natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to Austria, the existence of an open and transparent tender procedure which produced the market price was demonstrated by the fact that three bidders came forward with an indicative offer, of which GRAWE’s offer was second.
Kolme tarjouksentekijää jätti suuntaa-antavat hintatarjoukset, joista Grawen tarjous oli toiseksi parhain. Tämä osoittaa Itävallan mukaan, että kaupasta järjestettiin avoin tarjouskilpailu, joka johti yrityksen myyntiin markkinahintaan.
This indicated that GRAWE’s offer had not been below BB’s market value.
Tästä on pääteltävä, että Grawen tarjous ei ollut BB:n markkina-arvoa pienempi.
Austria referred to the outcome of the second attempt to privatise BB.
Itävalta viittaa tässä yhteydessä BB:n toisen yksityistämisyrityksen tulokseen.
All four offers at the time had been within a range of EUR 85 million to EUR 93 million. The EUR 100,3 million paid by GRAWE could therefore also be considered to be in line with market conditions.
Tuolloin kaikki neljä tarjousta olivat 85 miljoonan euron ja 93 miljoonan euron välillä, joten Grawen maksamaa 100,3 miljoonan euron kauppahintaa voidaan pitää markkinaehtojen mukaisena.
According to the State aid rules, Austria was not obliged to sell the bank in an open tender procedure at all but was free to choose either an open tender procedure or an expert evaluation.
Valtiontukisääntöjen mukaan Itävallan velvollisuutena ei ollut myydä pankkia avoimen tarjouskilpailun kautta. Se olisi sen sijaan voinut pyytää asiantuntijaa arvioimaan pankin arvon.
As long as the sales price was in keeping with these prior evaluations, State aid was not involved.
Jos kauppahinta vastaisi ennen myyntiä pyydettyä asiantuntija-arviota, siihen ei liittyisi valtiontukea.
In this context, the Commission had disregarded the fact that Austria had already presented a number of studies in the early phase of the investigation confirming its view that the price paid by GRAWE had been in line with market conditions.
Tässä yhteydessä komissio ei ole ottanut huomioon, että Itävalta oli tutkinnan varhaisessa vaiheessa jo pyytänyt useita asiantuntija-arvioita. Niissä vahvistettiin Itävallan kanta, jonka mukaan Grawen maksama kauppahinta oli markkinaehtojen mukainen.
Austria and GRAWE backed up their arguments by referring to the following studies and documents:
Itävalta ja Grawe perustelivat huomautuksiaan viittaamalla seuraaviin lausuntoihin ja asiakirjoihin:
the Consortium’s own assessment, which assumed a stand-alone equity value of BB in the range of EUR 50-75 million.
Konsortion suorittama arviointi, jonka mukaan BB:n varojen arvo oli 50–75 miljoonaa euroa.
In addition, Austria argued that the bidders had priced in the conditions of the tender procedure and therefore both offers had been higher than the actual market value.
Itävalta väitti myös, että tarjouksentekijät olivat ottaneet tarjouskilpailun ehdot huomioon hinnassaan, joten molemmat tarjoukset ylittivät todellisen markkina-arvon.
Austria offered to commission a further study by an independent expert in order to establish that a price in line with market conditions had been paid.
Itävalta tarjoutui teettämään vielä yhden arvioinnin riippumattomalla asiantuntijalla osoittaakseen, että maksettu kauppahinta oli markkinaehtojen mukainen.
The role of Ausfallhaftung in the sale of BB
Ausfallhaftung-takauksen merkitys BB:n myynnin kannalta
Throughout the investigation Austria repeatedly stressed the importance of Ausfallhaftung and the ensuing financial interest of the Province of Burgenland in the sale of BB, and in this was supported by GRAWE.
Itävalta on koko tutkinnan ajan korostanut yhä uudelleen Ausfallhaftung-takauksen merkitystä ja siitä johtuvaa Burgenlandin osavaltion taloudellista etua BB:n myynnissä. Grawe on tukenut tätä kantaa.
The criterion of ‘continued operation of Bank Burgenland and, at the same time, avoidance of the use of Ausfallhaftung’ was one of the conditions Austria had made public in the tender procedure and hence was known to all concerned.
