natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regarding heating oil, the original tax had been increased from EUR 40,90/1000 l to EUR 61,35/1000 l. The Commission considers therefore that any reduction of the tax going beyond the original level (namely EUR 40,90/1000 l), cannot be justified under the environmental guidelines and is therefore incompatible with the common market.
Lämmitysöljyn osalta alkuperäistä veroa korotettiin 40,90 eurosta/1000 litraa 61,35 euroon/1000 litraa. Komissio katsoo näin ollen, että alkuperäisen verotason (eli 40,90 euroa/1000 litraa) ylittävät veronalennukset eivät ole perusteltavissa ympäristötukea koskevilla suuntaviivoilla eivätkä ne siksi sovellu yhteismarkkinoille.
Regarding natural gas, the original tax had been increased from EUR 1,87/MWh to EUR 3,476/MWh (as of 1 April 1999), and EUR 5,50/MWh (as of 2003).
Metaanin osalta alkuperäistä veroa korotettiin 1,87 eurosta/MWh 3,476 euroon/MWh (1 päivästä huhtikuuta 1999 lähtien) ja edelleen 5,50 euroon/MWh (vuodesta 2003 lähtien).
The Commission considers therefore that any reduction of the tax going beyond the original level (namely EUR 1,87/1000 l), cannot be justified under the environmental guidelines and is therefore incompatible with the common market.
Komissio katsoo näin ollen, että alkuperäisen verotason (eli 1,87 euroa/MWh) ylittävät veronalennukset eivät ole perusteltavissa ympäristötukea koskevilla suuntaviivoilla eivätkä ne siksi sovellu yhteismarkkinoille.
Regarding the liquid gas, the original tax had been increased from EUR 25,56/1000 kg to EUR 38,34/1000 kg (as of 1 April 1999) and EUR 60,60/1000 kg (as of 2003).
Nestekaasun osalta alkuperäistä veroa korotettiin 25,56 eurosta/1000 kg 38,34 euroon/1000 kg (1 päivästä huhtikuuta 1999 lähtien) ja edelleen 60,60 euroon/1000 kg (vuodesta 2003 lähtien).
The Commission considers therefore that any reduction of the tax going beyond the original level (namely EUR 25,56/1000 kg), cannot be justified under the environmental guidelines and is therefore incompatible with the common market.
Komissio katsoo näin ollen, että alkuperäisen verotason (eli 25,56 euroa/1000 kg) ylittävät veronalennukset eivät ole perusteltavissa ympäristötukea koskevilla suuntaviivoilla eivätkä ne siksi sovellu yhteismarkkinoille.
With respect to the part of the aid which has not gone beyond the increase of the tax in 1999, the Commission has also determined whether the conditions of point 51.1(b) (applicable by analogy in accordance with point 52 of the guidelines) were respected.
Tukien sen osan osalta, joka ei ylitä vuoden 1999 veronkorotuksen määrää, on komissio myös tutkinut, täyttyvätkö 51.1 kohdan b alakohdan edellytykset (joita 52 kohdan mukaan voidaan soveltaa).
Point 51.1(b) states that exemption decisions covering a 10-year period with no degressivity may be justified in two cases and specifies two further conditions which must be met: (a) where the reduction concerns a Community tax, the amount effectively paid by the firms after the reduction must remain higher than the Community minimum in order to provide the firms with an incentive to improve environmental protection; (b) where the reduction concerns a domestic tax imposed in the absence of a Community tax, the firms eligible for the reduction must nevertheless pay a significant proportion of the national tax.
Suuntaviivojen 51.1 kohdan b alakohdan mukaan poikkeuspäätökset kymmenen vuoden ajaksi voidaan hyväksyä kahdessa tapauksessa, vaikka tuki olisi alenematon. Lisäksi seuraavien kahden edellytyksen on täytyttävä: a) kun alennus myönnetään yhteisön verosta, yrityksen maksaman veron määrän on oltava merkittävästi yhteisön vähimmäisverokantaa korkeampi, jotta yrityksiä kannustettaisiin parantamaan ympäristönsuojelua; b) kun alennus myönnetään yhteisön veron puuttuessa kannetusta kansallisesta verosta, yrityksen maksaman veron määrän on vastattava vähintään merkittävää osaa kansallisesta verosta.
