natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The concentration of this stock solution should be precisely determined before it is employed in the determination of the partition coefficient.
Varastoliuoksen pitoisuus määritetään tarkasti juuri ennen liuoksen käyttöä jakaantumiskertoimen määritykseen.
This solution should be stored under conditions which ensure its stability.
Liuosta on pidettävä olosuhteissa, joissa sen stabiliteetti voidaan taata.
The test temperature should be kept constant (± 1 oC) and lie in the range of 20 to 25 oC.
Lämpötila on pidettävä vakiona (± 1 oC) alueella 20–25 oC.
Establishment of the partition equilibrium
Jakaantumistasapainon luominen
Duplicate test vessels containing the required, accurately measured amounts of the two solvents together with the necessary quantity of the stock solution should be prepared for each of the test conditions.
Jokaista testiolosuhdetta varten valmistetaan kaksi testausastiaa, joissa on tarkasti mitatut määrät kumpaakin liuotinta ja tarpeellinen määrä varastoliuosta.
The n-octanol phases should be measured by volume.
Mitataan n-oktanolifaasit tilavuuden mukaan.
The test vessels should either be placed in a suitable shaker or shaken by hand.
Testausastiat pannaan sopivaan ravistuslaitteeseen tai niitä ravistetaan käsin.
When using a centrifuge tube, a recommended method is to rotate the tube quickly through 180o about its transverse axis so that any trapped air rises through the two phases.
Jos käytössä on sentrifugiputki, suositellaan sen kääntämistä nopeasti poikittaisakselillaan 180 astetta, jolloin mahdollisesti loukkuun jäänyt ilma nousee molempien faasien läpi.
Experience has shown that 50 such rotations are usually sufficient for the establishment of the partition equilibrium.
Käytäntö on osoittanut, että 50 tällaisella käännöllä voidaan saavuttaa jakaantumistasapaino.
To be certain, 100 rotations in five minutes are recommended.
Varmuuden vuoksi suositellaan kuitenkin 100:aa kääntöä viidessä minuutissa.
Phase separation
Faasierotus
When necessary, in order to separate the phases, centrifugation of the mixture should be carried out.
Tarvittaessa faasien erotukseen on käytettävä sentrifugointia.
This should be done in a laboratory centrifuge maintained at room temperature, or, if a non-temperature controlled centrifuge is used, the centrifuge tubes should be kept for equilibration at the test temperature for at least one hour before analysis.
Tämä tehdään laboratoriosentrifugissa huoneenlämmössä. Jos sentrifugissa ei ole termostaattia, sentrifugiputket on pidettävä testilämpötilassa vähintään yhden tunnin ajan ennen analyysia.
For the determination of the partition coefficient, it is necessary to determine the concentrations of the test substance in both phases.
Jakaantumiskertoimen määritystä varten on määritettävä näytteen pitoisuus kummassakin faasissa.
This may be done by taking an aliquot of each of the two phases from each tube for each test condition and analyzing them by the chosen procedure.
Tämä voidaan toteuttaa ottamalla alikvootti kumpaakin faasia kummastakin putkesta testiolosuhdetta kohti ja analysoimalla otokset valitulla menetelmällä.
The total quantity of substance present in both phases should be calculated and compared with the quantity of the substance originally introduced.
Aineen kokonaismäärä kummassakin faasissa lasketaan ja arvoja verrataan alun perin lisättyyn määrään.
The aqueous phase should be sampled by a procedure that minimises the risk of including traces of n-octanol: a glass syringe with a removable needle can be used to sample the water phase.
Näytteenotto vesifaasista on tehtävä menetelmällä, joka minimoi n-oktanolin mukaanpääsyn riskin. Poistettavalla neulalla varustettu lasiruisku on hyvä vaihtoehto.
An adequate volume of aqueous phase is withdrawn into the syringe.
Tämän jälkeen ruiskuun vedetään sopiva määrä vesifaasia.
The syringe is quickly removed from the solution and the needle detached.
Ruisku poistetaan nopeasti liuoksesta ja neula irrotetaan.
The contents of the syringe may then be used as the aqueous sample.
Ruiskun sisältöä voidaan tämän jälkeen käyttää vesinäytteenä.
The concentration in the two separated phases should preferably be determined by a substance-specific method.
Aineen pitoisuus kummassakin erotetussa faasissa määritetään mieluiten ainekohtaisella menetelmällä.
