natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In Finland’s view, the applicability of the Combus judgment is in no way reduced by the Court judgements cited by the Commission in its decision to initiate the procedure (Altmark Trans and France v. Commission).
Suomen näkemyksen mukaan Combus-tuomion sovellettavuutta eivät millään tavoin rajoita Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot (Altmark Trans ja Ranska vastaan Euroopan yhteisöjen, joihin komissio viittaa menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään.
These judgments indeed predate the Combus judgment and were thus necessarily taken into account by the Court of First Instance.
Kyseiset tuomiot on annettu Combus-tuomiota aikaisemmin, minkä vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ne väistämättä ottanut huomioon.
Furthermore, Finland argues that if a measure is not intended to confer an advantage which has an effect on the budget, it is not a case of a transfer of State funds and therefore does not constitute State aid.
Lisäksi Suomi väittää, että jos toimenpiteen tarkoituksena ei ole antaa etua, jolla olisi budjettivaikutusta, kyseessä ei ole siirto valtion varoista eikä näin ollen valtiontuki.
Finland considers that administrative measures which have no effect on State finances do not constitute State aid.
Suomi katsoo, että hallinnolliset toimenpiteet, jotka eivät vaikuta valtiontalouteen, eivät ole valtiontukea.
Thus, Finland believes that the State has not lost income because it agreed to employ 116 former personnel of Tieliikelaitos and pay their salaries.
Niinpä Suomen käsityksen mukaan valtio ei menettänyt tuloja suostuessaan työllistämään 116 Tieliikelaitoksen entistä työntekijää ja maksamaan heidän palkkansa.
No one of these employees was appointed without an assessment of his/her suitability for the position.
Yhtäkään näistä työntekijöistä ei valittu arvioimatta kyseisen henkilön sopivuutta tehtäviin.
Transfers of personnel between Tieliikelaitos and civil service departments were only possible when a post became open and it was published.
Työntekijöiden siirtyminen Tieliikelaitoksesta valtion virastoon oli mahdollista ainoastaan silloin, kun jokin virka tuli auki ja haettavaksi.
If a suitable applicant could not be found within Tieliikelaitos other applicants were considered.
Jos sopivaa hakijaa ei löydetty Tieliikelaitoksesta, etsittiin virkaan henkilö muualta.
With respect to financial transfers by the State for solving Tieliikelaitos’ overstaffing problem, Finland stresses that Tieliikelaitos did not receive EUR 100 million in State aid as is claimed by the complainants.
Siltä osin kuin on kyse valtion varojen siirtämisestä Tieliikelaitoksen ylimääräiseen henkilöstöön liittyvän ongelman ratkaisemiseksi, Suomi korostaa, ettei Tieliikelaitos saanut kantelijoiden väittämää 100 miljoonan euron valtiontukea.
Tieliikelaitos received EUR 68 million from the Road Administration to fund service projects (from 68 million approximately 56 million went to cover personnel costs and the rest was spent on materials and other ‘non-personnel’ items).
Tieliikelaitos vastaanotti 68 miljoonaa euroa Tiehallinnolta palveluhankkeiden rahoittamiseksi (näistä 68 miljoonasta eurosta noin 56 miljoonalla eurolla katettiin henkilöstömenoja ja lopuilla materiaali- ja muita vastaavia kustannuksia).
In addition, the Road Administration paid EUR 20,1 million to support the adjustment of staff.
Lisäksi Tiehallinto maksoi 20,1 miljoonaa euroa henkilöstön sopeuttamistoimien toteuttamiseksi.
The total compensation of EUR 88,1 million did not cover all the expenses incurred from the excess staff.
Kokonaiskorvaus, jonka suuruus oli 88,1 miljoonaa euroa, ei kattanut kaikkia ylimääräisestä henkilöstöstä aiheutuneita kustannuksia.
According to the Expert statement the excess staff caused structural disadvantages amounting to EUR 157 million over the period 2001-2004.
Asiantuntijalausunnon mukaan ylimääräisestä henkilöstöstä aiheutui vuosina 2001–2004 rakenteellisia haittoja 157 miljoonan euron arvosta.
Finland notes that sound accounting procedures were followed in the preparation of Tieliikelaitos’ financial statements, and that the financial statements have been audited.
