natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission (which, in the initiating decision, had found that the investors were the ‘immediate beneficiaries’ and the ‘beneficiaries of quantifiable aid’ [24]) noted that ‘RF [Renaissance] is the effective recipient of the aid, and since RF is obliged to buy the vessels, RF can be considered to be the de facto owner’.
Komissio (joka oli todennut menettelyn aloittamisesta tekemässään päätöksessä, että sijoittajat olivat välittömiä tuensaajia ja mitattavissa olevan tuen saajia [24]) totesi, että ”RF [Renaissance] on todellinen tuensaaja. Ottaen lisäksi huomioon sen, että RF on velvoitettu ostamaan alukset, sitä voidaan pitää alusten todellisena omistajana.” Komissio erotti sen vuoksi toisistaan sijoittajat, jotka ovat välittömiä tuensaajia, ja (valtiontukisäännöissä tarkoitetun) ”todellisen” tuensaajan, jolle verohelpotukset siirrettiin osittain aluksen markkina-arvoa alhaisemman vuokran muodossa.
In the case of Le Levant, the tax benefits of the investors (the immediate beneficiaries) were transferred to CIL by a different mechanism.
Le Levant -aluksen tapauksessa sijoittajien (välittömien tuensaajien) verohelpotusten siirto CIL:lle toteutetaan eri tavalla.
In the ‘Renaissance’ case the investors leased the vessels to the operator whereas, in the present case, CIL formally disposes of the vessel only in its capacity as manager of the joint-ownership vehicle, the formal operator of the vessel in its own right.
Asiassa ”Renaissance” sijoittajat vuokrasivat alukset liikenteenharjoittajalle, kun taas tässä asiassa CIL omistaa muodollisesti ottaen aluksen vain laivanisännistöyhtiön lukuun toimivana laivanisäntänä ja varsinainen liikenteenharjoittaja on laivanisännistöyhtiö.
There is therefore in principle no tenancy relationship that would allow the benefit to be retroceded through a reduction in the rent.
Osapuolten välillä ei sen vuoksi ole lähtökohtaisesti vuokrasuhdetta, joka mahdollistaisi edun siirtämisen vuokran alentamisen muodossa.
In practice the benefit is transferred to CIL as follows:
Edun siirto CIL:lle tapahtui käytännössä seuraavasti.
The cost of acquiring the vessel and its operating losses are reflected in losses in the shareholding EURLs.
Aluksen hankintakustannukset ja sen toimintatappiot kirjattiin tappioina EURL-osakkuusyhtiöissä.
Thanks to the tax benefits allowed under the Loi Pons, the investors may deduct these losses from their other revenue liable for income tax, thereby obtaining a tax saving which represents the concretisation of their tax benefit and which consists, as such, of State resources within the meaning of Community law.
Pons-lain nojalla myönnettyjen verohelpotusten ansiosta sijoittajat voivat vähentää kyseiset tappiot muista tuloveronalaisista tuloistaan ja saavat siten verosäästön, joka on käytännössä niiden saama verohelpotus ja joka myönnetään sen vuoksi yhteisön oikeudessa tarkoitetulla tavalla valtion varoista.
However, rather than keep these tax savings, the investors undertook to use most of them for calls for funds to cover the losses of the EURLs.
Sen sijaan, että sijoittajat pitäisivät nämä verosäästöt itsellään, ne ovat sitoutuneet käyttämään niistä valtaosan EURL-yhtiöiden tappioiden kattamiseen liittyviin rahoituspyyntöihin.
In the normal process of capitalisation, an investor would make sure of capitalising on his investment (in this case, the vessel) by securing a return on the investment that would cover his purchasing costs and include an adequate profit margin.
Tavanomaisen kannattavuusajattelun mukaan sijoittaja pyrkisi tekemään sijoituksestaan (tässä tapauksessa aluksesta) kannattavan varmistamalla sijoitukselle tuoton, joka kattaisi hankintakulut ja kohtuullisen voitto-osuuden.
In the case of the leasing package in ‘Club Med’ and ‘Renaissance’, this outcome is achieved through the rent paid by the buyer (although the rent is beneficial to the buyer as part of the tax benefit is retroceded to him in the form of a below market-price rent).
