natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nor are they intended to promote the execution of an important project of common European interest or to remedy a serious disturbance in the economy of a Member State within the meaning of Article 87(3)(b), or to promote either culture or heritage conservation within the meaning of Article 87(3)(d).
Tuen tarkoituksena ei liioin ole perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukainen Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistäminen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistaminen. Tukea ei myöskään ole tarkoitettu edistämään kulttuuria tai kulttuuriperintöä perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
Article 87(3)(c) of the Treaty stipulates that aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas may be considered to be compatible with the common market, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.
Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
To be entitled to that derogation, the aid must contribute to the development of the sector in question.
Jotta tätä poikkeusta voitaisiin soveltaa, tukien on autettava kyseessä olevan alan kehitystä.
Turning to the investments subsidised and the form of the aid, the Commission concluded when initiating the procedure that the aid, while tainted with illegality, had been put into effect in compliance with the Community competition rules applicable at the time.
Tuettujen investointien ja tukien osalta komissio päätyi menettelyä aloitettaessa siihen, että vaikka tukiin liittyikin sääntöjenvastaisuuksia, ne on pantu täytäntöön tuolloin voimassa olleiden yhteisön kilpailusääntöjen mukaisesti.
The Commission has no cause to call into question that part of the aid as applied.
Komissiolla ei ole syytä vastustaa tuen täytäntöönpanoa tältä osin.
Therefore, the resultant examination of the compatibility of the aid only concerned the aid rates applied by the French authorities.
Seuraavassa tukien yhteismarkkinoille soveltuvuutta koskevassa tarkastelussa rajoitutaan sen vuoksi yksinomaan Ranskan viranomaisten soveltamiin tukitasoihin.
The Commission noted when initiating the examination procedure that under the rules applicable at the time the programme entered into force the ceiling for aid for environmental protection investments was 35 % of costs incurred (45 % in less-favoured areas).
Komissio huomautti tutkintamenettelyä aloitettaessa, että ohjelman voimaantulohetkellä sovelletun sääntelyjärjestelmän mukaan ympäristönsuojeluun myönnettävien investointitukien enimmäismäärä oli 35 prosenttia aiheutuneista kustannuksista (epäsuotuisilla alueilla 45 prosenttia).
The Commission initially noted that the fifth indent of Article 12(5) of Regulation (EEC) No 2328/91, which provides for national aid to be examined for compliance with Articles 92 and 93 (now 87 and 88) of the Treaty, and with Article 6 of the same Regulation, authorised aid for investments intended to protect the environment provided they did not result in an increase in production.
Komissio toteaa aluksi, että asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 5 kohdan viidennessä luetelmakohdassa, jossa säädetään kansallisten tukien tarkastelemisesta perustamissopimuksen entisen 92 ja 93 artiklan (sittemmin 87 ja 88 artikla) sekä mainitun asetuksen 6 artiklan suhteen, sallitaan tuet investointitoimenpiteisiin, jotka koskevat ympäristönsuojelua, jos ne eivät lisää tuotantoa.
The Commission believes it is proven that the investments targeted by the aid in question did not bring about an increase in production since they were exclusively intended for the protection of the rural environment (in particular, the storage and treatment of waste).
Komissio katsoo toteen osoitetutuksi, että investoinnit, joihin kyseessä olevat tuet kohdistuivat eivät lisää tuotantoa, koska ne koskivat ainoastaan maaseudun ympäristönsuojelua (erityisesti lannan varastointia ja käsittelyä).
With regard more specifically to the permitted aid rate, the Commission, in its decision addressed to France on State aid N 136/91, noted that it normally considered as compatible with the common market a rate of 35 % of eligible costs for that type of aid (45 % in less-favoured areas).
Sallitun tukitason osalta komissio muistutti Ranskalle osoittamassaan, valtiontukea nro N 136/91 koskeneessa päätöksessä, että komission käytäntönä oli tämänkaltaisten tukien kohdalla katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi tukitaso, joka oli 35 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista (epäsuotuisilla alueilla 45 prosenttia).
Those aid rates were confirmed by the Community guidelines on State aid for environmental protection shortly after the PMPOA was put into effect.
Nämä tukitasot vahvistettiin ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa vähän ohjelman täytäntöönpanon jälkeen.
Paragraph 3.2.3 of those Guidelines stated that as a general rule aid for environmental investment could be authorised up to specific levels.
Mainittujen suuntaviivojen 3.2.3 kohdassa säädetään, että tuet ympäristönsuojelua koskeviin investointeihin voidaan hyväksyä edellyttäen, että ne eivät ylitä tiettyjä tasoja.