Suomi toteaa, että Tieliikelaitoksen tilinpäätösten laadinnassa noudatettiin hyvää kirjanpitotapaa ja että tilinpäätökset on tarkastettu.
The financial statement does not include notes at the level of detail referred to by the complainants.
Tilinpäätökseen ei sisälly huomautuksia, joissa asiat esitettäisiin kantelijoiden tarkoittamalla tarkkuudella.
Nevertheless, the Expert statement provides the following justifications for uncovered structural disadvantage related to the excess staff (EUR 69 million in total, i.e. EUR 157 million — EUR 88 million):
Asiantuntijalausunnossa esitetään kuitenkin seuraavat ylimääräisestä henkilöstöstä aiheutunutta kattamatonta rakenteellista haittaa koskevat perustelut (yhteensä 69 miljoonaa euroa eli 157 miljoonaa euroa vähennettynä 88 miljoonalla eurolla):
Firstly, the Road Administration did not cover all costs related to the special service projects.
Ensiksikin Tiehallinto ei kattanut kaikkia erityisiin palveluhankkeisiin liittyneitä kustannuksia.
For example it did not cover the respective supervision costs which were estimated at EUR 2,8 million over four years.
Se ei esimerkiksi kattanut niihin liittyneitä valvontakustannuksia, joiden määräksi arvioitiin 2,8 miljoonaa euroa neljän vuoden ajalta.
Furthermore, the service projects recorded a total loss of EUR 1,4 million during the transitional period in addition to the respective supervision costs (the deficit was calculated by subtracting the expenditure for wages and materials for service projects from revenues related to those projects).
Lisäksi palveluhankkeista kirjattiin siirtymäkauden aikana 1,4 miljoonan euron kokonaistappio valvontakustannusten lisäksi (vaje laskettiin vähentämällä palveluhankkeiden palkka- ja materiaalikustannukset kyseisten hankkeiden tuloista).
Therefore, the service projects caused to Tieliikelaitos a net disadvantage of EUR 4,2 million.
Niinpä palveluhankkeista aiheutui Tieliikelaitokselle 4,2 miljoonan euron suuruinen nettohaitta.
Secondly, the funds provided by the Road Administration to finance measures related to looking for new jobs, supplementary training and re-training and support for anticipatory early retirement were not sufficient.
Toiseksi Tiehallinnon myöntämät varat työntekijöiden auttamiseen löytämään uusi työpaikka, täydennys- ja uudelleenkoulutuksen rahoittamiseen ja varhaiseläkkeiden tukemiseen eivät olleet riittävät.
As a result, Tieliikelaitos had to earmark over EUR 20 million in personnel adjustment costs out of its own funds (EUR 12,8 million thereof were paid out in 2004 and 2005).
Tämän vuoksi Tieliikelaitoksen oli maksettava yli 20 miljoonaa euroa henkilöstön sopeutustoimien kustannuksia omista varoistaan (se maksoi määrästä 12,8 miljoonaa euroa vuosina 2004 ja 2005).
Thirdly, Tieliikelaitos had to bear additional administrative expenditures related to personnel adjustments, which were estimated at the level of EUR 2,8 million for the transitional period.
Kolmanneksi Tieliikelaitoksen oli vastattava henkilöstön sopeutustoimiin liittyvistä ylimääräisistä hallintokustannuksista, joiden arvioitiin olevan 2,8 miljoonaa euroa siirtymäkauden aikana.
Fourthly, Tieliikelaitos had to face additional expenses also due to more favourable holiday conditions for those Tieliikelaitos employees which fell in the category of long-term State employees (50 % longer holiday).
Neljänneksi Tieliikelaitoksen oli vastattava ylimääräisistä kustannuksista, jotka aiheutuivat pitkäaikaisiin valtion työntekijöihin lukeutuvien Tieliikelaitoksen henkilöstön suotuisammista lomaehdoista (50 prosenttia pidempi loma).
These additional expenses were estimated at the level of EUR 42 million during the four years of the transitional period.
Näiden lisäkustannusten arvioitiin olevan 42 miljoonaa euroa neljän vuoden pituiselta siirtymäkaudelta.
In any case, pension schemes have left Tieliikelaitos with a heavy burden.
Eläkejärjestelmistä on joka tapauksessa aiheutunut Tieliikelaitokselle huomattava rasite.