Examples of analytical methods which may be appropriate are:
Sopivia analyyttisiä menetelmiä ovat esimerkiksi
photometric methods,
fotometriset menetelmät,
gas chromatography,
kaasukromatografia,
high-performance liquid chromatography.
nestekromatografia (HPLC).
Commercial microparticulate reverse-phase packings or ready-packed columns can be used.
Menetelmässä voidaan käyttää kaupallisesti saatavana olevia mikrohiukkas-vastafaasipakkauksia tai valmiiksi pakattuja kolonneja.
A guard column may be positioned between the injection system and the analytical column.
Ruiskutusjärjestelmän ja analyyttisen kolonnin välissä voidaan pitää suojakolonnia.
HPLC grade methanol and HPLC grade water are used to prepare the eluting solvent, which is degassed before use.
Eluutioliuotin valmistetaan HPLC-laatuisesta metanolista ja HPLC-laatuisesta vedestä. Liuottimelle tehdään kaasunpoisto ennen käyttöä.
Isocratic elution should be employed.
Eluution pitäisi olla isokraattinen.
Methanol/water ratios with a minimum water content of 25 % should be used.
Metanoli-vesiseoksessa on oltava vähintään 25 % vettä.
Typically a 3:1 (v/v) methanol-water mixture is satisfactory for eluting compounds of log P 6 within an hour, at a flow rate of 1 ml/min.
Yleensä seos, jossa on metanolia ja vettä tilavuussuhteessa 3:1, on tyydyttävä log P 6 -yhdisteiden eluoimiseksi yhdessä tunnissa, kun virtausnopeus on 1 ml/min.
For compounds of high log P it may be necessary to shorten the elution time (and those of the reference compounds) by decreasing the polarity of the mobile phase or the column length.
Jos yhdisteiden log P -arvo on suuri, saattaa olla tarpeen lyhentää eluointiaikaa (myös vertailuaineiden kohdalla) vähentämällä liikkuvan faasin polaarisuutta tai kolonnin pituutta.
Substances with very low solubility in n-octanol tend to give abnormally low log Pow values with the HPLC method; the peaks of such compounds sometimes accompany the solvent front.
Aineilla, jotka liukenevat n-oktanoliin hyvin heikosti, on yleensä poikkeavan alhainen HPLC-menetelmällä saatu log Pow -arvo. Joskus tällaisten yhdisteiden tuottamat kärjet eivät ylitä liuottimen tasoa.
This is probably due to the fact that the partitioning process is too slow to reach the equilibrium in the time normally taken by an HPLC separation.
Syynä on todennäköisesti se, että jakaantumisprosessi on liian hidas, eikä tasapaino ehdi asettua HPLC-erotteluun normaalisti käytetyssä ajassa.
Decreasing the flow rate and/or lowering the methanol/water ratio may then be effective to arrive at a reliable value.
Tulosten luotettavuutta voidaan yleensä parantaa pienentämällä virtausnopeutta tai metanolin ja veden välistä suhdetta.
Test and reference compounds should be soluble in the mobile phase in sufficient concentrations to allow their detection.
Näytteiden ja vertailuaineiden liukoisuuden liikkuvaan faasiin on oltava tarpeeksi suuri niiden havaitsemista varten.
Only in exceptional cases may additives be used with the methanol-water mixture, since additives will change the properties of the column.
Vain poikkeustapauksissa voidaan käyttää lisäaineita metanoli-vesiseoksen yhteydessä, koska lisäaineet muuttavat kolonnin ominaisuuksia.
For chromatograms with additives it is mandatory to use a separate column of the same type.
Jos käytetään lisäaineita kromatogrammin tuottamiseen, on ehdottomasti käytettävä erillistä, samantyyppistä kolonnia.
If methanol-water is not appropriate, other organic solvent-water mixtures call be used, e.g. ethanol-water or acetonitrile-water.
Jos metanoli-vesiseos ei sovellu tarkoitukseen, voidaan käyttää muita orgaanisen liuottimen ja veden seoksia, esimerkiksi etanoli-vesi- tai asetonitriili-vesiseosta.
The pH of the eluent is critical for ionisable compounds.
Ionisoivien yhdisteiden osalta eluentin pH on kriittinen.
It should be within the operating pH range of the column, which is usually between 2 and 8.
Sen on oltava kolonnin pH-alueella, yleensä 2-8.