The second paragraph of footnote 14 explained that ‘for investments covered by Article 12(1) and (5) of Council Regulation (EEC) No 2328/91 […] the maximum aid level is 35 %, or 45 % in […] less-favoured areas […].
Alaviitteen nro 14 toisessa alakohdassa täsmennetään seuraavasti: ”investoinneissa, joihin sovelletaan (…) neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2328/91 12 artiklan 1 ja 5 kohtaa, tuen enimmäismäärä on 35 prosenttia ja (…) epäsuotuisilla alueilla 45 prosenttia.
These maximum aid levels apply irrespective of the size of the enterprise.
Näitä tuen enimmäismääriä sovelletaan yrityksen koosta riippumatta.
Consequently, the maxima may not be increased for SMEs as provided for below in this section.
Sen vuoksi niitä ei voida korottaa pienten ja keskisuurten yritysten osalta, kuten tässä jaksossa jäljempänä säädetään.
For investments in Objectives 1 and 5(b) regions, the Commission reserves the right, on a case-by-case basis, to accept higher aid levels than the above, where the Member State demonstrates to the satisfaction of the Commission that this is justified.’
Komissio pidättää itselleen oikeuden hyväksyä tapauskohtaisen tutkinnan jälkeen tavoite 1- ja tavoite 5 b -alueilla tehtyjen investointien osalta edellä mainittuja korkeammat tukitasot, jos jäsenvaltio voi ne osoittaa perustelluiksi.”
Regulation (EEC) No 2328/91 was repealed by Regulation (EC) No 950/97.
Asetus (ETY) N:o 2328/91 on kumottu asetuksella (EY) N:o 950/97.
Article 12(2)(e) of the latter stipulated that Member States could grant aid to investments intended for ‘the protection and improvement of the environment, provided that such investments do not entail an increase in production capacity’.
Asetuksen (EY) N:o 950/97 12 artiklan 2 kohdan e alakohdassa säädetään, että jäsenvaltiot voivat myöntää investointitukia ympäristönsuojeluun ja ympäristön tilan parantamiseen, jos kyseiset investoinnit eivät lisää tuotantokapasiteettia.
Article 12(3) stipulated that ‘in the case of individual or associated holdings which satisfy the conditions of eligibility laid down in Articles 5 and 9, aids for investments which exceed the amounts laid down in Article 7(2) and (3) and 11, are prohibited’.
Mainitun asetuksen 12 artiklan 3 kohdassa säädetään, että 5 ja 9 artiklassa säädetyt, osarahoitusta koskevat edellytykset täyttävillä yksittäisillä maatiloilla tai maatilojen yhteenliittymillä tehtäviin investointeihin myönnettävä tuki, joka on 7 artiklan 2 ja 3 kohdassa sekä 11 artiklassa säädettyjä arvoja ja määriä suurempi, on kielletty.
However, pursuant to point (d) of the second subparagraph of Article 12(3) that prohibition applied only to aid intended for ‘the protection and improvement of this environment’.
Mainitun asetuksen 12 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan d alakohdan nojalla tätä kieltoa ei kuitenkaan sovelleta ympäristönsuojeluun ja ympäristön tilan parantamiseen liittyviin investointeihin.
Article 12(2) and (3) of Regulation (EC) No 950/97 stipulated that Articles 92 to 94 (now 87 to 89) of the Treaty applied to those aids.
Asetuksen (EY) N:o 950/97 12 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään kuitenkin, että näihin tukiin sovelletaan perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa (sittemmin 87, 88 ja 89 artikla).
That is tantamount to a reversion to the competition rules applicable at the time, i.e. Community practice as already cited in the decision on State aid N 137/91, and to the conditions contained in the Community guidelines for environmental protection.
Tämä merkitsee paluuta tuolloin sovellettuihin kilpailusääntöihin eli jo valtiontukea nro N 136/91 koskeneessa päätöksessä mainittuun yhteisön käytäntöön ja ympäristönsuojeluun myönnettävää valtion tukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa vahvistettuihin edellytyksiin.
The Commission, on the basis of the provisions applicable in 1994-1999 as described in this Decision, can only conclude that the maximum aid intensity applicable to the aid in question was 35 % of costs incurred (45 % in less-favoured areas) and that, therefore, aid granted in excess of those intensities was not in compliance with those provisions.
Komissio, joka perustaa kantansa vuosina 1994–1999 sovellettuihin säännöksiin sellaisina kuin ne on tässä päätöksessä kuvattu, voi vain todeta, että kyseessä oleviin tukiin sovellettava enimmäistaso oli 35 prosenttia aiheutuneista kustannuksista (epäsuotuisilla alueilla 45 prosenttia) ja että sen vuoksi nämä tasot ylittäneet tuet eivät olleet mainittujen säännösten mukaisia.
However, where the year 2000 and aid for investments in agricultural holdings are concerned, paragraph 4.1.1.2 of the agriculture Guidelines, which applied from 1 January 2000, stipulated that the maximum rate of public support, expressed as a volume of eligible investment, was limited to a maximum of 40 %, or 50 % in less-favoured areas.
Vuonna 2000 myönnettyjen maatilojen investointitukien osalta kuitenkin 1 päivästä tammikuuta 2000 sovellettavien maatalouden suuntaviivojen 4.1.1.2 kohdassa vahvistetaan, että julkisen tuen enimmäistaso tukikelpoisista investoinneista on 40 prosenttia ja epäsuotuisilla alueilla 50 prosenttia.
However, in the case of investments made by young farmers within five years after setting-up, the maximum rate of aid was increased to 45 %, or 55 % in less-favoured areas.
Nuorten viljelijöiden viiden vuoden kuluessa toiminnan aloittamisesta tekemien investointien osalta tuen enimmäismäärä on kuitenkin nostettu 45 prosenttiin ja epäsuotuisilla alueilla 55 prosenttiin.
Paragraph 4.1.2.4 of the agriculture Guidelines stipulated, as an exception, that where investments resulted in extra costs relating to the protection and improvement of the environment, the improvement of hygiene conditions of livestock enterprises or the welfare of farm animals, the maximum aid rates of 40 % and 50 % referred to in point 4.1.1.2 could be increased by 20 or 25 percentage points respectively.
Maatalouden suuntaviivojen 4.1.2.4 kohdassa säädetään poikkeuksellisesti, että jos investoinneista aiheutuu lisäkustannuksia, jotka liittyvät ympäristönsuojeluun ja sen parantamiseen, voidaan mainittujen suuntaviivojen 4.1.1.2 kohdassa vahvistettuja tuen 40 ja 50 prosentin enimmäismääriä korottaa vastaavasti 20 tai 25 prosenttiyksikköä.
Thus, the increase could be granted for investments aimed at ensuring compliance with the recently introduced minimum standards, subject to the conditions in Article 2 of Commission Regulation (EC) No 1750/1999 of 23 July 1999 laying down detailed rules for the application of Council Regulation (EC) No 1257/1999 on support for rural development from the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF).
Tämä korotus voidaan näin myöntää investoinneille, joiden tarkoituksena on varmistaa äskettäin käyttöön otettujen vähimmäisvaatimusten noudattaminen, jollei Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä heinäkuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1750/1999 2 artiklassa määritellyistä edellytyksistä muuta johdu.
It had to be strictly contained within the limits of the additional eligible expenditure needed to realise the aim in question and must not concern investments having the effect of increasing production capacity.
Korotuksen on rajoituttava tiukasti niihin tukikelpoisiin lisäkustannuksiin, jotka ovat tarpeen mainitun tavoitteen saavuttamiseksi, eikä sitä sovelleta tuotantokapasiteettia lisääviin investointeihin.
The entry into force on 23 January 2004 of Commission Regulation (EC) No 1/2004 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid to small and medium-sized enterprises active in the production, processing and marketing of agricultural products changed the legal situation on the case in question.
EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta maataloustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen 23 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1/2004 voimaantulo 23 päivänä tammikuuta 2004 on muuttanut käsiteltävänä olevan tapauksen oikeudellista tilannetta.
The Regulation authorises, under certain conditions, aid to small and medium-sized agricultural holdings while exempting them from the notification obligation under Article 88(3) of the Treaty.
Tällä asetuksella sallitaan tietyillä edellytyksillä tuet pienille ja keskisuurille yrityksille ja vapautetaan ne perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätystä ilmoitusvelvollisuudesta.
The French authorities explained that the beneficiaries of the investment aid under the PMPOA during the period 1994-2000 were small and medium-sized enterprises within the meaning of Article 2(4) of Regulation (EC) No 1/2004.
Ranskan viranomaiset ovat täsmentäneet, että ohjelmasta vuosina 1994–2000 rahoitettujen investointitukien saajat olivat asetuksen (EY) N:o 1/2004 2 artiklan 4 alakohdassa tarkoitettuja pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
Article 20(2) of Regulation (EC) No 1/2004 stipulates that individual aid and aid schemes implemented before the date of entry into force of this Regulation and aid granted under those schemes in the absence of a Commission authorisation and in breach of the notification requirement of Article 88(3) of the Treaty are to be compatible with the common market within the meaning of Article 87(3)(c) of the Treaty and be exempt if they fulfil the conditions laid down in Article 3 of that Regulation, except the requirements in paragraph 1 and paragraph 2(b) and (c) of that Article.
Asetuksen (EY) N:o 1/2004 20 artiklan 2 kohdassa säädetään, että yksittäiset tuet ja tukijärjestelmät, jotka on pantu täytäntöön ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää, ja tuki, joka on myönnetty näiden järjestelmien nojalla ilman komission lupaa ja perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätyn ilmoittamisvelvollisuuden vastaisesti, ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvia ja vapautettuja tämän asetuksen nojalla, jos ne täyttävät tämän asetuksen 3 artiklassa säädetyt edellytykset, lukuun ottamatta mainitun artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuja edellytyksiä.
Article 3(3) of Regulation (EC) No 1/2004 stipulates that aid granted under the schemes referred to in paragraph 2 of that Article is to be compatible with the common market within the meaning of Article 87(3)(c) of the Treaty and exempt from the notification requirement of Article 88(3) of the Treaty provided that the aid fulfils all the conditions of the Regulation.
Asetuksen (EY) N:o 1/2004 3 artiklan 3 kohdassa säädetään, että mainitun artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista tukijärjestelmistä myönnetty tuki on perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta edellyttäen, että myönnetty tuki täyttää mainitun asetuksen edellytykset.
Article 4 of Regulation (EC) No 1/2004 contains the conditions which have to be respected in the case in question, i.e. in the case of an unnotified investment aid scheme in favour of small and medium-sized enterprises.
Asetuksen (EY) N:o 1/2004 4 artikla sisältää ne edellytykset, joita on noudatettava tässä tapauksessa, eli silloin kun on kyse pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sovellettavasta ilmoittamattomasta investointitukijärjestelmästä.
Thus, under Article 4(1) of Regulation (EC) No 1/2004, aid for investments in agricultural holdings in favour of the production of agricultural products is compatible with the common market and exempt from the notification obligation if the gross aid intensity does not exceed 50 % of eligible investments in less-favoured areas and 40 % in other areas.
Asetuksen (EY) N:o 1/2004 4 artiklan 1 kohdan mukaan maatilojen investointituki maataloustuotteiden tuottamiseen on yhteismarkkinoille soveltuvaa ja vapautettu ilmoitusvelvollisuudesta, jos tuen bruttointensiteetti on enintään 50 prosenttia tukikelpoisista investoinneista epäsuotuisilla alueilla ja enintään 40 prosenttia tukikelpoisista investoinneista muilla alueilla.
However, if the investments result in extra costs linked to the protection and improvement of the environment the maximum aid intensities of 50 % and 40 % may be increased by 25 and 20 percentage points respectively.
Jos investoinneista aiheutuu lisäkustannuksia, jotka liittyvät ympäristönsuojeluun ja ympäristön tilan parantamiseen, voidaan tuen 50 ja 40 prosentin enimmäismääriä korottaa vastaavasti 25 tai 20 prosenttiyksikköä.
This increase may only be granted for investments which go beyond the minimum Community requirements in force, or for investments made to comply with newly introduced minimum standards.
Tämä korotus voidaan myöntää ainoastaan investointeihin, joilla ylitetään yhteisön voimassa olevat vähimmäisvaatimukset, tai investointeihin, jotka tehdään hiljattain käyttöönotettujen vähimmäisvaatimusten täyttämiseksi.
In the case in question it is clear that the investments are aimed at protecting and improving the environment and the applicable environmental legislation is the nitrates Directive.
Tässä tapauksessa on selvää, että kyseessä on ympäristönsuojeluun ja ympäristön tilan parantamiseen liittyvät investoinnit, joihin sovellettavat ympäristövaatimukset oli säädetty erityisesti nitraattidirektiivissä.
This was adopted in 1991 and could not therefore be described as new legislation in 2000.
Vaatimukset oli säädetty vuonna 1991, eikä niitä sen vuoksi voinut enää vuonna 2000 pitää uusina vaatimuksina.
The Commission has already expressed its opinion on that problem as part of State aid N 355/2000, in authorising the continuation of the PMPOA from 2001 to 2006.
Komissio on jo tuonut julki tätä ongelmaa koskevan kantansa valtiontuen nro N 355/2000 yhteydessä, kun se salli ohjelman jatkumisen vuodesta 2001 vuoteen 2006.