Even after its conversion into a State Enterprise the staff of Tieliikelaitos remained governed by the State Pension Act No 280 of 20 May 1966, which implies that the State Enterprise had to pay the state employer’s pension contribution, which is higher than the employer’s pension contribution in the private sector.
Tieliikelaitoksen henkilökunta pysyi liikelaitokseksi muuttumisen jälkeenkin valtion eläkelain 20.5.1966/280 piirissä, minkä vuoksi Tieliikelaitoksen täytyi maksaa valtiotyönantajan eläkemaksua, joka on korkeampi kuin yksityissektorin työnantajan eläkemaksu.
The Amendment to the State Pension Act (No 679 of 30 July 2004) will lead to the approximation of the pension contributions and employees’ pension benefits between the private and the public sector, but only in the long run.
Valtion eläkelain muuttamisesta 30 päivänä heinäkuuta 2004 annetulla lailla 679/2004 lähennetään yksityisen ja julkisen sektorin eläkemaksuja ja työntekijöiden eläke-etuja, mutta tämä toteutuu vasta pitkällä aikavälillä.
In 2005, the general pension contribution for private sector employers was 16,8 %.
Vuonna 2005 oli yksityisen sektorin työnantajan maksama yleinen eläkemaksu 16,8 prosenttia.
By contrast, the Tieliikelaitos’ pension contribution was determined individually and stood at 21,13 % in 2005.
Sitä vastoin Tieliikelaitoksen eläkemaksu määritettiin laitoskohtaisesti, ja se oli 21,13 prosenttia vuonna 2005.
Moreover, it is only on 16 February 2005 that the provisions of the collective agreements of Tieliikelaitos concerning wages paid on sick leave were adapted to correspond to the equivalent conditions of private sector agreements.
Lisäksi Tieliikelaitoksen työehtosopimusten sairausajan palkkaa koskevat määräykset muutettiin vasta 16 päivänä helmikuuta 2005 vastaamaan yksityisen sektorin sopimusehtoja.
Prior to that, these provisions were more expensive for Tieliikelaitos than those applicable to private sector employers.
Tätä ennen kyseiset määräykset olivat Tieliikelaitokselle yksityisen sektorin työnantajiin sovellettavia määräyksiä kalliimpia.
Considered as a whole, Finland states that the staff’s employment conditions are still better than those of staff in private companies.
Suomi toteaa, että kokonaisuutena katsottuna henkilöstön työehdot ovat yhä paremmat kuin yksityisten yritysten henkilöstön ehdot.
This is true regardless of the fact that the 2005 amendments to the collective agreements brought the conditions of employment closer to those existing in the private sector.
Näin siitä huolimatta, että vuoden 2005 työehtosopimusmuutoksilla työehtoja yhtenäistettiin tietyssä määrin yksityisen sektorin ehtoja vastaaviksi.
The right to annual leave, for example, which is based on contract provisions equivalent to those in state contracts, is still better than that enjoyed by staff in the private sector.
Esimerkiksi vuosilomaoikeus, joka perustuu valtion sopimusmääräyksiä vastaaviin sopimusmääräyksiin, on edelleen parempi kuin mitä se on yksityisen sektorin henkilöstöllä.
So employment conditions as a whole, including pension benefits, can still be clearly considered a burden in comparison with those prevailing for private sector operators.
Näin ollen palvelussuhteen ehtojen kokonaisuutta, mukaan lukien eläke-etuudet, voidaan edelleen selkeästi pitää rasitteena yksityisen sektorin toimijoihin sovellettaviin ehtoihin verrattuna.
Fiscal measure related to land purchases by Tieliikelaitos
Tieliikelaitoksen maa-alueiden ostoon liittyvä verotuksellinen toimenpide
According to Section 49(1)(4) of the Income Tax Act, the taxable amount of the capital gains received by a taxable person other than a corporation, partnership or limited partnership used to be calculated by deducting either 80 % of the sales price or the real acquisition cost, whichever is more, provided that the real property is sold to the state, province, municipality or joint municipal authority.