Buffering is recommended.
Puskurointia suositellaan.
Care must be taken to avoid salt precipitation and column deterioration which occur with some organic phase/buffer mixtures.
On varottava suolan saostumista ja kolonnin huononemista, mitä voi tapahtua eräiden orgaanisten faasi-puskuriseosten yhteydessä.
HPLC measurements with silica-based stationary phases above pH 8 are not advisable since the use of an alkaline, mobile phase may cause rapid deterioration in the performance of the column.
HPLC-mittauksia, joissa piidioksidipohjaisen kiinteän faasin pH on yli 8, ei suositella, koska emäksinen liikkuva faasi voi aiheuttaa kolonnin suorituskyvyn nopeaa huononemista.
Solutes
Liuotetut aineet
The reference compounds should be the purest available.
Vertailuaineiden on oltava mahdollisimman puhtaita.
Compounds to be used for test or calibration purposes are dissolved in the mobile phase if possible.
Testi- ja kalibrointitarkoituksiin käytettävät yhdisteet liuotetaan liikkuvaan faasiin mahdollisuuksien mukaan.
The temperature during the measurements should not vary by more than ± 2 K.
Mittausten aikana lämpötila saa vaihdella enintään ± 2 K.
Measurement
Mittaukset
Calculation of dead time to
Viiveen to laskeminen
The dead time to can be determined by using either a homologous series (e.g. n-alkyl methyl ketones) or unretained organic compounds (e.g. thiourea or formamide).
Viive to voidaan määrittää käyttämällä homologista sarjaa (esimerkiksi n-alkyylimetyyliketoneja) tai kolonnin läpi pidättymättä kulkevia orgaanisia yhdisteitä (esimerkiksi tiokarbamidia tai formamidia).
For calculating the dead time to by using a homologous series, a set of at least seven members of a homologous series is injected and the respective retention times are determined.
Ensimmäistä vaihtoehtoa käytettäessä kolonniin ruiskutetaan vähintään seitsenosainen homologinen sarja ja vastaavat retentiot määritetään.
The raw retention times tr (nc + 1) are plotted as a function of tr(nc) and the intercept a and slope b of the regression equation:
Suoraan saadut retentiot tr(nc+1) piirretään ajan tr(nc) funktiona, ja regressioyhtälön
tr(nc + 1) = a + b tr(nc)
tr(nc+1)= a + b t r(nc)
are determined (nc = number of carbon atoms).
poikkeama ja kaltevuus b määritetään (nc = hiiliatomien määrä).
The dead time to is then given by:
Viive to saadaan tämän jälkeen seuraavasta yhtälöstä:
to = a/(1 - b)
to=a/(l - b)
Calibration graph
Kalibrointikäyrä
The next step is to construct a correlation plot of log k values versus log p for appropriate reference compounds.
Seuraavaksi laaditaan korrelaatiokäyrä, joka esittää soveltuvien vertailuaineiden log k -arvot log P -arvojen funktiona.
In practice, a set of between 5 and 10 standard reference compounds whose log p is around the expected range are injected simultaneously and the retention times are determined, preferably on a recording integrator linked to the detection system.
Tätä varten ruiskutetaan samanaikaisesti sarja, jossa on 5–10 vakiovertailuainetta, joiden log P kattaa odotetun alueen. Retentiot on suositeltavaa määrittää ilmaisinjärjestelmään kytketyllä tallentavalla integraattorilla.
The corresponding logarithms of the capacity factors, log k, are calculated and plotted as a function of the log p determined by the shake-flask method.
Käyttökertoimen k vastaavat logaritmit lasketaan ja merkitään käyrään ravistuspullomenetelmällä saatujen log P -arvojen funktiona.
The calibration is performed at regular intervals, at least once daily, so that possible changes in column performance can be allowed for.
Kalibrointi tehdään määrätyin välein, vähintään kerran päivässä, jotta kolonnin suorituskyvyn mahdolliset muutokset voidaan havaita.
Determination of the capacity factor of the test substance
Näytteen käyttökertoimen määritys
The test substance is injected in as small a quantity of mobile phase as possible.
Näytettä ruiskutetaan mahdollisimman pieneen määrään liikkuvaa faasia.
The retention time is determined (in duplicate), permitting the calculation of the capacity factor k. From the correlation graph of the reference compounds, the partition coefficient of the test substance can be interpolated.
Retentio määritetään kaksi kertaa. Tuloksen perusteella voidaan laskea käyttökerroin k. Näytteen jakaantumiskerroin voidaan interpoloida vertailuaineiden korrelaatiokäyrästä.
For very low and very high partition coefficients, extrapolation is necessary.
Jos jakaantumiskerroin on hyvin pieni tai hyvin suuri, on käytettävä ekstrapolointia.
In those cases particular care has to be taken of the confidence limits of the regression line.
Tällöin on erityisesti otettava huomioon regressiosuoran luottamusrajat.
The reliability of the determined values of P can be tested by comparison of the means of the duplicate determinations with the overall mean.
Määritettyjen log P -arvojen luotettavuus voidaan tarkistaa vertaamalla kaksoismääritysten keskiarvoa kokonaiskeskiarvoon.
when the methods are not applicable (e.g. surface active material), a calculated value or an estimate based on the individual n-octanol and water solubilities should be provided,
jos menetelmiä ei voida soveltaa (esimerkiksi aineen pinta-aktiivisuuden vuoksi), laskettu arvo tai arvio, joka perustuu yksittäisiin n-oktanoli- tai vesiliukoisuuksiin,
all information and remarks relevant for the interpretation of results, especially with regard to impurities and physical state of the substance.
kaikki tiedot ja huomautukset, joilla on merkitystä tulkinnan kannalta, erityisesti epäpuhtauksien ja aineen fysikaalisen olomuodon osalta.
For shake-flask method:
Ravistuspullomenetelmän osalta:
the result of the preliminary estimation, if any,
alustavan arvioinnin tulos (jos sellainen on tehty),
temperature of the determination,
määrityslämpötila,
data on the analytical procedures used in determining concentrations,
tiedot pitoisuuden määritykseen käytetyistä analyyttisista menetelmistä,
time and speed of centrifugation, if used,
sentrifugointiaika ja -nopeus (jos sentrifugointia on käytetty),
the measured concentrations in both phases for each determination (this means that a total of 12 concentrations will be reported),
kummastakin faasista mitatut pitoisuudet (eli raportoidaan yhteensä 12 pitoisuutta) jokaista määritystä kohti,
the weight of the test substance, the volume of each phase employed in each test vessel and the total calculated amount of test substance present in each phase after equilibration,
näytteen paino, yksittäisten testausastioiden faasien tilavuudet ja näytteen laskettu kokonaismäärä jokaisessa faasissa tasapainon saavuttamisen jälkeen,
the calculated values of the partition coefficient (P) and the mean should be reported for each set of test conditions as should the mean for all determinations.
jakaantumiskertoimen (P) lasketut arvot, keskiarvo ja kaikkien määritysten keskiarvo jokaista testiolosuhdetta kohti.
If there is a suggestion of concentration dependency of the partition coefficient, this should be noted in the report,
Jos on havaittu merkkejä jakaantumiskertoimen vaihtelusta pitoisuuden mukaan, tästä on oltava maininta raportissa,
the standard deviation of individual P values about their mean should be reported,
yksittäisten P-arvojen keskihajonta keskiarvon suhteen,
the mean P from all determinations should also be expressed as its logarithm (base 10),
kaikkien määritysten P-keskiarvo ilmoitetaan kymmenkantaisena logaritmilukuna,
the calculated theoretical Pow when this value has been determined or when the measured value is > 104,
laskettu teoreettinen Pow kun tällainen on määritetty tai kun mittausten perusteella saatu arvo on > 104,
pH of water used and of the aqueous phase during the experiment,
käytetyn veden ja vesifaasin pH,
if buffers are used, justification for the use of buffers in place of water, composition, concentration and pH of the buffers, pH of the aqueous phase before and after the experiment.
jos on käytetty puskureita veden sijasta, on ilmoitettava syy, puskureiden kokoonpano, pitoisuus ja pH sekä vesifaasin pH ennen testiä ja sen jälkeen.
For HPLC method:
HPLC-menetelmän osalta:
test and reference substances, and their purity,
näytteet ja vertailuaineet sekä niiden puhtausaste,
temperature range of the determinations,
määritysten lämpötila-alue,
pH at which the determinations are made,
pH, jossa määritykset on tehty,
details of the analytical and guard column, mobile phase and means of detection,
analyyttisen kolonnin, suojakolonnin, liikkuvan faasin ja ilmaisumenetelmän tiedot,
retention data and literature log P values for reference compounds used in calibration,
retentiotiedot ja lähdekirjallisuudesta saadut, kalibroinnissa käytettyjen vertailuaineiden log P -arvot,
details of fitted regression line (log k versus log P),
regressiosuoran tiedot (log k:n riippuvuus log P:stä),
average retention data and interpolated log P value for the test compound,
retentiotietojen keskiarvo ja näytteen interpoloitu log P -arvo,
description of equipment and operating conditions,
laitteen ja käyttöolosuhteiden kuvaus,
elution profiles,
eluointiprofillit,
quantities of test and references substances introduced in the column,
kolonniin pantujen näytteiden ja vertailuaineiden määrät,
dead-time and how it was measured.
viiveet ja niiden mittaustavat.
Renberg, G. Sundström and K. Sundh-Nygärd, Chemosphere, 1980, vol. 80, p. 683.
Renberg, G. Sundström and K. Dundh-Nygärd, Chemosphere, 1980, vol. 80, 683.
Sci., 1981, vol. 12, p. 219.
Sei., 1981, vol. 12, 219 (1981).
Hammers et al., J. Chromatogr., 1982, vol. 247, p. 1.
Hammers et al, J. Chromatogr., 1982, vol. 247, 1.
Rekker and H.M. de Kort, Euro.
Rekker and H. M. de Kort, Euro.
Eadsforth and P. Moser, Chemosphere, 1983, vol. 12, p. 1459.
V. Eadsforth and P. Moser, Chemosphere, 1983, vol. 12, 1459.
Chem., 1973, vol. 16, p. 1207.
Chem., 1973, vol. 16, 1207.
Technol., 1974, vol. 8, p. 1113.
Technol., 1974, vol. 8, 1113.
Brown and E.W.
Brown and E. W.
Martin, Quantitative Drug Design, Marcel Dekker, New York, Base1, 1978.
Martin, Quantitative Drug Design, Marcel Dekker, New York, Basel, 1978.
Calculation/estimation methods
Laskenta- ja arviointimenetelmät
A general introduction to calculation methods, data and examples are provided in the Handbook of Chemical Property Estimation Methods (a).
Julkaisussa Handbook of Chemical Property Estimation Methods (a) on yleinen johdatus aiheeseen (laskentamenetelmiä, tietoja ja esimerkkejä).
Calculated values of Pow can be used:
Laskettuja Pow-arvoja voidaan käyttää seuraviin tarkoituksiin:
for deciding which of the experimental methods is appropriate (shake-flask range: log Pow: - 2 to 4, HPLC range: log Pow: 0 to 6),
päättäminen soveltuvasta kokeellisesta menetelmästä (ravistuspullomenetelmän alue: log Pow: - 2...4, HPLC-menetelmän alue: log Pow: 0...6),
for selecting the appropriate test conditions (e.g. reference substances for HPLC procedures, volume ratio n-octanol/water for shake flask method),
sopivien testiolosuhteiden (esimerkiksi HPLC-menetelmän vertailuaineiden ja ravistuspullomenetelmän n-oktanoli-vesisuhteen) valinta,
as a laboratory internal check on possible experimental errors,
laboratorion sisäiset tarkistukset menetelmävirheiden löytämiseksi,
for providing a Pow-estimate in cases where the experimental methods cannot be applied for technical reasons.
Pow-arvion antaminen tapauksissa, joissa kokeellisia menetelmiä ei voida soveltaa teknisistä syistä.
The value of the partition coefficient can be estimated by the use of the solubilities of the test substance in the pure solvents: For this:
Jakaantumiskertoimen arvo voidaan arvioida näytteen liukoisuudesta puhtaisiin liuottimiin, joka voidaan laskea seuraavan suureyhtälön avulla:
Pestimate
Parvio
= saturation cn-octanol
= kyllästys cn-oktanoli
saturation cwater
kyllästys cvesi
Principle of the calculation methods
Laskentamenetelmien periaate
Lists of fragment constants and correction terms ate available (b)(c)(d)(e);.
Luettelot fragmenttivakioista ja korjaustermeistä ovat saatavana lähteistä (b), (c), (d) ja (e).
Some are regularly updated (b).
Joitakin niistä päivitetään säännöllisesti.
In general, the reliability of the calculation method decreases with increasing complexity of the compound under study.