BB:n toiminnan jatkumista ilman osavaltion Ausfallhaftung-takauksen käyttöönottoa koskeva kriteeri oli yksi Itävallan tarjouskilpailun yhteydessä julkistamista ehdoista ja siten kaikkien asianomaisten tiedossa.
In this connection, Austria and GRAWE presented the following arguments in particular.
Tältä osin Itävalta ja Grawe esittivät erityisesti seuraavat perustelut.
The basis for Ausfallhaftung could be found in statute.
Ausfallhaftung-takauksen voidaan katsoa perustuvan lainsäädäntöön.
In not accepting this argument, the Commission was ignoring the separation of powers in Austria between the legislature (the source of Ausfallhaftung), on the one hand, and the executive (the Province of Burgenland, which had taken the decision to sell BB), on the other.
Jos komissio ei hyväksy tätä perustelua, se jättää huomioimatta vallan jakamisen Itävallassa lainsäädäntövaltaan (Ausfallhaftung-takauksen lähde) ja toimeenpanovaltaan (Burgenlandin osavaltio, joka teki päätöksen BB:n myynnistä).
The relationship between the Province of Burgenland and BB could be likened to the situation of a parent company giving a guarantee for its subsidiary in the form of a comfort letter (Patronatserklärung).
Burgenlandin osavaltion suhdetta BB:hen voidaan verrata emoyhtiöön, joka antaa tytäryhtiölleen takausilmoituksen (ns. Patronatserklärung).
Such a guarantee would be taken into account when selling a subsidiary, as would any other off-balance sheet risk.
Myytäessä tytäryhtiö tällainen takaus otettaisiin huomioon kuten kaikki muut taseen ulkopuoliset riskit.
Austria further supported this view by referring to a judgment of the Austrian Supreme Court of 4 April 2006 [25].
Tämän väitteen tueksi Itävalta viittaa Itävallan korkeimman oikeuden 4 päivänä huhtikuuta 2006 antamaan tuomioon [25].
Furthermore, the Commission and Austria had agreed on the abolition of the guarantee as existing aid after a transitional period.
Lisäksi komissio ja Itävalta olivat sopineet Ausfallhaftung-takauksen poistamisesta olemassa olevana tukena siirtymäkauden jälkeen.
Until its abolition, Ausfallhaftung would be ‘legalised’, which should also allow the Province of Burgenland to take it into consideration when selling BB.
Poistamiseen asti Ausfallhaftung-takaus olisi laillinen, joten Burgenlandin osavaltio voisi ottaa sen huomioon myös BB:n myynnin yhteydessä.
The guarantee had not been granted by the Province of Burgenland with a view to the privatisation process and Austria had had no legal means of discharging itself from its guarantee prior to the sale of BB.
Burgenlandin osavaltio ei ole myöntänyt takausta yksityistämisprosessia varten eikä Itävallalla ollut lain mukaan mahdollisuutta poistaa takausta ennen BB:n myyntiä.
If the risk associated with Ausfallhaftung could not be taken into account under these circumstances, the Commission would effectively be preventing the Province of Burgenland from privatising BB.
Jos näissä olosuhteissa ei saataisi ottaa huomioon Ausfallhaftung-takaukseen liittyvää riskiä, komissio käytännössä estäisi Burgenlandin osavaltiota yksityistämästä BB:tä.
This would contradict the privatisation requirement in the Commission’s earlier decision on BB and would unlawfully restrict Member States' freedom to privatise their assets.
Tämä olisi ristiriidassa komission aikaisemman päätöksen kanssa, jossa edellytettiin BB:n yksityistämistä. Lisäksi se rajoittaisi kohtuuttomasti jäsenvaltioiden oikeutta yksityistää omaisuuseränsä.
Austria’s view was confirmed by the Commission’s own practice and by the European Courts.
Komission ja yhteisöjen tuomioistuinten päätöksentekokäytäntö vahvistavat Itävallan kannan.
In particular, the Commission had recognised that liabilities and off-balance sheet risks could be taken into account in a privatisation procedure [26].
Erityisesti komissio on todennut, että yksityistämisen yhteydessä voidaan ottaa huomioon sitoumukset ja taseen ulkopuoliset riskit [26].
In Gröditzer Stahlwerke, the Court of Justice of the European Communities also implicitly recognised that a guarantee given by the State, which was relevant to the liquidation of the undertaking, should be taken into account [27].