Tuloverolain 49 §:n 1 momentin 4 alamomentin mukaan muun verovelvollisen kuin yhteisön tai avoimen yhtiön taikka kommandiittiyhtiön luovutusvoiton veronalaista määrää laskettaessa luovutushinnasta vähennettiin joko 80 prosenttia myyntihinnasta tai todellinen hankintameno sen mukaan kumpi oli suurempi, jos kiinteä omaisuus luovutettiin valtiolle, maakunnalle, kunnalle tai kuntayhtymälle.
Therefore, the amount of taxable capital gains would be at most 20 % of the sales price.
Veronalaisen luovutusvoiton määräksi jäi siten enintään 20 prosenttia luovutushinnasta.
Thus, for the purposes of determination of the amount of taxable capital gains, the respective sellers could deduct from the sales price 30 % or 60 % more than they could deduct under the normal taxation rules, depending on whether they sold their land before or after having owned it for 10 years.
Niinpä veronalaista luovutusvoittoa määritettäessä asianomaiset myyjät pystyivät vähentämään luovutushinnasta 30 tai 60 prosenttia enemmän kuin mitä nämä olisivat voineet vähentää tavanomaisten verosääntöjen nojalla riippuen siitä, olivatko nämä ehtineet omistaa luovuttamansa maan alle vai yli 10 vuotta.
Land transfers to Tieliikelaitos/its predecessor were included in the scope of the concession scheme from the very outset.
Maa-alueiden siirrot Tieliikelaitokselle ja sen edeltäjälle kuuluivat huojennusjärjestelmän soveltamisalaan alusta alkaen.
That is, also Tieliikelaitos’ predecessor, the Road Service, indirectly benefited from the same measure.
Näin ollen myös Tieliikelaitoksen edeltäjä, Tielaitos, sai välillisesti etua samasta toimenpiteestä.
Therefore the Finnish authorities stress that even if this measure constituted an indirect State aid for the benefit of Tieliikelaitos it complies with the definition of ‘existing aid’ pursuant to Article 1(b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999.
Tämän vuoksi Suomen viranomaiset korostavat, että vaikka kyseinen toimenpide olisi epäsuoraa valtiontukea Tieliikelaitokselle, se on neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan määritelmän mukaista ”voimassa olevaa tukea”.
Section 49 of the Act was amended in such a way in July 2004 that it is no longer applicable when property is sold to a State Enterprise for purposes other than nature protection, use by the armed forces, and research or other similar social purposes.
Lain 49 §:ää muutettiin kuitenkin heinäkuussa 2004 siten, ettei sitä enää sovelleta luovutettaessa omaisuutta valtion liikelaitokselle muuhun kuin luonnonsuojelutarkoitukseen, puolustusvoimien käyttöön, tutkimustarkoituksiin tai muuhun vastaavaan yhteiskunnalliseen tarkoitukseen.
As a result, the income from sales of land sites to Tieliikelaitos is now subject to the standard tax on capital gains.
Niinpä maa-alueiden luovutuksesta Tieliikelaitokselle saatavia tuloja verotetaan nyt tavanomaisina luovutusvoittoina.
Advantages conferred to Tieliikelaitos on a permanent basis: the inapplicability of bankruptcy law and corporate income tax law to Tieliikelaitos
Tieliikelaitokselle pysyvästi myönnetyt edut: konkurssi- ja yhteisöverolainsäädännön soveltumattomuus Tieliikelaitokseen
With respect to the advantages conferred to Tieliikelaitos on a permanent basis, the Finnish authorities stress that even if these measures constitute State aid they comply with the definition of ‘existing aid’ pursuant to Article 1(b) of the Council Regulation (EC) No 659/1999.
Kun kyse on Tieliikelaitokselle pysyvästi myönnetyistä eduista, Suomen viranomaiset korostavat, että vaikka nämä toimenpiteet olisivat valtiontukea, ne ovat neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan määritelmän mukaista ”voimassa olevaa tukea”.
Tieliikelaitos and the predecessors of the respective economic entity (until 31 December 1997 — the Road Service as such, from 1 January 1998 until 31 December 2000 — the Production part of the Road Service) have never been subject either to bankruptcy or to normal corporate income tax rules.
Tieliikelaitokseen ja sitä edeltäneisiin taloudellisiin yksiköihin (31 päivään joulukuuta 1997 Tielaitos ja 1 päivän tammikuuta 1998 ja 31 päivän joulukuuta 2000 välisenä aikana Tielaitoksen Tietuotanto) ei ole koskaan sovellettu konkurssi- tai tavanomaisia yhteisöverosääntöjä.
