natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The shortest side should be a minimum of 1,5 × the wither height of the animal.
Sisäkorkeuden on oltava vähintään hevosen säkäkorkeus kerrottuna luvulla 1,5.
The height of indoor enclosures should allow animals to rear to their full height to safeguard the welfare of the animals.
Eläinten hyvinvoinnin turvaamiseksi sisäsuojien korkeuden olisi oltava sellainen, että eläimet voivat nousta täyteen korkeuteensa.
Slatted floors should not be used for equines.
Hevoseläinten suojissa ei tulisi käyttää palkkipohjia.
Incorrect feeding of equines can have very serious welfare implications, causing illnesses such as colic and laminitis.
Sopimattomalla ruokinnalla voi olla erittäin vakavia vaikutuksia hevoseläinten hyvinvointiin, ja siitä voi aiheutua sairauksia, kuten koliikkia ja kaviokuumetta.
Since they naturally graze for long periods, they should ideally have constant access to forage in the form of fresh grass, hay, silage or straw.
Koska hevoseläimet luonnostaan laiduntavat pitkiä aikoja, niillä olisi ihanteellisesti oltava jatkuva mahdollisuus etsiä ravintoa, kuten tuoretta ruohoa, heinää, säilörehua tai olkia.
Where they are not given the opportunity to graze, they should be provided with a suitable quantity of long fibre/roughage every day.
Jos niillä ei ole mahdollisuutta laiduntaa, niille tulisi antaa sopiva määrä pitkää kuitua tai karkearehua.
Where possible roughage should be fed on the ground or in suitably designed round bale feeders.
Rehu olisi mahdollisuuksien mukaan asetettava maahan tai hyvin suunniteltuihin pyöreisiin rehutelineisiin.
Hay nets and racks should be designed and positioned to minimise risk of injury.
Heinäverkot ja -telineet olisi suunniteltava ja sijoitettava niin, että riski loukkaantumisesta on mahdollisimman pieni.
If ‘hard’ (concentrate) feed is offered to animals, particularly where the animals are housed in groups the feeding order should, where possible, follow the herd order of dominance.
Jos eläimille tarjotaan väkirehua, ruokkimisjärjestyksen olisi erityisesti silloin, kun eläimiä pidetään ryhmässä, noudatettava mahdollisuuksien mukaan ryhmän arvojärjestystä.
Where possible individuals should be fed separately.
Yksittäiset eläimet olisi ruokittava erikseen, jos se on mahdollista.
If this is not possible feeding points should be spaced at least 2,4 m apart and there should be at least one point per animal.
Jos tämä ei ole mahdollista, ruokintapaikat olisi sijoitettava ainakin 2,4 metrin päähän toisistaan ja niitä olisi oltava yksi eläintä kohti.
Horses fed with concentrates need to be given small amounts of feed frequently.
Hevosille, joille syötetään väkirehua, on annettava pieni määrä rehua tihein väliajoin.
Horses prefer to drink from an open water surface, and this should be provided where possible.
Hevoset juovat mielellään avoimen veden pinnalta, ja tämä mahdollisuus olisi tarjottava, jos mahdollista.
If automatic water nipple drinkers are used, animals may need to be trained to use them.
Jos käytetään automaattisia juottonippoja, eläimet on mahdollisesti koulutettava niiden käyttöön.
Ear tags and tattooing should not be used in equines.
Hevoseläimillä ei tulisi käyttää korvamerkkejä ja tatuointeja.
If identification other than coat colour is required then transponders should be used.
Jos vaaditaan muuta tunnistamista kuin eläimen väri, olisi käytettävä transpondereita.
Numbered head-collars and hanging tags for halters have also been used successfully for identification.
Myös numeroituja pääpantoja ja päitsistä riippuvia merkkejä on käytetty onnistuneesti.
SPECIES-SPECIFIC GUIDELINES FOR BIRDS
LAJIKOHTAISET OHJEET: LINNUT
Birds are used for a broad range of purposes including fundamental research, applied veterinary medical studies and toxicology.
Lintuja käytetään koe-eläiminä hyvin monenlaisissa tarkoituksissa, kuten perustutkimuksessa, soveltavissa eläinlääketieteellisissä tutkimuksessa ja toksikologiassa.
Domestic fowl and turkeys are the most common laboratory birds and are often used in developmental studies and for the production of biological materials such as tissue and antibodies.