Alternatively the environmental guidelines require that alternative measures (e.g. voluntary agreements) are in place, which is not the case here.
Vaihtoehtoisesti ympäristötukea koskevissa suuntaviivoissa edellytetään vaihtoehtoisten toimenpiteiden (esim. vapaaehtoisten sopimusten) käyttöä. Tällä ei kuitenkaan tässä yhteydessä ole merkitystä.
With regard to the three products concerned, namely heating oil, natural gas and liquid gas, the original level of taxation applied before the increase of the tax in 1999 exceeded the Community minima:
Kolmesta asianomaisesta tuotteesta – lämmitysöljystä, metaanista ja nestekaasusta – ennen vuoden 1999 veronkorotusta kannettu alkuperäinen vero ylitti yhteisön vähimmäisverotason:
For heating oil, the Community minimum tax rate was EUR 18,00/1000 l [16] for the years 2001-2003 and EUR 21,00/1000 l [17] for the years 2004-2006 and was therefore below the original level of taxation of EUR 40,90/1000 l.
Lämmitysöljyn yhteisön vähimmäisverotaso vuosina 2001–2003 oli 18,00 euroa/1000 litraa [16] ja vuosina 2004–2006 21,00 euroa/1000 litraa [17]; se oli siis alempi kuin alkuperäinen verotaso 40,90 euroa/1000 litraa.
For natural gas, the Community minimum tax rate was EUR 0,54/MWh for the years 2004-2006 and was therefore below the original level of taxation of EUR 1,87/MWh.
Metaanin osalta yhteisön vähimmäisveroaste vuosina 2004–2006 oli 0,54 euroa/MWh; se oli siis alempi kuin alkuperäinen verotaso 1,87 euroa/MWh.
For liquid gas, the Community minimum tax rate was EUR 0/1000 kg and was therefore below the original level of taxation of EUR 25,56/1000 kg.
Nestekaasun osalta yhteisön vähimmäisveroaste oli 0,00 euroa/1000 kg; se oli siis alempi kuin alkuperäinen verotaso 25,56 euroa/1000 kg.
With regard to the (word missing) heating fuels which were not subject to a Community minimum during the years 2001-2003, point 51.1(b), second indent, of the 2001 Guidelines on State aid for environmental protection requires benefiting companies to pay a significant proportion of the national tax.
Sellaisten polttoaineiden osalta, joille ei ollut vuosiksi 2001–2003 asetettu yhteisön vähimmäisveroastetta, määrätään vuonna 2001 annettujen ympäristötukea koskevien suuntaviivojen 51.1 kohdan b alakohdan toisessa luetelmakohdassa, että yritysten on maksettava vähintään merkittävä osa kansallisesta verosta.
The reason for that is to leave them with an incentive to improve their environmental performance.
Tähän on syynä se, että niitä tulee kannustaa parantamaan ympäristönsuojelua koskevia toimintatapojaan.
In the practice of the Commission, it has become clear that, in general 20 %, or the Community minimum that applies to energy uses that do fall within the scope of respective Directives can be regarded as a significant proportion.
Komission käytännön mukaan merkittävänä osana voidaan yleensä pitää 20 prosenttia tai tapauskohtaisen energiankulutuksen perusteella kutakin energiamuotoa koskevan direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa yhteisön vähimmäisveroastetta.
Even if one takes into account the highest national tax rate applicable in the period in question, namely EUR 5,5/MWh, in the year 2003, the 20 % threshold only amounts to EUR 1,1/MWh, and therefore remains under the original level of taxation, namely EUR 1,87/MWh.
Vaikka laskelmien perustana käytettäisiin korkeinta kyseisenä ajanjaksona sovellettua verokantaa, joka oli 5,50 euroa/MWh vuonna 2003, on 20 prosentin kynnysarvo 1,10 euroa/MWh, joka jää alle alkuperäisen verotason (1,87 euroa/MWh).