In line with the arguments invoked at the time, the Commission today insists that it cannot ignore the fact that the initial French action programme implementing the nitrates Directive was only adopted in 1997 and that the actual initial obligations imposed on livestock rearers on the spot, transposing that programme, are subsequent to that date.
Tuolloin käyttämäänsä perusteluun viitaten komissio korostaa nyt, ettei se voi olla ottamatta huomioon, että Ranskan ensimmäinen nitraattidirektiivin täytäntöönpanoa koskenut toimintasuunnitelma hyväksyttiin vasta vuonna 1997 ja että ensimmäiset viljelijöille asetettuja tuloksia koskevat todelliset velvollisuudet ovat peräisin ajalta sen jälkeen.
Even if it seems clear that France did not exercise due diligence in transposing the Directive and that it should have adopted the necessary provisions within time limits long since passed, it cannot be denied that the initial obligations of which the livestock rearers were aware were much more recent.
Vaikka näyttääkin selvältä, ettei Ranska ole pitänyt kiirettä direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ja että määräaika tarvittavien säännösten antamiselle oli päättynyt jo kauan sitten, on kiistämätön tosiasia, että ensimmäiset viljelijöitä koskevat velvollisuudet ovat paljon tuoreempia.
Moreover, unlike some other Community rules, the Nitrates Directive contains no precise obligations to which economic operators had to agree without the prior intervention of the Member State.
Nitraattidirektiivi ei myöskään sisällä, toisin kuin eräät muut yhteisön vaatimukset, täsmällisiä velvollisuuksia, jotka taloudellisten toimijoiden olisi täytettävä ilman valtion ennalta toteuttamia toimia.
Neither does the Directive contain time limits within which installations have to be adapted.
Direktiivissä ei myöskään ole säädetty tilojen mukauttamista koskevaa määräaikaa.
For that reason, the Commission maintains its opinion that, in the light of the particular circumstances surrounding the nitrates Directive, the obligations on the rearers could be deemed to be new rules within the meaning of Regulation (EC) No 1/2004.
Tästä syystä komissio katsoo yhä edelleen, että nitraattidirektiiviin liittyvät erityispiirteet huomioon ottaen viljelijöihin kohdistuneita velvollisuuksia voitiin pitää asetuksessa (EY) N:o 1/2004 tarkoitettuina uusina vaatimuksina.
Any other interpretation would have the effect of penalising rearers because of France’s omission to take legal action.
Mikä tahansa muu tulkinta rankaisisi viljelijöitä siitä, ettei Ranska ole toiminut lainsäädännön alalla.
It is the Commission’s opinion that investments in non-vulnerable areas within the meaning of the nitrates Directive, where the conditions required by the Directive do not apply, could in any case benefit from the higher rates because less exacting rules than those envisaged in that Directive apply and the planned work goes beyond the minimum requirements existing in those regions.
Komissio katsoo, että ainakin muilla kuin nitraattidirektiivissä tarkoitetuilla pilaantumisalttiilla vyöhykkeillä, joilla ei sovelleta direktiivissä vaadittuja edellytyksiä, toteutetuille investoinneille voidaan hyväksyä korotetut tukitasot, koska niillä vyöhykkeillä sovellettavat vaatimukset olivat vähemmän vaativia ja koska suunnitellut työt ylittivät kyseisillä alueilla voimassa olleet vähimmäisvaatimukset.
Turning to investments to be realised in vulnerable areas, the Commission, while remaining consistent to its reasoning already expressed on the new nature of the rules imposed on the rearers, must conclude that an increase in the aid rates could be applied in the case in question.
Pilaantumisalttiilla vyöhykkeillä toteutettujen investointien osalta komissio toteaa jo esittämiensä, viljelijöihin kohdistuneiden vaatimusten uutuutta koskeneiden perusteluiden mukaisesti, että tukitasojen korotus saattoi tässä tapauksessa olla sovellettavissa.
The rates could therefore be set at 60 % of investment costs, or 75 % in less-favoured areas.
Sen vuoksi tukitasoiksi oli mahdollista vahvistaa 60 prosenttia ja epäsuotuisilla alueilla 75 prosenttia investointikustannuksista.
Given that the figures provided by the French authorities show that the level of the aid never in practice exceeded 60 % of incurred costs the Commission believes that the aid granted during the period 1994-1999 under the PMPOA can be authorised.
Koska Ranskan viranomaisten toimittamat luvut osoittavat, ettei tukitaso käytännössä koskaan ollut enempää kuin 60 prosenttia aiheutuneista kustannuksista, komissio katsoo, että ohjelmassa vuosina 1994–1999 myönnetyt tuet voidaan hyväksyä.