Asioissa ”Club Med” ja ”Renaissance” käsitellyssä vuokrajärjestelyssä tähän tulokseen päästiin ostajan maksaman vuokran muodossa (ostajan maksama vuokra oli kuitenkin edullinen, sillä osa verohelpotuksesta siirrettiin ostajalle markkinahintaa alhaisemman vuokran muodossa).
In a normal situation, these costs (e.g. payment of the rent or covering all the losses) would be borne by CIL and not by the investor.
Tavanomaisessa tilanteessa näiden kustannusten (kuten vuokran maksamisen tai kokonaistappioiden kattamisen) maksaja olisi sen vuoksi CIL eikä sijoittaja.
In the disputed package, these costs are allocated to the EURLs and, by means of the calls for funds, absorbed into the tax savings which are State resources within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Nyt tarkasteltavassa järjestelyssä kyseiset kustannukset maksatetaan kuitenkin EURL-yhtiöillä ja katetaan rahoituspyyntöjärjestelmän kautta verosäästöillä, jotka ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtion varoja.
CIL is likewise relieved of the expenses it would normally have had to bear for the operation of the vessel.
CIL vapautetaan vastaavassa määrin aluksen liikennöintiin liittyvistä kustannuksista, joista sen olisi yleensä vastattava.
For all the above reasons, the Commission finds that the investors’ benefit is transferred to CIL.
Komissio katsoo näistä syistä, että kyse on edun siirtämisestä sijoittajilta CIL:lle.
It should nevertheless be said that not all the tax benefit is transferred to CIL.
On kuitenkin huomattava, että verohelpotusta ei siirretä kokonaisuudessaan CIL:lle.
Under the terms of the package, the investors keep the tax savings relating to 2003, the last year of operation.
Järjestelyn mukaan sijoittajat pitävät itsellään vuonna 2003 eli viimeisenä toimintavuonna kertyneet verosäästöt.
Regardless of this technical difference in the package, the results are no different to those produced by the package in the ‘Renaissance’ case.
Riippumatta tästä järjestelyyn liittyvästä teknisestä erosta, sen vaikutukset ovat samat kuin asiassa ”Renaissance” käsitellyssä järjestelyssä.
In fact, as in ‘Renaissance’, CIL enjoys the actual benefit of Le Levant as soon as it is delivered, thus anticipating its formal ownership of the vessel, which will take effect only on completion of the package.
Kuten asiassa ”Renaissance”, CIL saa konkreettista hyötyä Le Levant -aluksesta sen toimittamisesta lähtien eli jo ennen kuin alus siirtyy virallisesti sen omistukseen, mikä tapahtuu käytännössä sen jälkeen, kun järjestely on päättynyt.
Just as in ‘Renaissance’, the vessel is made available to CIL without its having to bear the real cost as no financial contribution is required of it.
Kuten asiassa ”Renaissance”, alus asetetaan CIL:n käyttöön ilman, että sen edellytettäisiin vastaavan aluksen tosiasiallisista kustannuksista, sillä CIL:ltä ei vaadita aluksen käytöstä minkäänlaista rahallista vastiketta.
The costs that CIL should normally have borne for the operation of the vessel are thus reduced, which represents an advantage to CIL.
Tällä tavoin alennetaan kustannuksia, jotka CIL:n olisi tavanomaisessa tilanteessa pitänyt maksaa aluksen liikennöinnistä, ja CIL saa tätä kautta edun.
The fact that the investors are able to put the vessel at CIL’s disposal free of charge is due to the tax benefits granted to them under the Loi Pons which enable them, through their EURLs, to deduct from their taxable income both the purchase price of the vessel and the losses of their EURLs, which include the annual capital and interest on the loan granted by the Bank for the purchase of the shares.
Sijoittajat voivat asettaa aluksen CIL:n käyttöön maksutta Pons-lain nojalla saamiensa verohelpotusten ansiosta. Ne voivat kyseisen lain nojalla vähentää EURL-yhtiöidensä kautta verotettavista tuloistaan sekä aluksen ostohinnan että EURL-yhtiöiden tappiot, jotka sisältävät muun muassa osuuksien ostoa varten niille myönnetyn pankkilainan lyhennykset ja korot.
The deductible profits of the EURL also include their respective shares of Le Levant’s operating profits within the limits guaranteed by CIL.
EURL-yhtiöiden vähennyskelpoinen tulos kattaa myös kunkin yhtiön osuuden Le Levant -aluksen toiminnan tuloksesta CIL:n antaman vakuuden rajoissa.
The package and the coverage by the investors of the costs of financing and, in part at least, of operating Le Levant by means of the compulsory calls for funds for the EURLs are intended to ensure that CIL benefits from the advantages granted under the Loi Pons.
Tämän järjestelyn ja sen seikan, että sijoittajat ottivat vastatakseen Le Levant -aluksen rahoituskustannuksista ja ainakin osittain myös käyttökustannuksista EURL-yhtiöitä hyödyttävän pakollisiin rahoituspyyntöihin perustuvan järjestelyn kautta, tarkoituksena on mahdollistaa se, että CIL voi hyötyä Pons-lain nojalla myönnetyistä eduista.
This mechanism for transferring aid was one of the conditions laid down in the application for approval and was, as such, endorsed by the French authorities.
Kyseinen tuen siirtojärjestely oli lupahakemuksessa määrätty edellytys, jonka Ranskan viranomaiset olivat siis hyväksyneet.
This transfer of resources from the investors to the joint-ownership vehicle helps to subsidise the operation of Le Levant by the CIL.
Sijoittajien varojen siirto laivanisännistöyhtiölle antoi mahdollisuuden tukea toimintaa, jota CIL harjoitti Le Levant -aluksella.
Without this mechanism, the operation of the vessel by the CIL would not be economically viable.
Ilman tätä järjestelyä aluksen liikennöinti olisi CIL:lle taloudellisesti kannattamatonta.
For the investors, the return from the package is produced at the end of the financing operation through the purchase of their shares and the fact that they can keep the tax savings relating to 2003, the last year of the period of operation (which is not negated by a compulsory call for funds).
Sijoittajat saavat järjestelystä konkreettisen tuoton rahoitustoimen päätyttyä, jolloin CIP ja pankki ostavat sijoittajille myymänsä osuudet takaisin. Sijoittajat voivat pitää itsellään verosäästöt, jotka ovat kertyneet vuonna 2003 eli viimeisenä toimintavuonna (jolloin pakollista rahoitusosuutta ei edellytetä).
The State resources (consisting of the investors’ tax savings) are thus split between CIL, to whom practically all the aid is retroceded, and the investors.
Valtion varat (jotka koostuvat sijoittajien verosäästöistä) jaetaan siis CIL:n, jolle tuki siirretään lähes kokonaisuudessaan, ja sijoittajien kesken.
The part of the benefit retroceded to CIL consists of the total of the calls for funds to which the investors responded for the EURLs.
CIL:lle siirrettävä osa edusta muodostuu niiden rahoitusosuuksia koskevien pyyntöjen summasta, joihin sijoittajat ovat vastanneet EURL-yhtiöiden hyväksi.
CIL’s comment that the Commission has not proved that the aid would allow Le Levant to be operated under more favourable conditions than those available to other operators cannot therefore be accepted.
CIL:n huomautuksia, joiden mukaan komissio ei ole kyennyt osoittamaan, että tuki on mahdollistanut Le Levant -aluksen liikennöinnin muihin liikenteenharjoittajiin sovellettavia ehtoja edullisemmin ehdoin, ei sen vuoksi voida hyväksyä.
As regards the price for the sale of Le Levant to CIL in January 2004, according to the Commission’s information, it did not appear to include a concessionary element in favour of CIL.
Komission hallussa olevien tietojen perusteella voidaan todeta, ettei hinta, jolla Le Levant -alus myytiin CIL:lle tammikuussa 2004, näytä sisältäneen lahjaosuutta, joka olisi hyödyttänyt CIL:ää.
According to CIL, the selling price was estimated by an independent maritime broker as higher than the vessel’s market value.
CIL:n mukaan riippumaton laivameklari arvioi jälleenmyyntihinnan aluksen markkina-arvoa korkeammaksi.
The Commission has no reason to question the validity of this information.
Komissiolla ei ole tiedossaan muita seikkoja, jotka osoittaisivat nämä tiedot vääriksi.
The classification of recipients of State resources as an undertaking
Valtion varojen saajien luokittelu yrityksiksi
One further precondition for classifying a measure as State aid is that the advantage conferred favours certain undertakings (or the production of certain goods).
Edun katsominen valtiontueksi edellyttää lisäksi, että se suosii tiettyjä yrityksiä (tai tiettyjä tuotannonaloja).
According to Article 87(1) of the Treaty, the definition of undertaking covers every entity engaged in an economic activity, regardless of the legal status of the entity and the way in which it is financed.
Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määritelty yrityksen käsite kattaa kaikki taloudellista toimintaa harjoittavat tahot niiden oikeudellisesta asemasta ja rahoitustavasta riippumatta. Taloudellista toimintaa on kaikki toiminta, jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan tietyillä markkinoilla.
The Court of Justice of the European Communities found, however, in Cassa di Risparmio, in which it distinguished between ‘an operator in direct contact with the market and, indirectly, [of] another entity controlling that operator as part of an economic unit which they together form’ that ‘the mere fact of holding shares, even controlling shareholdings, is insufficient to characterise as economic an activity of the entity holding those shares, when it gives rise only to the exercise of the rights attached to the status of shareholder or member, as well as, if appropriate, the receipt of dividends, which are merely the fruits of the ownership of an asset’ [27].
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin sitä vastoin totesi asiassa ”Cassa di Risparmio”, jossa se joutui erottamaan toisistaan taloudelliset toiminnot, jotka muodostuvat siitä, että ”yksi toimija yhtäältä on välittömässä yhteydessä markkinoihin, ja toisaalta välillisesti siitä, että toinen toimija käyttää määräysvaltaa ensin mainitussa toimijassa molempien yhdessä muodostaman taloudellisen kokonaisuuden puitteissa”, ettei ”pelkkä osuuksien omistaminen, vaikka ne oikeuttaisivat määräysvaltaankin, riitä tekemään kyseisten osuuksien omistavan yksikön toiminnasta taloudellista toimintaa, mikäli omistaminen johtaa ainoastaan osakkeen- tai osuudenomistajan ominaisuuteen liittyvien oikeuksien käyttämiseen ja mahdollisesti osinkojen saamiseen, jossa on kyse vain omaisuuden omistajan saamasta tuotosta”. [27]
Case law thus demonstrates that the classification as an undertaking must be based not just on the legal forms but on an assessment of the economic realities of a specific case.
Oikeuskäytäntö osoittaa sen vuoksi, että kun tutkitaan, voidaanko tietty toimija katsoa yritykseksi, on käytettävä perusteena oikeudellisten muotojen lisäksi myös kussakin yksittäistapauksessa vallitsevista taloudellisista realiteeteista laadittua analyysia.
CIL and the investors’ status as an undertaking must therefore be established by an assessment of business relationships in the package in order to determine how the economic activity that consists of operating Le Levant as a cruise vessel is actually conducted.
Pohdittaessa kysymystä CIL:n ja sijoittajien luokittelusta yritykseksi, on sen vuoksi otettava huomioon järjestelyyn liittyvistä taloudellisista suhteista laadittu analyysi. Sen avulla voidaan määrittää, millä tavalla harjoitetaan käytännössä taloudellista toimintaa, joka koostuu Le Levant -aluksen käytöstä risteilyaluksena.
In the case at hand, the Commission notes that under the terms of the joint ownership articles of association, each investor exercises rights over the vessel through his shares and that these rights may only be exercised jointly (each share also gives entitlement to a proportional part of the operating revenue).
Komissio toteaa, että laivanisännistöyhtiön yhtiöjärjestyksen mukaan kukin sijoittaja käyttää osuuksiensa kautta oikeuksia alukseen nähden ja näitä oikeuksia voidaan käyttää vain yhdessä (kukin osuus antaa myös oikeuden vastaavaan osaan aluksen toiminnasta saatavista tuloista).
The investors exercise their rights at the general meeting of joint owners where each shareholder has voting rights proportional to his share in the joint-ownership.
Sijoittajat käyttävät oikeuksiaan yhtiökokouksessa, jossa kullakin osakkaalla on äänioikeus, joka on suhteutettu sen omistusosuuteen laivanisännistöyhtiöstä.
In this sense, the investors’ situation is comparable to that of shareholders or members.
Tältä kannalta sijoittajien tilanne on verrattavissa osakkeenomistajien tai yhtiökumppaneiden tilanteeseen.
In addition, investors are not actively involved in Le Levant’s economic activities, which are completely left to CIL.
Sijoittajat eivät myöskään osallistu aktiivisesti Le Levant -alukseen liittyvään taloudelliseen toimintaan, joka on kokonaisuudessaan CIL:n vastuulla.
CIL is responsible for the fitting-out, maintenance, operation and technical and commercial management of the vessel,
CIL vastaa aluksen varustamisesta, huollosta, liikennöinnistä sekä teknisestä ylläpidosta ja liikkeenjohdosta.
CIL manages the hotel and catering services and organises ports of call and sightseeing visits.
CIL organisoi hotelli- ja ravintolapalveluiden tarjoamisen, välisatamakäynnit ja matkailukierrokset. CIL vastaa satama- ja luotsausmaksujen jne. hallinnoinnista.
CIL is responsible for managing port and pilotage charges etc. More generally, it operates the vessel on the best economic terms and ‘is authorised to conclude all charter contracts and, more generally, to negotiate all commercial transactions’ (Article 3.1 of the management mandate).
Se liikennöi aluksella parhaiden mahdollisten taloudellisten edellytysten mukaisesti ja ”sillä on valtuudet tehdä rahtaussopimuksia ja yleisemmällä tasolla neuvotella kaikista liiketoimista” (hallinnointivaltuutuksen 3.1 artikla).
The joint-ownership has therefore given CIL a completely free hand in the core business in question — namely the provision of cruises on board Le Levant,
Laivanisännistöyhtiö on sen vuoksi antanut CIL:lle käytännössä avoimen valtakirjan hoitaa alukseen liittyvää pääasiallista taloudellista toimintaa eli Le Levant -aluksella tarjottavia risteilypalveluja.
‘the manager has full powers with respect to third parties to manage the joint-ownership’s property and business and can carry out all tasks relating to administration, including laying-up of the vessel, but not disposition of the property’ (Article 6 of the management mandate).
”Laivanisäntä käyttää kolmansiin nähden laajimpia mahdollisia valtuuksia laivanisännistöyhtiön omaisuuden hoidon ja liikkeenjohdon osalta ja voi toteuttaa omaisuuden luovutusta lukuun ottamatta mitä tahansa hallintotoimia, mukaan lukien aluksen poistaminen käytöstä” (hallinnointivaltuutuksen 6 artikla).
The joint-ownership therefore gives CIL virtually full autonomy as, on its own initiative and without consulting the investors, CIL can even have the vessel laid-up — i.e. terminate its operation,
Yhteisyritys antaa siis CIL:lle lähes täyden riippumattomuuden, sillä se voi jopa poistaa omasta aloitteestaan ja sijoittajia kuulematta aluksen käytöstä eli lopettaa liikennöinnin sillä.
according to Article 6 of the management mandate, the manager ‘shall undertake the following measures on behalf of the joint-ownership vehicle: staff recruitment and management, shipboard working arrangements […].
Hallinnointivaltuutuksen 6 artiklan mukaan hallinnoija ”toteuttaa tai teettää laivanisännistöyhtiön lukuun erityisesti seuraavat toimet: henkilöstön työhönotto ja henkilöstöhallinto, aluksen työaikajärjestelyt […].
The full powers thus conferred on the manager mean that he can undertake management tasks with a maximum degree of flexibility’.
Hallinnoijalle annetut valtuudet ovat laajimmat mahdolliset, jotta se voi järjestää laivanisännistöyhtiön johdon mahdollisimman joustavasti.”
The investors’ lack of involvement in operations is not the result of a commercial choice which they could freely go back on — rather it is determined by the actual structure of the package.
Sijoittajien jättäytyminen aluksen liikennöinnin ulkopuolelle ei perustu liiketoimintapäätökseen, jota sijoittajat voisivat harkita vapaasti uudelleen, vaan järjestelyn perusrakenteeseen.
Under the terms of their investment contracts, each joint-ownership company is headed by two joint managers who are actually Bank executives.
Kun osakkuusyhtiöiden sijoitussopimusten voimassaolo on päättynyt, kunkin osakkuusyhtiön johtoon tulee kaksi laivanisäntää, jotka edustavat käytännössä pankin johtoa.
All the practical aspects of setting up and running the joint-ownership companies are undertaken by these managers or people presented by the Bank. At the joint-ownership’s general meeting (where, in theory the investors could exercise their rights over the vessel and its operation), the joint-ownership companies are represented not by their members but by their managers.
Nämä laivanisännät tai henkilöt, joita pankki edustaa, vastaavat kaikista osakkuusyhtiöiden perustamiseen ja toimintaan liittyvistä käytännön näkökohdista ja toimivat yhtiökumppanien sijaan osakkuusyhtiöiden edustajina yhtiökokouksissa (joissa sijoittajat voisivat teoriassa käyttää alukseen ja sen liikennöintiin liittyviä oikeuksiaan).
The investor cannot appoint other managers or even take over management of his EURL, without sacrificing the Bank’s undertaking to acquire the shares, which is the guarantee of the return on his investment.
Sijoittaja voi kuitenkin nimittää muita hallinnoijia tai huolehtia itse EURL-yhtiönsä johdosta vain sillä ehdolla, että se luopuu pankin antamasta osuuksien ostolupauksesta, joka on tae sijoituksen tuottavuudesta.
As for the choice of manager of the joint-ownership and the terms of its mandate, CIL was appointed in the joint ownership’s articles of association (drawn up by the Bank and CIP) and in practice cannot be revoked except in cases of serious misconduct or wilful wrong.
Laivanisännistöyhtiön lukuun toimivan laivanisännän valinnasta ja sen valtuutuksen ehdoista voidaan todeta, että laivanisännistöyhtiön yhtiöjärjestyksessä (jonka pankki ja CIP ovat laatineet) CIL on nimitetty laivanisännistöyhtiön lukuun toimivaksi laivanisännäksi, eikä tätä valintaa voida peruuttaa kuin vakavan rikkomuksen tai vilpin vuoksi.
The Commission therefore concludes that the package does not include any way of allowing the joint-ownership to be effectively involved in the operation of Le Levant as a cruise ship, i.e. in the actual business itself, which is carried on exclusively by CIL.
Komissio toteaa sen vuoksi, ettei järjestelyssä tarjota minkäänlaista mahdollisuutta laivanisännistöyhtiön puuttumiseen Le Levant -aluksen käyttöön risteilyaluksena eli aluksella harjoitettavaan taloudelliseen toimintaan, josta CIL on yksin vastuussa.
In short, it can be concluded that the investors signed a membership contract whose terms they could not freely determine.
Voidaankin päätellä, että sijoittajat ovat liittyneet järjestelyyn sopimuksella, jonka ehdot ne ovat voineet määrittää vapaasti.
It is also important to note that in the relationship between an owner-operator and his manager, the economic risk inherent in operating the vessel is usually borne by the owner as the manager is paid for his services and is not concerned by the operating results.
On lisäksi huomattava, että hallintayhtiön ja laivanisännän välisessä suhteessa hyödykkeen käyttöön liittyvä taloudellinen riski kuuluu yleensä omistajan vastuulle, koska laivanisäntä saa korvauksen palveluistaan eikä ole kiinnostunut liiketoiminnan tuloksista.
In the case of Le Levant, however, as the investors are guaranteed a return by the promoters of the project, they do not run any real risks in respect of the Le Levant’s operating results.
Le Levant -aluksen tapauksessa sijoittajat, joille hankkeen toteuttajat ovat antaneet takeet sijoituksen tuottavuudesta, eivät kuitenkaan joudu vastaamaan konkreettisista riskeistä, jotka liittyvät Le Levant -aluksella harjoitettavan liiketoiminnan tulokseen. Kyseisistä riskeistä vastaa käytännössä CIL.