For these reasons, the Commission concludes that, as far as the tax reductions do not go beyond the original levels of taxation before the increase in 1999, the conditions set out in point 51.1 b are fulfilled.
Näistä syistä komissio tulee siihen tulokseen, että siltä osin kuin veronalennukset eivät ylitä vuoden 1999 korotusta edeltävää alkuperäistä verotasoa, 51.1 kohdan b alakohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät.
Regarding heating oil, the Commission considers therefore that the part of the reduction of the tax which goes beyond the original rate (namely EUR 40,90/1000 l) is incompatible, and that the part of the reduction above the original rate (the reduction from EUR 61,35/1000 l to EUR 40,90/1000 l) is compatible with the common market.
Lämmitysöljyn osalta komissio pitää alkuperäisen verotason (40,90 euroa/1000 litraa) ylittävää veronalennuksen osaa yhteismarkkinoille soveltumattomana, ja sitä osaa, joka ei ylitä alkuperäistä verotasoa (alennus 61,35 eurosta/1000 litraa 40,90 euroon/1000 litraa) yhteismarkkinoille soveltuvana.
Regarding natural gas, the Commission considers therefore that the part of the reduction of the tax, which goes beyond the original rate (namely EUR 1,87/MWh) is incompatible, and that the part of the reduction above the original rate (the reduction from EUR 3,476/MWh for the years 2001 and 2002 and EUR 5,5/MWh for the years 2003 to 2006 to EUR 1,87/MWh) is compatible with the common market.
Metaanin osalta komissio pitää alkuperäisen verotason (1,87 euroa/MWh) ylittävää veronalennuksen osaa yhteismarkkinoille soveltumattomana, ja sitä osaa, joka ei ylitä alkuperäistä verotasoa (alennus 3,476 eurosta/MWh vuosina 2001 ja 2002 sekä 5,50 eurosta/MWh vuosina 2003–20061, 87 euroon/MWh) yhteismarkkinoille soveltuvana.
Regarding liquid gas, the Commission considers therefore that the part of the reduction of the tax which goes beyond the original rate (namely EUR 25,56/1000 kg) is incompatible, and that the part of the reduction above the original rate (the reduction from EUR 38,34/1000 kg for the years 2001 and 2002 and EUR 60,60/1000 kg for the years 2003 to 2006 to EUR) is compatible with the common market.
Nestekaasun osalta komissio pitää alkuperäisen verotason (25,56 euroa/1000 kg) ylittävää veronalennuksen osaa yhteismarkkinoille soveltumattomana, ja sitä osaa, joka ei ylitä alkuperäistä verotasoa (alennus 38,34 eurosta/1000 kg vuosina 2001 ja 2002 sekä 60,60 eurosta/1000 kg vuosina 2003–2006) yhteismarkkinoille soveltuvana.
The Commission notes that the aid granted in the years 2001-2004 was granted in breach of Article 93(2) of the EC Treaty (now Article 88(2)) without registering it in time with the Commission and without awaiting the Commission’s Decision.
Komissio toteaa, että vuosina 2001–2004 myönnetty tuki oli perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan (nykyisin 88 artiklan 2 kohdan) vastainen, koska siitä ei ilmoitettu ajoissa komissiolle eikä siitä odotettu komission päätöstä.
Germany argues that the Commission knew about the aid as early as 29 August 2001, but that the Commission had not initiated proceedings under Article 88(2) of the EC Treaty until 22 October 2005.
Saksa esittää, että tuki on ollut komission tiedossa jo 29 päivästä elokuuta 2001 lähtien, mutta komissio on käynnistänyt perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn vasta 22 päivänä lokakuuta 2005.
In Germany’s opinion this decision is too late and with reference to Article 10(1) of Regulation (EC) No 659/1999 cannot be reconciled with the principles of proper administration.