This situation pre-dates not only the start of the liberalisation of the road services’ sector in Finland (point v of Article 1(b) of Regulation 659/1999), but also Finland’s accession to the EU (point i of Article 1(b) of Regulation 659/1999).
Tämä tilanne edelsi jo paitsi Suomen tienpitoalan avaamista kilpailulle (asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan v alakohta) myös Suomen liittymistä Euroopan unioniin (asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan i alakohta).
The Finnish authorities undertakes a commitment to transform Tieliikelaitos into a State-owned limited company which will be subject to normal bankruptcy and corporate income taxation rules by 1 March 2008 at the latest.
Suomen viranomaiset sitoutuvat muuttamaan Tieliikelaitoksen valtion omistamaksi osakeyhtiöksi, johon sovelletaan tavanomaisia konkurssi- ja yhteisöverosääntöjä viimeistään 1 päivänä maaliskuuta 2008.
Bankruptcy law
Konkurssilainsäädäntö
This stems from Tieliikelaitos’ status as State Enterprise and from the Road Service’s status as government agency that they could not go bankrupt.
Koska Tieliikelaitos on valtion liikelaitos ja Tielaitos oli valtion virasto, niitä ei voitu asettaa konkurssiin.
The Finnish authorities observe that according to the Commission’s notice on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees more favourable funding terms obtained by enterprises whose legal form rules out bankruptcy are considered to constitute State aid.
Suomen viranomaiset huomauttavat, että sellaisille yrityksille myönnettävät tavanomaista edullisemmat rahoitusehdot, joiden oikeudellinen muoto sulkee pois konkurssin, katsotaan valtiontueksi perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina koskevassa komission tiedonannossa.
The Finnish authorities consider however that Tieliikelaitos has not received such more favourable funding terms as Tieliikelaitos has not had to borrow funds.
Suomen viranomaiset katsovat kuitenkin, ettei Tieliikelaitos ole vastaanottanut rahoitusta tällaisin tavanomaista edullisemmin ehdoin, sillä sen ei ole tarvinnut lainata rahaa.
There has never been a threat of Tieliikelaitos’ bankruptcy and the ensuing realisation of the State’s responsibility.
Missään vaiheessa ei ole ollut vaaraa, että Tieliikelaitos asetettaisiin konkurssiin, jolloin valtio joutuisi kantamaan siitä vastuun.
Therefore, according to the Finnish authorities, it has not been possible for Tieliikelaitos to gain a competitive advantage in comparison with private competitors.
Suomen viranomaisten mukaan Tieliikelaitos ei näin ollen ole voinut saada kilpailuetua yksityisiin kilpailijoihin nähden.
With respect to the use of external financing in the foreseeable future, a guarantee fee prescribed by the Act on State Enterprises puts State Enterprises financially on equal footing on the loan market with other companies which operate without state guarantees (Cf. Section 2.4.6).
Kun kyse on ulkopuolisen rahoituksen käytöstä lähitulevaisuudessa, valtion liikelaitokset saatetaan valtion liikelaitoksista annetussa asetuksessa säädetyllä takausmaksulla rahoituksen suhteen samaan asemaan lainamarkkinoilla sellaisten yritysten kanssa, jotka toimivat ilman valtiontakausta (vrt. 2.4.6 jakso).
The reference used by the Finnish Government for periodical revision of the annual fee is the yield spread on the market between State serial bonds and investment-grade corporate bonds in the JP Morgan business loan index.
Suomen hallituksen vuotuismaksun määräaikaistarkistuksissa käyttämä viite perustuu valtion sarjaobligaatioiden ja JP Morgan -investointipankin yrityslainaindeksiin perustuvan investointikelpoisiksi luokiteltujen yritysten joukkovelkakirjalainojen tuottoeroihin.
The new fee is applicable to loans disbursed after the adjustment in question.
Uutta maksua sovelletaan kyseisen tarkistuksen jälkeen myönnettäviin lainoihin.
The Finnish authorities disagree with the complainants’ view that the guarantee fee is comparable to private companies’ expenses arising from a mortgage.
