natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court found that the Commission, in limiting itself to stating that the aid was selective and reserved to the shipping sector in Sardinia, that more than 90 % of goods transport between the mainland and Sardinia took place by sea and that 65 % of tourist transport (passengers with cars) was carried out by shipping companies, failed to provide any information on the competition between the Sardinian shipping companies and companies established in other Member States.
Tuomioistuin katsoi tuomiossaan, että rajoittuessaan toteamaan, että tuki on valikoivaa ja suunnattu Sardinian merenkulkusektorille ja että yli 90 prosenttia mantereen ja Sardinian välisestä rahdista kuljetetaan meritse ja laivayhtiöiden osuus on 65 prosenttia turistiliikenteestä (matkustajat ja autot), komissio ei ollut maininnut mitään sardinialaisten laivayhtiöiden ja muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden laivayhtiöiden välisestä kilpailusta.
According to the Court, the Commission failed to take into account, in that respect, the fact that, until 1 January 1999, island cabotage in the Mediterranean was excluded from the liberalisation of maritime transport service within Member States.
Tuomioistuimen mukaan komissio ei ollut ottanut huomioon sitä tosiseikkaa, että jäsenvaltioiden sisäisten meriliikennepalvelujen avaaminen kilpailulle ei 1 päivään tammikuuta 1999 saakka koskenut Välimeren saarten kabotaasiliikennettä.
The Court also noted that the Commission, despite pointing out that the aid scheme to the Sardinian shipping companies was in breach of the fundamental principles of freedom of establishment and the prohibition of discrimination on grounds of nationality, failed to use this breach as grounds for demonstrating the distortion of trade between Member States.
Tuomioistuin myös totesi, että vaikka komissio oli tuonut esille, että sardinialaisten laivayhtiöiden hyväksi toteutettu tukijärjestelmä oli vastoin sijoittautumisvapauden ja kansalaisuussyrjintäkiellon perusperiaatteita, komissio ei ollut nojautunut tähän periaatteiden loukkaamiseen osoittaakseen vaikutukset jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
In consequence of the judgment of 19 October 2000 the formal investigation procedure initiated by the decision of 24 June 1996 has been reopened.
Tuomioistuimen 19 päivänä lokakuuta 2000 antamassa tuomiossa määrättiin 24 päivänä kesäkuuta 1996 tehdyllä päätöksellä aloitettu muodollinen tutkintamenettely avattavaksi uudelleen.
The Commission must therefore adopt a new final decision.
Komission on siksi tehtävä uusi lopullinen päätös.
In addition to adopting a new Decision following the Court’s annulment of Decision 98/95/EC, the Commission must also decide as to the amendment to be made to the scheme introduced by Law No 9/1996, in respect of which the investigation procedure of 14 November 1997 was initiated.
Sen lisäksi, että komission on tehtävä uusi päätös, joka korvaa tuomioistuimen kumoaman päätöksen 98/95/EY, sen on otettava kantaa lailla 9/1996 tehtyihin tukijärjestelmän muutoksiin, joita koski 14 päivänä marraskuuta 1997 aloitettu tutkintamenettely.
Although at the time it had decided to examine both schemes separately, the Commission must now examine these schemes jointly in the present Decision in order to determine their overall implications.
Vaikka komissio oli alun perin aikonut tutkia kyseiset kaksi järjestelmää erikseen, sen on tässä päätöksessä tarkasteltava niitä yhdessä niiden kokonaisvaltaisen vaikutuksen määrittämiseksi.
Observations on the original aid scheme submitted in the context of procedure C 23/96
Alkuperäistä tukijärjestelmää koskevat huomautukset menettelyssä C 23/96
In procedure C 23/96, the Italian authorities informed the Commission in a letter of 31 October 1996 of changes that they had made to the original aid scheme to make it, in their opinion, compatible with Community law.
Italian viranomaiset ilmoittivat menettelyn C 23/96 puitteissa 31 päivänä lokakuuta 1996 kirjeitse komissiolle alkuperäiseen tukijärjestelmään tehdyistä muutoksista, joiden myötä se Italian viranomaisten mukaan oli saatettu yhteisön oikeuden mukaiseksi. Tärkein muutos oli uusi aluelaki N:o 9/1996, jolla poistettiin kansalaisuussyrjintään johtavat ja sijoittautumisvapauden vastaiset säännökset. Lisäksi Italian viranomaiset ilmoittivat ottaneensa käyttöön suoran valvontamekanismin estääkseen sen, että tuki myönnetään kahdesti (sekä keskus- että alueviranomaisten toimesta).
Observations on the modified aid scheme submitted in the context of procedure C 71/97
Muutettua tukijärjestelmää koskevat huomautukset menettelyssä C 71/97
As to the observations submitted in the context of procedure C 71/97, the Italian authorities pointed out, first, that they had no way of knowing the Community law referred to by the Commission in its decision to initiate the investigation procedure, arguing that Council Regulation (EC) No 3094/95 [8], amended by Council Regulation No 1904/96, and the Community Guidelines on State aid to Maritime Transport of 1997 had been published after the adoption of Law No 9/1996.
Italian viranomaiset totesivat menettelyssä C 71/97 ensinnäkin, etteivät ne voineet tuntea sitä yhteisön lainsäädäntöä, johon komissio viittasi päätöksessään aloittaa tutkintamenettely, koska neuvoston asetus (EY) N:o 3094/95 [8], sellaisena kuin se oli muutettuna neuvoston asetuksella N:o 1904/96, samoin kuin meriliikenteen valtiontukea koskevat vuoden 1997 yhteisön suuntaviivat julkaistiin vasta lain N:o 9/1996 antamisen jälkeen.
Secondly, Italy emphasised that the measures envisaged by Law No 9/1996 had not been implemented and that no financial commitments had been assumed with third parties.
Toiseksi Italia korosti, että laissa N:o 9/1996 säädettyjä toimenpiteitä ei ollut toteutettu ja ettei kolmansille osapuolille ollut annettu rahoitussitoumuksia.
Italy also claimed that the specified measures were necessary to allow for the absence of economies of scale in the goods and passenger maritime transport sector in an island region such as Sardinia.
Lisäksi Italia esitti, että määritetyt toimenpiteet olivat tarpeen, koska Sardinian kaltainen saarialue ei voinut hyödyntää mittakaavaetuja merten tavara- ja henkilöliikenteessä.
In their conclusion, the Italian authorities declared themselves willing to amend the legislation and to respect all Community laws in force.
Italian viranomaiset totesivat lopuksi olevansa valmiita muuttamaan lain tekstiä ja noudattamaan täysin yhteisön lainsäädäntöä.
Assessment of the original scheme applicable during the period 1988-96
Vuosina 1988–1996 sovelletun alkuperäisen tukijärjestelmän arviointi
Existence of an unlawful new State aid
Uuden laittoman valtiontuen olemassaolo
The Commission considers that, by failing to notify the aid scheme in question in favour of companies registered in Sardinia intending to build, acquire, convert, modify or repair ships, the Italian authorities failed to fulfil their obligations under Article 88(3) of the Treaty (formerly Article 93(3)).
Komissio katsoo, että koska Italian viranomaiset eivät tehneet ilmoitusta kyseisen tukijärjestelmän toteuttamisesta sellaisten Sardiniassa rekisteröityjen yritysten hyväksi, jotka aikoivat rakentaa, hankkia, muuntaa tai korjata aluksia, ne jättivät noudattamatta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan (entisen 93 artiklan 3 kohdan) mukaiset velvoitteensa.
Even though the scheme had been set up before the entry into force of the Treaty, Law No 11/1988 substantially amended the aid scheme introduced by Laws No 20/1951 and No 15/1954.
Vaikka tukijärjestelmä oli otettu käyttöön ennen EY:n perustamissopimuksen voimaantuloa, lakien 20/1951 ja 15/1954 myötä käyttöönotettua tukijärjestelmää oli muutettu merkittävästi lailla 11/1988.
The amendments introduced in 1988 should have therefore been notified to the Commission and therefore constitute new non-notified aids.
Vuonna 1988 tehdyt muutokset olisi siis pitänyt ilmoittaa komissiolle, ja ne muodostavat näin ollen ilmoittamattoman uuden tuen.
Since this characterisation was not contested by the Italian authorities in their comments following the initiation of the procedure on 24 June 1996 it is therefore confirmed in this Decision.
Italian viranomaiset eivät kiistäneet tätä arviointia huomautuksissaan, jotka ne esittivät 24 päivänä kesäkuuta 1996 aloitetussa menettelyssä, minkä vuoksi se vahvistetaan tässä päätöksessä.
The Commission finds that the measure in question constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the Treaty.
Komissio katsoo, että tarkasteltava oleva toimenpide on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
The Sardinian companies effectively benefited from interest rates more favourable than market rates and a reduction in costs relating to the loans and leases; they were therefore relieved of a financial burden that they would normally have had to bear.
Sardinialaiset yritykset käytännössä hyötyivät markkinakorkoja edullisemmista korkokannoista sekä laina- ja leasingsopimuksiin liittyvien sivukulujen alennuksesta; niiden saama hyöty oli siis se, että ne vapautuivat taloudellisesta rasitteesta, joka niille olisi normaalioloissa langennut.
The financial burden was borne by public resources and the aid was selective because it was reserved to companies operating within the shipping sector and established in Sardinia.
Komissio toteaa, että tuki rahoitettiin julkisista varoista ja että se oli valikoivaa, koska se suunnattiin merenkulkualalla toimiville ja Sardiniaan sijoittautuneille yrityksille.
The Commission also observes that the measure affected trade between the Member States.
Komissio katsoo myös, että tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
The scheme implemented by the Italian authorities concerns Sardinian shipping companies in general, whether involved in cabotage activities or international transport.
Italian viranomaisten toteuttama tukijärjestelmä on suunnattu Sardinian laivayhtiöille ylipäänsä, toimivatpa ne kabotaasiliikenteessä tai kansainvälisessä liikenteessä.
While it is true that regulation No 3577/92 [9], which liberalised the maritime cabotage service market within the Community, excluded the liberalisation of cabotage with Mediterranean islands until 1 January 1999, it is also true that this Regulation did not exclude from its scope changes in trade in the maritime service market between different Member States, in particular between France, Spain and mainland Italy.
Vaikka on totta, että asetuksessa N:o 3577/92 [9], jolla meriliikenteen kabotaasi vapautettiin kilpailulle yhteisön sisällä, jätettiin Välimeren saaret vapauttamisen ulkopuolelle 1 päivään tammikuuta 1999 saakka, on totta sekin, etteivät kyseisen asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle voi jäädä vaikutukset jäsenvaltioiden välisillä meriliikennepalvelujen markkinoilla, tässä tapauksessa erityisesti Ranskan, Espanjan ja manner-Italian välillä.
It should be noted in this regard that the aid in question was not limited to cabotage, i.e. to maritime services carried out within Italian territorial waters, liberalised from 1.1.1999, but also concerned Sardinian shipping companies that carried out international maritime transport services, which had already been liberalised in 1986 [10], so that such companies could therefore operate in competition with other Community operators.
Tässä yhteydessä on huomattava, että tuki ei rajoittunut kabotaasiin eli Italian aluevesirajojen sisäpuolella harjoitettavaan meriliikenteeseen, joka vapautettiin kilpailulle 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen, vaan koski myös sellaisia sardinialaisia laivayhtiöitä, jotka harjoittivat (jo vuodesta 1986 kilpailulle vapautettua [10]) kansainvälistä meriliikennettä ja jotka näin ollen saattoivat kilpailla muiden yhteisön liikenteenharjoittajien kanssa.
Information in the possession of the Commission [11] shows that between 1992 and 1997, maritime traffic existed in the form of merchant shipping (and cruise shipping) leaving and entering Sardinian ports, to and from other EU and non-EU destinations.
Komission hallussa olevien tietojen [11] mukaan vuosina 1992–1997 Sardinian satamista ja satamiin harjoitettiin muun muassa kauppamerenkulkua (ja risteilyliikennettä) siten, että joko lähtö- tai määräpaikkana oli muita yhteisössä tai yhteisön ulkopuolella sijaitsevia kohteita.
In particular, a French company operated out of Toulon bound for Sardinia and two Italian companies operated from Corsica to Sardinia.
Erityisesti mainittakoon ranskalainen Toulonista Sardiniaan liikennöinyt yhtiö ja kaksi italialaista yritystä, jotka liikennöivät Korsikasta Sardiniaan.
These circumstances show that during that period (between 1988 and 1996) there was an effect on international maritime transport services trade between Italy and certain Member States.
Tämä osoittaa, että kyseisenä ajanjaksona (1988–1996) Italian ja tiettyjen muiden jäsenvaltioiden väliseen meriliikennepalvelujen kauppaan kohdistui vaikutus.
In their final letter of 8.3.2007, the Italian authorities claimed that the finance granted under Law No 11/1988 concerned ‘the purchase of vessels with gross tonnage between 24 and 138 tonnes’; these ships were reportedly mainly used for the purpose of coastal maritime transport activities within a market that was not at the time open to competition.
Italian viranomaiset ilmoittivat viimeksi toimittamassaan kirjeessä 8 päivältä maaliskuuta 2007, että lain 11/1988 nojalla myönnetyn rahoituksen tarkoituksena oli ”bruttovetoisuudeltaan 24–138 tonnin alusten hankkiminen”. Italian viranomaisten mukaan nämä alukset oli tarkoitettu pääasiassa rannikkoliikenteeseen markkinoilla, joita ei tuolloin vielä ollut avattu kilpailulle.
However, in at least two cases the scheme was applied for the purposes of acquiring ferries used for transporting passengers and vehicles between Sardinia and the mainland, which were able to compete with other national and Community operators.
Tukijärjestelmää on kuitenkin ainakin kahdessa tapauksessa käytetty lauttojen hankkimiseen matkustajien ja autojen kuljettamiseksi Sardinian ja mantereen välillä. Näiden lauttojen oli mahdollista kilpailla kotimaisten ja yhteisön liikenteenharjoittajien kanssa.
The Italian authorities stated that they were not in possession of any information on goods and passenger traffic between Sardinia and the rest of Italy and between Sardinia and other Community countries for the period in question.
Italian viranomaiset ilmoittivat, ettei niillä ollut käytössään tietoja Sardinian ja muun Italian välisestä ja Sardinian ja muiden yhteisön jäsenvaltioiden välisestä henkilö- ja tavaraliikenteestä kyseisen ajanjakson aikana.
It should also be noted that Regulation No 3577/92 on cabotage did not rule out the existence of competition between companies in the maritime transport market operating between Sardinia and the Italian mainland during the period prior to 1 January 1999 because foreign companies were entitled to carry out maritime cabotage services in Italy, subject to registering their ship there, but were not able to benefit from the aid schemes reserved for Sardinian shipping companies.
On myös huomattava, että kabotaasiliikennettä koskeva asetus N:o 3577/92 ei sulkenut pois yritysten välisen kilpailun olemassaoloa Sardinian ja Italian niemimaan välisillä meriliikennemarkkinoilla 1 päivää tammikuuta 1999 edeltävänä kautena, koska ulkomaisilla yrityksillä oli oikeus tarjota kabotaasipalveluja Italiassa rekisteröimällä aluksensa kyseiseen jäsenvaltioon. Ne eivät kuitenkaan voineet hyötyä kyseisestä tukijärjestelmästä, joka oli varattu sardinialaisille laivayhtiöille.
This scheme therefore had the effect of discouraging shipping companies from other Member States from opening branches in Italy to carry out maritime cabotage services with Sardinia, in view of the fact that they would have been unable to benefit from the aid while having to compete with other operators who were able to obtain this aid.