Yleisimmin lintulajeista käytetään kanoja ja kalkkunoita. Niitä käytetään usein kehitystutkimuksissa sekä biologisen materiaalin, kuten kudoksen ja vasta-aineiden, tuottamisessa.
Domestic poultry are also the most commonly used species in bird welfare research.
Kotieläiminä pidettävät siipikarjalajit ovat yleisimmin käytettyjä lajeja myös lintujen hyvinvointia koskevassa tutkimuksessa.
Fowl are used for pharmaceutical safety and efficacy evaluation, whereas quail and other birds are more frequently the subjects of ecotoxicology studies.
Kanoja käytetään lääkkeiden turvallisuuden ja tehokkuuden arvioinnissa, kun taas viiriäisiä ja muita lajeja käytetään useimmin ekotoksisuuden tutkimuksissa.
The other, less commonly used species such as the pigeon and wild birds are generally used in psychology and fundamental physiology or zoology research.
Harvemmin käytettäviä lajeja, kuten kyyhkyjä ja luonnonvaraisia lintuja, käytetään yleensä psykologian tutkimuksissa sekä fysiologian ja eläintieteen perustutkimuksessa.
Catching wild birds to use as experimental animals should be avoided unless it is necessary for the purposes of the experiment.
Luonnonvaraisten lintujen pyydystämistä koe-eläimiksi olisi vältettävä, ellei se ole tarpeen kokeen tarkoituksia varten.
Although birds are essentially built for flight and share the same basic body plan, they have an extremely diverse range of adaptations for locomotion and feeding.
Vaikka linnuille on yleensä ominaista lentokyky ja niiden ruumiin perusrakenne on sama, lajeilla on hyvin erilaisia sopeutumia liikkumista ja ravinnon hankintaa varten.
Most species are adapted to range over relatively large, three-dimensional areas by one or more means of locomotion including flying, walking, running, swimming or diving, both while foraging and during migration.
Useimmat lajit elävät suhteellisen laajoilla, kolmiulotteisilla alueilla, joilla ne liikkuvat yhden tai usean etenemistavan (lentäminen, käveleminen, juokseminen, uiminen ja sukeltaminen) avulla sekä ravinnon hankkimiseksi että muuton aikana.
Many species of birds are highly social and should be kept in stable groups wherever possible.
Monet lajit ovat erittäin sosiaalisia, ja niitä olisi mahdollisuuksien mukaan säilytettävä vakaissa ryhmissä.
It is essential that the housing and care of less commonly used species not included below pay due regard to their behavioural, physiological and social requirements.
On tärkeää, että harvemmin käytettyjen lajien (joita ei käsitellä jäljempänä) säilytyksessä ja hoidossa kiinnitetään asianmukaisesti huomiota niiden käyttäytymistarpeisiin sekä fysiologisiin ja sosiaalisiin tarpeisiin.
Housing, husbandry and care protocols for such species should be researched before birds are obtained or used.
Ennen kyseisiin lajeihin kuuluvien lintujen hankkimista tai käyttöä olisi tutustuttava niiden säilytys- ja hoitovaatimuksiin.
Advice on requirements for other species (or if behavioural or breeding problems occur) should be sought from experts and care staff to ensure that any particular species needs are adequately addressed.
Muita lajeja koskevista vaatimuksista (sekä mahdollisten käyttäytymis- ja kasvatusongelmien ilmetessä) olisi pyydettävä neuvoa kokeneilta asiantuntijoilta ja hoitohenkilökunnalta sen varmistamiseksi, että lajien erityistarpeet otetaan riittävästi huomioon.
Information and guidance on less commonly used species is available in the background information document.
Harvemmin käytettävistä lajeista on tietoa ja ohjeita tausta-asiakirjassa.
During agricultural research when the aim of the research requires that the animals are kept under similar conditions to those under which commercial farm animals are kept, the keeping of the animals should at least follow the standards laid down in Directive 98/58/EC and in the specific Directive for the protection of laying hens (Council Directive 1999/74/EC) as well as in the Recommendations adopted under the Council of Europe Convention for the Protection of Animals kept for Farming Purposes (ETS No 87).Many of the potential welfare problems specific to birds are associated with inappropriate pecking behaviour.