Saksan näkemyksen mukaan käsiteltävänä oleva päätös tulee liian myöhään, ja viitaten asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 1 kohtaan se pitää sitä hyvän hallinnon periaatteiden vastaisena.
Germany therefore argues that the Commission is no longer authorised to establish the aid’s incompatibility with the common market.
Saksa esittää siksi vastaväitteenään, ettei komissiolla enää ole toimivaltaa tuen yhteismarkkinoille soveltuvuuden toteamiseen.
Unlawful aid is not eligible for the short examination periods specified in Article 4 of Regulation (EC) No 659/1999.
Sääntöjenvastaisiin tukiin ei kuitenkaan sovelleta asetuksen (EY) N:o 659/1999 4 artiklassa tarkoitettuja lyhyitä tutkinnan määräaikoja.
The principles of proper administration remain applicable, however.
Hyvän hallinnon periaatteita voidaan tässä yhteydessä kuitenkin soveltaa.
The Commission underlines nevertheless that it reserved its right to examine the aid under scrutiny in its Decision C(2002) 441 final of 13 February 2002 addressed to Germany.
Komissio korostaa kuitenkin, että Saksalle 13 päivänä helmikuuta 2002 osoittamassaan päätöksessä C(2002) 441 lopullinen se varasi oikeuden tutkia tukien sääntöjenmukaisuuden.
From the date cited by Germany (29 August 2001) until the opening of the formal investigation procedure (20 October 2005) the Commission addressed at least three requests for information to Germany and held a meeting with representatives from Germany.
Saksan mainitseman ajankohdan (29. elokuuta 2001) ja tutkintamenettelyn aloittamisen (20. lokakuuta 2005) välisenä aikana komissio on esittänyt Saksalle vähintään kolme tietojensaantipyyntöä sekä pitänyt yhden kokouksen Saksan edustajien kanssa.
Also, it was not until during this period that the Commission learnt of the two extensions of the tax refund, by two years in each case.
Se sai myös vasta tänä ajanjaksona tiedon veronpalautusjärjestelmän molemmista kaksivuotisista jatkamisista.
During the same period Germany addressed no less than five communications with additional information to the Commission.
Samana ajanjaksona Saksa toimitti komissiolle peräti viisi lisätietoja sisältänyttä ilmoitusta.
The mere fact that during the period in question Germany sent five communications to the Commission proves that it was also Germany’s view that the information had not been sufficiently complete to allow the Commission to take a decision on this case.
Jo se seikka, että Saksa toimitti kyseisenä ajanjaksona komissiolle viisi ilmoitusta, osoittaa, etteivät tiedot Saksankaan näkemyksen mukaan olleet riittävän täydelliset, jotta komissio olisi voinut tehdä päätöksen käsiteltävänä olevassa asiassa.
Citing the RSV judgment does not alter that fact.
Vetoaminen RSV-asiassa annettuun tuomioon ei sekään muuta tätä asiaa.
The case underlying that judgment is different.
Tapaus, johon kyseinen tuomio perustuu, on erilainen.
In that case, the Commission not only already had detailed knowledge of the aid (which is not so in the present case), but had even already taken a decision on the basic measure.
Toisin kuin nyt käsiteltävässä tapauksessa komissiolla oli tuolloin jo yksityiskohtaiset tiedot tuesta, ja lisäksi se oli jo tehnyt päätöksen perustoimenpiteestä.
Even taking into account the relevant ECJ case law, there is therefore no question of the Commission having failed to take action.
Myöskään yhteisöjen tuomioistuimen asiaa koskevan oikeuskäytännön perusteella komission ei siis voida väittää syyllistyneen laiminlyöntiin.
Article 10(1) of Regulation (EC) No 659/1999 has not been infringed.
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 1 kohtaa ei ole rikottu.
Regarding the notified part of the aid (ex number N 189/2005) neither Germany nor interested third parties argued that there had been specific infringements of the examination periods as referred to in Article 4(5) of Regulation (EC) No 659/1999.