Tukijärjestelmä toimi näin ollen lannisteena muiden jäsenvaltioiden laivayhtiöille tytäryhtiöiden luomisessa Italiaan Sardinian kabotaasin liikennöimiseksi, kun otetaan huomioon, etteivät ne olisi voineet missään tapauksessa hyötyä kyseisestä tuesta ja niiden olisi pitänyt kilpailla muiden liikenteenharjoittajien kanssa, joilla oli mahdollisuus saada tätä tukea.
Non-applicability of the derogations provided for in Article 87(2) and (3)
87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyjen poikkeusten soveltumattomuus tukeen
For the following reasons, none of the derogations provided for in Article 87(2) and (3) (formerly Article 92(2) and (3)) may be applied.
Yhtäkään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa (entisessä 92 artiklan 2 ja 3 kohdassa) määrättyä poikkeusta ei voida soveltaa syistä, jotka mainitaan seuraavassa.
The Italian authorities stated that the aid was required to allow the development of a region beset by difficult economic circumstances.
Italian viranomaiset toteavat, että tuki oli tarpeen, jotta olisi voitu mahdollistaa vaikeissa taloudellisissa olosuhteissa kamppailevan alueen kehitys.
Although Sardinia is a region eligible for regional aid, the derogation provided for in Article 87(3)(a), of the Treaty cannot be applied because the aid in question was not granted for the purpose of promoting regional development but simply to benefit shipping companies.
Vaikka Sardinia onkin aluekehitystukeen oikeutettu alue, perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrättyä poikkeusta ei voida soveltaa, koska tarkasteltavana olevaa tukea ei ollut myönnetty tukena taloudellisen kehityksen edistämiseen, vaan se rajoittui pelkästään laivayhtiöihin.
The Italian authorities failed to demonstrate sufficiently how the aid schemes benefiting Sardinia shipping companies enabled development of the region under the terms of Community laws applicable at that time, i.e. the Commission communication on the method of application of Article 92(3)(a) and (c) to regional aid [12].
Italian viranomaiset eivät ole riittävällä tavalla osoittaneet, miten sardinialaisten laivayhtiöiden hyväksi toteutettu tukijärjestelmä olisi mahdollistanut aluekehityksen tuolloin voimassa olleiden yhteisön sääntöjen mukaisesti, jotka sisältyivät komission tiedonantoon perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamisesta aluetukeen [12].
Although the region of Sardinia was included in the list of proposed regions for the purpose of Article 92(3)(a), (see Annex I to the above mentioned Communication), it has not been shown that the measure was necessary as an aid to initial investment or to job creation, or that it could be considered a short-term operational aid to compensate for particular or permanent regional disadvantages, allowing sustainable and balanced development without giving rise to excess capacity in the sector in question.
Vaikka Sardinia sisältyikin luetteloon alueista, joita oli ehdotettu 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan piiriin (ks. mainitun tiedonannon liite I), ei ole voitu näyttää toteen, että tukitoimenpide olisi ollut tarpeen tukena alkuinvestointeihin tai työpaikkojen luomiseen tai että sitä olisi voitu pitää ajallisesti rajoitettuna toimintatukena, jolla kompensoidaan alueen erityisiä tai pysyviä haittoja ja joka mahdollistaa kestävän ja tasapainoisen kehityksen johtamatta liikakapasiteettiin kyseisellä sektorilla.
The communication also states that any regional aid should respect the Community guidelines laid down for given industrial sectors such as the shipbuilding sector, which is not the case in the aid scheme in question, as will be shown below.
Tiedonannossa todettiin myös, että kaikessa aluetuessa on noudatettava yhteisön suuntaviivoja eri elinkeinoelämän aloilla (kuten laivanrakennuksessa) myönnettävälle valtiontuelle. Näin ei kuitenkaan ole laita tarkasteltavana olevassa tukijärjestelmässä, kuten jäljempänä osoitetaan.
The aid could not therefore benefit from the derogation in Article 87(3)(a).
Tukeen ei näin ollen voida soveltaa 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista poikkeusta.
