natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The 2005 call for expression of interest concerning 3 of a total of 10 contracts for ferry traffic did not bring about satisfactory results in that it would result in higher expenses for the Road Administration on the one hand and reinforcement of Tieliikelaitos’ market position on the other hand.
Vuonna 2005 järjestetty kiinnostuksenilmaisupyyntö, joka koski kolmea lauttaliikenteen yhteensä kymmenestä sopimuksesta, ei tuottanut tyydyttävää tulosta, sillä Tiehallinnon kustannukset kasvaisivat ja Tieliikelaitoksen markkina-asema vahvistuisi entisestään.
Therefore, for the time being, the Road Administration continues with the negotiated contracts with Tieliikelaitos while looking for another procurement model to be used for future rounds of competitive bidding.
Tämän vuoksi Tiehallinto jatkaa toistaiseksi sopimalla neuvottelu-urakoita Tieliikelaitoksen kanssa, mutta samalla se etsii muuta hankintamallia, jota voitaisiin käyttää tulevilla tarjouskilpailukierroksilla.
Special provisions for the reduction of overstaffing
Ylimääräisen henkilöstön vähentämistä koskevat erityisjärjestelyt
When Tieliikelaitos was created, all road maintenance staff of the Road Service were transferred into Tieliikelaitos.
Kun Tieliikelaitos luotiin, Tielaitoksen koko tienpidon henkilöstö siirrettiin Tieliikelaitokseen.
This led to significant overstaffing at Tieliikelaitos.
Tämä johti siihen, että Tieliikelaitoksen palveluksessa oli huomattava määrä ylimääräistä henkilöstöä.
This fact is not contested by the complainants, who recognise in their June 2006 submission that ‘Tieliikelaitos had a structural disadvantage because it was obliged to employ its entire staff and could not lay off anyone’.
Kantelijat eivät kiistä tätä tosiasiaa vaan toteavat kesäkuussa 2006 toimittamissaan huomautuksissa, että Tieliikelaitokselle aiheutui rakenteellista haittaa siitä, että se velvoitettiin työllistämään koko henkilöstö ja sitä kiellettiin irtisanomasta ketään.
Three types of measures were taken during the transition period in order to deal with this issue.
Siirtymäkauden aikana toteutettiin kolmentyyppisiä toimenpiteitä ongelman ratkaisemiseksi.
Firstly, 116 employees were offered and used a possibility to fill vacant positions in other government agencies (9 thereof were positions in the Road administration).
Ensiksikin 116 työntekijälle tarjottiin mahdollisuutta, jonka he hyödynsivätkin, täyttää vapaita paikkoja valtion muissa laitoksissa (näistä paikoista yhdeksän oli Tiehallinnossa).
Secondly, EUR 20,1 million were allocated to support Tieliikelaitos’ personnel adjustments, namely, to help employees with finding new jobs, to finance supplementary education and retraining measures and to support pensions for early retirement.
Toiseksi 20,1 miljoonaa euroa osoitettiin Tieliikelaitoksen henkilöstön sopeuttamistoimiin, kuten työntekijöiden auttamiseen löytämään uusi työpaikka, täydennys- ja uudelleenkoulutuksen rahoittamiseen ja varhaiseläkkeiden tukemiseen.
Thirdly, individuals for whom there was no work available on the basis of either contracts awarded to Tieliikelaitos in a call for tenders, or on negotiated contracts between Tieliikelaitos and the Road Administration, and who could not yet benefit from early retirement or similar arrangements, were employed in service projects commissioned by the Road Administration.
Kolmanneksi henkilöt, joille Tieliikelaitoksen tarjouskilpailussa voittamissa urakoissa tai Tieliikelaitoksen ja Tiehallinnon välillä sovituissa neuvottelu-urakoissa ei ollut tarjota työtä ja jotka eivät vielä pystyneet hyödyntämään varhaiseläke- tai muita vastaavia järjestelyjä, työllistettiin Tiehallinnon tilaamissa palveluhankkeissa.
These projects related, for example, to the cleaning of roadsides, or to the restoration of buildings and outdoor areas.
Näissä hankkeissa oli kyse esimerkiksi tienvarsien siivoamisesta tai rakennusten ja ulkoalueiden kunnostamisesta.
