natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission noted that any aid scheme authorised by the Commission into which major changes were later introduced — in this case, relating to the participation of a public body in the financing of an aid notified to the Commission, thus significantly altering the financing key and, consequently, the aid rate — constituted a new aid which had to be notified to the Commission within the meaning of Article 88 of the Treaty and authorised by it.
Komissio muistutti, että jokainen komission hyväksymä tukiohjelma, johon tehdään merkittäviä muutoksia — kuten tässä tapauksessa julkisen elimen osallistuminen komissiolle ilmoitetun tuen rahoittamiseen, mikä muuttaa merkittävästi rahoitusperustaa ja siten tuen intensiteettiä — muodostaa uuden tuen, josta on annettava komissiolle ilmoitus perustamissopimuksen 88 artiklan mukaisesti ja jolle on saatava komission hyväksyntä.
The notification obligation was established by Article 1(c) of Regulation (EC) No 659/1999.
Tämä ilmoitusvelvollisuus vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan c alakohdassa.
The Commission stated that varying the aid rate appeared per se to constitute an element modifying the substance of the aid which made notification within the meaning of Article 88(2) of the Treaty obligatory.
Komission mukaan tuen intensiteetin vaihtelu näytti sinänsä muodostavan tuen sisältöä muuttavan tekijän, joka tekee perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen ilmoittamisen pakolliseksi.
The Commission then carried out an assessment of the aids in question in the light of paragraph 23.3 of the Community guidelines on State aid in the agriculture sector (hereafter ‘the agriculture guidelines’), which states that any unlawful aid within the meaning of Article 1(f) of Regulation (EC) No 659/1999 is to be assessed in accordance with the rules and guidelines in force at the time the aid is granted.
Tämän jälkeen komissio arvioi kyseessä olevat tuet ottaen huomioon maatalousalan valtiontuesta annettujen yhteisön suuntaviivojen, jäljempänä ’maatalouden suuntaviivat’, 23.3 kohdan, jonka mukaan jokainen neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f alakohdan nojalla sääntöjenvastainen tuki on arvioitava tuen myöntämishetkellä voimassa olevien sääntöjen ja suuntaviivojen mukaisesti.
With regard to the subsidised investments and the form of aid, the Commission considered that, where the pigmeat sector was concerned, the type of investment had actually been continued in the PMPOA and that the investments corresponded in the main to those notified to and authorised by the Commission.
Komissio katsoi, että sianliha-alan osalta tuettujen investointien luonne ja muoto todella oli sama ohjelmassa ja että investoinnit vastasivat olennaiselta osin komissiolle ilmoitettuja ja komission hyväksymiä investointeja.
With regard to the beef and veal sector, the Commission, even though it had not examined the aid from the point of view of the Community’s competition rules at the time, noted its compatibility with those rules when it initiated the procedure.
Naudanliha-alan osalta komissio — vaikka se ei tuolloin ollutkaan tutkinut tukea yhteisön kilpailusääntöjen kannalta — saattoi menettelyä aloitettaessa todeta tuen olevan näiden sääntöjen mukainen.
With regard to the poultry sector the Commission noted that the PMPOA included exactly what it had previously authorised.
Siipikarja-alan osalta komissio totesi ohjelman noudattavan täysin komission aiemmin hyväksymää järjestelmää.
Lastly, with regard to the scheme in favour of young farmers setting up from 1 January 1996, the Commission concluded that the scheme did not engender any changes in the scheme as regards the section on eligible investments, but was restricted to a change in the form of that part of the aid financed by the State.
Nuorten, 1 päivänä tammikuuta 1996 tai sen jälkeen aloittaneiden viljelijöiden osalta komissio totesi, että ohjelma ei tuonut muutoksia tukikelpoisiin investointeihin vaan rajoittui valtion rahoittaman osan tuen muodon muutokseen.
The Commission was therefore able to conclude on the nature of the investments and the forms of aid provided for by the French authorities that the aids, while tainted with illegality, had been put into effect in compliance with the Community competition rules applicable at the time.
Tästä johtuen komissio totesi, että siltä osin kuin on kyse investointien laadusta ja Ranskan viranomaisten säätämien tukien muodoista, tuet, vaikka niihin liittyykin sääntöjenvastaisuuksia, oli pantu täytäntöön tuolloin voimassa olleiden yhteisön kilpailusääntöjen mukaisesti.
The Commission did not therefore object to that aspect of the aid as applied.
Komissio ei siis vastustanut tuen täytäntöönpanoa tältä osin.
Where the financing key for the aid was concerned, the Commission noted that, according to the rules applicable at the time the programme was launched, the ceiling for investment aid to protect the environment was 35 % of the eligible costs (45 % in less-favoured areas).
Tukien rahoitusperustan osalta komissio muistutti, että ohjelman voimaantulohetkellä sovelletun sääntelyjärjestelmän mukaan ympäristönsuojeluun myönnettävien investointitukien enimmäismäärä oli 35 prosenttia aiheutuneista kustannuksista (epäsuotuisilla alueilla 45 prosenttia).
The fifth indent of Article 12(5) of Regulation (EEC) No 2328/91, which provides for scrutiny of national aids in the light of former Articles 92 and 93 (now Articles 87 and 88) of the Treaty and Article 6 of that Regulation, authorised investment aid to protect the environment provided it did not give rise to an increase in production.
Asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 5 kohdan viidennessä luetelmakohdassa, jossa säädetään kansallisten tukien tarkastelemisesta perustamissopimuksen entisen 92 ja 93 artiklan (sittemmin 87 ja 88 artikla) sekä mainitun asetuksen 6 artiklan suhteen, sallitaan tuet investointitoimenpiteisiin, jotka koskevat ympäristönsuojelua, jos ne eivät lisää tuotantoa.
In its decision on State aid N 136/91, the Commission took account of the fact that it normally considered as compatible with the common market an aid rate of 35 % of eligible costs for that type of aid (45 % in less-favoured areas within the meaning of Council Directive 75/268/EEC of 28 April 1975 on mountain and hill farming and farming in certain less-favoured areas.
Valtiontukea nro N 136/91 koskeneessa päätöksessään komissio otti huomioon, että sillä oli käytäntönä pitää tämänkaltaisten tukien osalta yhteismarkkinoille soveltuvana tukea, joka kattaa 35 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista (45 prosenttia vuoristoalueiden ja eräiden epäsuotuisien alueiden maataloudesta 28 päivänä huhtikuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/268/ETY tarkoitetuilla epäsuotuisilla alueilla).
Those aid rates were confirmed in paragraph 3.2.3 of the Community guidelines on State aid for environmental protection shortly after entry into force of the programme.
Nämä tukitasot on vahvistettu ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen 3.2.3 kohdassa hieman kyseisen ohjelman voimaatulon jälkeen.
In addition, the French authorities explained the existence and nature of those ceilings in the sectoral circulars applying the PMPOA as referred to in recital 15.
Ranskan viranomaiset olivat sitä paitsi tuoneet nimenomaisesti esiin näiden enimmäismäärien olemassaolon ja luonteen ohjelman johdanto-osan 15 kappaleessa tarkoitetuissa alakohtaista soveltamista koskeneissa yleiskirjeissä.
They wrote that the European Union had authorised a derogating rate of 35 % for public aid to this type of investment linked to improvement of the environment.
Niissä todetaan Euroopan unionin hyväksyneen sen, että tämänkaltaisia investointeja koskevien, ympäristön tilan parantamiseen liittyvien julkisten tukien taso saa poikkeuksellisesti nousta 35 prosenttiin.
Given that the programme’s financing key provided for a contribution to investment costs of one-third by the State and local authorities (equal shares, i.e. one-sixth each), one-third by the water supply agencies and one-third by the farmers, and that the contribution by the water supply agencies constituted a State aid, the Commission concluded in its decision to initiate the procedure that the aid ceilings authorised for that type of investment appeared not to have been respected, for the result of the funding of the PMPOA by the water supply agencies would have been to increase the rate of public financing to two-thirds of the investment costs, i.e. some 66,6 % of the costs incurred.