Jos maatalousalan tutkimuksen tavoite edellyttää, että eläimiä säilytetään samanlaisissa olosuhteissa kuin kaupallisiin tarkoituksiin käytettäviä tuotantoeläimiä, on noudatettava ainakin vaatimuksia, joista säädetään neuvoston direktiivissä 98/58/EY sekä munivien kanojen suojelua koskevassa erityisdirektiivissä (neuvoston direktiivi 1999/74/EY sekä suosituksissa, jotka on annettu tuotantoeläinten suojelua koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (ETS N:o 87) perusteella.Monet erityisesti linnuilla esiintyvät mahdolliset hyvinvointiongelmat liittyvät epänormaaliin nokkimiskäyttäytymiseen.
This can be divided into aggressive pecking; feather pecking (where individuals either peck at other birds' feathers or pluck and pull at their own); and pecking at the skin of other birds, which can cause serious suffering and mortality if unchecked.
Tämä voidaan jakaa aggressiiviseen nokkimiseen, sulkien nokkimiseen (linnut nokkivat joko toisen linnun sulkia tai kiskovat ja vetävät omiaan) ja muiden lintujen ihon nokkimiseen (joka voi aiheuttaa vakavaa kärsimystä ja kuolleisuutta, jos siihen ei puututa).
The cause of inappropriate pecking is not always clear, but it is often possible to avoid outbreaks by rearing chicks with access to substrate that enables them to forage and peck appropriately.
Epänormaalin nokkimisen syy ei aina ole selkeä, mutta nokkimista voidaan usein ehkäistä sillä, että linnunpojilla on käytettävissään alustamateriaalia, joka antaa tilaisuuden ravinnon etsintään ja normaaliin nokkimiseen.
Chicks of all species should therefore be housed on solid floors with litter.
Kaikkien lajien linnunpoikasia olisi siten pidettävä kiinteäpohjaisessa suojassa, jossa on pehkua.
Prevention is especially important because fowl are attracted to damaged feathers, and the presence of a few feather-pecked birds may therefore lead to the rapid spread of injurious pecking.
Epänormaalin nokkimisen ehkäiseminen on erityisten tärkeää, koska vahingoittuneet sulat kiinnostavat kanoja, ja muutaman nokitun linnun läsnäolo voi nopeasti johtaa vahingollisen nokkimisen leviämiseen.
There are a number of measures that should be employed to avoid outbreaks of injurious pecking wherever possible and to reduce or prevent this behaviour should it occur.
Vahingollista nokkimista voidaan välttää useilla keinoilla, joita olisikin käytettävä aina kun se on mahdollista. Erityisesti niillä olisi pyrittävä vähentämään ja estämään nokkimista, jos sitä jo esiintyy.
These include providing alternative pecking substrates such as foraging substrate, bunches of string, pecking blocks or straw; providing visual barriers; periodically or temporarily lowering the light intensity or using red light; and using light sources that emit UV rays.
Näitä keinoja ovat esimerkiksi alustamateriaali, johon nokkiminen voidaan kohdistaa (esim. pehku, jonka seasta etsitään ravintoa), narukimput, nokkimispölkky tai olkia, visuaaliset esteet, valon voimakkuuden alentaminen säännöllisesti tai ajoittain, punavalon käyttö sekä UV-säteitä lähettävien valolähteiden käyttö.
Anti-pecking sprays are commercially available and can be used to reduce the incidence of injurious pecking in the short term, but it will still be necessary to address the underlying causes of the behaviour.
Kaupallisesti on saatavilla nokkimista estäviä suihkeita, joita voidaan käyttää vahingollisen nokkimisen vähentämiseksi lyhyellä aikavälillä. On kuitenkin tarpeen käsitellä käyttäytymisen taustalla olevia syitä.
Some strains of domestic bird have been selectively bred so that inappropriate pecking is reduced and such strains should be researched and used wherever possible.
Joitakin kotieläiminä pidettäviä lintulajeja on kasvatettu valikoivasti siten, että epänormaali nokkiminen on vähentynyt. Näitä lajeja olisi tutkittava ja käytettävä aina, kun se on mahdollista.
Methods which cause pain or distress, such as very low lighting (i.e. below 20 lux) for prolonged periods, or for physical modifications such as beak trimming, should not be used.