Nor may the derogation in Article 87(3)(c) on aid for the purpose of promoting the development of certain economic activities be relied upon since the scheme in question does not respect Community guidelines in force during the period 1988-96.
Liioin ei voida vedota 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiseen poikkeukseen, joka koskee tukea tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen, koska tarkasteltavana olevassa tukijärjestelmässä ei noudateta vuosina 1988–1996 voimassa olleita yhteisön suuntaviivoja.
The relevant regulations in force at the time, i.e., Chapter II of Annex I to the 1989 guidelines on State aid to shipping companies [13], provided that such aid may be granted on the condition that it did not alter trade conditions to an extent contrary to common interest.
Tuolloin voimassa olleiden sääntöjen (laivayhtiöille myönnettävää valtiontukea koskevat suuntaviivat vuodelta 1989, niiden liitteen I luku II [13]) mukaan tukea voitiin myöntää sillä ehdolla, ettei se muuttanut kaupan ehtoja yhteisen edun vastaisella tavalla.
The seventh paragraph of the above guidelines states ‘… The common interest would be served by measures aiming above all at maintaining ships under the Community flag, in other words by countering the tendency to use third country flags, in particular by improving technological equipment and, secondly, by recruiting as many Community seafarers as possible on board such ships’.
Mainittujen suuntaviivojen seitsemännessä kohdassa mainitaan, että yhteistä etua palvelisivat toimenpiteet, joilla pyrittäisiin ensinnäkin pitämään alukset yhteisön lipun alla eli vastustamaan suuntausta purjehtia kolmansien maiden lipun alla (erityisesti parantamalla teknistä varustusta) ja toiseksi pestaamalla näille aluksille mahdollisimman suuressa määrin yhteisön merenkulkijoita.
In this case, the Italian authorities did not provide enough information to show that the original Sardinian regional scheme could be justified by improving safety on the ships or safeguarding the employment of Community seafarers.
Italian viranomaiset eivät ole esittäneet riittäviä tietoja osoittaakseen, että Sardinian alueen alkuperäistä tukijärjestelmää olisi voitu perustella alusten turvallisuuden parantamisella tai yhteisön merenkulkijoiden työllisyyden suojaamisella.
Chapter II(6) of Annex I to the 1989 guidelines on State aid to shipping companies provided that aid could be granted to shipping companies for the building, conversion or repair of ships only on condition that they were calculated within limits established by Community law and in particular by Council Directive 87/167/EEC of 26 January 1987 on aid for shipbuilding [14] and by Council Directive 90/684/EEC [15] and Council Regulation (EC) No 3094/95 [16].
Laivayhtiöille myönnettävää valtiontukea koskevien vuoden 1989 suuntaviivojen liitteen I luvun II kohdan 6 mukaan laivayhtiöille voitiin myöntää tukea alusten rakentamista, muuntamista tai korjaamista varten ainoastaan sillä ehdolla, että tuki määritetään niissä rajoissa, jotka vahvistetaan yhteisön lainsäädännössä ja erityisesti laivanrakennusteollisuudelle myönnettävistä tuista 26 päivänä tammikuuta 1987 annetussa neuvoston direktiivissä 87/167/ETY [14] ja sitä seuranneissa neuvoston direktiivissä 90/684/ETY [15] ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3094/95 [16].
Article 4 of Directive 87/167/EEC provided as follows: production aid in favour of shipbuilding and ship conversion may be considered compatible with the common market provided that the total amount of aid granted in support of any individual contract does not exceed, in grant equivalent, a common maximum ceiling expressed as a percentage of the contract value before aid, hereinafter referred to as the ceiling.
Direktiivin 87/167/ETY 4 artiklan mukaan laivanrakennuksen ja -muuntamisen tukia voidaan pitää yhteismarkkinoille soveltuvina, jos yksittäiselle sopimukselle myönnetyn tuen määrä avustusekvivalentteina laskettuna ei ylitä ylintä yhteistä kattoa, jäljempänä ’katto’, joka ilmaistaan prosenttiosuutena tukea edeltävästä sopimusarvosta.