In total, the Road administration paid EUR 68 million for financing these service projects.
Tiehallinto maksoi yhteensä 68 miljoonaa euroa näiden palveluhankkeiden rahoittamiseksi.
On average, the service projects have been used to purchase 600-700 man-years of annual work over 2001-2004.
Vuosina 2001–2004 palveluhankkeilla ostettiin vuosittain keskimäärin 600–700 henkilötyövuotta.
During the transitional period, the staff of Tieliikelaitos decreased, from 4235 employees in 2001 to 3037 employees in 2004.
Tieliikelaitoksen henkilöstömäärä väheni siirtymäkauden 2001–2004 aikana 4235 hengestä 3037 henkeen.
Inapplicability of bankruptcy legislation
Konkurssilainsäädännön soveltumattomuus
State Enterprises are not independent legal persons and the State is therefore ultimately responsible for a State Enterprise’s commitments, as provided for in Article 6 of the State Enterprise Act.
Koska valtion liikelaitokset eivät ole itsenäisiä oikeushenkilöitä, valtio vastaa viime kädessä liikelaitoksen sitoumuksista valtion liikelaitoksista annetun lain 6 §:n mukaisesti.
In view of the State’s responsibility, pursuant to Article 3 of Chapter 1 of the Bankruptcy Act, State Enterprises cannot be declared bankrupt.
Valtion vastuusta johtuen valtion liikelaitosta ei voida konkurssilain 1 luvun 3 §:n mukaan asettaa konkurssiin.
To counter-balance the advantages related to the inapplicability of bankruptcy legislation, the Finnish legislation foresees that a fee shall be payable to the State with respect to the loans raised and guarantees granted by a State Enterprise after 1 January 2003.
Konkurssilainsäädännön soveltumattomuudesta koituvan hyödyn vastapainona Suomen lainsäädännössä säädetään, että valtion liikelaitoksen 1 päivän tammikuuta 2003 jälkeen ottamista lainoista ja sen antamista takauksista peritään valtiolle maksu.
According to section 15 of the Act governing State lending and the provision of State guarantees in determining the size of such a guarantee fee, it is necessary to take into account the size of possible obligatory payments by the State caused by the guarantee, the nature and extent of the operations of the risk subject and its economy, the risk subject’s creditworthiness, the creditworthiness of the national economy of the risk subject, and other matters and competitive conditions which affect the risk covered.
Valtion lainanannosta sekä valtiontakauksesta ja valtiontakuusta annetun lain 15 §:n mukaan tällaista takausmaksua määrättäessä otetaan huomioon takauksesta valtiolle mahdollisesti aiheutuvan suoritevelvollisuuden määrä, riskin kohteena olevan toiminnan ja talouden laatu ja laajuus, riskin kohteen luottokelpoisuus, riskin kohteen maan luottokelpoisuus ja muut katettavaan riskiin vaikuttavat seikat sekä kilpailutekijät.
With respect to long-term credits, the Government decree on fees collected from state guarantees stipulates the lump sum to be collected at the level of 0,25 % of the credit (a handling fee).
Valtiontakauksesta perittävistä maksuista annetussa valtioneuvoston asetuksessa säädetään, että pitkäaikaisen luoton takauksesta perittävä kertamaksu on 0,25 prosenttia takausluoton pääomasta (käsittelymaksu).
If the risk of loss related to the guarantee is exceptionally high, the lump sum collected is increased by 1,50 percentage points.
Jos takaukseen liittyvä tappionvaara on poikkeuksellisen suuri, kertamaksu peritään enintään 1,50 prosenttiyksiköllä korotettuna.
Besides, the annual fee is levied at the level of 0,35 % of the credit.
Lisäksi peritään vuotuismaksua, joka on 0,35 prosenttia luoton pääomasta.
Upon occurrence of significant changes in market conditions, the level of the annual fee is to be adjusted within 12 months at the latest.
Jos markkinaehdot muuttuvat huomattavasti, vuotuismaksun tasoa tarkistetaan 12 kuukauden kuluessa.
With respect to short-term credits, the annual fee is set at half the annual fee for a long-term credit by the above-mentioned Act governing State lending and the provision of State guarantees.
Edellä mainitussa valtion lainanannosta sekä valtiontakauksesta ja valtion takuusta annetussa laissa säädetään, että lyhytaikaisesta luotosta perittävän vuotuismaksun suuruus on puolet pitkäaikaisen luoton vuotuismaksusta.
Particularities of treatment for corporate income tax purposes
Yhteisöverokohtelun erityispiirteet
The treatment of State Enterprises with regard to corporate income tax is laid down in the Income Tax Act.
Valtion liikelaitosten yhteisöverokohtelusta säädetään tuloverolaissa.
In line with the principles laid down in section 21(3) of the Act, State Enterprises which mainly operate to satisfy the needs of other State institutions are not liable to pay the tax.
Tuloverolain 21 §:n 3 momentissa säädettyjen periaatteiden mukaisesti verovelvollisia eivät ole valtion liikelaitokset, jotka toimivat pääasiallisesti toisten valtion laitosten tarpeiden tyydyttämiseksi.
During the transitional period, most of Tieliikelaitos’ turnover was generated from contracts to another State institution (the Road Administration), and due to this, no taxes have been levied on the income received from this activity.
Siirtymäkauden aikana Tieliikelaitoksen liikevaihdosta valtaosa muodostui toisen valtion laitoksen (Tiehallinnon) teettämistä urakoista, minkä vuoksi kyseisestä liiketoiminnasta saadusta tulosta ei kannettu veroa.
Furthermore, until July 2004, whenever Tieliikelaitos purchased land sites, the sellers were largely relieved of tax on the respective capital gains according to Section 49 of the Income Tax Act.
Kun Tieliikelaitos osti maa-alueita, myyjien saama luovutusvoitto vapautettiin heinäkuuhun 2004 saakka suurimmalta osaltaan verosta tuloverolain 49 §:n nojalla.
In July 2004, this measure was removed from the Income Tax Act.
Tämä toimenpide poistettiin tuloverolaista heinäkuussa 2004.
THE COMMISSION’S DOUBTS
KOMISSION EPÄILYT
In its decision to initiate the procedure, the Commission raised doubts:
Päätöksessään aloittaa menettely komissio esitti epäilyksensä seuraavista asioista:
as to the question of whether the special provisions for staff transfer between Tieliikelaitos and government agencies and the special projects for redundant, but not laid-off workers conferred an advantage to Tieliikelaitos,
Saiko Tieliikelaitos etua sen ja valtion virastojen välisiä henkilöstösiirtoja koskevista erityisjärjestelyistä ja sopeutettaville työntekijöille järjestetyistä erityishankkeista?
as to the question whether the transfer of land and gravel sites from the Finnish State to Tieliikelaitos took place at market value,
Luovuttiko Suomen valtio maa- ja sora-alueet Tieliikelaitokselle markkinahintaan?
as to the exact monetary value of the advantages the Finnish government has granted Tieliikelaitos,
Mikä oli Suomen valtion Tieliikelaitokselle myöntämien etuuksien tarkka rahallinen arvo?
as to the compatibility of the interest-reduced loan, the negotiated contracts and (potentially) the special projects for redundant, but not laid-off workers and the transfer of land and gravel sites with the Common market based on Article 86(2) of EC Treaty, and here especially as to the presence of a public service obligation and as to the absence of over-compensation,
Soveltuivatko halpakorkoinen laina, neuvottelu-urakat, (mahdollisesti) sopeutettavien työntekijöiden hyväksi toteutettavat erityishankkeet sekä maa- ja sora-alueiden siirto yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan nojalla? Tärkeää on tässä yhteydessä erityisesti se, onko asiaan liittynyt julkisen palvelun velvoite ja onko vältetty ylikompensointi.
as to the compatibility of the interest-reduced loan, the negotiated contracts and (potentially) the special projects for redundant, but not laid-off workers and the transfer of land and gravel sites with the Common market based on Article 87(3)(c) of EC Treaty, and here especially as to the proportionality of the measures and as to the question whether the positive effects of the aid outweigh the negative effects on competition,
Soveltuivatko halpakorkoinen laina, neuvottelu-urakat, (mahdollisesti) sopeutettavien työntekijöiden hyväksi toteutettavat erityishankkeet sekä maa- ja sora-alueiden siirto yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla? Tärkeää on tässä yhteydessä erityisesti se, olivatko toteutetut toimenpiteet oikeasuhteisia ja ylittivätkö tuen myönteiset vaikutukset sen kielteiset kilpailuvaikutukset.
as to the compatibility of the special tax provisions and the absence of the application of the bankruptcy law with the Common market based on Article 87(3)(c) of EC Treaty.
Soveltuivatko erityinen verokohtelu ja konkurssilainsäädännön soveltumattomuus yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla?
COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES — COMMENTS JOINTLY SUBMITTED BY THE CONFEDERATION OF FINNISH CONSTRUCTION INDUSTRIES RT AND THE CENTRAL ASSOCIATION OF EARTH MOVING CONTRACTORS IN FINLAND
ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET – RAKENNUSTEOLLISUUS RT RY:N JA SUOMEN MAARAKENTAJIEN KESKUSLIITTO R.Y:N YHDESSÄ ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
The complainants consider that the interest rate set for the State loan granted to Tieliikelaitos is clearly below the market rate, and that the corresponding monetary advantage received by Tieliikelaitos was of approximately EUR 3,2 million during 2001-2004.
Kantelijoiden mukaan Tieliikelaitokselle myönnetylle valtion lainalle asetettu korko on selvästi markkinakorkoa alhaisempi, minkä vuoksi Tieliikelaitoksen vuosina 2001–2004 saama rahallinen etu oli noin 3,2 miljoonaa euroa.
The complainants consider that the higher interest payments fixed for the period 2005-2015 does not really mitigate this advantage.
Kantelijat katsovat, että vuosiksi 2005–2015 vahvistetut korkeammat korkomaksut eivät tosiasiassa pienennä tätä etua.
As interest rates have been increasing since 2005 the 5 % interest rate determined for the period 2005-2015 may soon cease to be a higher interest rate than those currently prevailing on the market.
Koska korot ovat nousseet vuodesta 2005 alkaen, vuosiksi 2005–2015 vahvistettu 5 prosentin suuruinen korko saattaa pian lakata olemasta korkeampi kuin vallitsevat markkinakorot.
Land and gravel sites put at the disposal of Tieliikelaitos
Tieliikelaitokselle siirretyt maa- ja sora-alueet
The complainants note that the value at which the land resources were entered into Tieliikelaitos’ opening balance sheet by the Finnish State is FIM 15 million lower than the estimate by an independent expert (Catella).
Kantelijat huomauttavat, että arvo, jolla Suomen valtio kirjasi maa-alueet Tieliikelaitoksen aloitustaseeseen, on 15 miljoonaa Suomen markkaa alhaisempi kuin riippumattomana asiantuntijana toimineen Catellan esittämä arvio.
On the basis of the estimate by private earth-work sector the difference would be even bigger.
Yksityisen maarakennusalan arvion mukaan ero olisi jopa suurempi.
Besides, in complainants view, it would be more appropriate if Tieliikelaitos was buying land resources needed for carrying out its contracts from external suppliers at market price.
Kantelijoiden mielestä olisi myös soveliaampaa, että Tieliikelaitos ostaisi urakoittensa toteuttamiseen tarvitsemansa maa-ainekset ulkopuolisilta toimittajilta markkinahintaan.
The complainants also consider that non-marketability deductions with respect to the value of land and gravel sites that were done in Tieliikelaitos’ financial statements during years 2002-2004 and accepted by Tieliikelaitos’ auditors cannot be considered as a proof of absence of aid in the transfer of land and gravel sites.
Kantelijat katsovat lisäksi, että Tieliikelaitoksen tilinpäätöksissä vuosina 2002–2004 maa- ja sora-alueiden arvosta tehtyjä ja Tieliikelaitoksen tilintarkastajien hyväksymiä epäkuranttiusvähennyksiä ei voida pitää näyttönä siitä, ettei maa- ja sora-alueiden Tieliikelaitokselle siirtoon liity tukea.
The complainants believe that the auditors of Tieliikelaitos did not possess sufficient expertise regarding land resources to carry out this kind of appraisal.
Kantelijoiden mukaan Tieliikelaitoksen tilintarkastajilta puuttui kyseisen arvion tekemiseen tarvittava maa-ainesasiantuntemus.
According to the complainants, the auditors based their view on the estimate made by Tieliikelaitos’ management.
Kantelijat väittävät, että tilintarkastajat perustivat näkemyksensä Tieliikelaitoksen johdon arvioon.
The complainants consider that the aid related to negotiated contracts given to Tieliikelaitos by the Road Administration has been EUR 21,5 million which they calculated on the basis of difference in margins of negotiated and tendered contracts undertaken by Tieliikelaitos.
Kantelijat katsovat, että Tiehallinnon Tieliikelaitokselle neuvottelu-urakoiden yhteydessä antama tuki on ollut 21,5 miljoonaa euroa, joka on laskettu Tieliikelaitoksen neuvottelu-urakoista ja kilpailutetuista urakoista saamien katteiden välisen eron perusteella.
Furthermore, complainants suspect that the margins of negotiated contracts could have been artificially lowered by taking into account also the costs of personnel not involved in implementation of the negotiated contracts.
Lisäksi kantelijat epäilevät, että neuvottelu-urakoiden katteita on saatettu pienentää keinotekoisesti ottamalla huomioon myös sellaisen henkilöstön kulut, joka ei osallistunut kyseisten urakoiden toteuttamiseen.
Besides, they believe that the so called expenditure adjustment procedure related to negotiated contracts gave Tieliikelaitos access to extra funds each year during 2001-2004 that it could use for about one year without having to pay interest on it to the Road Administration.
Kantelijat myös uskovat, että neuvottelu-urakoihin liittynyt niin kutsuttu menonoikaisumenettely antoi vuosina 2001–2004 Tieliikelaitoksen käyttöön vuosittain ylimääräisiä varoja, joita se pystyi käyttämään noin vuoden ajan tarvitsematta maksaa siitä korkoa Tiehallinnolle.
Complainants consider that the aid received by Tieliikelaitos has, inter alia, allowed it to undertake plan-and-implement contracts which had a lower margin.
Kantelijat katsovat, että Tieliikelaitoksen saama tuki on muun muassa mahdollistanut sen suunnittele ja toteuta -urakoiden (ST-urakoiden) pienemmän katetason.
The complainants believe that the fact that Tieliikelaitos’ financial performance compared with its competitors were below industry average only shows that the operations of Tieliikelaitos were inefficient and it used anti-competitive pricing policy in liberalised sectors.
Kantelijoiden mukaan se, että Tieliikelaitoksen taloudellinen tulos kilpailijoihinsa verrattuna oli alan keskiarvoa heikompi, on pelkästään osoitus siitä, että Tieliikelaitoksen toiminta oli tehotonta ja että se sovelsi kilpailua vääristävää hinnoittelua kilpailulle avatuilla aloilla.
The complainants consider that negotiated contracts for ferry traffic services confer an advantage to Tieliikelaitos.
Kantelijoiden mukaan Tieliikelaitos saa lauttapalvelujen neuvottelu-urakoista etua.
They believe that Tieliikelaitos is able to provide ferry services at a comparatively low price only because it received ferry equipment from the Road Administration which either does not need to be renewed, or because the associated capital costs do not need to be taken into account in the value of the equipment.
Ne uskovat, että Tieliikelaitos pystyy tarjoamaan lauttapalveluja suhteellisen alhaiseen hintaan vain siksi, että se sai Tiehallinnolta lauttakaluston, jota ei tarvitse uusia tai siksi, että kaluston arvossa ei tarvitse ottaa huomioon siihen liittyviä pääomakustannuksia.
Measures for the reduction of Tieliikelaitos’ staff
Tieliikelaitoksen henkilöstön vähentämistoimet
In the complainants’ view, Tieliikelaitos received about EUR 100 million in State aid during 2001-2004 for solving the issue of overstaffing.
Kantelijoiden näkemyksen mukaan Tieliikelaitos sai vuosina 2001–2004 noin 100 miljoonaa euroa valtiontukea ylimääräiseen henkilöstöön liittyvän ongelman ratkaisemiseksi.
inter alia, the complainants believe that Tieliikelaitos has benefited from an aid related to the fact that its employees have been in a privileged position in filling vacant positions in the government agencies, including the Road Administration.
Kantelijat uskovat, että Tieliikelaitosta tuettiin muun muassa siten, että sen työntekijät asetettiin etusijalle valtion virastojen kuten Tiehallinnon vapaita paikkoja täytettäessä.
In total, this enabled Tieliikelaitos to reduce its problem of overstaffing by 116 persons.
Tällä tavoin Tieliikelaitos pystyi vähentämään ylimääräistä henkilöstöään yhteensä 116 hengellä.
The complainants believe that the respective employees’ transfer procedure led to a loss of the freedom for involved government agencies to choose the best and most affordable applicant available on the labour market for a position, and caused additional expenses to the State.
Kantelijoiden käsityksen mukaan kyseisen henkilöstönsiirtojärjestelyn myötä asianomaiset valtion virastot menettivät vapauden valita avoimeen toimeen paras ja edullisin työmarkkinoilla oleva ehdokas, mistä aiheutui valtiolle ylimääräisiä kustannuksia.
The State might have been able to hire personnel from outside more affordably and with more favourable employment conditions.
Valtio olisi saattanut voida saada ulkopuolisia työntekijöitä halvemmalla ja edullisemmilla työehdoilla.
Individuals from Tieliikelaitos were transferred with their old employment conditions into new positions and treated as veteran staff.
Tieliikelaitoksen työntekijöitähän siirrettiin aikaisemmilla työehdoillaan vanhoina työntekijöinä toisiin virkoihin.
Besides, the complainants point out that Tielliikelaitos received EUR 20,1 million as State aid from the Road Administration’s budget for the purposes of helping Tieliikelaitos employees to find new jobs, financing supplementary education and retraining and for supporting pensions for early retirement.
Kantelijat myös huomauttavat, että Tieliikelaitos sai 20,1 miljoonaa euroa valtiontukea Tiehallinnon budjetista Tieliikelaitoksen työntekijöiden auttamiseen löytämään uusi työpaikka, täydennys- ja uudelleenkoulutuksen rahoittamiseen ja varhaiseläkkeiden tukemiseen.
The complainants also believe that the personnel involved in special service projects constituted Tieliikelaitos’ own labour reserve whereas its expenses were paid by the Finnish State.
Kantelijat uskovat niin ikään, että erityisiin palveluhankkeisiin osallistunut henkilöstö muodosti Tieliikelaitoksen oman työvoimareservin, jonka kustannuksista vastasi Suomen valtio.
The complainants assert that opportunities for this kind of arrangement do not exist in the private sector; rather, when a project or contract ends, a private employer is still obliged to pay the employee his or her salary or alternatively give a layoff notice and pay his or her salary during the notice period.
Kantelijat väittävät, ettei yksityisellä sektorilla ole mahdollisuuksia tällaiseen järjestelyyn, vaan kun työ tai urakka loppuu, yksityisellä työnantajalla on edelleen velvollisuus maksaa työntekijälle palkka tai vaihtoehtoisesti antaa lomautusilmoitus ja maksaa kyseiseltä ilmoitusajalta palkka.
Finally, the complainants doubt that Tieliikelaitos contributed sufficiently from its own resources for financing staff reduction measures.
Kantelijat myös epäilevät, ettei Tieliikelaitos osallistunut riittävällä tavalla omista varoistaan henkilöstönvähennystoimien rahoittamiseen.
According to them, the financial statements of Tieliikelaitos do not give any evidence in this respect.
Niiden mukaan Tieliikelaitoksen tilinpäätöksistä ei käy ilmi, että sen oma osallistuminen olisi ollut riittävää.
Indirect fiscal aid related to land purchase
Maanhankintaan liittyvä epäsuora verotuki
The complainants note that to the extent that Tieliikelaitos purchased land sites during the transitional period, the sellers were largely relieved of tax on capital gains that also constitutes indirect State aid for the benefit of Tieliikelaitos.
Kantelijat huomauttavat, että kun Tieliikelaitos osti maa-alueita siirtymäkauden aikana, myyjien saama luovutusvoitto oli suurimmalta osaltaan vapautettu verosta, missä oli kyse epäsuorasta valtiontuesta Tieliikelaitokselle.