Gröditzer Stahlwerkeä koskevassa asiassa myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on myöntänyt epäsuoraan, että yrityksen selvitystilan kannalta merkityksellinen valtiontakaus voidaan ottaa huomioon [27].
The recognition of Ausfallhaftung as existing aid was therefore relevant.
Sen vuoksi Ausfallhaftung-takauksen luokittelu olemassa olevaksi tueksi on merkityksellinen seikka.
The risk that Ausfallhaftung might be called upon depended on the future risk profile of the bank and, therefore, on the risk profile of its new owner.
Takauksen käyttöönottoa koskeva riski riippuu pankin tulevasta riskiprofiilista ja siten uuden omistajan riskiprofiilista.
The Province of Burgenland had considered the risk associated with the Consortium as owner to be unacceptable.
Burgenlandin osavaltio ei voinut hyväksyä riskejä, joita BB:n myynti konsortiolle olisi tuonut mukanaan.
The fact that BB remained under the supervision of the FMA did not change this prognosis, as the FMA intervened only ex post.
Myöskään se, että BB on jatkossakin rahoitustarkastusviranomaisen valvonnassa, ei muuta tätä arviota, koska rahoitustarkastusviranomainen toimii vasta jälkikäteen.
The liquidation scenario presented by Austria
Itävallan esittämä selvitystilaskenaario
GRAWE submitted that it was wrong to use a liquidation scenario in this context as the Province of Burgenland had to decide, not on a liquidation of BB, but on which buyer it should choose.
Grawe väitti, että tässä yhteydessä on väärin viitata selvitystilaskenaarioon, sillä Burgenlandin osavaltion ei tarvinnut tehdä päätöstä BB:n selvitystilasta vaan sen oli ennemminkin valittava ostaja.
The liquidation scenario had been intended for a different situation (decision on restructuring aid).
Selvitystilaskenaario oli tarkoitettu toisenlaiseen tilanteeseen (rakenneuudistustukea koskeva päätös).
In addition, in a situation of Ausfallhaftung, the Province of Burgenland would not be able to demand the liquidation of all assets, as all creditors could address the Province directly with their claims.
Lisäksi Burgenlandin osavaltio ei pystyisi vaatimaan kaikkien varojen myyntiä, jos Ausfallhaftung-takaus otettaisiin käyttöön, sillä kaikki velkojat voisivat vaatia saataviaan suoraan osavaltiolta.
The refinancing of BB after its sale
BB:n jälleenrahoitus myynnin jälkeen
Austria linked this element to the criterion of ‘continued operation of BB and, at the same time, avoidance of the use of the guarantee’, maintaining that the announcement of the sale of BB to the Consortium might have led to an increase in BB’s refinancing needs and a significant liquidity outflow, and eventually might have triggered Ausfallhaftung.
Itävallan mukaan tämä tekijä liittyy BB:n toiminnan jatkumista ilman osavaltion Ausfallhaftung-takauksen käyttöönottoa koskevaan kriteeriin. Itävalta pitää kiinni siitä, että BB:n myynti konsortiolle olisi johtanut jälleenrahoitustarpeen kasvuun ja likviditeetin huomattavaan vähentymiseen, minkä seurauksena takaus olisi voitu ottaa käyttöön.
BB’s liquidity in the wake of the sale had been a crucial factor in the decision-making.
BB:n likviditeetti myynnin jälkeen vaikutti merkittävästi päätökseen.
The Consortium had also not excluded the possibility of deposit withdrawal by clients or the cancellation of inter-bank credit lines, albeit to a significantly lesser extent than estimated by Austria.
Konsortiokaan ei sulkenut kokonaan pois talletuspakoon ja pankkien välisten luottorajojen irtisanomiseen liittyviä riskejä, mutta se arvioi nämä riskit Itävaltaa paljon pienemmiksi.
Austria further underlined that it would have been less concerned on this score had the Consortium presented a financially strong business partner, as it had announced during the negotiations.
Lisäksi Itävalta korosti, että sen epäilyt olisivat vähentyneet huomattavasti, jos konsortio olisi tuonut mukaan taloudellisesti vahvan liikekumppanin, kuten se oli neuvotteluissa ilmoittanut.