Komissio, joka on ottanut huomioon, että ohjelman rahoitusperustassa on suunniteltu valtion ja alueellisten yhteisöjen osuuden investointikustannuksista olevan 1/3 (kummankin kesken tasan jaettuna eli kummankin osapuolen osuus on 1/6), vesilaitosten osuuden 1/3 ja maatalousyrittäjien samoin 1/3 ja että vesilaitosten osuus on valtiontukea, päätyi menettelyn aloittamista koskeneessa päätöksessään siihen, että tämänkaltaisiin investointeihin sovellettavien tukien enimmäismääriä ei vaikuta noudatetun. Vesilaitosten ohjelmalle myöntämien tukien vuoksi julkisen rahoituksen osuus nousi 2/3:aan investointikuluista eli noin 66,6 prosenttiin aiheutuneista kustannuksista.
According to the Commission that was some 31,6 % (21,6 % in less-favoured areas) more than the permitted rate.
Tämä olisi komission mielestä merkinnyt sallitun tukitason ylittymistä noin 31,6 prosentilla (21,6 prosentilla epäsuotuisilla alueilla) aiheutuneista kustannuksista.
A similarly excessive rate applied to the scheme in favour of young farmers setting up on or after 1 January 1996 since the amendments to the scheme related only to the form of the aid in the part financed by the State and therefore did not result in an overall increase in the assistance rate in favour of them.
Sama ylitys olisi koskenut myös 1 päivänä tammikuuta 1996 tai sen jälkeen aloittaneiden nuorten viljelijöiden tukiohjelmaa, koska ohjelmaan tehdyt muutokset koskevat ainoastaan valtion rahoittaman tukiosuuden muotoa eivätkä johda näiden nuorten viljelijöiden kokonaistukitason kasvuun.
However, the Commission also considered the fact since 1 January 2000, the date of application of the agriculture guidelines, it had been authorising, on the basis of paragraph 4.1.1.2 of those guidelines, aid rates for that type of investment of 40 % of costs incurred (50 % in less-favoured areas).
Komissio on myös ottanut huomioon, että maatalouden suuntaviivojen soveltamispäivästä eli 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen komissio hyväksyy mainittujen suuntaviivojen 4.1.1.2 kohdan perusteella tämänkaltaisten investointien tukitasoksi 40 prosenttia aiheutuneista kustannuksista (epäsuotuisilla alueilla 50 prosenttia).
For young farmers the accepted rate was 45 % (55 % in less-favoured areas).
Nuorten viljelijöiden hyväksytty tukitaso on 45 prosenttia (epäsuotuisilla alueilla 55 prosenttia).
That meant that, applying these favourable conditions, the excess aid rates granted in 2000 would have been only 26,6 % (16,6 % in less-favoured areas) and, for young farmers, 21,6 % (11,6 % in less-favoured areas), for investments implemented from 1 January 2000 and meeting the conditions set out in the agriculture guidelines.
Tämä merkitsee sitä, että kun vuonna 2000 myönnettyihin tukiin sovelletaan näitä edullisempia edellytyksiä, myönnettyjen tukien tukitason ylitys on vain 26,6 prosenttia (epäsuotuisilla alueilla 16,6 prosenttia) ja nuorten viljelijöiden 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen tehtyjen investointien osalta maatalouden suuntaviivojen edellytysten mukaisten tukien tukitason ylitys on vain 21,6 prosenttia (epäsuotuisilla alueilla 11,6 prosenttia).
Since the aid authorised by the Commission for investments was based on a permitted maximum rate of public financing of 35 % of their costs (45 % in less-favoured areas), or 40 % to 55 %, depending on circumstances, from 1 January 2000, the Commission had to conclude in its decision to initiate the examination procedure that the level of aids granted under the PMPOA did not appear to tally with the aid rate it authorised and so all public funding granted above the authorised ceilings constituted a State aid incompatible with the Treaty.
Koska komission hyväksymät investointituet perustuivat tukitasoon, jonka mukaan julkisen rahoituksen osuus sai olla enintään 35 prosenttia mainittujen investointien kustannuksista (epäsuotuisilla alueilla 45 prosenttia) tai 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen tapauksesta riippuen 40–55 prosenttia, komissio joutui menettelyn aloittamista koskeneessa päätöksessään toteamaan, että ohjelmaa sovellettaessa myönnettyjen tukien taso ei välttämättä vastannut komission hyväksymää tukitasoa ja että sen vuoksi myönnetty julkinen tuki, joka ylitti sallitut enimmäismäärät, olisi perustamissopimuksen vastaista valtiontukea.
Having examined the information provided by the French authorities, the Commission had doubts as to the compatibility with the common market of the aid for investments financed under the PMPOA during the period 1994-2000, in particular in respect of the aid amounts which had been granted in excess of the authorised aid rates of 35 % or 45 %.
Kun komissio oli tutkinut Ranskan viranomaisten toimittamat tiedot, sillä oli epäilyksiä ohjelmassa vuosina 1994–2000 rahoitettujen investointitukien yhteismarkkinoille soveltuvuudesta, erityisesti siltä osin kuin oli kyse mahdollisesti myönnetyistä sallitun 35 prosentin tai 45 prosentin intensiteetin ylittävistä tukimääristä.
For that reason the Commission initiated the procedure provided for in Article 88(2) of the Treaty.
Tästä syystä komissio aloitti perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn.
The Commission also concluded that the aid rate used by the French authorities for arranging for the holding analyses was in compliance with the applicable competition rules.
Komissio katsoi myös, että Ranskan viranomaisten maatiloja koskevien tutkimusten tekemiseen käyttämä tukitaso oli sovellettavien kilpailusääntöjen mukainen.
By letter of 21 June 2001 the French authorities submitted their comments on the Commission’s decision to initiate the Article 88(2) procedure against the notified aid.
Ranskan viranomaiset esittivät 21 päivänä kesäkuuta 2001 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa komission päätöksestä aloittaa 88 artiklan 2 kohdan mukainen menettely, joka koskee ilmoitettua tukea.
The French authorities noted the Commission’s legal opinion on the public nature of the aid from the water supply agencies.
Ranskan viranomaiset panivat merkille vesilaitosten julkisten tukien luonnetta koskevan komission oikeudellisen selvityksen.
The authorities stated that the French government was planning to revise Act No 64/1245 of 16 December 1964 on water resources and their distribution and controlling their pollution, which defined the underlying principles of the operation of the water supply agencies for the purpose of in future submitting to Parliamentary vote the rules for calculating water charges and the guidelines for financial assistance programmes by the agencies.
Ranskan viranomaisten mukaan Ranskan hallitus aikoo tarkistaa vedenjakelujärjestelmästä ja vesien pilaantumisen torjunnasta 16 päivänä joulukuuta 1964 annettua lakia nro 64/1245, jossa muun muassa määritellään vesilaitosten toimintaa koskevat periaatteet, jotta laitosten maksujen laskemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja rahoitusohjelmat alistettaisiin tulevaisuudessa parlamentin äänestettäviksi.
Nevertheless the French authorities believed that the provisions of Article 12(5) of Regulation (EEC) No 2328/91, subsequently Article 12(3)(d) of Council Regulation (EC) No 950/97 on improving the efficiency of agricultural structures could have been used to exceed the intensities of 35 % and 45 %.
Ranskan viranomaiset katsovat kuitenkin, että 35 prosentin ja 45 prosentin tukitasojen ylittämiseksi olisi voitu soveltaa asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 5 kohdan säännöksiä sekä maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 950/97 12 artiklan 3 kohdan d alakohdan säännöksiä.
They stated that those provisions allowed for the prohibition of the aids and the limitations on exceeding the rates to be waived in the case of certain investments, including those for environmental protection purposes.
