million to date.
Kuten edellä on todettu (ks. tämän päätöksen johdanto-osan kappale 75), tämä on ollut mahdollista ainoastaan siksi, että ”Valtio on tähän mennessä myöntänyt 65 miljoonaa euroa.
The Commission therefore notes that the supply of fuel to fisheries undertakings at a price lower than that on the ordinary market was possible due to the advances granted by the State and the FPAP’s own resources, i.e. the product of its members’ contributions and the profits from speculative operations on the futures market for petroleum products.
Komissio toteaa näin ollen, että polttoainetta on pystytty toimittamaan kalastusalan yrityksille tavanomaista markkinahintaa alhaisempaan hintaan sen turvin, että valtio on myöntänyt ennakkoja ja rahastolla on ollut omia varoja eli se on saanut tuloa jäsenten maksamista maksuosuuksista ja voittoa öljytuotteiden futuurimarkkinoilla toteuttamistaan spekulatiivisista toimista.
Assuming a ceiling on compensation of 12 cent per litre, which was applied to the third advance [19], the annual financial requirements of the FPAP were thus about EUR 85 million.
Olettaen, että korvaus on enintään 12 senttiä litralta (kolmanteen ennakkoon sovellettu enimmäismäärä) [19], rahasto tarvitsi vuosittain noin 85 miljoonaa euroa.
Considering the fact that the fisheries undertakings perhaps only insured part of their fuel consumption, the appropriations required were probably less, but the order of magnitude remains at several tens of millions of euro a year, as compared to the initial estimate of EUR 4 million for 2005.
Kun otetaan huomioon, että kalastusalan yritykset ovat kenties vakuuttaneet vain osan polttoaineen kulutuksestaan, määrärahoja on luultavasti tarvittu vähemmän, mutta silti varoja on tarvittu vuodessa useita kymmeniä miljoonia euroja, mitä voidaan verrata vuotta 2005 koskeneeseen alkuperäiseen arvioon 4 miljoonasta eurosta.
The FPAP goes on to state that the system of payment for fishermen in France by giving them a share of the crew’s profit has had the effect of depriving the employees of fisheries undertakings of their wages or even putting them in debt to the shipowners.
Rahasto jatkaa väittämällä, että Ranskassa merimiesten palkkajärjestelmä, jossa miehistön palkka riippuu saadusta voitosta, itse asiassa riistäisi palkkaa ja jopa velkaannuttaisi merimiehiä varustamoon nähden.
Contrary to what appeared in the Decision initiating the formal investigation procedure, vessels in this category (more than 12 metres) do not account for 95,3 % of FPAP member vessels. In fact they account for 95,3 % of the vessels in this category which are covered by the FPAP.
Toisin kuin muodollisen tutkintamenettelyn avaamisesta tehdyssä päätöksessä todetaan, tämän luokan alukset (yli 12 metriä) eivät edusta 95,3 prosenttia rahastoon kuuluvista aluksista, vaan rahasto kattaa 95,3 prosenttia kyseiseen luokkaan kuuluvista aluksista.
Judgment of the Rennes Court of Appeal of 16 June 1998Marziou v Louzaouen, in Le Droit Maritime Français, No 588, December 1998, p. 1201 et seq. (Editions Lamy).
Rennesin muutoksenhakutuomioistuimen 16. kesäkuuta 1998 antama tuomio, Marziou v. Louzaouen, Le Droit Maritime Français, nro 588, joulukuu 1998, s. 1201 (Editions Lamy).
Thus the FPAP, while being constituted as a trade association, operates on these futures markets by buying and selling options, as any ordinary private company active on this kind of market and operating according to the rules of the market economy would do’.
Vaikuttaa siis siltä, että ammattijärjestönä perustettu rahasto toimii näillä futuurimarkkinoilla hankkimalla ja myymällä optioita, kuten tekisi tämäntyyppisillä markkinoilla markkinatalouden sääntöjen mukaan toimiva tavallinen yksityisyritys.”
Referring to a guarantee scheme comparable to that initially thought of when the FPAP was set up, it adds ‘The Commission could approve such a scheme only if it were to provide guarantees of reimbursement of all public aid under commercial conditions, which, in the current economic circumstances, seems very unlikely’.
Komissio mainitsee takuujärjestelmän, joka muistuttaa rahaston perustamishetkellä alun perin suunniteltua järjestelmää, ja lisää: ”Komissio voisi hyväksyä tällaisen ohjelman vain, jos sen tarkoituksena olisi antaa takeet kaiken julkisen tuen takaisinmaksamisesta markkinaehdoin, mikä näyttää nykyisessä taloudellisessa tilanteessa varsin epätodennäköiseltä.”.
In their replies, France and the FPAP did not dispute the fact that the FPAP undertook such operations of buying and selling options.
Vastauksissaan Ranska ja rahasto eivät kiistäneet, etteikö rahasto harjoittaisi tällaisia optioiden hankinta- ja myyntitoimia.
The first agreement, dated 12 November 2004, covers an amount of EUR 15 million; the second, dated 27 May 2005, an amount of EUR 10 million; and the third, dated 11 October 2005, an amount of EUR 40 million.
Ensimmäinen, 12 päivänä marraskuuta 2004 päivätty sopimus on arvoltaan 15 miljoonaa euroa. Toinen, 27 päivänä toukokuuta 2005 päivätty sopimus sisältää 10 miljoonaa euroa. Kolmas, 11 päivänä lokakuuta 2005 päivätty sopimus on arvoltaan 40 miljoonaa euroa.
According to these three agreements, an amount of EUR 65 million was therefore advanced to the FPAP.
Näiden kolmen sopimuksen mukaan rahastolle on siis myönnetty ennakkoa 65 miljoonaa euroa.
By comparison, the total value of French production was EUR 1868 million.
Vertailun vuoksi voidaan todeta, että tuotannon kokonaisarvo Ranskassa oli 1868 miljoonaa euroa.
Consequently, without going into a detailed quantified economic analysis [23], it is clear that, regardless of the price variations for each species recorded each day in French or European ports, the volume of trade in the supply balance of fishery and aquaculture products between France and the rest of Europe is considerable.
Ilman, että olisi tarpeen tehdä erittäin yksityiskohtainen numerotietoihin perustuvaa taloudellinen erittely [23], on selvää, että riippumatta siitä, mitkä ovat Ranskan tai Euroopan satamissa todetut lajikohtaiset päivittäiset hinnanvaihtelut, Ranskan ja muun Euroopan välisen kaupan määrällä on huomattava vaikutus kalastus- ja vesiviljelytuotteiden hankintataseeseen Ranskassa.
In this connection the FPAP writes: ‘The FPAP is set up as a “prevention group” constituting a legal safety perimeter for its 2500 member undertakings within the meaning of the French Act…. In this connection, the aid for employees’ income within the restructuring perimeter is authorised.
Rahasto kommentoi tältä osin: ”Rahasto on ’ennalta ehkäisevä ryhmittymä’, jonka tarkoitus on muodostaa siihen kuuluville 2500 yritykselle Ranskan lainsäädännön mukainen suojeleva oikeudellinen kehys… Rakenneuudistuksen osana myönnettävä palkansaajien tulotuki on tässä mielessä sallittua.
It does not affect the competition rules in any way. On the contrary, it is in line with the Community principles guaranteeing employees a fair minimum income’.
Se ei vaikuta millään muotoa kilpailusääntöihin vaan kuuluu päinvastoin niihin yhteisön periaatteisiin, jotka takaavat palkansaajille vähimmäistulotason.”
Applicants for membership must provide proof that they are active in the fishing industry.
Jäseniksi hakevien on todistettava, että ne toimivat kalastusalalla.