Issues regarding the authorisation of the sale by the FMA
Rahoitustarkastusviranomaisen (FMA) kaupalle antamaan hyväksyntään liittyvät kysymykset
Austria explained that, according to Section 20 of the Banking Act, the FMA could only carry out the so-called ‘fit & proper test’ of the buyer of a bank when the parties had already entered into a binding agreement.
Itävallan mukaan rahoitustarkastusviranomainen FMA voi pankkilain (BWG) 20 pykälän mukaan suorittaa pankin ostajasta niin sanotun fit & proper -testin vasta sitten, kun osapuolet ovat tehneet sitovan kauppasopimuksen.
A hypothetical evaluation of more than one potential buyer would exceed the FMA’s powers.
FMA ylittäisi valtuutensa, jos se suorittaisi hypoteettisen arvion useammasta kuin yhdestä mahdollisesta ostajasta.
For the same reason, it was not possible to provide the Commission ex post with such an evaluation, as requested in the opening decision.
Samasta syystä ei ole mahdollista esittää komissiolle jälkikäteen tehtyä arviointia, jota komissio vaati menettelyn aloittamispäätöksessä.
Consequently, the FMA had refused to examine the documents both of the Consortium and of GRAWE, as both potential buyers had provided the FMA with documents in order to obtain permission prior to the sale [28].
Sekä konsortio että Grawe olivat ennen kauppaa pyytäneet kirjallisesti hyväksyntää, mutta FMA kieltäytyi tästä syystä tutkimasta toimitettuja asiakirjoja [28].
The FMA was required to evaluate any deal in an unbiased manner.
FMA:n velvollisuutena on tutkia jokainen kauppa puolueettomasti.
Austria stated that it had nevertheless tried to obtain a statement concerning the two remaining bidders.
Itävalta totesi, että se yritti kuitenkin saada arvion kahdesta jäljellä olevasta tarjouksentekijästä.
Informally, the FMA had indicated that an evaluation of GRAWE, which was well known to the authority, would probably only take a few weeks.
FMA ilmoitti, että sen ennestään hyvin tunteman Grawen tapauksessa arviointi veisi ainoastaan muutamia viikkoja.
In contrast, the evaluation of the Consortium also involved other authorities outside the European Union and would therefore presumably take more than three months.
Koska konsortion arviointiin osallistuisi myös Euroopan unionin ulkopuolisia viranomaisia, siihen kuluisi todennäköisesti yli kolme kuukautta.
However, the FMA was bound by law to react within three months; otherwise the sale would be deemed authorised.
FMA:n lakisääteisenä velvollisuutena on kuitenkin tehdä mahdollinen kielteinen päätös kolmen kuukauden kuluessa, muutoin kauppa katsottaisiin hyväksytyksi.
Therefore, a sale to the Consortium would inevitably lead to the FMA provisionally prohibiting the sale as a first step.
Tästä syystä FMA:n olisi pitänyt tilapäisesti kieltää mahdollinen myynti konsortiolle kolmen kuukauden kuluessa hakemuksesta.
The FMA could, however, continue with the examination and, if necessary, revoke its earlier refusal.
Siitä huolimatta FMA olisi voinut jatkaa konsortion BB:stä tekemän tarjouksen tutkimista ja tarvittaessa peruuttaa alkuperäisen kieltävän päätöksensä.
The whole process could take up to a year.
Koko menettely olisi voinut kestää jopa vuoden.
According to the FMA, the outcome would have been ‘entirely open’.
FMA:n mukaan menettelyn lopputulos oli ”täysin avoin”.
Against this background, Austria stressed that the Province of Burgenland had needed to sell BB on the basis of its own prognosis of the FMA’s final decision.
Itävalta korosti, että tämän vuoksi Burgenlandin osavaltion oli arvioitava itse, olisiko todennäköistä, että BB:n myynnille saataisiin FMA:n hyväksyntä.
However, Austria had considered that the FMA would never have allowed a sale to the Consortium.
Itävalta oletti, että FMA ei olisi missään tapauksessa hyväksynyt myyntiä konsortiolle.
The main considerations underlying the prognosis by the Province of Burgenland had been as follows:
Seuraavat seikat vaikuttivat eniten Burgenlandin osavaltion tekemään arvioon.
Back in 1994 SLAV International Bank AG had applied for a banking licence in Austria. The application was rejected on 17 November 1997.
SLAV International Bank AG oli jo vuonna 1994 hakenut pankkitoimilupaa Itävallassa, mutta sen hakemus hylättiin 17 päivänä marraskuuta 1997.
One of the grounds for rejection had been that the Ukrainian fund which was the owner at the time did not apply International Accounting Standards (IAS).
Hakemuksen hylkäämistä perusteltiin tuolloin muun muassa sillä, että silloinen omistaja, joka oli ukrainalainen rahasto, ei soveltanut kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja (IAS).
Apart from a small member of the Consortium, Active Bank Ltd with activities in Ukraine only, no banking activities had been carried on within the group thus far.
Lisäksi konserni ei toiminut pankkialalla lukuun ottamatta yksinomaan Unkarissa toimivaa pientä Active Bank Ltd:tä.
None of the Consortium’s members was rated by an internationally recognised rating agency.
Yhdelläkään konsortion jäsenellä ei ole kansainvälisesti tunnustetun luokituslaitoksen antamaa luottoluokitusta.
In contrast, in GRAWE Bank Burgenland would be gaining an experienced partner in the banking and capital market sector that had an ‘A’ rating and was well known to the FMA.
Grawesta Bank Burgenland saisi sitä vastoin pankki- ja pääomamarkkinoilla toimivan kokeneen kumppanin, jolla on A-luokitus ja jonka FMA tuntee hyvin.
Similarly, Austria referred to its experience during the two earlier unsuccessful attempts at privatising BB.
Lisäksi Itävalta viittasi kahteen ensimmäiseen yksityistämisyritykseen, jotka molemmat epäonnistuivat.
Especially during the second attempt, which ended in failure in August 2005, a Lithuania-based bank with a Russian owner had taken part and Austria had reason to believe that the FMA would have forbidden such a deal.
Erityisesti toiseen myyntiyritykseen, joka päättyi tuloksettomana elokuussa 2005, osallistui venäläisomistuksessa oleva liettualainen pankki. Tässä tapauksessa Itävallalla oli hyvät syyt olettaa, että rahoitustarkastusviranomainen ei hyväksyisi kauppaa.
Austria also noted that the decision would be more time-consuming owing to the non-existence of a memorandum of understanding as a basis for mutual cooperation and information exchange between the FMA and the Ukrainian National Bank.
Lisäksi Itävalta viittasi siihen, että päätöksen tekeminen olisi vaatinut huomattavasti enemmän aikaa, koska FMA:n ja Ukrainan keskuspankin välillä ei ole yhteistyötä ja tietojenvaihtoa helpottavaa yhteisymmärryspöytäkirjaa.
Furthermore, in order to preserve its good reputation, it was in GRAWE’s interests to intervene in the event of BB experiencing difficulties.
Lisäksi hyvän maineensa säilyttämiseksi Grawen etujen mukaista oli puuttua BB:n mahdollisiin vaikeuksiin.
The same could not be said of the Consortium.
Konsortion tapauksessa tilanne oli toisenlainen.
In addition, Austria stressed that, with a Ukraine-based owner, BB would never obtain a rating similar to GRAWE’s ‘A’ rating, but rather a rating between ‘BB’ and ‘B’, in accordance with the principle that an undertaking cannot secure a better rating than the country in which it is established.
Itävalta korosti myös, että BB ei koskaan saisi Grawen A-luokitukseen verrattavissa olevaa luokitusta, jos sen omistaja sijaitsisi Ukrainassa. Sen periaatteen mukaisesti, että yrityksellä ei koskaan voi olla kotivaltiotaan parempaa luokitusta, sen luokitus olisi ennemminkin BB:n ja B:n välillä.
Further elements of the prognosis of the Province of Burgenland
Muut Burgenlandin osavaltion arvioon vaikuttaneet tekijät
Austria also presented a note by HSBC confirming all considerations by the Province of Burgenland as to the probability that the FMA would authorize the deal and that Ausfallhaftung might be availed of in the event of a decision in favour of GRAWE.
Itävalta toimitti lisäksi HSBC:n lausunnon, jossa vahvistettiin kaikki osavaltion esittämät näkökohdat, jotka koskivat FMA:n hyväksynnän todennäköisyyttä ja Ausfallhaftung-takauksen mahdollista käyttöönottoa siinä tapauksessa, että BB päätetään myydä Grawelle.
The price difference was far outweighed by the much smaller risk in the event of a sale to GRAWE.
Grawelle myyntiin liittyvät huomattavasti pienemmät riskit ylittäisivät selvästi hintatarjousten välisen eron.
The Consortium’s business plan was also a matter for concern.
Myös konsortion liiketoimintasuunnitelma herätti epäilyjä.
It had not been submitted until late in the process on 27 February 2006 and provided for the integration of Ukraine-based Active Bank Ltd. Indeed, the Consortium made this a condition precedent to acquiring BB.
Se esitettiin vasta myöhäisessä vaiheessa tutkintaa (27 päivänä helmikuuta 2006), ja sen mukaan ukrainalainen Active Bank Ltd yhdistetään BB:hen. Konsortio jopa asetti Bank Burgenlandin ostamisen ehdoksi Active Bankin yhdistämisen.
However, there were a number of elements in this business plan which the Province of Burgenland considered highly dangerous to BB’s very existence.
Burgenlandin osavaltion mielestä liiketoimintasuunnitelmaan sisältyi useita tekijöitä, jotka uhkasivat BB:n toiminnan jatkumista.
In particular, only a very small part of the new capital pledged by the Consortium had been earmarked for strengthening the regional activities of BB (EUR 17 million out of a total of EUR 85 million), the rest being intended for Ukraine-based Active Bank.
Erityisesti on mainittava, että ainoastaan erittäin pieni osa konsortion takaamasta pääomasta oli tarkoitettu BB:n alueellisten liiketoimintojen vahvistamiseen (17 miljoonaa euroa yhteensä 85 miljoonasta eurosta).
According to the business plan, the future main centre of gravity of the business was to be in Ukraine instead of in the Province of Burgenland — a situation which involved exchange risks.
Loput oli tarkoitus ohjata Ukrainassa toimivaan Active Bankiin. Liiketoimintasuunnitelman mukaan päätoiminnot sijaitsisivat Ukrainassa eivätkä Burgenlandin osavaltiossa, mihin sisältyi valuuttakurssiriskejä.
Also, the Province of Burgenland had never been able to find out how the Consortium intended to integrate Active Bank, the value of which was over-estimated.
Lisäksi Burgenlandin osavaltiolle ei koskaan selvinnyt, kuinka konsortio käytännössä aikoi ottaa Active Bankin, jonka arvo oli arvioitu liian suureksi, mukaan liiketoimintaan.
For prudential reasons, the Province of Burgenland assumed a worst-case scenario for BB in which a failure of Active Bank would seriously jeopardise BB and, ultimately, even result in BB’s insolvency.
Burgenlandin osavaltio perusti arvionsa varovaisuussyistä BB:n kannalta pessimistiseen skenaarioon, jonka mukaan Active Bankin epäonnistuminen asettaisi BB:n vaaraan ja voisi lopulta johtaa BB:n maksukyvyttömyyteen.
Based on that business plan, the Province of Burgenland would not have sold BB even if the Consortium had been the only bidder [29].
Tämän liiketoimintasuunnitelman perusteella Burgenlandin osavaltio ei olisi myynyt BB:tä, vaikka konsortio olisi ollut ainoa tarjouksentekijä [29].
Furthermore, Austria had been concerned about the fact that the FMA would have needed considerably more time to evaluate a sale to the Consortium.
Lisäksi Itävalta oli huolestunut siitä, että FMA olisi tarvinnut huomattavasti enemmän aikaa kaupan tutkintaan, jos BB olisi myyty konsortiolle.
A timely privatisation of BB was required by the decision concerning the restructuring of BB.
Rakenneuudistuspäätöksessä vaadittiin BB:n nopeaa yksityistämistä.
In addition, GRAWE had limited the validity of its offer to 31 March 2006.
Lisäksi Grawen hintatarjous oli voimassa ainoastaan 31 päivään maaliskuuta 2006.
The Province of Burgenland therefore risked being left without a buyer if the FMA prohibited the sale.
Burgenlandin osavaltio olisi ottanut riskin, ettei BB:lle olisi ollut lainkaan ostajaa, jos FMA olisi tehnyt kieltävän päätöksen.