Menetelmiä, jotka aiheuttavat kipua tai kärsimystä, kuten pitkiä aikoja kestävä vähäinen valaistus (esim. alle 20 luksia), tai joilla tehdään fyysisiä muutoksia, kuten nokan typistäminen, ei tulisi käyttää.
Birds housed in a poor quality environment that does not permit them to forage, exercise or interact with conspecifics will experience chronic distress that may be indicated by stereotypic behaviour, for example self-mutilation, feather pecking, and pacing.
Jos lintuja pidetään huonoissa tiloissa, joissa ne eivät voi etsiä ravintoa, liikkua tai olla kanssakäymisissä lajitoverien kanssa, niillä esiintyy kroonista kärsimystä, joka voi ilmetä stereotyyppisenä käyttäytymisenä, esimerkiksi itsensä vahingoittamisena, höyhenpuvun nokkimisena ja edestakaisin kävelynä.
Such behaviour may be indicative of serious welfare problems and should lead to an immediate review of housing, husbandry and care.
Tällainen käyttäytyminen voi olla osoitus vakavista hyvinvointiongelmista, ja sen ilmetessä olisi välittömästi tarkasteltava uudelleen eläinten säilytystä ja hoitoa.
Many species are especially susceptible to draughts.
Monet lajit ovat erityisen herkkiä vedolle.
Measures should therefore be in place to ensure that individuals do not become chilled.
Tämän vuoksi olisi varmistettava, että yksittäiset eläimet eivät kylmety.
Accumulation of dust and gases such as carbon dioxide and ammonia should be kept to a minimum.
Pölyn, kaasujen (kuten hiilidioksidin) ja ammoniakin kertyminen olisi pidettävä mahdollisimman vähäisenä.
Where appropriate, birds should be provided with a range of temperatures so that they can exercise a degree of choice over their thermal environment.
Lintujen pitopaikassa olisi tarvittaessa oltava erilaisia lämpötiloja, jotta niillä olisi valinnanvaraa termisen ympäristönsä suhteen.
All healthy adult quail, pigeon and domestic ducks, geese, fowl and turkeys should be housed at temperatures between 15 oC and 25 oC.
Kaikki terveet täysikasvuiset viiriäiset, kyyhkyset ja kesyt ankat, hanhet, kanat ja kalkkunat olisi pidettävä 15–25 oC:n lämpötilassa.
It is essential to take account of the interaction between temperature and relative humidity, as some species will suffer from heat stress within the prescribed temperature range if relative humidity is too high.
On tärkeää ottaa huomioon lämpötilan ja suhteellisen kosteuden välinen vuorovaikutus. Jotkut lajit kärsivät lämpöstressistä, vaikka lämpötila olisi suositellussa vaihteluvälissä, jos suhteellinen kosteus on liian korkea.
For species where there are no published guidelines on temperature and humidity, the climate experienced in the wild throughout the year should be researched and replicated as closely as possible.
Niiden lajien osalta, joita varten ei ole julkaistu lämpötilaa ja kosteutta koskevia ohjeita, olisi selvitettävä, millaiselle ilmastolle linnut altistuvat luonnossa vuoden aikana, ja pyrittävä pitämään suojien lämpötila mahdollisimman samanlaisena.
Higher room temperatures than those indicated or a localised source of supplementary heat such as a brooder lamp may be required for sick or juvenile birds (see Table H.1.below).
Kun on kyse sairaista tai nuorista linnuista, tiloissa on mahdollisesti oltava suosituksia korkeampi lämpötila tai paikallista lisälämmitystä, kuten hautomalamppu (katso taulukko H.1).
Table H.1.
Taulukko H.1
Guidelines for temperatures and relative humidities for domestic fowl and turkeys, G. gallus domesticus and Meleagris gallopavo
Lämpötilaa ja suhteellista kosteutta koskevat ohjeet kanaa ja kalkkunaa varten (G. gallus domesticus ja Meleagris gallopavo)
Age (days)
Ikä (päivää)
Under lamp (°C)
Lampun alla ( oC)
Ambient temperature in room (°C)
Lämpötila pitopaikassa ( oC)
Relative humidity ( %)
Suhteellinen kosteus ( %)
Over 1 to 7
yli 1, enint. 7
Over 7 to 14
yli 7, enint. 14
Over 14 to 21
yli 14, enint. 21
Over 21 to 28
yli 21, enint. 28
Over 28 to 35
yli 28, enint.
Over 35
yli 35
The chicks' behaviour should be used as a guide when setting brooder lamp temperature.
Säädettäessä hautomalampun lämpötilaa olisi seurattava linnunpoikien käyttäytymistä ja toimittava sen mukaan.
If thermally comfortable, chicks of all species will be evenly spaced in the enclosure and making a moderate amount of noise; quiet chicks may be too hot and chicks making noisy distress calls may be too cold.
Kaikilla lajeilla merkki sopivasta lämpötilasta on se, että linnunpojat levittäytyvät suojaan tasaisesti ja ääntelevät jossakin määrin. Hiljaisilla linnunpojilla voi olla liian kuuma ja äänekkäitä hätähuutoja päästävillä linnunpojilla liian kylmä.
Relative humidity should be maintained within the range of 40 to 80 % for healthy, adult, domestic birds.
Suhteellinen kosteus olisi pidettävä 40–80 prosentissa terveitä ja aikuisia kotieläiminä pidettäviä lintuja varten.
Light quality and quantity are critically important for some species at certain times of the year for normal physiological functioning.
Valaistuksen laatu ja määrä ovat joillekin lajeille tiettyinä vuodenaikoina erittäin tärkeitä normaalin fysiologisen toiminnan varmistamiseksi.
Appropriate light and dark regimes for each species, life stage and time of year should be known before animals are acquired.
Valaistusrytmi olisi järjestettävä kyseessä olevan lajin, eläinten elämänvaiheen ja vuodenajan mukaan.
Lights should not be abruptly switched off or on, but should be dimmed and raised in a gradual fashion.
Valoja ei tulisi laittaa päälle ja päältä pois äkkiä, vaan valaistusta olisi lisättävä ja vähennettävä vähitellen.
This is especially important when housing birds capable of flight.
Tämä on erityisen tärkeää, kun säilytetään lentokykyisiä lintuja.
Dim night-lights may facilitate movement at night for heavy-bodied poultry strains.
Hämärät yövalot voivat helpottaa suurikokoisten kalkkunalajien liikkumista.
Where provided, care should be taken to ensure that circadian rhythms are not disrupted.
Tällöin olisi kuitenkin huolehdittava siitä, ettei niiden vuorokausirytmiä häiritä.
Some birds, for example the pigeon, are considered to be able to hear very low frequency sounds.
Joidenkin lintujen (esimerkiksi kyyhkyjen) arvioidaan kuulevan hyvin alhaisia taajuuksia.
Although infrasound (sound below 16 Hz) is unlikely to cause distress, birds should be housed away from any equipment that emits low frequency vibrations whenever possible.
Vaikka infraäänet (alle 16 Hz) eivät todennäköisesti aiheuta ahdistusta, lintuja tulisi mahdollisuuksien mukaan säilyttää kaukana laitteista, joista aiheutuu värähtelyjä alhaisilla taajuuksilla.
Captive-bred birds should be used wherever possible.
Koe-eläiminä olisi käytettävä vankeudessa kasvatettuja eläimiä, jos se on mahdollista.
Wild birds may present special problems in terms of their behaviour and health when in a laboratory situation.
Luonnonvaraisilla eläimillä voi laboratorio-olosuhteissa esiintyä käyttäytymiseen ja terveyteen liittyviä ongelmia.
A longer period of quarantine and habituation to captive conditions is generally required before they are used in scientific procedures.
Yleensä tarvitaan pitkiä karanteeni- ja totutteluaikoja, ennen kuin eläimiä voidaan käyttää tieteellisiin toimenpiteisiin.
Careful health monitoring and parasite control should minimise health risks in birds with outdoor access.
Jos linnut pääsevät ulos, terveysriskien minimoimiseksi olisi tarkasti seurattava niiden terveyttä ja huolehdittava loistorjunnasta.
Birds should be housed in enclosures which facilitate and encourage a range of desirable natural behaviours, including social behaviour, exercise and foraging.
Lintuja olisi säilytettävä suojissa, jotka helpottavat ja edistävät niille ominaisia myönteisiä käyttäytymismuotoja, kuten sosiaalista käyttäytymistä, liikkumista ja ravinnon hankintaa.
Many birds will benefit from housing that allows them to go outdoors and the feasibility of this should be evaluated with respect to the potential to cause distress or to conflict with experimental aims.
Monet linnut hyötyvät säilytyksestä, jossa niillä on mahdollisuus mennä ulos. Tämän mahdollisuuden toteuttamiskelpoisuutta olisi tarkasteltava ottaen huomioon, voiko siitä aiheutua ahdistumisriskiä tai onko se mahdollisesti ristiriidassa kokeen tavoitteiden kanssa.
Some form of cover such as shrubs should always be provided outdoors to encourage birds to use all the available area.
Ulkotilaan olisi asetettava esimerkiksi pensaita, jotta rohkaistaan lintuja hyödyntämään koko käytettävissä olevaa tilaa.
Birds should be housed in socially harmonious groups within the animal enclosure, unless the scientific procedures or welfare requirements make this impossible.
Lintuja olisi pidettävä sosiaalisesti tasapainoisissa ryhmissä, elleivät tieteelliset toimenpiteet tai hyvinvointiin liittyvät vaatimukset edellytä muuta.
Special care is needed when regrouping birds or introducing an unfamiliar bird to a group.
Erityistä huomiota tarvitaan silloin, kun ryhmiä järjestetään uudestaan tai ryhmään lisätään ennestään tuntematon lintu.
Single-housing of birds for even short periods can be a significant stress factor.
Lintujen säilyttäminen yksin lyhyitäkin aikoja voi olla merkittävä stressitekijä.
Therefore, birds should not be single-housed unless justified on welfare or veterinary grounds.
Tämän vuoksi lintuja ei tulisi säilyttää yksin, ellei se ole perusteltua hyvinvointiin liittyvistä tai eläinlääketieteellisistä syistä.
Most species of bird are social for at least part of the year and highly sensitive to family relationships, so the formation of appropriate, stable, harmonious groups should be given a high priority.
Useimmat lintulajit ovat sosiaalisia ainakin osan aikaa vuodesta ja erittäin herkkiä perhesuhteille. Tämän vuoksi olisi ehdottomasti pyrittävä muodostamaan sopivia, vakaita ja harmonisia ryhmiä.
As there are significant species variations, the optimal composition of groups, and at what stage in the birds' lives these should be created should be known before groups are formed and procedures are undertaken.
Koska lajien välillä on merkittäviä eroja, ryhmien optimaalinen kokoonpano sekä se, missä lintujen elämänvaiheessa ryhmät tulisi muodostaa, olisi tiedettävä, ennen kuin ryhdytään muodostamaan ryhmiä ja suorittamaan toimenpiteitä.
A stimulating environment is a very important contributor to good bird welfare.
Stimuloivalla ympäristöllä on erittäin suuri merkitys lintujen hyvinvoinnille.
Perches, dust and water baths, suitable nest sites and nesting material, pecking objects and substrate for foraging should be provided for species and individuals that will benefit from them unless there is scientific or veterinary justification for withholding such items.
Orsia, hiekka- ja vesikylpyjä, sopivia pesäpaikkoja ja pesämateriaalia, nokkimiskohteita ja ravinnon etsintään sopivaa alustamateriaalia olisi asetettava sellaisten lajien ja yksilöiden käyttöön, jotka niistä hyötyvät, jollei tälle ole tieteellisiä tai eläinlääketieteellisiä esteitä.
Birds should be encouraged to use all three dimensions of their housing for foraging, exercise and social interactions including play wherever possible.
Lintuja tulisi mahdollisuuksien mukaan rohkaista käyttämään suojansa kaikkia kolmea ulottuvuutta ravinnon etsintään, liikkumiseen ja sosiaaliseen kanssakäymiseen.
Guidelines for enclosure dimensions are set out in the species-specific guidelines for domestic fowl, domestic turkeys, quail, ducks and geese, pigeons and zebra finches.
Suojien kokoa koskevat ohjeet esitetään lajikohtaisissa osuuksissa kesyjä kanoja, kesyjä kalkkunoita, viiriäisiä, ankkoja ja hanhia, kyyhkysiä ja seeprapeippoja varten.
All birds, especially species that spend a significant proportion of their time walking, such as quail or fowl, should be housed on solid floors with substrate rather than on grid floors.
Kaikkia lintuja, erityisesti niitä lajeja, jotka käyttävät huomattavasti ajastaan kävelyyn, kuten viiriäiset ja kanat, olisi säilytettävä kiinteillä lattioilla, joilla on kuivikkeita, pikemmin kuin ritilälattioilla.