However, the association may take in ‘any other person willing to give their moral support to the association’, provided that the number of employees of this category of member does not exceed 5 % of the number of the association’s members.
Järjestö voi kuitenkin hyväksyä jäseneksi ”kaikki henkilöt, jotka ovat valmiit antamaan sille moraalisen tukensa”, kunhan tällaisten jäsenten määrä ei ylitä 5:tä prosenttia.
The characteristics of the operations for transferring ownership of the fuel acquired by the FPAP to Cecomer, the retail traders’ cooperative society, are not known.
Tiedossa ei ole niiden toimien luonne, joilla rahasto siirtää hankkimansa polttoaineen omistusoikeuden CECOMER:lle, joka on vähittäismyyjien osuuskunta.
However, and although Cecomer is a founding member of the FPAP, this involves operations carried out between two independent entities.
Vaikka CECOMER on rahaston perustajajäsen, kyseessä on kuitenkin kahden riippumattoman yksikön välinen toimi.
These fuel ownership transfer operations are of a contractual nature.
Tätä polttoaineen omistusoikeuden siirtoa voidaan pitää sopimusperusteisena.
This is because, although they probably display specific characteristics, the agreements under which these operations are carried out are nonetheless private-law agreements and consequently private-law contracts.
Itse asiassa, vaikka sopimusehdoissa, joilla nämä toimet toteutetaan, on hyvin todennäköisesti omia erityispiirteitä, ne ovat kuitenkin yksityisoikeuden sopimusehtoja ja näin ollen yksityisoikeuden sopimuksia.
First of all, the Commission points out that, under Article 3 of Commission Regulation (EC) No 1860/2004 of 6 October 2004 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid in the agriculture and fisheries sectors [14], i.e. the provision in force at the time the aid was granted to fisheries undertakings, the maximum amount of de minimis aid was EUR 3000 per undertaking over three years.
Ensinnäkin komissio muistuttaa, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maatalous- ja kalastusalalla 6 päivänä lokakuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1860/2004 [14] (voimassa ajankohtana, jona tuet myönnettiin kalastusalan yrityksille) 3 artiklan mukaan vähämerkityksistä tukea voitiin myöntää enintään 3000 euroa yritystä kohden kolmen vuoden aikana.
The aid under consideration in this Decision considerably exceeds that amount and in its comments France did not mention any application of this ceiling to the undertakings which could have benefited from it.
Tässä päätöksessä käsitellyt tuet ovat näitä summia huomattavasti suurempia, eikä Ranska ole myöskään maininnut huomautuksissaan, että tätä enimmäismäärää olisi mahdollisesti sovellettu yrityksiin, joiden osalta näin olisi voitu tehdä.
concerning the non-inclusion of sulphuric acid in Annex I to Council Directive 91/414/EEC and the withdrawal of authorisations for plant protection products containing that substance
rikkihapon sisällyttämättä jättämisestä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja kyseistä ainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta
(notified under document number C(2008) 7612)
(tiedoksiannettu numerolla K(2008) 7612)
Commission Regulations (EC) No 1112/2002 [2] and (EC) No 2229/2004 [3] lay down the detailed rules for the implementation of the fourth stage of the programme of work referred to in Article 8(2) of Directive 91/414/EEC and establish a list of active substances to be assessed with a view to their possible inclusion in Annex I to Directive 91/414/EEC.
Komission asetuksissa (EY) N:o 1112/2002 [2] ja (EY) N:o 2229/2004 [3] vahvistetaan direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman neljännen vaiheen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt sekä luettelo tehoaineista niiden arviointia ja mahdollista direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I sisällyttämistä varten.
That list includes sulphuric acid.
Luetteloon sisältyy rikkihappo.
For sulphuric acid the effects on human health and the environment have been assessed in accordance with the provisions laid down in Regulations (EC) No 1112/2002 and (EC) No 2229/2004 for a range of uses proposed by the notifier.
Rikkihapon vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön on arvioitu asetusten (EY) N:o 1112/2002 ja (EY) No 2229/2004 säännösten mukaisesti ilmoittajan ehdottamien käyttötarkoitusten osalta.
Moreover, those Regulations designate the rapporteur Member States which have to submit the relevant assessment reports and recommendations to the European Food Safety Authority (EFSA) in accordance with Article 20 of Regulation (EC) No 2229/2004.
Kyseisissä asetuksissa nimetään myös esittelijöinä toimivat jäsenvaltiot, joiden on toimitettava asiaa koskevat arviointikertomukset ja suositukset Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle asetuksen (EY) N:o 2229/2004 20 artiklan mukaisesti.
For sulphuric acid the rapporteur Member State was France and all relevant information was submitted in October 2007.
Rikkihapon osalta esittelevä jäsenvaltio oli Ranska, ja kaikki asiaa koskevat tiedot toimitettiin lokakuussa 2007.
The Commission examined sulphuric acid in accordance with Article 24a of Regulation (EC) No 2229/2004.
Komissio tutki rikkihapon asetuksen (EY) N:o 2229/2004 24 a artiklan mukaisesti.
A draft review report for that substance was reviewed by the Member States and the Commission within the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health and finalised on 26 September 2008 in the format of the Commission review report.
Jäsenvaltiot ja komissio ovat tarkastelleet kyseistä ainetta käsittelevää tarkastelukertomusluonnosta elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa, ja komission tarkastelukertomus valmistui 26 päivänä syyskuuta 2008.
During the examination of this active substance by the Committee, it was concluded, taking into account comments received from Member States, that the existing evidence is not sufficient to finalise the consumer risk assessment and to set a reliable Acceptable Operator Exposure Level (AOEL) and such value is necessary to conduct the operator risk assessment.
Komitean tästä tehoaineesta tekemässä tutkimuksessa otettiin huomioon jäsenvaltioilta saadut huomautukset ja tultiin siihen tulokseen, että ei ole olemassa riittävän selvää näyttöä, jonka perusteella voitaisiin arvioida kuluttajalle aiheutuva riski ja asettaa luotettava käyttäjän altistuksen hyväksyttävä raja-arvo (AOEL), ja että kyseisen raja-arvon asettaminen on tarpeen käyttäjän altistumisen arvioimiseksi.
Moreover, other concerns which were identified by the rapporteur Member State in its assessment report are included in the review report for the substance.
Myös muut esittelevän jäsenvaltion arviointikertomuksessaan toteamat huolta aiheuttavat seikat sisältyvät ainetta koskevaan tarkastelukertomukseen.
However, despite the arguments put forward by the notifier, the concerns identified could not be eliminated, and assessments made on the basis of the information submitted have not demonstrated that it may be expected that, under the proposed conditions of use, plant protection products containing sulphuric acid satisfy in general the requirements laid down in Article 5(1)(a) and (b) of Directive 91/414/EEC.
Edellä mainitut kysymykset ovat ilmoittajan esittämistä perusteluista huolimatta kuitenkin jääneet ratkaisematta, eivätkä toimitettujen tietojen perusteella tehdyt arvioinnit ole osoittaneet, että rikkihappoa sisältävien kasvinsuojeluaineiden voitaisiin odottaa yleisesti täyttävän ehdotetuissa käyttöolosuhteissa direktiivin 91/414/ETY 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan vaatimukset.
Sulphuric acid should therefore not be included in Annex I to Directive 91/414/EEC.
Rikkihappoa ei pitäisi tästä syystä sisällyttää direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I.
Measures should be taken to ensure that authorisations granted for plant protection products containing sulphuric acid are withdrawn within a fixed period of time and are not renewed and that no new authorisations for such products are granted.
Olisi toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että voimassa olevat rikkihappoa sisältävien kasvinsuojeluaineiden luvat peruutetaan tietyn ajan kuluessa eikä niitä uusita ja että tällaisille tuotteille ei myönnetä enää uusia lupia.