Yleisesti ottaen laskentamenetelmien luotettavuus heikkenee tutkittavan yhdisteen monimutkaisuuden kasvaessa.
In the case of simple molecules with low molecular weight and one or two functional groups, a deviation of 0,1 to 0,3 log Pow units between the results of the different fragmentation methods and the measured value can be expected.
Kun tutkitaan yksinkertaisia molekyyleja, joilla on alhainen molekyylipaino ja yksi tai kaksi funktionaalista ryhmää, voidaan odottaa, että poikkeama fragmentaatiomenetelmien ja mitatun arvon välillä on 0,1-0,3 log Pow -yksikköä.
In the case of more complex molecules the margin of error can be greater.
Kun käsitellään monimutkaisempia molekyyleja, virhemarginaali voi olla tätä suurempi.
This will depend on the reliability and availability of fragment constants, as well as on the ability to recognise intramolecular interactions (e.g. hydrogen bonds) and the correct use of the correction terms (less of a problem with the computer software CLOGP-3) (b).
Tämä vaihtelee fragmenttivakioiden luotettavuuden ja saatavuuden mukaan sekä sen mukaan, miten hyvin molekyylin sisäiset vuorovaikutukset (esimerkiksi vetysidokset) ovat tunnistettavissa ja miten hyvin korjaustermejä osataan käyttää (ongelma pienenee käytettäessä tietokoneohjelmaa CLOGP-3) (b).
In the case of ionising compounds the correct consideration of the charge or degree of ionisation is important.
Kun käsitellään ionisoivia yhdisteitä, on tärkeää, että lataus tai ionisointiaste otetaan huomioon oikealla tavalla.
Calculation procedures
Laskentamenetelmät
Hansch π-method
Hanschin π-menetelmä
The original hydrophobic substituent constant, π, introduced by Fujira et al.
Alkuperäinen hydrofobinen substituenttivakio, π, jonka ovat esittäneet Fujita et al.
is defined as:
määritellään seuraavasti:
where Pow (PhX) is the partition coefficient of an aromatic derivative and Pow (PhH) that of the parent compound
jossa Pow (PhX) on aromaattisen johdannaisen jakaantumiskerroin ja Pow (PhH) on emoyhdisteen jakaantumiskerroin. Esimerkki:
(e.g. πCl = log Pow (C6H5Cl) - log Pow (C6H6) = 2,84 - 2,13 = 0,71).
(πCl = log Pow (C6H5Cl) - log Pow (C6H6) = 2,84-2,13 = 0,71.
According to its definition the π-method is applicable predominantly for aromatic substitution. π-values for a large number of substituents have been tabulated (b)(c)(d).
Tämän määritelmän mukaan p-menetelmä soveltuu lähinnä aromaattiseen substituutioon, p-arvot suurelle määrälle substituentteja on yhdistetty taulukkomuotoon (b), (c), (d).
They are used for the calculation of log Pow for aromatic molecules or substructures.
Arvoja käytetään aromaattisten molekyylien tai alarakenteiden log Pow -arvojen laskentaan.
Rekker method
Rekker-menetelmä
According to Rekker (g) the log Pow value is calculated as follows:
Rekkerin mukaan (g) log Pow -arvo lasketaan seuraavasti:
(interactious terms)
(vuorovaikutustermit)
where fi represents the different molecular fragment constants and ai the frequency of their occurrence in the molecule under investigation.
jossa f1 edustaa eri molekyylifragmenttivakioita ja a1 niiden esiintymistaajuutta tutkittavassa molekyylissa.
The correction terms can be expressed as an integral multiple of one single constant Cm (so-called magic constant).
Korjaustermit voidaan esittää yhden ainoan vakion Cm integraalikerrannaisina (niin sanottuna maagisena vakiona).
The fragment constants fi and Cm were determined from a list of 1054 experimental Pow values (825 compounds) using multiple regression analysis (c)(h).
Fragmenttivakiot f1 ja Cm on määritetty 1054 kokeellista Pow-arvoa (825 yhdistettä) sisältävän luettelon perusteella moninkertaista regressioanalyysiä (c), (h) käyttäen.
The determination of the interaction terms is carried out according to set rules described in the literature (e)(h)(i).
Vuorovaikutustermin määritys tehdään lähdekirjallisuudessa kuvatun säännöstön mukaan (e), (h), (i).