natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Advantages conferred to Tieliikelaitos on a permanent basis: the inapplicability of bankruptcy law and deviations from normal tax law
Tieliikelaitokselle pysyvästi myönnetyt edut: konkurssilainsäädännön soveltumattomuus ja poikkeukset tavanomaisesta verolainsäädännöstä
Bankruptcy legislation
Konkurssilainsäädäntö
The complainants consider that the fact that Tieliikelaitos is not included within the scope of bankruptcy legislation constitutes prohibited State aid.
Kantelijoiden mukaan Tieliikelaitoksen jääminen konkurssilainsäädännön soveltamisalan ulkopuolelle on kiellettyä valtiontukea.
They point out that although the current Bankruptcy Act entered into force only on 1 September 2004, the possibility to declare Tieliikelaitos bankrupt did not exist before either.
Ne huomauttavat, että vaikka nykyinen konkurssilaki tuli voimaan vasta 1 päivänä syyskuuta 2004, mahdollisuutta asettaa Tieliikelaitos konkurssiin ei ollut olemassa sitä ennenkään.
The complainants believe that it is sufficient that the possibility for this sort of aid exists, even if the threat of bankruptcy never arose.
Kantelijoiden käsityksen mukaan on riittävää, että mahdollisuus tällaiseen tukeen on olemassa, vaikkei konkurssin uhka koskaan toteutuisikaan.
They stress that Tieliikelaitos had a possibility to receive financing on more favourable conditions thanks to the respective legal provision.
Ne painottavat sitä, että Tieliikelaitoksella oli mahdollisuus hankkia rahoitusta edullisemmin ehdoin kyseisen säännöksen ansiosta.
In addition, Tieliikelaitos continually orders services and materials from external suppliers, which constitutes debt by Tieliikelaitos to these external actors.
Lisäksi Tieliikelaitos tilaa koko ajan ulkopuolisilta toimittajilta palveluja ja materiaalia, jotka ovat Tieliikelaitoksen velkaa näille ulkopuolisille toimijoille.
Tieliikelaitos can thereby obtain a competitive advantage as it cannot be declared bankrupt.
Tällä tavoin Tieliikelaitokselle koituu kilpailuetu siitä, että sitä ei voida asettaa konkurssiin.
Furthermore, they draw the Commission’s attention to the fact that the guarantee fee on the loans raised and guarantees granted by a State Enterprise, the purpose of which is to compensate for the fact that an organisation operating as a part of the State may receive external financing on more favourable terms, was introduced only in 2003 (Article 5 of the State Enterprise Act).
Kantelijat pyytävät komissiota kiinnittämään huomiota siihen, että valtion liikelaitoksen ottamista lainoista ja sen antamista takauksista maksettava takausmaksu, jonka tarkoituksena on kompensoida sitä, että valtion osana toimiva yhteisö voi hankkia ulkopuolista rahoitusta edullisemmin ehdoin, otettiin käyttöön vasta vuonna 2003 (valtion liikelaitoksista annetun lain 5 §).
This implies that Tieliikelaitos has not paid such a fee so far (it is not applicable retroactively to pre-2003 loans raised by Tieliikelaitos).
Tämä tarkoittaa sitä, että Tieliikelaitos ei ole tähän mennessä maksanut kyseistä maksua (sillä sitä ei sovelleta takautuvasti Tieliikelaitoksen ennen vuotta 2003 ottamiin lainoihin).
In any case, the complainants note that private undertakings, which can be declared bankrupt under Finnish law, must also give the loan provider guarantees which match the cost of the State guarantee fee.
Kantelijat huomauttavat, että myös yksityiset yritykset, jotka voidaan Suomen lainsäädännön mukaan asettaa konkurssiin, joutuvat antamaan lainan myöntäjille vakuuksia, joiden kustannus vastaa valtion takausmaksun kustannusta.
Expenses of this kind are incurred due to, for example, the mortgaging of immovable property and permanent leases, as well as guarantees provided by financial institutions and other parties.
Tällaisia kustannuksia aiheutuu esimerkiksi kiinteän omaisuuden ja pysyvien vuokraoikeuksien kiinnityksistä sekä rahoituslaitosten ja muiden osapuolten antamista takauksista.
Tax treatment
Verokohtelu
In the complainants’ view, the fact that Tieliikelaitos does not pay corporate income tax to the State, because State contracts make up more than half of its turnover, constitutes prohibited aid.
Kantelijoiden näkemyksen mukaan se, ettei Tieliikelaitos maksa yhteisöveroa valtiolle, koska yli puolet sen liikevaihdosta muodostuu valtion kanssa sovituista urakoista, on kiellettyä tukea.
The complainants consider that Tieliikelaitos obtained an advantage of EUR 14,5 million through this tax exemption for the years 2001 to 2004 alone, as it would have had to pay EUR 14,5 million more taxes, had it been subject to the 29 % tax rate applicable to private undertakings in the years 2001 to 2004 (in 2005 the rate was lowered to 26 %).
Kantelijat katsovat, että Tieliikelaitos sai tämän verovapautuksen ansiosta 14,5 miljoonan euron hyödyn jo pelkästään vuosina 2001–2004, sillä sen olisi pitänyt maksaa 14,5 miljoonaa euroa enemmän veroja, jos sitä olisi verotettu yksityisiin yrityksiin vuosina 2001–2004 sovelletun 29 prosentin yhteisöverokannan mukaisesti (vuonna 2005 yhteisöverokanta alennettiin 26 prosenttiin).
The fact that Tieliikelaitos has disbursed part of its earnings to the State corresponds to the payment of a dividend by a private limited company, the size of which is always decided by the shareholders at the Annual General Meeting.
Se, että Tieliikelaitos on tilittänyt osan liikevoitostaan valtiolle takaisin, vastaa puolestaan yksityisessä osakeyhtiössä maksettavaa osinkoa, jonka suuruuden osakkaat päättävät aina yhtiökokouksessa.
The dividend is only paid from earnings that are left over after the payment of corporate income tax.
Osinkoa maksetaan vain yhteisöveron maksamisen jälkeen jäljelle jäävästä liikevoitosta.
Burdens ensuing from the specific status of Tieliikelaitos
Tieliikelaitoksen erikoisasemasta aiheutuvat rasitteet
With respect to Tieliikelaitos being legally obliged to submit offers to every call for tenders for the maintenance of the road network, both during the transition period and after its expiry, the complainants do not see any additional financial burden on Tieliikelaitos.
Kantelijat eivät näe Tieliikelaitokselle aiheutuvan taloudellista lisärasitetta siitä, että sillä on ollut lakisääteinen velvollisuus tehdä tarjous kaikissa teiden kunnossapitoa koskevissa tarjouskilpailuissa sekä siirtymäkauden aikana että sen jälkeen.
In any case, complainants consider that Tieliikelaitos’ financial statements do not show such additional expenditure.
Kantelijoiden mukaan Tieliikelaitoksen tilinpäätöksistä ei käy ilmi, että sille olisi aiheutunut tästä ylimääräisiä menoja.
As Tieliikelaitos has offices throughout Finland, complainants believe it has an excellent opportunity to provide maintenance services in the whole country.
Koska Tieliikelaitoksella on toimipisteitä ympäri Suomea, kantelijat uskovat, että sillä on erinomainen mahdollisuus tarjota kunnossapitopalveluita koko maan alueella.
In addition, the Road Administration has introduced, in order to support participation to tenders, a EUR 5,000 fee that it pays to all bidders whose bids corresponded to tender documentation.
Tukeakseen tarjouskilpailuihin osallistumista Tiehallinto on ottanut käyttöön 5000 euron suuruisen korvauksen, jonka se maksaa kaikille tarjoajille, joiden tarjous on ollut tarjousasiakirjojen mukainen.
On average, 4-4,7 contractors submitted their bids for each maintenance contract put for tender in 2001-2004.
Vuosina 2001–2004 saatiin kuhunkin kilpailutettuun kunnossapitourakkaan keskimäärin 4–4,7 tarjousta.
This demonstrates companies’ interest in making bids.
Tämä osoittaa yritysten kiinnostuksen tarjousten tekemiseen.
Similarly the complainants contest that Tieliikelaitos’ had additional expenses compared to other companies active in the sector due to its obligation to be prepared for providing its services in emergency situations.
Kantelijat niin ikään kiistävät sen, että Tieliikelaitokselle olisi aiheutunut muihin alalla toimiviin yrityksiin verrattuna lisäkustannuksia siitä, että sen on oltava valmis tuottamaan palveluja poikkeustilanteissa.
First, they stress that no such extra expense could be identified in Tieliikelaitos’ financial statements.
Ensiksikin kantelijat korostavat sitä, että tällainen ylimääräinen kustannuserä ei ole yksilöitävissä Tieliikelaitoksen tilinpäätöksissä.
Second, the complainants believe that all companies must prepare for emergency conditions, and that it is a part of a private company’s risk management system.
Toiseksi kantelijat katsovat, että jokaisen yrityksen on varauduttava poikkeusoloihin ja että se on osa yksityisen yrityksen riskienhallintajärjestelmää.
Furthermore, the complainants believe that in Tieliikelaitos’ financial accounts there is no separation between costs and receipts associated with clearly identified service of general economic interest and those associated with other services, and that no parameter has been defined for allocating costs and revenue between two such categories of services.
Kantelijoiden näkemyksen mukaan Tieliikelaitoksen kirjanpidossa ei eritellä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista ja muista palveluista syntyneitä tuloja ja menoja eikä myöskään määritellä perusteita menojen ja tulojen kohdentamiselle näiden kahden palveluluokan välillä.
Therefore the complainants stress that the measures in favour of Tieliikelaitos cannot be qualified as compensation for public service obligation.
Tämän vuoksi kantelijat korostavat, että Tieliikelaitoksen eduksi toteutettuja toimenpiteitä ei voida luokitella korvaukseksi julkisen palvelun velvoitteesta.
As to restrictions imposed on operations of Tieliikelaitos, the complainants emphasize that the follow-up group established by the Ministry of Transport and Communications has noted that Tieliikelaitos has repeatedly violated respective restrictions, for example by building energy networks and municipal engineering.
Tieliikelaitoksen toiminnan rajoituksia kantelijat kommentoivat korostamalla sitä, että liikenne- ja viestintäministeriön asettama seurantaryhmä on todennut, että Tieliikelaitos on toistuvasti rikkonut kyseisiä rajoituksia esimerkiksi rakentamalla energiaverkkoja ja kunnallistekniikkaa.
Hence, they have not caused significant costs and loss of income, nor have such items been presented in Tieliikelaitos’ financial statements.
Näin ollen rajoituksista ei ole aiheutunut huomattavia kustannuksia ja tulonmenetyksiä eikä tällaisia eriä ole myöskään kirjattu Tieliikelaitoksen tilinpäätöksiin.
Overall conclusions by the complainants
Kantelijoiden yleiset päätelmät
All in all, the complainants believe that the Tieliikelaitos has received at least EUR 164-171 million in prohibited aid:
Kantelijoiden kantana on, että Tieliikelaitos on vastaanottanut vähintään 164–171 miljoonaa euroa kiellettyä tukea:
Resulting aid
Saatu tuki
Interest rate subsidies from the loan 2001-2004,
Lainalle vuosina 2001–2004 myönnetty korkotuki
Equipment,
Kalusto
Extractable land resources,
Irrottamattomat maa-ainekset
Extracted land resources,
Irrotetut maa-ainekset
Negotiated contracts 2001-2004,
Neuvottelu-urakat 2001–2004
Adjustment of personnel 2001-2004,
Henkilöstön sopeuttamistoimet 2001–2004
Tax benefits 2001-2004,
Veroedut 2001–2004
According to the complainants, respective sums must be increased by the amount of aid received through negotiated contracts in ferry traffic and interest income on funds returned annually from negotiated contracts through the expenditure adjustment procedure.
Kantelijoiden mukaan kyseisiin määriin on lisättävä lauttaliikenteen neuvottelu-urakoihin liittyvä tuen määrä sekä neuvottelu-urakoihin sovelletun menonoikaisumenettelyn perusteella vuosittain palautetuista varoista saatu korkotuotto.
The complainants believe that Tieliikelaitos has received advantages which have reduced its expenses and which it could not have received under normal market conditions.
Kantelijat uskovat, että Tieliikelaitos on saanut etua, joka on pienentänyt sen kustannuksia ja jota se ei olisi voinut saada tavanomaisten markkinaehtojen vallitessa.