Suomen viranomaiset kiistävät kantelijoiden väitteen, jonka mukaan takausmaksu on verrattavissa yksityisille yrityksille kiinnityksestä aiheutuviin kustannuksiin.
Mortgages are one-off expenses, while the guarantee fee is annual.
Kiinnityksissä on kyse kertaluontoisista maksuista, kun taas takausmaksua on maksettava vuosittain.
Mortgage fees are relatively small in the case of large loans, and in a corresponding loan the collateral would have been handled through a corporate mortgage.
Kiinnitysmaksut ovat melko alhaiset suurissa lainoissa, ja vastaavanlaisessa lainassa vakuutena olisi käytetty yrityskiinnitystä.
In practice, the guarantee fee corresponds rather to a margin calculated on top of Euribor.
Käytännössä takausmaksu vastaa pikemminkin Euribor-koron päälle laskettavaa marginaalia.
Tax law
Verolainsäädäntö
The income tax liability of undertakings operating within the State administration, is determined in the same way as the tax liability of State enterprises i.e. in accordance with Section 21 of the Income Tax Act.
Valtionhallintoon kuuluvien yritysten tuloverovelvollisuus määräytyy samalla tavoin kuin valtion liikelaitosten verovelvollisuus eli tuloverolain 21 §:n mukaan.
Thus, the predecessor of Tieliikelaitos (‘production part’ of the former Road Service) was not subject to income tax.
Niinpä Tieliikelaitoksen edeltäjä (entisen Tielaitoksen Tietuotanto) ei ollut tuloverovelvollinen.
Section 21 of the Income Tax Act was already included in the initial version of Income Tax Act, which entered into force on 1 January 1993.
Mainittu tuloverolain 21 § on 1 päivänä tammikuuta 1993 voimaan tulleen tuloverolain alkuperäinen säännös.
The Income and Wealth Tax Acts, which were previously in force, contained similar provisions on the income tax liability of the State and its undertakings.
Aikaisemmin voimassa olleisiin tulo- ja varallisuusverolakeihin sisältyi vastaavanlaisia säännöksiä valtion ja sen yritysten tuloverovelvollisuudesta.
Although Tieliikelaitos does not pay corporate income tax to the State on its profits, the Finnish authorities argue that this factor is taken into account when taking annual decisions on profit-crediting to the State by Tieliikelaitos.
Vaikkei Tieliikelaitos maksa yhteisöveroa valtiolle voitoistaan, Suomen viranomaiset väittävät, että tämä tekijä otetaan huomioon, kun vuosittain päätetään Tieliikelaitoksen voittojen valtiolle tulouttamisesta.
Tieliikelaitos’ total profit during the transitional period was EUR 62 million, and during the first four years, Tieliikelaitos disbursed to the State total profit-crediting of 59 % (EUR 37,3 million).
Tieliikelaitoksen siirtymäkauden yhteenlaskettu voitto oli 62 miljoonaa euroa ja se tilitti valtiolle neljältä ensimmäiseltä vuodelta yhteensä 59 prosentin voitontuloutuksen (37,3 miljoonaa euroa).
The profit-crediting percentage has varied between 47 % and 71 %.
Voitontuloutusprosentti on ollut 47–71 prosenttia.
Tieliikelaitos’ theoretical taxes during the transitional period at a tax rate of 29 % would have been less than EUR 18 million.
Tieliikelaitoksen laskennallinen vero siirtymäkaudella 29 prosentin verokannalla olisi ollut vajaat 18 miljoonaa euroa.
In the view of the Finnish authorities, companies such as YIT Group and Lemminkäinen Group (the former — a group with annual sales exceeding EUR 3 billion and the latter — a group with annual sales close to EUR 2 billion), which are the main private competitors of Tieliikelaitos, can be considered as benchmark companies for comparative analysis of the respective information.
Suomen viranomaisten mukaan esimerkiksi YIT-konsernia (konsernin vuotuinen liikevaihto yli 3 miljardia euroa) ja Lemminkäinen-konsernia (konsernin vuotuinen liikevaihto lähes 2 miljardia euroa), jotka ovat Tieliikelaitoksen merkittävimmät yksityiset kilpailijat, voidaan pitää vertailuyrityksinä, joiden vastaavien tietojen pohjalta voidaan toteuttaa vertaileva analyysi.