Tuen ilmoitetun osan (ex N 189/2005) osalta sen paremmin Saksa kuin kolmannet osapuolet eivät ole nimenomaisesti väittäneet asetuksen (EY) N:o 659/1999 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja tutkinnan määräaikoja rikotun.
Furthermore, Germany did not apply the procedure provided for under Article 5(3) of that Regulation.
Lisäksi Saksa ei ole käyttänyt kyseisen direktiivin 5 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä.
Therefore, the arguments of Germany concerning the concrete application of the Regulation (EC) No 659/1999 must be discarded.
Tästä syystä Saksan esittämät, asetuksen (EY) N:o 659/1999 konkreettista soveltamista koskevat perustelut eivät ole päteviä.
The Commission points out that, pursuant to Article 14(1) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 [now Article 88] of the EC Treaty [18], any unlawful aid found to be incompatible with the common market granted under the scheme at issue must be recovered.
Komissio huomauttaa, että käsiteltävänä olevan tukiohjelman puitteissa myönnetyt sääntöjenvastaiset ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi katsottavat tuet on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan [nykyisin 88 artikla] soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 [18] 14 artiklan 1 kohdan mukaan perittävä takaisin.
Article 14(1) provides as follows: ‘The Commission shall not require recovery of the aid if this would be contrary to a general principle of Community law.’
Asetuksen 14 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: ”Komissio ei saa vaatia tuen takaisinperimistä, jos tämä olisi yhteisön lainsäädännön jonkin yleisen periaatteen vastaista.”
The Commission is required to take into consideration on its own initiative exceptional circumstances that provide such justification [19].
Komissiolla on velvollisuus ottaa oma-aloitteisesti huomioon sellaiset erityiset olosuhteet, joiden vuoksi tämä on perusteltua [19].
It should be examined whether, in this case, any general principle of Community law, such as the principle of legitimate expectations or of legal certainty, could be applied in order to preclude recovery from the beneficiaries of the unlawful and incompatible aid.
On tutkittava, voidaanko käsiteltävänä olevassa tapauksessa soveltaa jotakin yhteisön lainsäädännön yleistä periaatetta, kuten luottamuksensuojan tai oikeusvarmuuden periaatetta, jonka perusteella sääntöjenvastainen ja yhteismarkkinoille soveltumaton tuki voidaan jättää perimättä takaisin tuensaajilta.
The protection of legitimate expectations is a general principle protected under Community law.
Luottamuksensuojan periaate on yhteisön lainsäädännössä vahvistettu yleinen periaate.
For legitimate expectations to arise, previous assurances provided by the Commission administration regarding the legality of a certain measure are required.
Ennen kuin tällaisia perusteltuja odotuksia voi syntyä, komission on vahvistettava tietyn toimenpiteen lainmukaisuus. Tästä syystä yhteisön hallinnon täytyy olla jollain toiminnallaan tai suhtautumistavallaan synnyttänyt perusteltuja odotuksia.
According to the case-law, the principle of legal certainty is breached when the circumstances of uncertainty and lack of clarity led to the creation of an equivocal situation which the Commission should have clarified before it could take any action to order recover [21].
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeusvarmuuden periaatetta loukataan, kun epävarmat ja epäselvät olosuhteet luovat moniselitteisen oikeudellisen tilanteen, joka komission pitää selvittää ennen kuin se ryhtyy minkäänlaisiin toimenpiteisiin määrätäkseen jo maksetut tuet palautettaviksi [21].
Germany has not specifically demonstrated why recovery in itself should not be compatible with proper administration.
Saksa ei ole tarkemmin selittänyt, miksi takaisinperiminen sinänsä olisi hyvän hallinnon vastaista.
Under Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999, aid deemed to be unlawful and incompatible with the common market must be recovered as a matter of principle.
Sääntöjenvastaiset ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi katsottavat tuet on 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan mukaan lähtökohtaisesti perittävä takaisin.
Furthermore, and in particular, any legitimate expectation on the part of Germany was neither well founded nor worthy of protection.
Tällaista yleisperiaatteiden vastaisuutta ei voida todeta.