Nämä säännökset mahdollistavat Ranskan viranomaisten mukaan sen, ettei tukia koskevaa kieltoa ja tukitasojen ylityksiä koskevia rajoituksia tarvitse soveltaa tiettyihin, esimerkiksi ympäristönsuojeluun tähtääviin investointeihin.
With regard to the impact on competition of the involvement of the water supply agencies in the PMPOA, the French authorities believed that the agencies were not unjustifiably favouring a specific national sector for the following reasons: The investments were non-productive so, even at high aid rates, they were a burden on the finances of the farms and placed the farmers concerned in a disadvantageous position compared to those not carrying out such investments.
Ranskan viranomaiset katsovat seuraavista syistä, että vesilaitosten ohjelmaan osallistumisella ei ole kilpailua vääristävää vaikutusta eikä kyse ole tietyn kansallisen alan perusteettomasta suosimisesta. Vaikka tukitasot olisivat korkeitakin, kyse on kuitenkin tuottamattomista investoinneista, jotka rasittavat maatilojen taloutta ja saattavat kyseiset viljelijät epäedulliseen asemaan niihin viljelijöihin verrattuina, jotka eivät tee tällaisia investointeja.
The latter were by far the more numerous in France.
Viimemainitut muodostavat sitä paitsi Ranskassa suuren enemmistön.
It was the French authorities’ opinion that the distortion of competition would therefore generally be to the detriment of the farmers concerned and not to their benefit.
Ranskan viranomaisten mielestä kilpailun vääristyminen koituisi näin yleisesti ottaen kyseessä olevien viljelijöiden haitaksi eikä eduksi.
The French authorities stated that if there were a distortion of competition with in the light of Article 87 of the Treaty it could only by comparison with farmers in other Member States who had carried out similar work, but with financial aid limited to 35 %, or 45 % in less-favoured areas.
Ranskan viranomaisten mukaan kyse voi näin olla perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitetusta kilpailun vääristymisestä ainoastaan suhteessa niihin muiden jäsenvaltioiden viljelijöihin, jotka ovat tehneet samanlaisia töitä mutta joiden rahoitustuen enimmäistaso on ollut 35 prosenttia tai epäsuotuisilla alueilla 45 prosenttia.
They stated that the existence of such a distortion could really only be assessed on a case-by-case basis.
Ranskan viranomaisten mukaan tällaisen vääristymisen todellista luonnetta voidaan arvioida vain tapauskohtaisesti.
The French authorities pursued their argument by claiming that the actual aid rates applied to such work varied substantially from one farmer to the next depending on the precise rules for applying the programme.
Ranskan viranomaiset jatkavat päättelyään väittämällä, että kyseisiin töihin sovellettava tukitaso vaihtelee huomattavasti viljelijästä toiseen ohjelman soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä johtuen.
They explained that the rates were very generally much lower than 60 % if they were calculated using the value of the aid expressed as a percentage of the amount of the investment, in accordance with Article 7(2) of Regulation (EEC) No 2328/91 and Article 7(2) of Regulation (EC) No 950/97.
Viranomaiset selittävät, että taso on hyvin yleisesti huomattavasti alle 60 prosenttia, jos se lasketaan tuen arvona, joka ilmaistaan prosentteina investoinnin määrästä, asetuksen (ETY) N:o 2328/91 7 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 950/97 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
According to the French authorities, the rules for applying the aid granted by the State as communicated to the Commission define the general framework for applying the programme.
Ranskan viranomaisten mukaan valtion myöntämien ja komissiolle ilmoitettujen tukien soveltamista koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä määritellään ohjelman soveltamista koskevat yleiset puitteet.
The water supply agencies decided to adopt the same list of eligible works but the aid ceilings were not always the same.
Vesilaitokset puolestaan soveltavat samaa tukikelpoisten töiden luetteloa, mutta tukitasot eivät aina ole samat.
For instance, technical limits (in m2 of covered exercise area, for example) were added locally, both for the aid from the agencies and for that from the State or local authorities, and those limits often reduced the financeable portion of the eligible works.
Lisäksi paikallisesti on lisätty teknisiä rajoituksia (jotka koskevat esimerkiksi jaloittelualueen katettua pinta-alaa neliömetreinä), jotka koskevat niin vesilaitosten kuin valtion tai paikallisten yhteisöjenkin myöntämiä tukia ja jotka vähentävät usein tukikelpoisten töiden rahoitettavaa osaa.
Lastly, certain water supply agencies applied an overall ceiling on the aid by amount of nitrogen per livestock unit (UGBN).
Jotkin vesilaitokset ovat myös voineet soveltaa kokonaistukiosuuden enimmäismäärää käyttäen nautayksikköihin perustuvaa typpipäästöjen määrää.
Thus, as a result of the different ceilings the actual aid rate granted, relative to the expenditure agreed by the farmer for the eligible works, is, according to the French authorities, always in practice lower than the maximum rates permitted under the programme.
Näistä erilaisista enimmäismääristä johtuen myönnettyjen tukien todellinen taso suhteutettuna viljelijälle tukikelpoisista töistä aiheutuneisiin kustannuksiin on Ranskan viranomaisten mukaan käytännöllisesti katsoen aina alhaisempi kuin ohjelman sallima enimmäistukitaso.
The French authorities explained that during work on improving environmental effectiveness some farmers carried out modernisation work.
Ranskan viranomaiset selittivät, että ympäristönsuojelun tehostamiseen tarvittavien töiden yhteydessä jotkut viljelijät ovat samalla toteuttaneet nykyaikaistamistöitä.
The latter was not eligible and did not therefore receive aid under the PMPOA.
Tällaiset työt eivät ole tukikelpoisia, eikä niihin sen vuoksi myönnetä ohjelmasta tukea.
In the cattle rearing sector, which represented 80 % of the total number of farms eligible under the PMPOA, the actual average aid rate was quite low, often between 35 % and 50 %, and also varied greatly according to production method.
Nautaeläinten kasvatuksessa, joka muodostaa 80 prosenttia ohjelman tukikelpoisista tiloista, keskimääräinen todellinen tukitaso olisi pikemminkin alhainen, useimmiten 35–50 prosenttia, ja lisäksi varsin vaihteleva tuotantojärjestelmästä riippuen.
That was the result of a large variety of effluent — liquid, solid and most often mixed — and therefore of effluent storage in terms of both its nature (slurry or dung pits) and its capacity, and because of that investments in storage, land concreted-over and coverage for exercise areas were subject to technical limits or particularly low financial ceilings.
Tämä selittyy sillä, että lantatyypit — nestemäiset, kiinteät ja useimmiten niiden sekoitukset — ja niin muodoin myös niiden varastointitavat vaihtelevat suuresti niin menettelyn (lantalat, lietelantasäiliöt) kuin määränkin suhteen, sekä sillä, että näihin varastointia koskeviin investointeihin samoin kuin betonipäällysteisiin alueisiin ja jaloittelualueiden katteisiin sovelletaan teknisiä rajoituksia tai erityisen alhaisia rahoitusmääriä.
In intensive pig and poultry farms waste storage capacity was usually adequate to cope with periods when spreading was banned.
Sikojen ja siipikarjan teollisessa kasvatuksessa nykyinen lannan varastointikapasiteetti on useimmiten riittävä, kun otetaan huomioon kaudet, jolloin lannan levittäminen on kiellettyä.
In that case works consisted in re-sealing the pits or existing concrete surfaces or in installing bi-phase supply systems, reducing pollution at source in pig farms and improving the management of droppings in poultry farms.
Työt ovat koskeneet lantasäiliöiden tai betonipäällysteisten alueiden vuotojen korjaamista tai kaksivaiheisten ruokintajärjestelmien asentamista, millä voidaan vähentää päästöjen syntymistä sikatiloilla, taikka siipikarjatilojen lannankäsittelyn parantamista.