While the complainants do not contest that there were the cost savings achieved through the opening up of the market to competition, they stress that during the transitional period Tieliikelaitos received aid that was almost equal to the savings for the State for the same period.
Vaikkeivät kantelijat kiistä sitä, että markkinoiden avaamisesta kilpailulle on valtiolle koitunut kustannussäästöjä, ne korostavat kuitenkin, että Tieliikelaitos sai siirtymäkauden aikana tukea lähes kustannussäästöjen suuruisen määrän.
The complainants consider the aid granted to Tieliikelaitos has distorted competition in the infrastructure sector and allowed Tieliikelaitos to carry out contracts at a lower margin than private actors in a competitive market.
Kantelijoiden mukaan Tieliikelaitokselle myönnetty tuki on vääristänyt infrastruktuurialan kilpailua ja sallinut Tieliikelaitoksen toteuttaa urakoita kilpailluilla markkinoilla yksityisiä toimijoita pienemmällä katteella.
In the complainants’ view Tieliikelaitos has enjoyed a dominant market position in road maintenance contracts throughout the transitional period, and in 2005 it got 88 % of new maintenance contracts awarded by the Road administration.
Kantelijat katsovat, että Tieliikelaitoksella on ollut määräävä markkina-asema teiden kunnossapitourakoissa koko siirtymäkauden ajan, ja vuonna 2005 se sai 88 prosenttia Tiehallinnon uusista kunnossapitourakoista.
This would show that the opening up of the market has failed.
Tämä tarkoittaisi, että markkinoiden avautuminen ei ole onnistunut.
Thus, the complainants dispute that the State aid measures have been necessary and proportionate to the results, in other words the liberalisation of Finland’s road maintenance and ferry traffic markets.
Kantelijat kiistävät, että valtion tukitoimet ovat olleet välttämättömiä ja oikeassa suhteessa tavoiteltuun tulokseen eli Suomen tienpidon ja lauttaliikenteen markkinoiden avaamiseen nähden.
Therefore, in the complainants’ view, the State aid received by Tieliikelaitos has not been justified and is thus incompatible with the common market.
Kantelijat esittävät tämän perusteella kantanaan, että Tieliikelaitoksen saama valtiontuki ei ole ollut oikeutettua, minkä vuoksi se ei sovellu yhteismarkkinoille.
COMMENTS SUBMITTED BY THE FINNISH AUTHORITIES
SUOMEN VIRANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
First, the Finnish authorities explain the reasons underlying the approach which was chosen for liberalising road services market in Finland.
Ensiksikin Suomen viranomaiset esittävät perustelut Suomen tienpidon markkinoiden avaamiseen valitulle lähestymistavalle.
In their view, the gradual opening of the market together with granting a job security to the employees of Tieliikelaitos was necessary to achieve a political compromise on the market opening.
Niiden näkemyksen mukaan markkinoiden avaamista koskevan poliittisen kompromissin saavuttaminen edellytti, että markkinat avattiin asteittain ja Tieliikelaitoksen henkilöstölle varmistettiin työsuhdeturva.
In fact, the Finnish government started to work on the design of the road services reform already in 1994.
Suomen hallitus aloitti itse asiassa tielaitosuudistuksen suunnittelun jo vuonna 1994.
Nevertheless, given the vested interests involved, for a long time it was not possible to reach an agreement on the market liberalisation and on 20 May 1997 the Government’s Committee on Economic policy decided to keep the existing system largely unchanged except for introducing certain ‘border-lines’ between administrative and ‘production’ functions of the Road Service.
Koska asiaan liittyi erityisiä etuja, markkinoiden avaamisesta ei ollut mahdollista päästä sopuun pitkään aikaan; 20 päivänä toukokuuta 1997 valtioneuvoston talouspoliittinen ministerivaliokunta päätti pitää olemassa olevan järjestelmän pääosiltaan entisellään, lukuun ottamatta tiettyjen rajojen määrittämistä Tielaitoksen hallinnollisten ja tuotantotoimintojen välille.
It is only at the beginning of 2000 that the Government could reach a political agreement on the gradual liberalisation of the road services' market.
Hallitus pääsi poliittiseen yhteisymmärrykseen tienpidon markkinoiden asteittaisesta avaamisesta vasta vuoden 2000 alkupuolella.
This agreement was reflected in the package of legislative proposals submitted to the Parliament, namely the proposals for the Act on the Road Administration and the Act governing Tieliikelaitos, as well as the preliminary proposal for the annual budget law (the latter containing the foreseen financing necessary to measures accompanying the reform).
Tämän yhteisymmärryksen perusteella eduskunnalle annettiin käsiteltäväksi hallituksen esitys, johon sisältyivät ehdotukset laeiksi Tiehallinnosta ja Tieliikelaitoksesta sekä vuotuinen alustava talousarvioesitys, joka sisälsi arvion uudistukseen liittyvien toimenpiteiden edellyttämästä rahoituksesta.
When approving the respective acts, the Parliament not only endorsed the package of support measures for the benefit of Tieliikelaitos proposed by the Government, but decided that additional safeguards for the benefit of the undertaking’s employees would be introduced.
Hyväksyessään kyseiset säädökset eduskunta paitsi vahvisti hallituksen ehdottaman Tieliikelaitosta koskevan tukitoimenpidepaketin se myös päätti ylimääräisten turvatoimenpiteiden toteuttamisesta yrityksen henkilöstön tukemiseksi.
On top of the political and social considerations, there was also a competition-related aspect underpinning the market liberalisation model chosen by the Finnish Government.
Suomen hallituksen valitsemaa markkinoiden avaamismallia tuki poliittisten ja sosiaalisten näkökohtien lisäksi eräs kilpailuun liittyvä seikka.
In view of the Finnish authorities, market opening without transition may have led to an oligopoly or even monopoly on the market, as Tieliikelaitos would have disappeared from the market, with its share being picked up by the biggest private competitors.
Suomen viranomaisten mukaan markkinoiden avaaminen ilman siirtymäkautta olisi saattanut johtaa oligopolin tai jopa monopolin syntymiseen, kun Tieliikelaitos olisi poistunut markkinoilta ja sen suurimmat yksityiset kilpailijat olisivat vallanneet sen markkinaosuuden.
Finland believes that the actions it has carried out do not constitute State aid.
Suomi katsoo, että toteutettuja toimenpiteitä ei voida pitää valtiontukena.
Even if the Commission were to hold that the actions include State aid, the Finnish authorities believe that the aid should be declared compatible with the common market.
Vaikka komissio toteaisi kyseisten toimenpiteiden sisältävän valtiontukea, Suomen viranomaisten mukaan tukea olisi pidettävä yhteismarkkinoille soveltuvana.
To substantiate its position, Finland submitted , inter alia, an expert economic statement from brokerage company Icecapital Securities Ltd related to the alleged economic advantages conferred to Tieliikelaitos (hereinafter referred to as ‘the Expert statement’).
Suomi esitti kantansa tueksi muun muassa ICECAPITAL Pankkiiriliike Oy:n laatiman taloudellisen asiantuntijalausunnon, joka koski väitettyjä Tieliikelaitoksen saamia taloudellisia etuja, jäljempänä ’asiantuntijalausunto’.
While the complainants doubt the validity of this Expert statement, on the grounds that Icecapital would be economically dependent on Tieliikelaitos, the Finnish authorities argue that Tieliikelaitos is only one of Icecapital’s clients among many others.
Kantelijat epäilevät asiantuntijalausunnon paikkansapitävyyttä, koska niiden mukaan ICECAPITAL olisi taloudellisesti riippuvainen Tieliikelaitoksesta, kun taas Suomen viranomaiset väittävät, että Tieliikelaitos on vain yksi ICECAPITALin asiakkaista monien joukossa.
IceCapital’s work for Tieliikelaitos was occasional during the two years they had business relation (In 2005 IceCapital’s work for Tieliikelaitos brought 4,7 % from its annual revenues; in 2006 — 3,1 %).
ICECAPITAL teki Tieliikelaitokselle satunnaisesti työsuorituksia sen kahden vuoden aikana, jona ne olivat keskenään liikesuhteessa (ICECAPITALin Tieliikelaitokselle tekemien työsuoritusten osuus sen vuosituloista oli 4,7 prosenttia vuonna 2005 ja 3,1 prosenttia vuonna 2006).
The Finnish government has subjected the provision of the Expert statement to tender, and Icecapital was chosen to provide the statement.
Suomen valtio oli järjestänyt asiantuntijalausunnon laatimisesta tarjouskilpailun, jossa ICECAPITAL oli valittu lausunnon laatijaksi.
The Finnish authorities also observe that the fact that Tieliikelaitos has used Icecapital’s services in the past has deepened Icecapital’s understanding of the earth-moving sector, which has been of benefit in the preparation of the Expert statement.
Suomen viranomaiset toteavat lisäksi, että koska Tieliikelaitos oli käyttänyt ICECAPITALin palveluja aikaisemmin, kyseisellä yrityksellä oli vankempi tuntemus maarakennusalasta, mistä oli etua asiantuntijalausunnon laatimisessa.
The Finnish authorities assert that it was not a case of a normal granting of a loan, where a company is granted a loan of a certain size, which is repaid with interest within a certain time.
Suomen viranomaiset väittävät, ettei kyse ollut tavallisesta lainanmyöntämisestä, jossa yritykselle myönnetään tietynsuuruinen laina, joka maksetaan korkoineen määrätyssä ajassa takaisin.
Rather, it was a transfer of assets to Tieliikelaitos with a repayment obligation.
Niiden mukaan kyse oli takaisinmaksuvelvoitteen sisältävästä omaisuuden siirtämisestä Tieliikelaitokselle.
Finland believes that if the entire stock of assets had been disbursed to Tieliikelaitos as equity, a distortion of competition might have been created.
Suomi katsoo, että jos koko omaisuus olisi luovutettu Tieliikelaitoksen hallintaan omana pääomana, tilanne olisi saattanut vääristää kilpailua.
When examining the balance sheets of private undertakings in this sector, the undertakings have fixed assets in their balance sheets acquired both as equity and as loans.
Kun tarkastellaan alalla toimivien yksityisten yritysten taseita, voidaan havaita, että yrityksillä on taseessa käyttöomaisuutta sekä omalla että vieraalla pääomalla hankittuna.
Therefore, it was important that Tieliikelaitos’ balance sheet included assets acquired as loans.
Tämän vuoksi oli tärkeää, että Tieliikelaitoksen taseessa oli vieraalla pääomalla hankittua omaisuutta.
If this had not been done, Finland claims that Tieliikelaitos would have gained a competitive advantage financially equal to the capital repayment of the loan.
Jos näin ei olisi tehty, olisi Tieliikelaitokselle Suomen esittämän väitteen mukaan muodostunut rahoituksellisesti lainanlyhennyksen suuruinen kilpailuetu.
The Finnish authorities believe that the structure of Tieliikelaitos’ opening balance sheet was created in line with the balance sheets of private undertakings in the sector.
Suomen viranomaisten näkemyksen mukaan Tieliikelaitoksen aloitustaseen rakenne noudatti alan yksityisten yritysten taserakennetta.
If the measure is examined as a normal long-term loan, Finland believes that the cost of the loan should be compared with the financing available on the market during the whole term of the loan.
Jos toimenpidettä tarkastellaan tavallisena pitkäaikaisena lainana, Suomi katsoo, että lainakustannuksia olisi verrattava koko laina-ajalta markkinoilta saatavissa olevaan rahoitukseen.
A comparison which only compares some years of the loan with market alternatives does not give a total picture of the cost of the loan.
Vertailu, jossa vertaillaan vain muutamia lainavuosia markkinoiden tarjoamiin vaihtoehtoihin, ei anna kokonaiskuvaa lainakustannuksista.
Therefore, Finland believes that the period 2005-2015 must be considered alongside the transitional period 2001-2004.
Näin ollen Suomi katsoo, että huomioon on otettava myös ajanjakso 2005–2015 siirtymäkauden 2001–2004 lisäksi.
The Finnish authorities state that Tieliikelaitos has not the possibility of terminating the loan agreement during the term of the loan without the consent of the lender.
Suomen viranomaiset toteavat, että Tieliikelaitos ei voi irtisanoa lainasopimusta sen voimassaoloaikana ilman lainanantajan suostumusta.