It was not well founded because the aid had not been notified.
Saksan mahdollinen luottamus ei ollut perusteltu eikä sitä ollut suojattava.
Germany could not therefore have legitimate expectations in the existence of that aid.
Se ei ollut perusteltu, koska tuista ei ollut ilmoitettu.
This applies all the more so because by the above-mentioned letter of 13 February 2002 the Commission drew Germany’s attention to the possibility that the aid might be checked.
Tästä syystä Saksa ei voinut luottaa näiden tukien jatkuvuuteen, varsinkin kun komissio vielä kiinnitti 13 päivänä helmikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Saksan huomion mahdolliseen valtiontukien valvontaan.
According to established ECJ case law, a prudent businessman could and should have asked the German authorities whether the aid had been notified and could have therefore found out that there was a risk of possible demand for recovery [22].
Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan harkitseva elinkeinonharjoittaja olisi voinut ja hänen olisi pitänyt kysyä Saksalta, oliko tuista ilmoitettu komissiolle, ja saada näin tietää mahdollisen takaisinperimisen riskistä [22].
If he deliberately or as a result of negligence failed to ask this, his legitimate expectations are not worthy of protection.
Jos hän on tietoisesti tai huolimattomuuttaan laiminlyönyt tämän, hänen luottamustaan ei ole suojattava.
In response to Germany’s objection that, as a result of verbal statements by Commission officials, Germany gained the impression that the aid was compatible with the common market, the Commission points out that it alone, under the responsibility of the College, is authorised to take such decisions.
Saksan väitteeseen, jonka mukaan se olisi saanut komission virkamiesten suullisista lausumista sen käsityksen, että kyseinen tuki soveltuu yhteismarkkinoille, komissio toteaa, että vain sillä, eli vastuullisella kollegiolla, on toimivalta tehdä tällaisia päätöksiä.
It also notes that there is no Commission document from which it could be concluded that the aid in question is compatible with the common market.
Lisäksi se toteaa, että mikään komission asiakirja ei anna aihetta päätellä käsiteltävänä olevien tukien soveltuvan yhteismarkkinoille.
In response to the objection that in the event of possible recovery a large number of undertakings would be threatened with insolvency, the Commission reiterates that recovery of part of the aid is necessary in order to enable restoration of the status quo ante, i.e. a situation without distorted competition.
Mitä tulee huomautukseen, jonka mukaan mahdollinen tukien takaisinperiminen uhkaisi saattaa monet yritykset maksukyvyttömyystilaan, komissio muistuttaa, että osa tuista on tarpeen periä takaisin, jotta voidaan palauttaa edeltänyt asiaintila eli vääristymätön kilpailutilanne.
If this means that individual undertakings are not viable, then that is only a result of competition taking place under market-economy conditions.
Mikäli yksittäiset yritykset eivät selviydy tästä, tämä on vain seurausta markkinatalouden ehdoilla tapahtuvasta kilpailusta.
From the considerations formulated in this decision it is clear that the recovery of the subsidies in question can not possibly be waived on grounds of legal certainty.
Tässä päätöksessä esitettyjen näkökohtien perusteella on selvää, että oikeusvarmuuden vuoksi kyseisiä tukia ei voida jättää perimättä takaisin.
The tax refunds granted must, in principle, be recovered in full where they have been deemed to constitute aid which is incompatible with the common market.
Siksi myönnetyt veronpalautukset on periaatteessa perittävä takaisin, mikäli ne julistetaan soveltumattomiksi yhteismarkkinoille.
The decision concerns the tax refund in question and must, including recovery, be effected without delay in accordance with Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty.
Päätös koskee käsiteltävänä olevaa veronpalautusta, ja se, samoin kuin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan mukainen tukien takaisinperiminen, on pantava välittömästi toimeen.
Under Article 14(1) of Council Regulation (EC) No 659/1999, where negative decisions are taken in cases of unlawful aid, the Commission is to decide that the Member State concerned must take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary.
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaan sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta.